ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H602324 · 2018-11-13 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att i smittskyddslagen avskaffa den kontraproduktiva informationsplikten för hivpositiva och tillkännager detta för regeringen. gäller att hivpositiva har en straffsanktionerad plikt att upplysa en eventuell sexuell partner om sin medicinska status. utfärdade (då ) ett kunskapsunderlag där det konstaterades att risken för överföring av hiv är minimal vid samlag där kondom används, om den hivinfekterade parten har en välfungerande antiviral behandling. Även då kondom inte används är smittorisken mycket låg. Efter detta gäller att endast efter beslut från behandlande läkare kan den som lever med välbehandlad, så kallad smittfri hiv, befrias från informationsplikten. Informationsplikten är problematisk på flera vis. Den ger den hivpositiva partnern hela ansvaret i en potentiellt smittspridande situation, medan det rimliga är att alla människor, hivnegativa som hivpositiva, har ansvar för sin egen hälsa. Regeln bidrar till en försämring av det hivpreventiva arbetet genom att göra att människor vaggas in i en falsk trygghet om att om inget sägs finns ingen smittorisk och därmed inget eget ansvar för att använda kondom. Detta trots att forskning visar att de flesta som smittar andra inte själva vet om att de bär på viruset. Det är även väldigt svårt att leva upp till lagen och den medför rent praktiskt att många hivpositiva är rädda för att bli anmälda av sina före detta partners. för hiv-/aidsfrågor har riktat skarp kritik mot och andra länder som tillämpar straffrättsliga åtgärder mot dem som överför eller utsätter andra för risken att få hiv. Det finns ingen forskning som stöder att en bred tillämpning av strafflagstiftning förhindrar hivöverföring, utan snarare riskerar detta att undergräva de mänskliga rättigheterna. har uppmanat länder att begränsa kriminaliseringen till fall av avsiktlig överföring, det vill säga till när en person känner till sin hivpositiva status och utför handlingar i avsikt att överföra hiv och faktiskt gör detta. Internationellt existerar det en bred samsyn om att det aldrig bör förekomma tvång i arbetet när det gäller hiv. Det är främst framgångsrik hivprevention samt väl utbyggda möjligheter till testning som är framgångsrikt för att minska antalet hivöverföringar. Testning, vård och behandling måste ske på frivillig väg istället för genom tvång och repressalier. Dagens lagstiftning kan få en motsatt effekt där en del väljer att inte testa sig då de vet vilka långtgående konsekvenser ett positivt provsvar kan få. Smittskyddslagens informationsplikt för hivpositiva är alltså relativt verkningslös ur medicinsk synvinkel och dålig som ideologisk markering. Den bör därför avskaffas. Istället bör fokus läggas på att minska stigmatiseringen genom information om att en väl fungerande behandling gör infektionen i princip smittfri, och genom att informationsplikten avskaffas helt.
mot · H602325 · 2018-11-13 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa polis med ettårig utbildning och tillkännager detta för regeringen. Allt fler personer upplever otrygghet i sitt närområde. Ofta anges bristen på synlig och närvarande polis som grund för otryggheten. Att otryggheten breder ut sig är ett hot mot den öppenhet och frihet som länge kännetecknat det svenska samhället. I många länder är polisverksamheten uppdelad i flera typer av verksamheter. Det kan vara trafikpoliser, närpoliser, patrullerande, särskilda insatsstyrkor, kriminalpoliser etc. Även ska dela upp den polisiära verksamheten på ett nytt sätt; den nationella polisen behöver kompletteras med en polisorganisation. Den kommunala polisens uppgifter ska vara synlighet, närvaro och koncentration på så kallade vardagsbrott samt förebyggande arbete. Den kommunala polisen ska upprätthålla den allmänna ordningen, utöva trafiköversyn och vara proaktiv genom hög närvaro i närsamhället. Rent organisatoriskt ska den kommunala polisen lyda under samma ledning som den nationella men endast i undantagsfall kunna kommenderas utanför sitt normala verksamhetsområde. Den kommunala polisen ska finansieras av kommunen. lägger kommunerna stora summor på vakt- och väktarbolag för att säkerställa trygghet, ordning och reda inom kommunerna. Dessa pengar kan användas för att finansiera den kommunala polisen. En stor skillnad mellan vakt/väktare och den kommunala polisen är den polisiära befogenheten att ingripa fullt ut i alla situationer. Utbildningen till polis ska vara kortare än dagens polisutbildning, förslagsvis ettårig med möjlighet till kompletterande utbildning om den enskilde så önskar.
