mot · H6022816 · 2018-11-30 00:00:00 — Ett starkt försvar för att säkra ställer sig bakom det som anförs i motionen om av BNP i försvarsanslag och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fokus på att färdigställa beslutad krigsorganisation och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka arméstridskrafterna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka marinstridskrafterna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka flygstridskrafterna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka den militära cyberförmågan och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om underrättelseförmåga och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om hemvärnet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om försvarets personalförsörjning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om försvarets materiel- och logistikförsörjning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om försvarsindustrin och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om forskning och utveckling och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om organisation och ledning och tillkännager detta för regeringen. av BNP i försvarsutgifter Oron i närområde och i omvärlden påverkar i allra högsta grad vårt land. Vi står inför stora utmaningar. Få uppgifter är så centrala som förmågan att försvara landet mot angrepp utifrån. Den uppgiften måste tas på största allvar. För att möta ett oroligt omvärldsläge behöver försvarsförmåga stärkas och det kommer kräva ökade försvarsutgifter. har flera länder, i främst , insett faran och åtagit sig att höja sina försvarsutgifter och vissa länder har redan uppnått tvåprocentsmålet. och ökar sina satsningar och strävar mot målet. och har redan uppnått tvåprocentsmålet och och kommer att uppnå det . Oavsett om skulle bli medlem av Nato eller inte kommer mer resurser att behöva tillföras försvaret. förhåller det sig så att en fortsatt militär alliansfrihet kommer att kräva mer resurser än vid ett svenskt Natomedlemskap. Det försämrade säkerhetsläget kräver mer resurser – det är en politik som är rätt i sak och en diskussion som inte kan undvikas. Försvarsmakten konstaterar dessutom att med den nuvarande anslagsutvecklingen kommer den svenska förmågan att sjunka relativt de satsningar som görs i närområdet, och specifikt i . Utvecklingen accentueras efter 2020. Förmågan att försvara måste säkerställas. försvarsutgifter ska därför närma sig av BNP. Ambitionen är att göra detta . Detta för att kunna möta det försämrade säkerhetsläget och även för att kunna uppfylla åtaganden som framtida medlem i Nato. Tillväxten sker stegvis och med hänsyn till det säkerhetspolitiska läget och det ekonomiska läget. Svårigheterna i detta ska inte underskattas. Resurserna för att klara redan beslutade åtgärder räcker inte till. Hela ska kunna försvaras och alla stridskrafter stärkas. Särskilt viktigt kommer försvaret av , och framför allt , att vara. Utöver är exempelvis ökad försvarsförmåga runt särskilt prioriterad. Att bygga ut försvarsförmåga kommer att kräva god kostnadskontroll, spårbarhet och uppföljning för att garantera att de extra resurserna också ger effekt. Vi vill därför se en ordnad process med tydliga kontrollstationer som tar hänsyn till behovet av att stärka försvaret men också den ekonomiska utvecklingen. De ytterligare resurser som satsas måste ge kontinuerligt ökande försvarsförmåga och det måste ske ett fortsatt effektiviserat resursutnyttjande inom Försvarsmakten. Fokus på att färdigställa beslutad organisation Fokus i den svenska försvarspolitiken har varit allt för kortsiktigt. Försvarsmakten har inte kunnat uppfylla målen för försvarsbesluten och har med korta intervall fått återkomma till politiken med nya äskanden om mer resurser. Återkommande omprioriterande samt lappandet och lagandet inverkar negativt på försvarets möjligheter att utveckla operativ förmåga både