ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H6022581 · 2018-11-30 00:00:00 — Anpassning av högskoleprovet för allas rätt att antas till högskolan på lika villkor ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga att ge Universitets- och högskolerådet i uppdrag att ta fram och se till så att elever med funktionsnedsättning har rätt till anpassningar vid skrivning av högskoleprovet och tillkännager detta för regeringen. För att antagning till eftergymnasial utbildning ska ske med så lika och rättvisa förutsättningar som möjligt är det viktigt att antagning sker baserat på kunskap och färdigheter i sakinnehåll snarare än förmågan att exempelvis prestera i vissa miljöer. Av den anledningen ska exempelvis nationella prov och sätt man mäter kunskap på vid behov anpassas för elever med särskilda behov. Det kan exempelvis betyda att elever med nedsatt koncentrationsförmåga kan få möjlighet att skriva prov i avskildhet och med längre provtid. Elever med dyslexi kan få delar av proven upplästa osv. Efter antagning är även landets högskolor och universitet skyldiga att erbjuda hjälpmedel och möjlighet till anpassning av studierna för personer med särskilda behov, om inte i lika stor utsträckning som i så ändå på liknande sätt genom anteckningshjälp, talböcker och förlängda provtider. Ansvaret för antagningen till eftergymnasial utbildning ligger främst på utbildningsanordnarna men bland annat högskoleprovet som antagningsmetod ansvarar Universitets- och högskolerådet (UHR) för. UHR har även i uppdrag att främja breddad rekrytering till högskolan, stimulera intresset för högskoleutbildning, motverka diskriminering utifrån alla diskrimineringsgrunder samt främja lika rättigheter och möjligheter inom högre utbildning. Med anledning av ovan är det därför väldigt märkligt att personer med andra funktionsnedsättningar än dyslexi och synnedsättning inte får anpassningar gjorda när de skriver just högskoleprovet. UHR har utrett hur och när förlängd provtid ska kunna ges till fler med behov än de med dyslexi. kom dock UHR med beskedet att inte gå vidare och genomföra åtgärden. Detta trots UHR:s grunduppdrag om tillgänglighet, diskriminering och lika rättigheter till samt inom högre utbildning. är dessutom bristande tillgänglighet en form av diskriminering enligt diskrimineringslagen. Inom det innefattas underlåtenhet att vidta skäliga åtgärder för personer med funktionsnedsättning. Det är därför helt oacceptabelt och fel att UHR underlåter att gå vidare med förslaget. Tvärtom borde UHR utreda fler alternativa åtgärder till förlängd skrivtid. För många med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar skulle exempelvis möjligheten att skriva provet i en mindre sal med färre personer och möjlighet att dela upp provdelarna med fler pauser vara två relativt enkla anpassningar som skulle göra stor skillnad och ge ett mer rättvisande resultat på nationella provet.