mot · H602326 · 2018-11-13 00:00:00 — Avskaffande av lag (2014:227) om färdigställandeskydd ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avskaffa lag (2014:227) om färdigställandeskydd och tillkännager detta för regeringen. När en konsument anlitar en näringsidkare för att utföra vissa arbeten på en- och tvåbostadshus, så kallade småhus, ska det i vissa fall finnas ett färdigställandeskydd. Ett färdigställandeskydd är en försäkring eller en bankgaranti som är tänkt att hjälpa byggherren i egenskap av konsument om entreprenören till exempel gått i konkurs eller av annan anledning inte kan fullgöra sina åtaganden. Färdigställandeskyddet säkerställer att huset kan bli färdigbyggt även om entreprenören går i konkurs. Det ska enligt lagen om färdigställandeskydd (2014:227) omfatta skälig ersättning för extra kostnader för att slutföra arbetena kostnader för att avhjälpa fel som en besiktningsman har anmärkt på vid en slutbesiktning enligt 53 § konsumenttjänstlagen (1985:716) och kostnader för att avhjälpa skador på byggnaden som har orsakats av fel som avses i punkt 2. För småhus ska färdigställandeskydd finnas vid nybyggnad och tillbyggnad, om det finns behov av ett sådant skydd, eller åtgärd som är anmälningspliktig om det finns behov av ett sådant skydd. Det är byggherren som ska se till att ett färdigställandeskydd finns om det krävs ett sådant, men det tecknas ofta av näringsidkaren/entreprenören. Finns det flera entreprenörer krävs färdigställandeskydd för varje avtal. Tyvärr har lagen i praktiken inte kommit att gynna konsumenten utan i stället de bolag som tillhandahåller försäkringen. Försäkringsbolagen, som ofta samarbetar med byggbolagen i att tillhandahålla försäkringen, har kommit att utnyttja lagkravet då de vet att konsumenten måste ha denna försäkring. Kostnaderna för försäkringen brukar ligga på 10–20 tkr vilket är mycket högt i förhållande till den maximala ersättning som konsumenten kan få. Anledningen till detta är att ersättningen den drabbade konsumenten får ut endast behöver vara av det avtalade priset för husbyggnationen. I § 8 i lagen står det: ”Ett färdigställandeskydd får begränsas till ett visst belopp. Det ska dock alltid motsvara av det avtalade priset för den åtgärd som omfattas av skyddet.” Ett vanligt småhus kostar att bygga om man enbart räknar med byggkostnaden, vilket är den summa som avses med det avtalade priset. Det betyder att ersättningsnivån endast behöver vara 200–300 tkr i händelse av att entreprenören till exempel gått i konkurs eller av någon annan anledning inte kan fullgöra sina åtaganden. Att ha en tvingande lagstadgad försäkring för ett sådant litet ersättningsbelopp är inte rimligt. T ex så är det frivilligt om man vill teckna helförsäkring på sin fabriksnya bil eller om man vill teckna en brandförsäkring på sin villa. Staten ska vara restriktiv med tvingande försäkringar för enskilda och dessa bör då främst vara tvingande i de fall en skada drabbar tredje part som t ex trafikförsäkringen som alla måste teckna för sina personbilar. Med hänvisning till ovanstående föreslår jag att besluta att avskaffa lag (2014:227) om färdigställandeskydd.
