mot · H6022820 · 2018-11-30 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det globala perspektivet inom klimatarbetet bör ges en central plats och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att i internationella förhandlingar ska verka för att de som släpper ut mest också ska ha de största åtagandena om att minska utsläppen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att svensk klimatpolitik måste bygga på en kostnads-nyttoanalys och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att nationella beredskap för klimatförändringar bör förstärkas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av en analys av den svenska föregångspolitiken på klimatområdet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att export som främjar energieffektivitet bör främjas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om vikten av att svensk klimatpolitik inte leder till åtgärder som gör att utsläpp av växthusgaser flyttar till andra länder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tills vidare ska ha Europeiska rådets rambeslut som riktlinje för sina åtaganden gällande reduktioner av utsläpp av växthusgaser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska verka för att de frivilliga åtagandena inom ramen för klimatavtalet i framöver ska utformas så att de enkelt ska kunna jämföras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fördelning av utsläppsminskningar inom EU och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att mål för att minska utsläppen av växthusgaser ska uppnås utan att äventyra vare sig de enskilda nationernas eller hushållens ekonomi och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att åtaganden inom EU bör kopplas till ansträngningar att komma fram till bindande mål på global nivå och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att och fokus inom klimatpolitiken bör riktas mot energiforskning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att LULUCF (förändrad markanvändning) bör räknas med i rapporteringen av utsläpp av växthusgaser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avskaffa det och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inte använda sektorsvisa mål inom klimatpolitiken och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen i förhandlingar inom den klimat- och energipolitiska ramen ska verka för att likställa kärnkraft med förnybar energi och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att målet för svensk klimatpolitik ska utgå från hur man så kostnadseffektivt som möjligt kan bidra till att minska utsläpp av klimatgaser på global nivå och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avskaffa skattelättnaderna för höginblandade biodrivmedel och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att begränsa reduktionsplikten och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att målet inom jordbrukssektorn i klimatarbetet i första hand bör utgå från att öka svensk konkurrenskraft och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att satsningarna på internationella klimatinvesteringar bör ökas på bekostnad av ineffektiva åtgärder i och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att större fokus bör ligga på energiforskning och andra insatser för att åstadkomma teknisk utveckling för att minska beroendet av fossila bränslen och tillkännager detta för regeringen. står upp för en ansvarsfull och effektiv klimatpolitik, där det globala perspektivet ges en central plats. Det globala perspektivet kommer dock i skymundan i svensk klimatpolitik. Det saknas på många håll en grundläggande insikt om att , eller EU för den delen, på egen hand inte kan styra de globala koldioxidutsläppen i betydande utsträckning. kan däremot bidra mer effektivt till det globala klimatarbetet genom att säkerställa en eftersträvar en politik baserad på humanism där alla världens människor har en okränkbar rätt att eftersträva en . Därvidlag kan vi inte blunda för att all miljö- och klimatpolitik måste föras inom ramarna för de ekonomiska förutsättningarna och vi förordar en seriös diskussion kring klimatåtgärder som inte uppfyller rimliga krav på effektivitet. Vidare avhåller vi oss från domedagsprofetior och lägger fokus på realistiska lösningar på verkliga problem. Global samverkan är en förutsättning för en effektiv klimatpolitik och vi ställer oss bakom klimatavtalet från och de preciseringar av miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan som beslutat med anledning av det nya klimatavtalet. menar att om vi ska kunna klara vår industri och handel och därmed i förlängningen jobben och välfärden, måste vi ta med i beräkningen vad