mot · H6022472 · 2018-11-30 00:00:00 — Försvars- och säkerhetspolitisk inriktning Antagonistiska hot – säkerhet byggs genom samarbete En reformerad försvarsmakt – inte bara ett militärt försvar Redundans i samhällskritiska system ställer sig bakom det som anförs i motionen om säkerhetspolitisk inriktning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör undersöka möjligheterna att ansöka om Natomedlemskap och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om Försvarsmaktens breda roll i samhället och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om frivilligorganisationernas ställning enligt motionens intentioner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att arbeta för att skyndsamt utveckla förmågan att samutnyttja samhällsresurser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en oberoende analys av Försvarsmaktens förmågor kontinuerligt ska göras enligt motionens intentioner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över Försvarsmaktens förvarings- och logistikstrategi och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om operativ förmåga och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över förmågan att ta emot internationell hjälp vid en kris och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om beredskapsövningar och beredskapskontroller och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om personalförsörjning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillsätta en utredning i syfte att utreda hur Försvarsmakten skulle kunna vara övriga samhället behjälplig vid krissituationer, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att säkerställa att samövningar i större utsträckning än kan ske myndigheter emellan och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ge de fyra regionala staberna i uppgift att initiera en ökad övningsverksamhet där kvalificerade militära resurser ställs till andra myndigheters förfogande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att öka arméns anfallsförmåga i enlighet med motionens intentioner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att utveckla fartygsförbandens förmåga att snabbt ombasera från en kuststräcka till en annan och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att bemanna flottan och flygförbanden med kontinuerligt tjänstgörande personal för att kunna upprätthålla en hög beredskap och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att förstärka sjöstridskrafterna för att säkerställa möjligheten till skydd av importsjöfart och mottagande av utländsk hjälp i anslutning till som sjöstrid på ostkusten bedrivs och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att tidigarelägga och utöka införskaffningen av långräckviddigt luftvärnssystem och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att utöka antalet baser där luftstridskrafterna kan omlokalisera stridsflyget och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att skyndsamt inrätta ett kvalificerat markskydd av luftstridskrafterna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att förstärka luftstridskrafternas basorganisation och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att tillföra långräckviddiga vapen för markmålsbekämpning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över radarspanings-/stridsledningsförmågan i syfte att stärka den och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skyndsamt utreda luftstridskrafternas möjlighet att införa stridshelikoptrar i organisationen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att vidmakthålla transportflygresurserna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att vidta åtgärder för att effektivisera sjöoperativa myndigheters verksamhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att vidta åtgärder för att, i enlighet med utredningen samverkan, överföra huvudmannaskapet för sjö- och flygräddningen från till och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över vilka åtgärder som behöver vidtas för att effektivisera sjöoperativa myndigheters verksamhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att ge Försvarsmakten och viss beredskap för skogsbrandsläckning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda det civila försvarets tillgång till helikoptrar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en myndighet med ansvar för psykologiskt försvar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en myndighet med ansvar för cybersäkerhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda en samlad logistiktjänststrategi och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det bör tillsättas en utredning som analyserar tillgången till utlandsunderrättelser och om underrättelsetjänststrukturen bör förändras eller ej och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om och tillkännager detta för regeringen. eftersträvar en trygg och värdig tillvaro för alla människor. Förmågan att möta såväl inre som yttre hot utgör två grundläggande uppgifter för det offentliga. Vi är en del av världssamfundet och beroende av fungerande relationer med resten av världen. Miljö- och klimatförändringar, demografi, energiberoenden, kärnvapenspridning, terrorism, bristande respekt för mänskliga rättigheter och internationell organiserad brottslighet är globala företeelser som påverkar vår säkerhet. Vi måste vara beredda att, efter vår förmåga, bidra till en säkrare och tryggare värld. Försvarets huvuduppgift är att värna människors liv, värdighet och frihet. För att bygga ett starkt, brett och ändamålsenligt försvar vill fokusera på försvarspolitikens innehåll och de mål säkerhetspolitiken är satt att uppnå – värna samhällets funktionalitet och att värna vår förmåga att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter. Försvarsmaktens förmåga att lösa nationella uppgifter – att försvara – i och med försvarsöverenskommelsen har förbättrats. Men, vill här presentera nästa steg för säkerhetspolitikens utveckling. Antagonistiska hot – säkerhet byggs genom samarbete har dessvärre blivit en region med försämrade relationer och en allt mer eskalerande hotbild. Då detta är en högst problematisk verklighet tillsattes en utredning i och med den senaste försvarspolitiska propositionen ”Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020”. Utredningen i en ny tid (SOU 2016:57) utvärderar svenska militära samarbeten och studerar ett antal möjliga angreppspunkter på . Dessvärre är resultatet nedslående. Angreppspunkterna en antagonistisk nation kan använda är många. Utredningen klargör att ”den enda stat i närområde som kan tänkas utöva militär aggression mot sina grannar är ”. Utredningen konstaterar också att den situation där kan tänkas utsättas för militär aggression är därför, enligt utredningens mening, ett ryskt angrepp på , i vad som skulle kunna betecknas som ”konsekvensaggression”. Vidare konstaterar utredningen ”att med stor sannolikhet redan på ett tidigt stadium skulle dras in i en rysk-baltisk militär konflikt. Skälen är såväl politiska, humanitära som militärgeografiska. Utredningens intryck är i denna del entydiga.” Därvidlag skiljer sig dagens situation från tiden för , när den dåvarande samlingsregeringen hade ett visst utrikespolitiskt manöverutrymme, som kunde utnyttjas för att hålla utanför kriget. En allvarlig kris i kommer, som utredningen uppfattat det, att hanteras både av EU och Nato. Ett ryskt angrepp på skulle involvera EU genom artikel 42.7 och Nato genom Washingtonfördragets artikel 5. artikel 42.7 är fastställd i det s.k. Lissabonfördraget och är ett tämligen tydligt ställningstagande där avsvär sig den gällande ”neutralitetspolitiken”. uttryckta solidaritetsförklaring som antagit medför att inte kommer att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat EU-medlemsland eller nordiskt land. Som land förväntar vi oss att dessa länder agerar på samma sätt om drabbas. bör därför kunna såväl ge som ta emot militärt stöd. Om en medlemsstat skulle utsättas för ett väpnat angrepp på sitt territorium, är de övriga medlemsstaterna skyldiga att ge den medlemsstaten stöd och bistånd med alla till buds stående medel i enlighet med artikel 51 i stadga. Detta ska inte påverka den särskilda karaktären hos vissa medlemsstaters säkerhets- och försvarspolitik. Således har valt sida, vi står upp för våra unionsländer vid en kris. Det är därför inte trovärdigt att hävda att är ett neutralt land. Regeringens nuvarande linje i Natofrågan är således inget annat än en avigsida mot försvarsalliansen och neutralitetsnostalgi som gör att svenska intressen försummas. Det borde ligga i varje svensk regerings intresse att ha rösträtt i de beslutsfattande församlingar som berör . Nato är avgjort en sådan församling. Regeringens utredare påpekar också att ett eventuellt angrepp mot kommer försvåras genom att sannolikt angrips innan ett eventuellt huvudangrepp mot tar vid. I utredningen står: För att försvåra för Nato kan den ryska ledningen därför överväga att, före själva huvudangreppet