mot · H602328 · 2018-11-13 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avskaffa Arbetsförmedlingen i dess nuvarande form och tillkännager detta för regeringen. Arbetsförmedlingen är största förmedlare av arbeten och har som viktigaste uppgift att sammanföra arbetsgivare med arbetssökande. Regeringens senaste regleringsbrev till Arbetsförmedlingen var således också mycket tydligt: Matchningen på arbetsmarknaden ska förbättras och rekryteringsproblem motverkas genom bland annat intensifierade förmedlings- och vägledningsinsatser. Med en årlig budget på cirka 80 miljarder är det inte konstigt att många häpnar över myndighetens ineffektivitet. Arbetsförmedlingen har ett oerhört viktigt uppdrag och det råder inget tvivel om att det från början var en god idé. Vad vi dock har sett är hur det kommit att bli en mycket ineffektiv aktör på den svenska arbetsmarknaden. Som exempel kan vi se hur arbetsmarknadsutbildningen, som även råkar vara den dyraste programinsatsen, ger negativa resultat där enbart av de inskrivna arbetslösa får information som sedan resulterar i en anställning. Endast en tiondel av de som fick ett nytt jobb i hittade jobbet via Arbetsförmedlingen (de flesta via Platsbanken), varav genom kontakt med myndighetens personal. De flesta av de 1,5 miljoner människor som fick ett nytt jobb fick kännedom om jobbet genom direktkontakt med arbetsgivaren eller via vänner och bekanta. Om man fördelar de förmedlade jobben på de arbetsförmedlare som finns anställda hos myndigheten framkommer det att varje arbetsförmedlare enbart förmedlade 2,5 jobb. Detta är en tydligt negativ utveckling då det förmedlades 4,3 jobb per arbetsförmedlare och det har skett trots att Arbetsförmedlingen har ökat sina anställda från 9 948 till 16 115 (antalet arbetsförmedlare ökade från 6 248 till 8 310). Förvaltningsanslaget för personalkostnader ökade . Vad vi sett i ljuset av Arbetsförmedlingens brister är istället betydligt mer effektiva privata aktörer som agerar arbetsförmedlare, vilka gör såväl enskilda arbetslösa och olika företag som samhället en rejäl tjänst. I andra länder ser vi likaså betydligt lägre utgifter för liknande tjänster (exempelvis har i relation till bnp lägre kostnader). Kort och gott ser vi att det finns andra möjligheter för samhället att erbjuda behövande arbetslösa det stöd de behöver och att Arbetsförmedlingen i sin nuvarande form inte behövs. Uppskattade sidor såsom Platsbanken kan exempelvis fortsatt finnas till för arbetssökande utan en ineffektiv myndighet. Det krävs därför en översyn för att exempelvis outsourca delar av verksamheten, aktivt arbeta med resultatuppföljning så att det lönar sig med högpresterande satsningar samt rent generellt lägga ett större fokus på löpande kostnader. Regeringen bör aktivt verka för att avskaffa Arbetsförmedlingen i dess nuvarande form.