vi faktiskt släpper ut i förhållande till andra när vi beslutar om utsläppsminskningar. I fasade vi ut stora delar av vår användning av fossila bränslen bl.a. genom en omställning inom uppvärmning. Detta har tillsammans med en nästan koldioxidfri elproduktion resulterat i att vi i princip har den industrialiserade världens lägsta utsläpp per capita, trots betydande behov av uppvärmning till följd av vårt kalla klimat. Eftersom endast står för av världens totala utsläpp av växthusgaser, i paritet med vår andel av världens befolkning och ännu lägre om hänsyn tas till förändrad markanvändning, är det inte rimligt att utan vidare ska ta på sig mycket större utsläppsminskningar än andra länder. linje vid förhandlingar i EU och på global nivå måste vara att de som släpper ut mest också ska ha de största åtagandena att minska sina utsläpp när det kommer till bördefördelningen inom EU och globalt. har ett stort engagemang för miljön, både nationellt, regionalt och globalt, och vi ser allvarligt på de ökade utsläppen av växthusgaser i världen och de effekter detta kan få. Det är viktigt att klimatarbetet bygger på en nytto-kostnadsanalys. Det är fullt möjligt att världen står inför betydande temperaturökningar och följderna av detta måste tas på stort allvar. är debatten bland forskarna levande kring vilka konsekvenser olika nivåer av temperaturökning får, vilket bland annat kan noteras av slutsatserna som dragits av vinnare av Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till minne. I en oklar situation förhåller sig till ett mer pessimistiskt scenario, att utsläppen av växthusgaser är negativa för den globala utvecklingen och att bör bidra till att lösa, dämpa eller på annat sätt motverka effekterna av denna problematik. Här intar ekonomisk utveckling en viktig roll, eftersom brist på resurser gör länder mer sårbara för klimatets nycker. Vi kan också vara tämligen säkra på att klimatet kommer att variera och att och andra länder kommer att ställas inför utmaningar till följd av extremväderhändelser, detta oavsett vilken den bakomliggande orsaken är och oavsett hur många miljarder vi väljer att lägga på olika klimatsatsningar. anser att nationella beredskap för klimatförändringar bör förstärkas. Detta berör allt från livsmedelsförsörjning och infrastruktur till andra aspekter på beredskap inför exempelvis skogsbränder och översvämningar. Svensk klimatpolitik har länge byggt på premissen att ska gå före och besluta om betydligt större utsläppsminskningar än andra länder. Tanken bakom detta är att på detta sätt ska kunna påverka andra länder att gå i samma riktning. Problemet med denna strategi är att det inte finns något som tyder på att den fungerar. Det finns ingen forskning på området som stödjer att denna föregångspolitik på något sätt bidrar till minskade utsläpp. Enligt teorin om koldioxidläckage kan det till och med vara så att denna politik bidrar till att öka utsläppen i andra länder. Det måste vara grundläggande för svensk klimatpolitik att politiken på området inte leder till att utsläpp i migrerar till andra länder. Enligt bidrar varje procentuell ökning av elpriset till en minskning av exporten , vilket sätter fokus på vikten av att upprätthålla god konkurrenskraft inom och EU. Om det blir dyrare att tillverka varor i och är risken stor att företag istället flyttar till andra länder med lägre energipriser. ser vi en oroande utveckling med högre priser på el i kombinerat med risker vad gäller den framtida energiförsörjningen, vilket understryker vikten av att åstadkomma en mer rättvis och marknadsstyrd konkurrens på energiområdet. Vi anser det vara av största vikt att konkurrenskraften för såväl den svenska som den europeiska industrin inte försämras i sådan utsträckning att koldioxidgenererande produktion flyttas till länder med en mindre ambitiös klimatpolitik. Mot bakgrund av att koldioxidutsläppen ökar markant på andra håll i vår omvärld anser vi att det bör göras djupare konsekvensanalyser av att en ambitiös klimatpolitik ensidigt förs i en begränsad del av världen. I rapporten och ledarskap, som togs fram inom ramen för Expertgruppen för miljöstudier av professor från , klargörs det att höga koldioxidskatter medför ökade utsläpp i andra länder. För att minska utsläppen måste ökat fokus ligga på forskning och teknisk utveckling, snarare än generella skattehöjningar för att minska utsläppen inom gränser. Forskning rörande optimal nivå på koldioxidskatter tyder också på att har påfallande höga koldioxidskatter, vilket understryker vikten av dessa inte bör höjas ytterligare. Därför är vi i av uppfattningen att en genomgripande analys av föregångspolitiken och