mot · H6022582 · 2018-11-30 00:00:00 — Skatter och subventioner synliggjorda på kvitton ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att synliggöra skatterna på kvittot när vi konsumerar någonting som är beskattat i flera led, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheterna att synliggöra punktskatter på kvitton och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att statliga subventioner från det offentliga ska redovisas på kvitton och tillkännager detta för regeringen. Utöver skatter på arbete finns en rad punktskatter samt moms på olika produkter. är skatterna så komplicerade att det krävs en mindre avhandling för att förstå dem. Utan att värdera vilka punktskatter vi bör ta bort eller ändra på, så kan vi göra dem tydligare. Ett sätt är att göra skatterna synliga på kvittot när vi konsumerar någonting som är beskattat i flera led. Många tandläkarmottagningar visar på kvittot hur mycket ditt tandläkarbesök är subventionerat, från vilka instanser och vad de olika subventionerna kallas. Det gör att du som kund kan se hur mycket ditt besök faktiskt kostat och vad du behövt betala. Det gör det möjligt för dig att jämföra landsting och tandläkarmottagningar med varandra. Ännu viktigare är att vi då spelar med öppna kort, och låter den enskilde värdera och ha tillgång till information som påverkar dennes vardag. På samma sätt bör det vara med alla subventioner och skatter. När du tankar bilen, betalar elräkningen, köper flygbiljetter till eller när du utnyttjar olika välfärdstjänster i form av exempelvis förskola, kollektivtrafik, sjukvård och äldreomsorg. Att visa vilken skatt du betalar eller vilken subvention du tar emot är inte bara rättvist. Det tvingar också den som är ansvarig för systemet att veta hur pengarna hanteras. När alliansregeringen införde terminsavgifter för utomeuropeiska studenter på svenska högskolor och universitet var ett motargument att detta inte gick att göra, eftersom lärosätena inte visste vad administration, utbildning, lokalkostnader och så vidare kostade per student. Utöver alla de tänkta positiva effekterna fick reformen även konsekvensen att det är enklare att jämföra hur lärosätena använder sina resurser. Framför allt har det blivit en vinst för lärosätena själva som tvingats få bättre koll på sina pengar. Med anledning av ovanstående bör skatterna synliggöras på kvittot när vi konsumerar någonting som är beskattat i flera led.
mot · H6022584 · 2018-11-30 00:00:00 — Kommunalt självbestämmande i fråga om strandskydd ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överlåta till kommunerna att i översiktsplaner, planprogram och detaljplaner själva styra och besluta om strandskydd och tillkännager detta för regeringen. Strandskyddslagstiftningen har vid ett flertal tillfällen gjorts om och justerats, senast för att möjliggöra för kommuner att peka ut LIS-områden, som undantas från strandskyddet. Detta har dock inte fungerat och framförallt fungerat olika beroende på hur och vilken länsstyrelse som gjort bedömningarna. Strandskyddet är framförallt för trubbigt och tar för liten hänsyn till lokala behov och förutsättningar. På många håll fyller strandskyddet en viktig funktion, men ofta är det ett alltför stort hinder för fler bostäder, tillväxt och arbete. I kommuner med mycket vatten blir detta ett problem. Hela behöver tillväxt, både kommuner nära och långt ifrån våra större städer. Det behöver bli enklare att få bygga exempelvis bryggor i vår skärgård eller att för den delen använda brant, för naturen mindre värdefull, mark som är otillgänglig för allmänheten för att bygga attraktiva boenden. Kommunerna är de bland offentlig förvaltning som bäst känner till de lokala förutsättningarna. Kommunerna är också skyldiga att i stor utsträckning ta hänsyn till naturvärden. Utöver detta har hela samhället ett stort behov av kortare och mer effektiva processer för bostadsbyggande. Med tydligare och mer generösa strandskyddsregler som beslutas lokalt är detta möjligt. Arbetet skulle exempelvis kunna gå till som så att kommunen i sin översiktsplan pekar ut var och hur strandskydd ska gälla – ett omvänt LIS-system, där områdena för strandskydd pekas ut istället för undantagen. Utöver detta behöver mer hänsyn tas till särskilt skyddsvärda stränder och inget strandskydd alls gälla vid områden som inte är skyddsvärda. Fram till dess att kommunerna kan få självbestämmande i fråga om strandskydd behöver därför mer generella undantag tas fram. Exempelvis borde konstgjorda vattendrag och diken aldrig kunna innefattas av strandskyddet utan direkt undantas.