på kort och på lång sikt. Att lösa detta kommer att kräva såväl ett större politiskt ansvarstagande och långsiktighet, men även en bättre struktur och organisation med god ekonomisk kontroll. Målet är att stärka den svenska försvarsförmågan och den operativa kapaciteten. I den ingår ökade volymer av tillgängliga, fullt utrustade, bemannade och utbildade förband som är tillgängliga. För detta krävs ökade ekonomiska resurser men också bättre och mer transparenta materielanskaffningsprocesser, mer fokus på stridande och rörliga förband samt hårdare koll på ekonomin och uppfyllnad av målen. Försvarsmaktens förmåga att kunna attrahera kompetent personal försämras och nödvändiga långsiktiga beslut om materielanskaffningar skjuts . Vi har sett detta när det gäller svårigheten att fylla upp krigsorganisationen och ett ständigt större materielunderskott, som skjutits . har en punkt nåtts där situationen är hållbar. Den historiska skulden måste regleras för att kunna skapa långsiktighet och framtidsfokus. I Försvarsmaktens budgetunderlag äskar myndigheten sammanlagt 18 miljarder extra att kunna genomföra det innevarande försvarsbeslutet och för att försvarets förmåga inte ska sjunka relativt omvärlden. Försvarsmakten har redan gjort ett antal omprioriteringar och reduceringar för att hålla den ekonomiska ramen och lyfter fram bland annat minskad köpkraft och ökade kostnader för vidmakthållande som orsaker för behovet av mer resurser. anser att Försvarsmakten måste få de resurser som man behöver för att genomföra ambitionen i försvarsbeslutet . Vi tar höjd för detta i vår budget. Huvudfokus för försvaret måste nu ligga på att faktiskt genomföra försvarsbeslutet och 2016 för att skapa lugn och långsiktighet i det svenska försvaret. Vissa kompletteringar när det gäller logistik och ledning måste också genomföras för att göra organisationen krigsduglig. Parallellt med detta ska planering för ökad förmåga efter påbörjas. Arméstridskrafterna används för en rad olika ändamål där grunden är att försvara mot väpnat angrepp. Det kan röra sig om allt från försvar mot större angrepp mot vårt territorium till att i ett gråzonsläge skydda samhällsviktig verksamhet. Arméstridskrafterna utgör den numerärt största delen av Försvarsmakten och innehåller även en större del anställd personal, och pliktpersonal, än flygvapnet och marinen. Det finns stora behov som måste åtgärdas inom denna försvarsgren. Ett centralt fokus i den försvarsöverenskommelse som träffades 2017 var att stärka krigsdugligheten i de två armébrigaderna. Det handlar såväl om att tillföra mängdmateriel och standardfordon som att öka övningsverksamheten och förmågan att snabbt kunna mobilisera vid behov. Utifrån fokus på att färdigställa den beslutade organisationen så bör uppfyllnad och krigsduglighet av de befintliga brigaderna vara prioriterat innan nya förband adderas. Den av föreslagna inventeringen och förbättringen vad gäller försörjningen av mängdmateriel kommer också vara en viktig del i att säkra förmågan hos arméstridskrafterna här och . Kärnan i arméstridskrafterna ska mot 2025 utgöras av tre mekaniserade brigader. Vi vill därför se att en tredje armébrigad upprättas i , vid sidan av de två i och . En utökning med en tredje brigad kommer innebära en betydande ökning av arméns förmåga att kunna verka i flera riktningar. Att den svenska markstridsförmågan förstärks är av stor vikt för att höja den krigsavhållande förmågan i det svenska försvaret. Införande av den tredje armébrigaden bör påbörjas under nästa inriktningsperiod. Det pågående renoveringsprogrammet för arméns stridsvagnar och stridsfordon bör i enlighet med förslaget i materielutredningen (Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov, SOU 2018:7) utökas till att inkludera samtliga fordon samt att även ökad förmåga när det gäller eldkraft och skydd läggs till. Detta bör inledas under nästa mandatperiod för att kunna säkra att de