mot , utplacera luftvärnssystem på svenskt område. Exakt var anses vara av mindre militär betydelse, men vore ett naturligt val. Syftet med ett sådant angrepp är i första hand att skära av försvarsalliansens möjlighet att komma sina medlemmar till undsättning. En reformerad försvarsmakt – inte bara ett militärt försvar Givetvis måste Försvarsmakten ha kapacitet som säkerställer ett fullgott försvar av svenskt territorium. Utöver att förvalta och utveckla befintlig verksamhet måste vi lyfta blicken och påbörja arbetet med att se på vilka nya fronter och i vilka nya konstellationer vi behöver utveckla nya förmågor och samverka. Då nya hot står för dörren som ett traditionellt försvar inte rår på krävs bl.a. att vi utvecklar ett välfungerande cyberförsvar som kan stå emot attacker mot viktig it-infrastruktur och system av vikt för samhällets funktion samt att svenskt psykologiskt försvar förstärks avsevärt. Att i närtid bygga upp ett försvar som självt kan försvara på flera fronter är varken realistiskt eller kostnadseffektivt. Därför bör anslutas till försvarsalliansen . För att möjliggöra ett heltäckande försvar av är inte bara resursförstärkningar och ett medlemskap i lösningen. Frivilligorganisationerna är också en vital del i försvarsarbetet. För att underlätta frivilligorganisationernas arbete är det av yttersta vikt att de får de förutsättningar som krävs för att deras högkvalitativa arbete ska kunna fortsätta att utvecklas. Organisationerna bidrar till att stärka det breda säkerhetsarbetet samt att förankra Försvarsmaktens arbete hos civilbefolkningen. Genom att stärka frivilligorganisationerna i fredstid så kommer också organisationernas förmåga att möta allvarliga händelser och kriser att öka. För att säkerställa bibehållna samhällsfunktioner vid ett krisläge där svensk nationell säkerhet hotas, ett s.k. skymningsläge, är också ett fungerande civilt försvar absolut nödvändigt. är positiva till att planeringen för totalförsvaret nu återupptagits. Ännu har inte någon komplett planering presenterats och det finns anledning att ifrågasätta myndigheters förmåga på central och regional nivå att prioritera och fördela resurser vid höjd beredskap. Denna kompetens bör skyndsamt utvecklas, inte minst för att i ett skarpt läge vara förberedd och för att i större utsträckning samutnyttja samhällsresurser för att uppnå en bättre kostnadseffektivitet. Exempelvis skulle Försvarsmaktens mandat att bistå med flygresurser för brandbekämpning kunna utökas med förbehållet att det inte får inverka menligt på Försvarsmaktens primära uppgifter. Målet med det civila försvaret ska vara att värna civilbefolkningen, säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna och bidra till Försvarsmaktens förmåga vid ett väpnat angrepp. Detta bygger in en robusthet i samhället som gör att samhället kan upprätthålla grundläggande funktioner vid ett försämrat säkerhetsläge. Under allt har arbetet med att planera ett civilt försvar uteblivit. Förberedelserna har varit sparsamma eller inga alls. Förmågan att upprätthålla någon form av civilt försvar vid en kris är mycket små om några alls. delar regeringens analys att det finns behov av att utveckla samhällets förmåga att stödja Försvarsmakten vid väpnat angrepp eller krig i vår närhet. Därför är det bra att regeringen nu har påbörjat en översyn och planering för det civila försvaret. Försvarsmakten av är ett resultat av försvarsbesluten som fattats efter slut. , 2000, 2004 och 2009 togs försvarsbeslut vilka innebar stora neddragningar och förändrad inriktning från ett invasionsförsvar till ett insatsförsvar. Försvarsmaktens organisation har sedan slut minskat på ett sätt som drastiskt överstiger konsekvenserna av försvarsbeslut, vilket i sig med facit i hand var ett historiskt dåligt beslut. Beslutet skadade svensk försvarsförmåga kraftigt bara lite drygt innan utbrott. Beslutet medförde att finansieringen då gick från av BNP till att skäras ned med närmare en fjärdedel. låg finansieringen på av BNP. Kommande år blev tuffa år statsfinansiellt för regeringen och . Den nödvändiga återupprustningen under innebar att det vissa år avdelades av BNP till försvaret. En process som var avslutad först efter det att världskriget var slut. Av detta borde rimligtvis slutsatsen dras att en basplatta med en väl fungerande försvarsmakt måste upprättas och vidmakthållas. Att ha en välfungerande och finansiellt väl underhållen basplatta är en självklarhet och borde så alltid vara, även i tider av lugn och