risken för koldioxidläckage skyndsamt behöver genomföras så att inte svensk produktion försvinner utomlands till stor skada för samhället men utan nytta för miljömålen i ett globalt perspektiv. och har konstaterat att det är avgörande för de samhällsekonomiska kostnaderna för klimatpolitiken hur andra länder agerar. Detta perspektiv saknas dessvärre i svensk klimatpolitik. Export av produkter – inte utsläpp Vänder man på resonemanget ser man en potential för svenska företag att bidra till minskade nettoutsläpp av koldioxid i ett globalt perspektiv genom att exportera energieffektiva produkter. Export av värmepumpar, energisnåla hus och annan energiteknik både gynnar svensk industri och dämpar åtminstone i någon mån de globala utsläppen av växthusgaser. Ökad inhemsk produktion av mat minskar behovet av import av betydligt mindre klimatsmart mat. Givet målsättningen att utsläppen av växthusgaser ska vara låga i ett internationellt perspektiv som den ekonomiska utvecklingen fortgår är det generellt sett positivt om industriell produktion stannar i i och med att vår energiförsörjning är koldioxidsnål jämfört med andra industriländers. Detta bör regeringen ta hänsyn till i sin industri- och näringspolitik. Rimliga och flexibla mål fattade beslut om ett ramverk för EU:s klimat- och energipolitik till 2030. Enligt beslutet ska utsläppen av växthusgaser minska med inom EU jämfört med , vilket ska innebära för del. Med reservation för att siffrorna kan redovisas på olika sätt (här används siffror exklusive förändrad markanvändning och utrikes transporter) har utsläpp minskat . Sålunda är denna överenskommelse ett ambitiöst men ändock rimligt riktmärke. Andra partier i vill ständigt förhandla om åtaganden utan att presentera realistiska strategier för hur de ska uppnås. Ej heller tar man adekvat hänsyn till ekonomiska faktorer, vad som egentligen är rimligt eller ens möjligt. mål är att försöka uppfylla åtagandet och sedan utvärdera utvecklingen innan nya mål sätts upp. bör man hålla öppet för att framtida forskning kan motivera att målen justeras eller rentav slopas, beroende på hur kunskapsläget utvecklas. står bakom klimatavtalet från . Avtalet har av övriga partier beskrivits som ett rättsligt bindande klimatavtal, vilket är korrekt vad gäller exempelvis rapportering av utsläpp. Det finns emellertid flera problem med avtalet och med regeringens linje under föregående mandatperiod. Avtalet saknar helt konkreta åtgärder för hur utsläppen ska minska och bygger istället på frivilliga åtaganden (Nationally Determined Contribution), som för många länder handlar om kraftiga utsläppsökningar. har till exempel för avsikt att fortsätta att öka utsläppen och beslutar i genomsnitt om byggande av nya kolkraftverk . , som är världens tredje största utsläppare, har angivit sitt mål relaterat till BNP, vilket betyder att utsläppen kan komma att öka kraftigt givet att tillväxten bibehålls på samma höga nivå. Vidare saknas sanktionsmöjligheter för länder som inte håller sig inom ramarna. Alltså är det i praktiken inte ett rättsligt bindande avtal, vilket man bör ta hänsyn till när man analyser ländernas åtaganden. Vidare är det olyckligt att det är komplicerat att jämföra ländernas frivilliga åtaganden då ländernas mål är konstruerade på helt olika sätt. Genom att använda olika basår från vilka utsläppsminskningarna ska utgå och relatera utsläppsminskningarna till BNP är det mycket enkelt att få mål som de facto innebär ökade utsläpp att framstå som ambitiösa på klimatområdet. Ett land med hög tillväxt ges incitament att koppla utsläppen till BNP och andra länder ges incitament att välja under högkonjunktur, då utsläppen vanligen är höga, som basår. bör verka för att ländernas frivilliga åtaganden ska vara utformade så att de enkelt ska kunna jämföras med varandra. Grundläggande måste också vara att det är de länder som släpper ut mest som också ska minska utsläppen mest. Vi noterar också att kraven är mycket lågt ställda på utvecklingsländerna, där potentialen är stor för kraftiga utsläppsökningar . Sammanfattningsvis ska ändå konstateras att klimatavtalet från förbättrar möjligheten till globalt klimatarbete och att även fortsättningsvis bör ha en offensiv och aktiv roll när det kommer till det globala klimatarbetet. När EU beslutade om bördefördelningen gavs de mest ambitiösa utsläppsminskningskraven av samtliga länder. Detta är besynnerligt mot bakgrund av att utsläpp av växthusgaser per capita redan ligger kraftigt under genomsnittet för industrialiserade länder. Detta innebär att bidrar till att flera länder nu kan att öka sina utsläpp eller minska utsläppen i väldigt begränsad