mot · H602329 · 2018-11-13 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avskaffa EBO-lagen och tillkännager detta för regeringen. har tagit emot fler invandrare än vad samhället har klarat av. Olika bostadsområden har blivit allt mer segregerade, vilket är ett av de tydligaste bevisen för att det har gått för långt. Det handlar bland annat om vissa bostadsområden som har en befolkningsstruktur som skapar såväl ekonomiska som sociala problem. När nyanlända invandrare koncentreras till vissa särskilda områden kan segregationen öka, utanförskapet förstärkas och trångboddheten bli allt värre. Detta är början på en ond cirkel som i slutändan skapar ytterligare problem i form av svag sysselsättning, högt bidragsberoende, bristande utbildning, ökad otrygghet, högre kriminalitet osv. Kontentan av detta är kort sagt att en alltför stor invandring till är ohållbar, och segregerade bostadsområden gör befintliga problem ännu värre. Det är en rättighet för alla i att få bosätta sig var man vill. Denna rättighet kan dock ställa orimligt höga krav på vissa kommuner, inte minst då såväl allmän service som det privata näringslivet måste anpassa sig till kommuninvånarna. finns ingen möjlighet ens för redan hårt ansatta kommuner att undantas från lagen om eget boende (EBO). Redan hårt ansatta kommuner bör få de förutsättningar de behöver för att erbjuda kommuninvånarna den service de har rätt till utan försämrad kvalitet. På samma premisser som svenska medborgare bör nyanlända få de bästa tänkbara förutsättningarna för att snabbt komma i arbete. För att få ett arbete och överhuvudtaget kunna bygga ett liv i kan vikten av att komma in i och bli en del av det svenska samhället inte nog poängteras. En första åtgärd för att mildra de akuta problemen som finns är att riva upp EBO-lagen, som är en bidragande orsak till utanförskap och segregation.
mot · H602331 · 2018-11-13 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda införandet av en civilkuragelag och tillkännager detta för regeringen. Svensk lag kräver inte någon skyldighet att bistå personer som befinner sig i nöd. Inte ens om vederbörande befinner sig i livsfara eller riskerar skada sig avsevärt behöver man ingripa. Rädslan för att utsättas för brott är något oacceptabelt många människor lever med . Detta kan förhindra människor från att göra vad de vill i sin vardag och livskvaliteten kan komma att försämras. Det allra viktigaste för att få mer civilkurage i samhället är att fokusera på vad vi har för ansvar för varandra. Vi bör således också uppmärksamma och uppmuntra alla de goda exempel som finns på människor som gör saker för andra eller som hjälpt en medmänniska i nöd. Många har nästan helt tappat tilliten till varandra och otryggheten breder ut sig. En starkare gemenskap och större tillit bland våra medmänniskor kan säkerligen prägla ett mer harmoniskt samhälle. Ett samhälle där var och en är engagerad i sin omgivning och medverkar till trygghet och harmoni. saknar , till skillnad från bland annat våra nordiska grannländer en civilkuragelag, en lag som tydliggör varje människas skyldighet att hjälpa nödställda. Hur samhället ska lagstifta kring civilkurage har vid ett flertal tillfällen debatterats och det är inte sällan som kritiker till ett införande av en civilkuragelag hänvisar till risken att färre vågar vittna om lagen införs. Detta kan enbart stämma om lagen inte tar någon hänsyn till egen hälsa eller egen skada. Även här kan man dock påpeka att vittnen bör vara skyldiga att upprätta rättvisa efter att ha bevittnat ett brott eller någon specifik händelse som är av vikt för domstol eller rättsväsende. En civilkuragelag kan fastställa att man som medmänniska ska tänka vad man kan göra utifrån egen förmåga för att undsätta någon i nöd. I många fall kan det handla om enkla saker som att kontakta ambulans vid en trafikolycka eller kasta ned en livboj till en person som trillat i vattnet. Att vid ett sådant tillfälle inte göra någonting kan förhindras genom att med lagstiftning visa att passivitet inte är acceptabelt. I likhet med vad som sagts i samband med minnet av den svenska hjälten finns det två val, antingen kan man visa civilkurage eller se bort. Även om de allra flesta troligtvis hjälper andra i nöd om de har möjlighet, kan en civilkuragelag bidra till att även personer som inte gör det tog sitt ansvar. Genom lagstiftning kan vi tydliggöra vars och ens skyldighet att utifrån egna förutsättningar ingripa för att hjälpa en medmänniska i nöd. Av den anledningen bör ge regeringen i uppgift att utreda möjligheten till att införa en civilkuragelag. I flera delar av vårt land har kommuner valt att införa ett s.k. civilkuragepris för de invånare som genom civilkurage utmärkt sig på ett föredömligt sätt. Detta är ett enkelt sätt att visa uppskattning och kan vara mycket betydelsefullt för enskilda individer. Av den anledningen bör ge regeringen i uppgift att ta fram en modell där ett årligt civilkuragepris delas ut av till värdiga mottagare.