stabilitet. I och med inträde i en betydligt ”varmare” period har antalet brigader minskat från 29 till 2 (två), lokalförsvarsbataljoner från 85 till 0 (noll). hemvärnet från ca 100 000 till ca 22 000 man. Antalet flygdivisioner har nedgått från 17 till 6. Flygvapnets basbataljoner har reducerats från 32 till 2 (två). Luftvärnsbataljoner från 22 till 2. Stridsfartygen är nu 7 från att ha varit 34. Antalet ubåtar har minskat från 12 till 4. Antalet personer i krigsorganisationen har gått från ca 850 000 till ca 53 000 (inklusive de 22 000 i hemvärnet). Som andel av BNP har finansieringen sjunkit drastiskt för Försvarsmakten. finansierades Försvarsmakten till av BNP. , 2015, var finansieringen nere på motsvarande av BNP. Denna drastiska nedskärning där lejonparten av finansieringen försvunnit för försvaret gör det inte möjligt att upprätthålla ett trovärdigt territoriellt försvar. Därför behöver ytterligare steg tas. föreslår 3,9 miljarder mer än regeringen i ökade anslag och har satt upp ett mål om att ska nå tvåprocentsmålet. De minskade anslagen till Försvarsmakten och effekten av att den allmänna värnplikten lades vilande 2010 har gjort att allt färre kommer i kontakt med myndigheten. Detta leder till att medborgarnas möjlighet att få insyn i Försvarsmaktens verksamhet minskat drastiskt, vilket är ett påtagligt demokratiproblem. medborgare har begränsade möjligheter att bilda sig en uppfattning om Försvarsmakten , dess verksamhet och huruvida avdelade medel används på mest effektiva sätt. Därför föreslår att det genomförs en oberoende analys av Försvarsmaktens verksamhet och förmåga och att den redovisas offentligt i ett lämpligt sammanhang. I redovisningen bör faktorer som bemanning, materieluppfyllnad, genomförd utbildning, kostnader och bedömd förmåga relaterat till förbandsmålsättningarna redovisas för varje krigsförband. I vissa, mycket få, fall som till exempel några specialförband avsedda för terroristbekämpning eller motsvarande uppgifter, kan det finnas skäl att överväga i vilken mån uppgifterna ska vara öppna. För att det inte ska råda någon tvekan om att redovisningarna är opartiska och objektiva bör analysen utföras av exempelvis . Fram till dess att en kontinuerlig genomlysning görs av Försvarsmakten inväntar försvarsutskottets uppföljning av krigsförbandens bemanning. Stora delar av landet saknar och kommer att sakna militär närvaro. Förutom hemvärnsförband, finns inga militära enheter mellan och i norr. I södra delen av är arméstridskrafterna koncentrerade till ett fåtal garnisoner: / , , och . Genom att olika funktioner är utspridda över landet, t ex artilleriet i och luftvärnet i , kommer det krävas omfattande och tidsödande transporter innan kompletta förband kan sättas in mot en angripare. Ett i grunden oacceptabelt förhållande då ett eventuellt framtida angrepp mot med största sannolikhet kommer att inledas överraskande och vi därför måste kunna reagera mycket snabbt. På finns ett mekaniserat kompani, ca 150 personer. Personalen till det stridsvagnskompani som är avsett att finnas på ön måste transporteras dit från . Flygvapnet är baserat på tre ställen: , och . Flottan är baserad i och amfibieförbandet på . De begränsade basresurserna gör det mycket svårt att flexibelt utnyttja flygstridskrafterna över hela landet, som det gör det omöjligt att sprida flygplanen för att därmed minska sårbarheten vid ett eventuellt angrepp. Chefers och stabers förmåga att leda förband och annan verksamhet är kraftigt urholkad på grund av bristande övningstillfällen. Detta måste tas i beaktande vid bedömningen av den operativa förmågan. Förbandens verkliga förmåga kan vara avsevärt mindre än vad som framgår av deras organisationsstruktur och utrustning. Behovet av operativ förmåga varierar med den situation som kan uppstå. Hur dessa situationer exakt skulle kunna se ut är omöjligt att förutsäga. Det är dock fullt möjligt att dra generella slutsatser av arten: vid ett eventuellt militärt hot måste flygbaser kunna skyddas – det kräver kvalificerat luftvärn; markstridsförband som saknar broläggare har begränsad anfallsförmåga; låg beredskap och behov av långa transporter för att sätta ihop fungerande förband gör det svårt att möta ett överraskande angrepp och så vidare. Om organisationen är färdig omkring 2020 (vilket är tveksamt), kommer den generellt sett vara tämligen väl lämpad för att i fredstid hantera incidenter och hävda territoriella integritet. Den kommer också, med tillräcklig förberedelsetid, kunna