utsträckning. Man kan konstatera att samtliga övriga partier genom att frivilligt ta på sig de mest ambitiösa och kostsamma utsläppsminskningar nu bidragit till att andra länder i EU kan komma att kunna sänka ambitionen på området. vill att regeringen i förhandlingarna om framtida bördefördelningar inom EU ska verka för att inte ska drabbas av hårdare utsläppsminskningskrav än vad som är genomsnittet bland EU-länderna. Mer om nationella och europeiska utsläppsmål En för central uppfattning är att bindande mål för att minska utsläppen av växthusgaser ska uppnås utan att äventyra vare sig de enskilda nationernas eller hushållens ekonomi. Det är nödvändigt att åtaganden inom EU kopplas till ansträngningar att komma fram till bindande mål på global nivå. EU står trots allt bara för av världens utsläpp medan resten av världen ökar utsläppen med motsvarande ett helt EU på mindre än . anser därmed att regeringen i förhandlingarna om den klimat- och energipolitiska ramen ska verka för att åtagandena för medlemsstaterna ska kunna justeras till faktiska internationella avtal som omfattar alla världens stora utsläppare, såsom , , , och . Genom att i förhandlingar på EU-nivå utgå från att ska ha EU:s mest ambitiösa politik på området bidrar till att öka andra medlemsstaters möjlighet att sänka sina ambitioner på området. Utgångspunkten i förhandlingarna för svensk del bör vara att inte ska åta sig att minska utsläppen mer än vad som är genomsnittet i EU. EU kan mycket väl ta en ledande roll i internationellt samarbete gällande utsläpp av växthusgaser, men att EU ska gå före och ställa markant hårdare krav på medlemsstaternas industri i förhållande till den globala marknaden ser vi som långsiktigt ohållbart. vänder sig således emot att och EU ensidigt beslutar om väsentligt större utsläppsminskningar av växthusgaser än vad som nås i internationella avtal. är i det stora hela inte någon signifikant aktör och även om länder i teorin skulle nå nollutsläpp är den reella effekten på de globala utsläppen högst begränsad. Att sänka utsläppen av klimatgaser utan att detta är kopplat till nya innovationer som kan stå på egna ben i en konkurrensutsatt marknad är kostsamt och påverkar jobb och välfärd i och negativt. och fokus måste därför riktas mot energiforskning där målet är att nya energislag ska bli så billiga att de konkurrerar ut fossila bränslen. Dagens förnybara energislag håller sällan måttet för att klara vare sig ekonomiska, tekniska eller miljömässiga hållbarhetsmål och så länge detta är fallet kommer fossila bränslen vara den dominerande energin i världen, framför allt för länder som gör en resa ur fattigdom mot förhållanden som mer liknar västvärldens. anser att LULUCF (land use, land use change and forestry – på svenska fritt översatt till ”förändrad markanvändning”) ska ingå i medlemsstaternas mål om utsläpp av klimatgaser. Detta är viktigt för att uppnå rättvisa villkor och stimulera till en ansvarsfull skogspolitik. Dock ser vi det som märkligt om medlemsstaterna efter förhandlingar endast kan tillgodoräkna sig nya förändringar av markanvändning. Utgångspunkten måste givetvis vara att fastställa nationernas faktiska nettoutsläpp med markanvändning inkluderat och sedan utgå från dessa nya siffror i samtliga beräkningar. Nej till ett klimatpolitiskt råd avstyrkte förslaget på införande av ett klimatpolitiskt råd eftersom behovet av det föreslagna rådet och dess status framstår som mycket oklara. Denna situation har inte förändrats varför det bör avskaffas. Det finns redan instanser som , och som har till uppgift att granska regeringens åtgärder bl.a. på detta område, vilket gör att det kommer att bli ett överlapp. Uppgiften att bedöma huruvida regeringens politik är tillräcklig för att uppfylla målen hanteras redan av , varför ett klimatpolitiskt råd förefaller överflödigt. Det kan framstå som att regeringen och övriga partier i brist på medhåll från befintliga instanser ser ett behov av att installera ett mer välvilligt råd, vilket naturligtvis inte är någon lämplig utgångspunkt. Ett bättre förslag vore att skjuta till ökade medel till forskning på området. Sektorsvisa mål och energi anser liksom och att klimatmål bör formuleras i termer av det miljöproblem vi vill lösa och inte i termer av de medel vi har för att lösa det. Av den anledningen bör avveckla alla sektorsvisa mål inom klimatpolitiken. Mål om andel förnybar energi, energieffektivisering och koldioxidfri fordonsflotta bör överges. Regeringen bör ge Miljömålsberedningen nya direktiv beträffande klimatpolitiken. Målet för svensk klimatpolitik ska utgå från hur man så kostnadseffektivt som möjligt kan bidra till att minska