mekaniserade brigaderna har till gång till relevant utrustning. Stridsgrupp bör utökas och försvaret av huvudstaden och stärks genom att upprätta en lätt mekaniserad brigad. Möjligheten till att öka utbildningsnumerären i Arméns jägarförband i och i är prioriterad. Jägarförbanden har en hög beredskap och förmåga och är därför mycket användbara i ett modernt konfliktscenario med ett snabbt förlopp. bör ett stärkt försvar i södra beaktas. Ett tillräckligt antal lednings-, logistik- och ingenjörsförband måste säkerställas. Förmågan att både kunna ge och ta emot hjälp utifrån i händelse av en konflikt är beroende av att det finns en fungerande och välövad logistikkedja. Överhuvudtaget är rörlighet en viktig faktor för att markförbanden ska kunna lösa sina uppgifter. Här spelar transportflyget och helikoptrarna en viktig roll. I relativ närtid finns ett behov att ta beslut om framtiden för transportflyget. Tillgång till attackhelikoptrar är en förmåga som Försvarsmakten saknar . Effekten av att ha den förmågan var något som uppmärksammandes under den stora multinationella övningen . Ett eventuellt framtida behov av attackhelikoptrar samt hur arméförbanden kan utveckla sitt användande av drönare är något som måste ses över. För att stärka förmågan till indirekt eld så vill bland annat att Försvarsmakten även anskaffar de 12 artilleripjäserna av typen som ska gå på export. Vi vill därmed se att samtliga 48 pjäser som utvecklats tillsammans med nu anskaffas och förbandssätts av den svenska försvarsmakten i närtid. Erfarenheterna från striderna i visar att förmågan till indirekt eld har haft en stor påverkan på utgången av striderna. Med tanke på detta så bör artilleriet efter 2025 utvidgas numerärt med pjäser av mindre komplexitet än Archersystemet. så bör även materielutredningens förslag om anskaffning av långskjutande raketartilleri beaktas. Den beslutade anskaffningen av ett nytt medelräckviddigt luftvärn för att ersätta det gamla systemet Hawk som faller för åldersstrecket är helt nödvändigt för att stärka möjligheter att försvara mot ballistiska robotar, kryssningsrobotar och flygstridskrafter. För att komplettera det nya medelräckviddiga luftvärnet bör antalet förband med övriga luftvärnssystem ökas samt att det fortsatt funktionella systemet Robot 70 används av såväl armén som hemvärnet. En utökad organisation kommer att innebära att nya utbildningsförband kommer att etableras. Var, när och hur blir en fråga . För oss är det viktiga nu att delta i uppbyggande av förmåga och inte i löften om kommande nya förbandsorter. Marinen står inför omfattande utmaningar . Den militära hotnivån har ökat i . är återkommande skådeplats för stora marinövningar. så har genomfört stora övningar i och deltog även i en gemensam övning med . De stridskrafterna ska användas för försvar mot väpnat angrepp, hävdande av vår territoriella integritet och bidra till att säkra handelsflöden. Men så måste gråzonsproblematiken hanteras. Fokus för den svenska marinen ligger främst på . En viktig aspekt av den förmågan i är den gemensamma svensk-finska styrkan, , som håller på att byggas upp Framgent behöver även försvaret på utvecklas för att stärka flödessäkerheten. Detta inte minst mot bakgrund av att är största hamn och central för både export och import. Inte bara är beroende av hamn, utan även och . Det behövs omfattande satsningar på marinen . Både utifrån behovet att stärka den svenska förmågan, men även utifrån att många av de relativt få fartyg som marinen besitter kommer att falla för åldersstrecket eller kommer att behöva halvtidsmodifieras . När det gäller marinen lyfter materielutredningen fram tre observationer om tillståndet inom marinstridskrafterna och som bör utgöra grunden för framtida prioriteringar: Ett flertal olika fartygstyper har en hög ålder och bör av tekniska och operativa skäl omsättas efter 2025. Amfibiessystemet har relativt tekniskt ålderstigen