mot · H6022585 · 2018-11-30 00:00:00 — Gemensam nordisk linje gällande skogsnäringarna ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheterna till en gemensam nordisk linje gällande de nordiska skogsnäringarna och tillkännager detta för regeringen. Skogen är en viktig tillgång för vår jord, vår energiproduktion och vår omställning mot ett hållbart samhälle. Skogen är dessutom en viktig tillgång för välfärdsskapandet i . Vi vårdar våra skogar, utvecklar affärsmöjligheter och ser skogen som en avgörande faktor för att nå de miljö- och klimatmål som både är nationella och på EU-nivå. Hur denna viktiga tillgång ska utvecklas som kommer avgörs i mycket stor utsträckning på EU-nivå. I den nordliga regionen i EU och i ses skogen som en viktig resurs; i andra delar av EU är skogen enbart ett ställe för rekreation och naturupplevelser. Dessa olika uppfattningar får stor betydelse när EU utformar det regelverk som ska styra skogsnäringens utveckling . Om länder som t.ex. och får diktera inom detta område riskerar inte bara arbetstillfällen att gå förlorade, landsbygden att utarmas och klimatmål att bli svåruppnåeliga, utan en stor och förnybar resurs som skogen går förlorad. De nordiska länderna är små och öppna ekonomier, som var och en går en svår match i förhållande till stora ekonomier som t.ex. , och . Samlade är vi en maktfaktor att räkna med. Tillsammans med våra baltiska grannar är den nordliga regionen tillväxtkorridor och en maktfaktor inom den europeiska gemenskapen. Detta syntes också tydligt i när svenska ledamöter tillsammans med ledamöter från och fick med sig och drev igenom moderata åsikter i voteringen om hur EU-länderna ska bokföra utsläpp och upptag av koldioxid av skogsbruk – LULUCF. Reglerna som antogs kommer att få konsekvenser för skogsbruket under tiotals år framöver. Det de nordiska och baltiska krafterna klarade av var att visa att skogsnäringen är en tillgång och inte en miljöbov. Ytterligare en framgång var markeringen om att skogspolitiken är nationell kompetens och inget som EU ska lägga sig i. För att vårda och utveckla vår viktiga skogsnäring vore det effektivt om de nordiska Europaparlamentarikerna för en gemensam röst och driver den i EU. Att detta är en framgångsfaktor visade, som tidigare nämnt, voteringen . Vid session i beslutade en stor majoritet av ledamöterna att ställa sig bakom ett beslut om att de nordiska regeringarna ska finna rutiner för ett systematiskt samarbete kring en gemensam nordisk linje när det gäller EU-beslut som påverkar vår skogsnäring.
mot · H6022586 · 2018-11-30 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheterna för en långsiktig organisering och finansiering av strandstädningen vid våra kuster och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga att utreda om det finns möjlighet för ett utökat EU-samarbete för att minska andelen marint skräp från källan och ta fram en långsiktig strategi för insamling och finansiering av hanteringen av marint skräp och tillkännager detta för regeringen. flyter tusentals kubikmeter plast, fiskeredskap, oljedunkar och lådor iland längs våra kuster. Detta är självklart en fara för de djur och organismer som lever i och vid vatten, men också ett hot mot den växande besöksverksamheten och de arbetstillfällen som växer fram här. är det kommunerna och olika frivilligorganisationer som tar ansvar för att städa våra stränder, men detta ger ingen långsiktighet. Det uppfattas också som orättvist då det mesta av skräpet inte kommer från den egna kommunen, inte ens från , utan från internationellt vatten. i är exempel på ett område där havsströmmarna bär med sig skräp från helt andra delar av . Det är tack vare insatser från frivilliga och kommunerna som besökarna inte möts av yoghurtburkar från och fisklådor från utan av en vacker bohuslänsk natur. Avfallsmängderna är för omfattande för att en enskild kommun ensam ska ta ansvar för finansieringen och själva insamlingen av avfallet. En kommuns huvudåtagande är skola, vård och omsorg, och då är det lätt att insamling av marint skräp nedprioriteras. Detta är en fara både för den maritima miljön och för miljön runt våra kuster. Även om avfallet inte kommer från kommunerna själva, har kommunen ansvar för att städa och värna vår viktiga maritima miljö. Detta rimmar illa med principen att förorenaren betalar. Lika lite som skräpet känner landsgränser känner det av kommungränserna; det är i sanning gränsöverskridande. En möjlig lösning skulle därför vara att länsstyrelserna, statens förlängda arm i , får i uppdrag att organisera och finansiera strandstädningen i . Detta bör regeringen utreda. Regeringen bör också utreda om det finns möjlighet för ett utökat EU-samarbete för att minska andelen marint skräp från källan och ta fram en långsiktig strategi för insamling och finansiering av hanteringen av marint skräp.