mot · H602333 · 2018-11-13 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om energieffektiviserings- och energisparlån och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett energiklassningssystem och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett tydliggörande av energipåverkan och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om zonindelning för energihushållning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om typgodkännande av hustyper och tillkännager detta för regeringen. Energieffektiviseringen går alltför långsamt. Med energisparlån för energirenoveringar som fokuserar på smutsigaste kilowattimmarna kan denna process underlättas genom förmånliga lån till de som investerar i klimatsmarta åtgärder. Finansiering av viktiga klimatinvesteringar genom energieffektiviseringslån kan skapa både fler arbetstillfällen och energieffektiva bostäder. Med bättre finansieringsmöjligheter för att genomföra upprustning och renovering av bostadsbeståndet påskyndas samhällsnödvändig energieffektivisering. Det är således också problematiskt med kommunala särkrav rörande energin. Energiklassningssystem och tydliggörande av energipåverkan Med nationella energikrav blir lågenergihus billigare, som energikraven successivt kan skärpas för en hållbar och miljövänlig utveckling i hela landet. Likaså är det positivt med ett nationellt energiklassningssystem för byggande då det kan underlätta genomgripande energirenoveringar och industriellt byggande av lågenergihus. Regeringen bör dessutom ge berörda myndigheter, såsom och , i uppdrag att tydliggöra klimatpåverkan i byggprocessen. Detta bör ske i samverkan med branschen för att dels stimulera till minskad miljö- och klimatbelastning vid byggande av flerbostadshus, dels möjliggöra en sund marknad där byggbolagen inte tvingas in i en process som blir alltför svårhanterlig. Zonindelning för energihushållning och typgodkännande av hustyper Zonindelningen för energihushållning i bör avskaffas i byggregler så att det går att bygga samma typhus i hela landet. För att öka den generella vetskapen kring klimatsmart energianvändning är det också viktigt att nå ut med information om hur man kan leva för att minska energianvändningen. Genom att införa ett typgodkännande av olika hustyper är det även lätt att slippa flera steg i processen med nybyggnation som annars skulle kunna orsaka problem.
mot · H602335 · 2018-11-13 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förbjuda delfinarier och tillkännager detta för regeringen. Delfinarier är utformade utifrån besökarnas och ägarnas behov istället för delfinernas. Det innebär bland annat att delfinerna har dåliga förutsättningar att kunna leva och uttrycka sitt naturliga beteende, främst på grund av de små ytorna som delfinarier innebär. Delfiner kan i frihet dyka hundratals meter djupt och de kan röra sig tiotals mil under . Delfinarierna innebär inte bara problem för delfinerna på grund av dålig yta att röra sig på, det innebär även ökad stress då dessa intelligenta djur är mycket känsliga för höga ljud, vilket blir extra känsligt i små bassänger med många, ofta högljudda besökare. Med delfinarier riskerar man således även att gynna en fruktansvärd delfinmarknad som länge pågått runt om i världen. Inte minst i , kan tittare se hur världens största leverantör av delfiner arbetar när de fångar in vilda delfiner för försäljning till omvärlden. I dokumentären får man reda på hur fredliga och intelligenta delfiner verkligen är, som sysslar med sociala interaktioner och känner starka släktband till varandra. I delfinarier tvingas delfinerna blandas med varandra, vilket helt och hållet förändrar deras naturliga förhållanden. Djur ska skyddas mot onödigt lidande och ges rätt till naturligt beteende enligt djurskyddslagstiftning. Med en sådan text bör bland annat delfinarier och andra tortyrliknande omständigheter för djur förbjudas i likhet med många andra länder. bör därför ge regeringen i uppgift att lagstifta emot förekomsten av delfinarier i .