avdela kvalificerade såväl mark-, sjö- som flygresurser till internationella uppgifter av olika slag. Skulle eller delar av bli angripet kommer vi att med egna resurser, förutsatt att alla förband hunnit mobilisera, koncentreras och samövas, kunna lösa i stort sett följande uppgifter: Markstridsförbanden (hela armén), i samverkan med huvuddelen av marin- och flygstridskrafterna skulle kunna försvara ett begränsat geografiskt område, exempelvis , mot ett begränsat angrepp. Förmågan att anfalla och slå en motståndare (även en måttligt stor styrka) som luftlandsatt eller landstigit på svenskt territorium kommer att vara mycket begränsad. De nationella skyddsstyrkorna (hemvärnet) kommer att fylla en viktig uppgift i att bevaka och skydda viktiga anläggningar mot sabotage och liknande hot. Sammantaget innebär det att endast en liten del av landet kan försvaras och då endast . Möjligheten att återta viktig terräng eller viktiga anläggningar är mycket liten. Flottan skulle med ytstridsfartyg kunna genomföra kustnära insatser i en riktning (öst- eller ) mot en angripares företag till sjöss. Ubåtarna skulle kunna utföra spanings- och anfallsföretag i en, eventuellt två, riktningar i . Flygförbanden skulle kunna luftförsvara nordligaste och delar av , eller i en riktning under , det under förutsättning att det återskapas ett krigsbassystem så att flygplanen inte blir beroende av ett litet fåtal sårbara baser. Även med denna begränsade målsättning – att försvara en mindre del av landet mot ett begränsat angrepp – finns det svagheter i organisationen som innebär allvarliga problem. Risken är stor att ingen av de ovan angivna uppgifterna kan genomföras som beskrivet om det föreligger ett lufthot i form av konventionellt attackflyg, beväpnade obemannade flygfarkoster, kryssningsrobotar eller ballistiska robotar. Bristen på kvalificerat, långräckviddigt luftvärn i strukturen innebär att varken de rörliga markstridsförbanden eller flyg- och marinbaser kan ges ett tillräckligt skydd för att förbanden ska kunna komma till full verkan. Den planerade anskaffningen av det amerikanska luftvärnssystemet kommer bara i liten utsträckning ändra detta förhållande. Antalet enheter som planeras är för litet. Vid markstridsförbanden kommer behovet av indirekt understöd inte kunna tillgodoses på grund av det lilla antalet artilleripjäser i organisationen. Ytstridsfartygen kommer att sakna kvalificerade luftvärnssystem vilket kraftigt kommer att begränsa deras insatsmöjligheter i en miljö där det föreligger ett lufthot. Eskortuppdrag, till exempel till , kommer i praktiken inte vara genomförbara. Antalet flygbaser kommer att vara begränsat vilket innebär att hela flygsystemet kommer att vara mycket sårbart. Risken är stor att det kan slås ut redan med en begränsad insats av attackflyg, kryssningsrobotar och ballistiska robotar. Den lilla logistikorganisationen tillåter inte att hela Försvarsmakten sätts in . Sjukvårdsresurserna är otillräckliga för att ta hand om ett större antal skadade. Sammantaget innebär detta att den egna svenska förmågan att möta även ett begränsat angrepp mot är liten. Den svenska säkerhetsdoktrinen bygger dock på att vi ska få hjälp i händelse av att vi blir angripna. Lissabonfördragets paragraf 42.7 anger tydligt att alla EU-länder förbinder sig att solidariskt stödja varandra i händelse av militärt angrepp. Likaså finns det en förhoppning att Nato av egenintresse skulle hjälpa då tillgång till svenskt luftrum och sjöterritorium är en förutsättning för alliansen att kunna skydda sina baltiska alliansmedlemmar om de skulle bli angripna. Utan att analysera sannolikheterna för att skulle få hjälp eller inte så måste det vara möjligt att ta emot hjälp om doktrinen ska ha den minsta trovärdighet. En helt grundläggande förutsättning är att vi kan skydda de områden och platser dit hjälpen kan anlända. Det innebär bland annat ett omfattande luftvärnsskydd, en god bevakningsorganisation och inte minst förmåga att hindra en angripare att med markstridsförband ta sig till området innan hjälpen anlänt. Det senare är sannolikt en fråga om åtskilliga veckor med de resurser Nato kan bedömas ha de närmaste 5–10 åren. Den planerade svenska organisationen saknar såväl den volym som uthållighet som krävs för att kunna strida för att säkerställa att eventuell hjälp kan nå . Tar man i beaktande de områden som i olika situationer skulle kunna vara tänkbara mål för ett ryskt angrepp är det helt uppenbart att antalet förband är otillräckligt.