mot · H6022588 · 2018-11-30 00:00:00 — Stärk tillsynen och uppföljningen på integritetsområdet Det är positivt att Datainspektionen (som eventuellt byter namn) har fått ett utökat uppdrag att löpande följa utvecklingen inom integritetsskydd och rapportera till regeringen om den mest aktuella och betydelsefulla utvecklingen som påverkar den personliga integriteten. Liberalerna anser att Datainspektionen också bör ges en övergripande roll som tillståndsmyndighet för integritetskänslig hantering av personuppgifter. Regeringen bör i en årlig skrivelse till redovisa utvecklingen vad gäller skyddet för den personliga integriteten. Skrivelsen bör avse både de legala förutsättningarna för integritetsskyddet och den övergripande utvecklingen vad gäller användningen av olika slags informationsteknik som påverkar integriteten. Tänk efter före – obligatoriska integritetsanalyser Redan på ett tidigt stadium i lagstiftningsprocessen måste integritetshänsyn spela en viktig roll. I alla direktiv till utredningar om ny lagstiftning ska obligatoriskt ingå att bedöma regelförändringars effekter på människors personliga integritet, på samma sätt som man alltid bedömer effekterna på till exempel jämställdheten och den regionala utvecklingen. Den parlamentariska integritetsskyddskommittén presenterade i sitt delbetänkande Skyddet för den personliga integriteten – Kartläggning och analys (SOU 2007:22) sina iakttagelser om hur integritetshänsyn tillgodoses i lagstiftningsarbetet. En övergripande slutsats var att ett påfallande drag i den lagstiftning som på olika sätt berör skyddet för den personliga integriteten är att integritetskänsliga åtgärder av olika slag sällan sätts in i ett systematiskt sammanhang. Detta kan, menade kommittén, leda till att de additiva effekterna av ny lagstiftning som begränsar den personliga integriteten inte blir tillräckligt uppmärksammade. Kommittén framhöll också vikten av systematisering vid behandlingen av frågor om integritetsskydd. Därefter har gjort bedömningen att det inte finns behov av att inrätta ett särskilt integritetsskyddsorgan (SOU 2016:41). Det finns dock andra sätt att åstadkomma denna systematik. I sammanhanget vill vi särskilt lyfta fram behovet av en obligatorisk integritetsanalys i ett tidigt skede av lagstiftningsarbetet. föreskriver kommittéförordningen (1998:1474) att statliga utredningar alltid ska göra konsekvensbeskrivningar vad gäller de föreslagna åtgärdernas effekter för t.ex. den statliga och kommunala ekonomin, den kommunala självstyrelsen, jämställdheten eller integrationen. På samma sätt bör det ställas krav på att genomföra en integritetskonsekvensutredning. Integritetsfrågan skulle då alltid analyseras innan nya lagförslag tas fram, och lagstiftaren tvingas därmed tänka efter före.