materiel och har dessutom behov av förbättringar bl.a. vad avser bekämpningssystem, luftvärn och förmåga till maskering. Samtliga fartyg, inklusive Visbykorvetterna, saknar robotluftvärn vilket tillåter en angripare att från medelhög höjd ohotad göra vapeninsatser mot fartygen. Utöver de saker som nämns ovan vill peka på behovet av att addera ytterligare ubåtar. Det skulle stärka försvarets förmåga till sjöstrid, kunna förhindra eventuella motståndare att få tillträde till svenskt territorium och är en strategisk resurs. Ubåtarna fyller även en viktig funktion för underrättelseinhämtning. I nästa försvarsbeslutsperiod bör ubåten halvtidsmodifieras för att därmed utöka antalet operativa ubåtar till fem stycken. , i ett andra steg, bör anskaffning av ytterligare två ubåtar påbörjas. Möjligheten att dessa nya ubåtar ska kunna bära kryssningsrobotar, så som framförts i Försvarsmaktens perspektivstudie, och därmed öka förmågan till långräckviddig bekämpning är något som bör undersökas. Frågan om kryssningsrobotar, och när de är lämpliga att användas, är dock komplex och måste genomlysas noggrant i ett större militärstrategiskt perspektiv. Nuvarande sju korvetter ska bibehållas under nästa försvarsbeslutsperiod genom att nödvändiga modifieringar och förlängningar genomförs. ser även att antalet fartyg i marinen kan utökas. Anskaffning av nästa generations ytstridsfatyg är en fråga som kommer att behöva förberedas i närtid. ligger något före i den processen och är nu på väg att beställa nya fartyg. bör se över möjligheten att ansluta till den finska anskaffningen för leverans –2030. I anskaffningen bör behovet av luftvärn och skydd mot anti-access-vapen till nästa generations korvetter vara prioriterat. För Visbykorvetterna bör målsättningen vara att addera luftvärn under nästa period 2020–2025 i samband med halvtidsmodifieringen av korvetterna. Behovet av att utöka amfibieförbanden är något som Försvarsmakten pekar på i sin perspektivstudie. Den förstärkningen bör ske under nästa försvarsbeslutsperiod och främst komma försvaret av till del i form av att en egen amfibiebataljon skapas där. Framgent måste förmågan att hantera asymmetriska hot i form av obemannade undervattensfarkoster, motmedel mot svärmangrepp och elektronisk krigföring öka. Slutligen behövs åtgärder för att bidra till att öka den svenska flödessäkerheten. Det handlar bland annat om att stärka hemvärnet för att förbättra skyddet av baser och hamnar och förstärkt förmåga till minröjning. Det är dock viktigt att konstatera att vid en större konflikt så kommer möjligheten till att upprätthålla ett större flöde av varor via sjövägen vara begränsade. luftförsvarsförmåga är ett system av system, som måste vara i balans för att kunna fungera optimalt. Det handlar om såväl stridsflygsystemet , sensorer som luftvärn och telekrig. Dessutom spelar faktorer som en fungerande logistikkedja och möjligheten att kunna sprida stridskrafterna på flera baser en viktig roll. I det försämrade omvärldsläget i är luftförsvaret viktigt för vår förmåga att i händelse av kris och krig hävda vårt territorium. Frågan om antalet stridsflygplan i den framtida krigsorganisationen har med all rätt legat högt på agendan. När beslut togs 2012 om att skulle anskaffa nästa generations var Försvarsmaktens bedömning att försvaret skulle behöva 60–80 nya E. Beslutet blev sedermera att 60 stycken skulle beställas. Försvarsberedningen 2014 pekade på att ytterligare 10 skulle behövas, men har inget beslut om exakt antal tagits. Sedan bedömningen 2012 har omvärldsläget kraftigt försämrats och det är nu ett större militärt fokus på från rysk sida. Mycket av det underlag som användes var dessutom av äldre datum än 2012. Konflikten i har varit en vattendelare. Dessutom sker en omfattande teknikutveckling på flygsidan, inte minst gäller det obemannade luftfarkoster, så kallade drönare. Det föreligger därför ett tydligt behov av att uppdatera