mot · H602343 · 2018-11-13 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att möjligt införa en nationell krisplan för att bekämpa sjukdomen tbc och inrätta kontroller i enlighet med WHO:s önskemål och tillkännager detta för regeringen. För inte så länge sedan kunde vi skryta med att var ett land fritt från tbc. Så är det dessvärre inte längre. Sakta men säkert har tbc-fall uppstått som en följd av att människor från framförallt fattigare delar av världen har flyttat till vårt land. Trots detta faktum saknas flertalet kontroller och när så är fallet krävs handling. Faktum är att vi nått en punkt där läget är så allvarligt att () aktivt uppmanar att ta fram en nationell krisplan för att bekämpa sjukdomens spridning. Normalt sett brukar WHO rikta in sig på de länder som klassas som högincidentländer, men inkluderas alltså eftersom vi inte bara har bristande kontroll på dem som väljer att flytta till utan även har en ovanligt stor invandring till . Antalet smittade av tbc påverkas i stor utsträckning av resande och migrationsströmmar, varför vi lyckligtvis har sett en minskning , men det är fortfarande ett folkhälsoproblem som vi helt saknade för . Att ta fram en nationell krisplan för att säkerställa tillgången till adekvat vård och hantering av tuberkulos i hela landet bör därför välkomnas. WHO påtalar i sin uppmaning särskilt vikten av en skärpt epidemiologisk övervakning. Vad de menar med detta är obligatoriska hälsoundersökningar av personer i riskgrupper samt uppföljande kontroller av personer som konstaterats smittade för att säkerställa att påbörjad behandling slutförs. Ansvaret att ta fram en nationell tuberkulosplan, organisera smittspårning, identifiera riskgrupper för sjukdomen och ta fram strategier för att nå dessa grupper faller på . bör ge regeringen tillkänna att möjligt ta fram en lagstiftning som möjliggör önskad tuberkulosplan samt nödvändiga kontroller.
mot · H602348 · 2018-11-13 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stryka att skolan har ett ansvar för att motverka traditionella könsmönster och tillkännager detta för regeringen. Utbildning, då inte minst genom , är en mycket viktig del av livet och det är här barn och ungdomar formas för framtiden. Utbildningen ska erbjuda elever en möjlighet att inhämta och utveckla kunskaper och värden. Den ska främja en positiv utveckling genom lärande samt möjliggöra för enskilda att självmant kunna lära sig mer under livets gång. Utbildningen ska dessutom förmedla och förankra respekt för universella mänskliga rättigheter samt grundläggande demokratiska värderingar. Sist men inte minst ska skolan främja respekt för våra medmänniskors egenvärde och miljön. Allt detta är viktiga grundpelare i läroplanen, som för de allra flesta ses som självklarheter. Det är viktigt att den svenska skolan fokuserar på sina primära uppgifter, varför läroplanen behöver vara tydlig och lättförståelig. I läroplanen står det att skolan har ett ansvar för att motverka traditionella könsmönster. Vad som är traditionella könsmönster är däremot inte vidare preciserat i läroplanen, eller vad detta arbete ska leda till. Självklart ska all form av könsdiskriminering motarbetas, och varje individ ska ha rätt att själv få forma sin identitet. Såväl flickor som pojkar ska behandlas lika, vilket också med rätta framgår av andra delar av läroplanen. Vi vet dock att det finns medfödda skillnader mellan könen. Med nämnda stycke i läroplanen innebär det i praktiken att skolan aktivt ska motarbeta elevers egen vilja till en specifik identitet, om den faller inom ramen för vad som kallas för ett traditionellt könsmönster. Detta är inte rimligt och går emot den grundläggande principen att samtliga elever ska få välja sin egen könsidentitet. Regeringen bör därför se till att stycket i läroplanen om att skolan har ett ansvar att motverka traditionella könsmönster i läroplanen stryks.