mot · H6022589 · 2018-11-30 00:00:00 — Reglerna för att göra husrannsakan i bostad är strikta och ska vara det, eftersom husrannsakan är ett tvångsmedel som innebär stora ingrepp i den enskildes privata sfär. Det finns dock anledning att överväga om reglerna om husrannsakan behöver ses över vad gäller vapen och sprängmedel hos personer med koppling till organiserad brottslighet. Det finns en möjlighet i 28 kap. 3 § att göra husrannsakan i en lokal som brukar användas gemensamt av personer som kan antas ägna sig åt brottslig verksamhet, om det förekommer anledning att anta att brott har förövats för vilket det är föreskrivet fängelse i straffskalan. Denna möjlighet får dock inte komma i fråga för en lokal som för den berörda personen huvudsakligen utgör bostad. Det bör analyseras huruvida denna bestämmelse borde kunna få utökad tillämpning i situationer där det finns konkret underrättelse- eller spaningsinformation som pekar på att det finns vapen eller sprängmedel i en bostad där den boende har kopplingar till organiserad brottslighet och redan tidigare är dömd för grova våldsbrott, narkotikabrott, vapenbrott eller liknande brott. I översynen måste ingå en noggrann rättssäkerhetsanalys och överväganden av konsekvenserna för skyddet för den personliga integriteten av eventuella lagändringar på denna punkt. Bryt rekryteringen och utveckla avhopparverksamheten Arbetet mot grov organiserad brottslighet måste gå hand i hand med arbetet för att förebygga nyrekrytering och hindra att ungdomar fastnar i en kriminell livsstil. Ingen föds som grovt kriminell, utan rekryteringen sker ofta vid unga år. Ingen är heller dömd på förhand att förbli grovt kriminell livet ut. I en separat motion lägger Liberalerna fram ett antal förslag för att förbättra insatserna gentemot unga lagöverträdare. Därutöver har Liberalerna även ett antal förslag för att stärka arbetet med barnrättsfrågor och förbättra barns och ungdomars sociala uppväxtvillkor, vilka redovisas i annat sammanhang. Det behöver också finnas stöd för den som vill lämna det kriminella livet. Kriminalvårdens generella insatser är av stor betydelse, men till detta bör också läggas den särskilda så kallade avhopparverksamhet som riktar sig till den som vill lämna en kriminell livsstil. Den som varit aktiv i grov organiserad brottslighet löper ofta en betydande risk som avhoppare. som den kriminelle ska ta ansvar för sina gärningar och avtjäna straff för dem behöver det därför finnas en individuell hotbildsanalys och bedömning av vilka insatser som kan bidra till att personen bryter med en kriminell livsstil och håller sig borta från fortsatt brottslighet. Avhopparverksamheterna behöver fortsätta utvecklas och ett nationellt exitprogram för personer som vill lämna kriminaliteten bakom sig bör införas. De offentligfinansiella effekterna av detta ryms inom ramen för de förstärkningar av Kriminalvården som Liberalerna redovisar i sitt budgetalternativ , varför något formellt yrkande inte läggs här.
mot · H602259 · 2018-11-08 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att utarbeta en modell för ett schabloniserat reseavdrag för icke-arbetsresor och tillkännager detta för regeringen. Hela ska kunna leva; det är en uppfattning som egentligen inte borde vara kontroversiell, men finns det däremot en risk att landsbygden avfolkas eftersom det inte finns möjligheter att bo kvar. Höjda bensin- och dieselkostnader påverkar situationen för landsbygdshushållen. Kollektivtrafiken är obefintlig eller väldigt begränsad i glesbygden, och avstånden gör det svårt för människor att vara sparsamma i sin användning av bilen. Bilen fyller en viktig roll för att familjernas vardagsliv ska fungera med arbete, fritid och engagemang i civilsamhället. Ofta är familjer boende på landsbygden beroende av två bilar på grund av olika arbetstider, åtaganden och fritidsaktiviteter. En höjd skatt på drivmedel får konsekvenser för boende på landsbygden, och blir det ytterligare höjningar finns det risk för allvarliga sociala och ekonomiska konsekvenser. De miljöproblem som vi står inför är mycket allvarliga, men att sätta möjligheten till ett fungerande liv på landsbygden mot miljön är inte rimligt. Landsbygdens inverkan på klimatet är minimal i jämförelse med storstädernas, och därför behövs det ett nytt grepp när det gäller samhällssubventionerade resor på landsbygden. Eftersom skog tar upp av all CO2 vi släpper ut i landet borde landsbygden kunna kompenseras för detta. Skogen finns ju i huvudsak just ute på landsbygden. Skatteavdraget för bilresor till och från arbetet är /mil. har föreslagit att avdraget höjs, dock utan att få gehör för detta. Att leva handlar om så mycket mer än att arbeta. För att personers sociala sammanhang skall kunna fungera och utvecklas måste även möjligheten att ta sig till olika fritidsaktiviteter ges, och då hjälper det inte bara med ett höjt reseavdrag. Därför bör det utarbetas en modell där ett schabloniserat reseavdrag för icke-arbetsresor ingår. Förutsättningarna i är olika, tillgången till kollektivtrafik är ett exempel. Ökade bilkostnader för hushållen i landsbygden får inte hindra målsättningen att hela skall leva.