analysen av stridsflygsystemet. Många bedömare har pekat på att flygvapnet bör behålla ett antal av dagens C/D längre än vad som var tänkt för att kunna hålla uppe numerären och för att införandet av den nya E-versionen ska gå smidigare. I materielutredningen föreslås bland annat att medel ska tillföras för att 70 stycken C/D ska kunna behållas fram . anser att försvaret bör behålla ett antal C/D för att överbrygga införandet av den nya E-versionen och att målet bör vara att flygvapnet initialt ska förfoga över sammanlagt ca 80 operativa E när versionen är fullt ut införd. Det är även intressant att se över behovet av en tvåsitsig version Gripen E. Dels för utbildningssyfte, men dels också som operatör för telekrig. För att kunna fullt uppfylla de sex beslutade stridsdivisionerna så måste åtminstone 30 C/D behållas för att komplettera de beslutade 60 stycken E. Ska antalet divisioner upp till åtta stycken så bör antalet C/D som behålls uppgå till 60 stycken. Med hänsyn till de ekonomiska ramarna så kan C/D-versionen fasas ut och ersättas av E-versionen när denna blir operativ. är det en komplex fråga där ett flertal faktorer måste tas hänsyn till – till exempel hur förekomsten av andra system som sensorer och luftvärn påverkar behovet av stridsflygplan och vilken bedömning som görs av den framtida teknikutvecklingen. Obemannade system som till exempel drönare kommer att bli ett allt viktigare inslag i Försvarsmakten när det gäller alla försvarsgrenar. Det gäller såväl attackdrönare som drönare som används för att inhämta underrättelser. Med anledning av ovanstående vill se en ny samlad bedömning av Försvarsmakten av hur många nya E som behövs och i vilket tidsspann de bör införas. På en övergripande nivå så kommer studie- och forskningsverksamheten behöva förstärkas framgent inom flygområdet. Detta för att kunna göra relevanta bedömningar av teknikutvecklingens hot och möjligheter och för att avgöra viktiga vägval när det gäller olika system som ska anskaffas och integreras tillsammans med redan befintliga system. En utökning av krigsorganisationen från sex till åtta stridsflygdivisioner bör innebära att ytterligare ett utbildningsförband upprättas, vilket då skulle bli fjärde flygflottilj. Detta förband skulle kunna placeras i där det finns existerande infrastruktur. Det skulle även stärka försvaret av huvudstaden. Stärk den militära cyberförmågan måste ha ett trovärdigt cyberförsvar inklusive en aktiv cyberförmåga. Det gör att nationella strategier för cybersäkerhet kontinuerligt tas fram och utvecklas. Den aktiva cyberförmågan kräver också att det tas fram ett förhållningssätt för hur, var och när den i så fall ska användas. Behovet av en svensk cyberdoktrin är tydlig. När nationella strategier för cybersäkerhet tas fram är det viktigt att de utgår ifrån tydliga analyser om vad som är skyddsvärt och fokus på kraftfulla insatser där de gör mest nytta, snarare än analyser som utgår från den senaste krisen och insatser som ska åtgärda alla hot oavsett storlek. Om ska ha en trovärdig nationell säkerhetsstrategi kommer cybersäkerhet utgöra en mycket viktig beståndsdel i denna. Därför blir också behovet av en tydlig strategi som utgår från vad som är skyddsvärda svenska intressen central. Intressanta exempel på arbete med cybersäkerhet finns i bland annat där även för cybersäkerhet ligger. I arbetar man dessutom brett i samhället med cybersäkerhetsfrågor där representanter för både Försvarsmakten, myndigheter och näringsliv samverkar tätt. I denna samverkan ingår också ett nätverk av frivilliga experter som arbetar med frågan. Detta exempel bör också kunna vara en modell som kan användas i , särskilt mot bakgrund av den höga kompetens som finns i it-sektorn i . har beslutat att upprätta ett militärt cyberkommando som ska utvecklas till en helt egen försvarsgren i förlängningen. Möjligheten att även Försvarsmakten i kan etablera ett cybercentrum med