utsläpp av klimatgaser på global nivå. Forskning har visat att bindande mål för förnybart inom EU kraftigt kan öka kostnaderna utan att utsläppen minskar. Påfallande ofta betyder en omställning till så kallad förnybar energi i realiteten höjda utsläpp av klimatgaser. är ett tydligt exempel på detta där kolkraften byggs ut kraftfullt trots världens mest ambitiösa satsningar på sol- och vindkraft. I ljuset av detta är det märkligt att kärnkraftens betydelse över huvud taget inte finns med i diskussionen i . Att kärnkraften, som är att betrakta som klimatneutral, ställs vid sidan av det som kallas förnybart slår oerhört fel. Forskning på nästa generations kärnkraft måste också ges en tydlig prioritet och åtgärder bör genomföras så att en forskningsreaktor kan byggas i . mening är därför att regeringen ska verka för att kärnkraft ska likställas med så kallad förnybar energi. När det kommer till energieffektivisering är det en högst motiverad process men den är inte i behov av politiska påbud. Att man med ett pennstreck från politiskt håll ska kapa stora delar av energianvändningen är en tankevurpa som för tankarna till planekonomi. Vi i vänder oss därför mot bindande mål för förnybart bränsle och energieffektivisering samt mål om en koldioxidneutral fordonsflotta. De två tidigare regeringarna har använt sig av massiva skattereduktioner för biodrivmedel, vilket har orsakat ett skenande bortfall av skatteintäkter på åtskilliga miljarder . Den bioetanol och biodiesel som används i kommer huvudsakligen från den internationella marknaden och med hänsyn tagen till förändrad markanvändning är det inte ens säkert att denna import bidrar till minskade nettoutsläpp ur ett globalt perspektiv. Enligt forskning från har flera av de mest använda biodrivmedlen istället negativ klimatnytta, när indirekta effekter och markanvändning räknas med, vilket understryker vikten av begränsad användning och höga hållbarhetskriterier. Ökande användning av biodrivmedel kan indirekt hota orörd skog på andra kontinenter, som röjs till följd av ökande efterfrågan på jordbruksprodukter. Detta genererar i sin tur en skuld av koldioxid och metanutsläpp och utgör dessutom ett hot mot biologisk mångfald. har infört en oerhört ambitiös reduktionsplikt. Reduktionsnivån kommer framöver att ligga på över tjugo procent. står bakom reduktionsplikten som princip men vill begränsa den kraftigt, som det dubbla styrmedlet i form av nedsättning av skatt på höginblandade biodrivmedel bör avskaffas. Mot bakgrund av hur marknaden ser ut på biodrivmedel bör reduktionsplikten inte överstiga för bensin och för diesel. En sådan reduktionsplikt skulle bibehålla en marknad för bra biodrivmedel som dåliga biodrivmedel som exempelvis palmoljebaserade bränslen skulle kunna fasas ut från den svenska marknaden utan kraftiga prisökningar som följd. Målet om en fossiloberoende fordonsflotta bör, mot bakgrund av detta, ses över. Som konstaterat har en förtida utfasning av fossila drivmedel i ett litet värde globalt, då oljekonsumtionen istället styrs mot nya marknader. ser i denna kontext ett värde i att vänta in utvecklingen för el- och vätgasdrift. motsätter sig åtgärder som fördyrar svensk livsmedelsproduktion i . Det är oroande att den tidigare regeringen inte såg kopplingen mellan höga skatter på drivmedel för jordbruksändamål och den svaga utvecklingen för svensk självförsörjningsgrad gällande livsmedel. vill gå i motsatt riktning och underlätta för svenskt jordbruk, vilket gör skillnad för klimatarbetet på global nivå. Det svenska jordbruket är ledande vad gäller låga växthusgasutsläpp, varför ökad svensk livsmedelsförsörjning bidrar positivt till arbetet med att minska utsläppen på global nivå. Precis som jordbruksverket påpekat finns det skäl som talar emot att låsa jordbrukssektorns utsläppsutveckling. Ökad svensk matproduktion kommer, till följd av konsumtionsmönster, trots något ökade utsläpp av växthusgaser på nationell nivå totalt bidra till att minska utsläppen på global nivå. Målet inom jordbrukssektorn bör således i första hand utgå från att öka den svenska livsmedelsförsörjningsgraden och inte begränsas av nya krav på utsläppsminskningar som riskerar att få negativa effekter för det globala klimatarbetet. Regeringens klimatpolitik kännetecknas i stor utsträckning av dubbla styrmedel och ineffektiva åtgärder. Flygskatten och biodrivmedelssektorn är exempel på ineffektiv politik till följd av dubbla styrmedel. Flygsektorn omfattas redan av EU:s utsläppshandelssystem och på biodrivmedelsområdet har vi en situation där styrmedel för nedsatt skatt på låginblandade biodrivmedel kvarstår, trots att en reduktionsplikt har införts.