mot · H6022595 · 2018-11-30 00:00:00 — Vi vill att det ska införas en så kallad proportionalitetsprincip, vilket innebär att det måste finnas en rimlig proportion mellan mål och tillgripna medel i en konflikt. I flera länder, som och , ställs det vidare krav på att det finns ett tydligt samband eller en intressegemenskap mellan primär- och sekundäråtgärd. En proportionalitetsprincip minskar risken för att tredje part lider skada. Bedömning om proportionalitet och huruvida intressegemenskap föreligger bör i det enskilda fallet göras av Arbetsdomstolen. Vi förväntar oss att antalet fall i Arbetsdomstolen ökar till följd av en proportionalitetsprincip varför vi avsätter ytterligare resurser till domstolen i höstbudget. Att konfliktreglerna inte används på fel sätt är också viktigt för mindre företag. Det finns flera talande exempel på när små företag har satts i blockad trots att de erbjuder rimliga villkor när det till exempel gäller lön och arbetstid och när ingen anställd heller efterfrågat det aktuella kollektivavtalet. I samband med en översyn av konfliktreglerna bör även praxis kring konflikterna riktade mot mindre företag utredas. Ett grundläggande krav bör vara att stridsåtgärder enbart kan riktas mot arbetsgivare där det relevanta fackförbundet har minst en medlem. Vidare bör perioden mellan varsel och stridsåtgärd utvidgas för att minimera stridsåtgärdens verkan. Gulan Avci (L)
mot · H6022599 · 2018-11-30 00:00:00 — Öka säljakten för det östgötska fisket ställer sig bakom det som anförs i motionen om att underlätta säljakt och handeln med dess produkter och tillkännager detta för regeringen. Sälstammen växer och ställer till allt större problem för våra fiskare. I har stammen ökat från ett par tusen sälar till omkring . I den östgötska skärgården är antalet sälar större . Det är såklart positivt att sälstammen växer men det får inte ske på bekostnad av vår fisk. gör att konkurrensen om fisken blir betydligt större, då den äter väldiga mängder fisk och ål. En gråsäl kan äta mellan tre och fisk per dag. Den ökande sälpopulationen hotar särskilt det kustnära och småskaliga fisket. förstör sälen våra fiskares utrustning, bland annat genom att riva sönder nät, vilket gör att det på vissa ställen är i princip omöjligt att ägna sig åt nätfiske. För att värna fisket behöver sälpopulationen begränsas. Eftersom sälen inte har några naturliga fiender blir jakten ännu viktigare. Därför måste jakten på säl öka och underlättas. För att behålla stammen på dagens nivå behöver det skjutas omkring 3 000 sälar men tilldelningen är bara 680 sälar. Ytterligare en viktig aspekt av säljakten är tillvaratagandet av sälens kött, späck och skinn, något som är viktigt ur ett hållbarhetsperspektiv. Därför är det väldigt problematiskt att regler från WTO och EU förbjuder den svenska handeln med sälprodukter. Det finns ett antal viktiga reformer att göra angående sälens förvaltning och det är hög tid.