operativ förmåga bör utredas. Cyberarenan kommer bli allt viktigare och måste ligga i framkant för att såväl kunna freda försvarsmaktens system från angrepp som att ha en god aktiv cyberförmåga. Det finns en stor potential att utnyttja de som är tjänstgörande soldater när det gäller cybersäkerhet. Detta sker redan i viss utsträckning genom samarbeten mellan större it-företag och försvaret där de anställda delar sin tid mellan de två arbetsgivarna. Dessa samarbeten bör utvidgas och i förlängningen leda till upprättandet av cyberförband som står under cybercentrumets befäl. Möjligheten att knyta upp civil it-kompetens genom motsvarande hemvärnsavtal och via frivilliga försvarsorganisationer bör också undersökas. I förlängningen skulle detta kunna leda till etablerandet av digitala hemvärnsförband och en frivillig försvarsorganisation med koppling till cyberförmågan. När nu värnplikten återinförs är det rimligt att den i delar uppdateras och utnyttjas för att möta också den moderna hotbilden. Mönstringen bör kunna användas för att identifiera fallenhet och intresse för frågor kopplat till informations- och cybersäkerhet eller it generellt. En tänkbar vidareutveckling är en uppföljande befattningsutbildning med fokus på teknisk cybersäkerhet som blir grundläggande för fortsatt arbete inom försvaret. Uppdragsutbildningar likt detta är ingen ny företeelse inom försvaret. Tolkskolan är den tydligaste parallellen där Försvarsmakten söker människor med ett ”utpräglat intresse och fallenhet för språk, kommunikation och interkulturella möten”. Efter avslutad grundläggande militärutbildning (GMU) kan utbildning till specialistofficer/militärtolk sökas. Underrättelsemyndigheterna får en allt viktigare och mer omfattande roll. (), Säkerhetspolisen () och den militära underrättelsetjänsten (Must) får i takt med detta fler och mer komplexa uppdrag. Det handlar om allt från att övervaka den ökade militära övningsverksamheten i närområdet och bemöta industrispionage mot svenska företag till att utveckla cybersäkerheten. Den svenska underrättelseverksamheten är också något som ger möjligheter att stärka vårt säkerhetspolitiska inflytande. Vår goda tillgång till underrättelser och särskilt vår kunskap om gör till en uppskattad samarbetspartner. Underrättelsemyndigheterna har också fått ökade resurser för att kunna utveckla sina verksamheter. Som läget ser ut så kommer omfattningen av underrättelsemyndigheternas verksamhet att ytterligare utvidgas. En viktig uppgift är till exempel att kunna göra säkerhetsbedömningar av såväl utländska investeringar som vid utkontraktering av samhällsviktig verksamhet. Därför är det viktigt att de har en tillräcklig kritisk massa när det gäller kompetens för att kunna utföra sina uppgifter. Det är centralt att underrättelsemyndigheterna fungerar effektivt och att informationsdelningen dem sinsemellan fungerar. Generellt kan flera länder vittna om att man haft information eller uppgifter i sina system, men antingen saknades förmågan att knyta ihop dem eller så nådde inte viktig information fram till rätt nivå eller rätt beslutsfattare. Därför bör det tas ett helhetsgrepp för att undersöka hur vi ytterligare kan stärka underrättelseförmågan i . Det handlar bland annat om att se på om dagens myndighetsstruktur är optimal för bästa effekt, hur samverkan mellan militära och civila resurser kan bli bättre, hur samverkan med andra nationer ser ut och hur man säkerställer att rätt information inklusive analys når rätt beslutsnivå . bör ett rättssäkert skydd för personlig integritet fortsatt beaktas. En uppgift som kommer att öka är säkerhetskyddsanalyser för att bedöma vad som är skyddsvärt i en verksamhet och hur det kan skyddas. Inte minst har denna fråga aktualiserats i spåren av säkerhetshaveriet på Transportstyrelsen. Frågan har lyfts att det kan behövas en särskild säkerhetsskyddsmyndighet som har säkerhetsskyddsfrågorna som huvuduppgift.