mot · H6022362 · 2018-11-30 00:00:00 — Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd är ett socialkonservativt parti med nationalistisk grundsyn som betraktar värdekonservatism och upprätthållandet av en solidarisk välfärdsmodell som de viktigaste verktygen i byggandet av det goda samhället. Partiets övergripande mål är att formera en demokratisk, politisk rörelse som slår vakt om den gemensamma nationella identitet som har utgjort grunden för framväxten av välfärdsstaten och vårt lands fredliga och demokratiska utveckling. eftersträvar ett försiktigt framåtskridande som baseras på varsamhet, eftertanke och långsiktigt ansvarstagande. Vi eftersträvar ett demokratiskt, jämställt och miljövänligt samhälle där alla medborgare skyddas av, och är lika inför, lagen. Genom att kombinera frihet och trygghet, individualism och gemenskap hoppas vi kunna skapa ett folkhem som i så hög grad som möjligt är präglat av trygghet, välstånd, demokrati och en stark inre solidaritet. står fria från såväl socialismens som liberalismens ekonomiska teorier och kan därför inta ett pragmatiskt och verklighetsanpassat förhållningssätt i ekonomiska frågor. Förutsatt att det kan gagna och dess medborgare är vi öppna för samtal, diskussioner och samarbeten med alla andra partier. I vår höstbudget stakar vi ut våra viktigaste visioner för . Vi visar att det inte måste finnas någon motsättning mellan ekonomisk tillväxt och sysselsättning å den ena sidan och allmän välfärd, trygghet och socialt ansvarstagande å den andra. 2 Bistånd som gör nytta – med de mest utsatta i fokus 3 Tematiska satsningar och fokus 3.1 Demokrati och mänskliga rättigheter 3.2 Miljö, klimat och energi 3.3 Fred och säkerhet 3.4 Ekonomisk utveckling inklusive jord- och skogsbruk 3.5 Hälsa, vatten och sanitet 3.7 Humanitärt bistånd och flyktinghjälp 5 Olämpliga mottagare, avbrott och korruption 5.1 Afghan reconstruction trust fund (ARTF) 5.2 Den palestinska myndigheten anvisar anslagen inom utgiftsområde 7 Internationellt bistånd enligt förslaget i tabell 1–3 i motionen. 2 Bistånd som gör nytta – med de mest utsatta i fokus utgångspunkt är att tillerkänna alla nationer samma grundläggande fri- och rättigheter som vi kräver för vår egen nation. Vi anser vidare att grundläggande mänskliga fri- och rättigheter är universella, lika viktiga och gällande för alla människor. långsiktiga mål med biståndspolitiken är att mottagarländerna ska kunna ta ekonomiskt och humanitärt ansvar för sin befolkning och respektera grundläggande demokratiska och mänskliga rättigheter. I dagens värld behöver fler människor i utvecklingsländer få ett hopp om en ljusare framtid i sitt eget land. Genom att bidra till utveckling kan vi också förebygga konflikter och skapa bättre förutsättningar för internationell fred och säkerhet. En sådan förändring är tidskrävande och behöver i första hand komma inifrån, drivas av inhemska krafter och individer som har en förståelse för och kunskap om lokala förutsättningar. Mot den bakgrunden vill verka för en biståndspolitik som skapar förutsättningar för människor i fattigdom och förtryck att förbättra sina levnadsvillkor utifrån deras grundläggande behov i den omedelbara vardagen. Fokus bör ligga på fattigdomsbekämpning och att barnens bästa ska få stå i centrum. Genom en grundlig översyn av ineffektivt bistånd, större koncentration av biståndet till de minst utvecklade länderna och färre inriktningar kan vi effektivisera utvecklingsbiståndet. Bistånd ska inte handla om givarens ideologiska utgångspunkt, utan om effektiva och ändamålsenliga satsningar där varje krona ska göra så mycket nytta som möjligt. Den del av biståndsramen som överstiger det av FN rekommenderade av BNI måste alltid vägas mot de behov som finns under andra utgiftsområden. –2018 budgeterade för det största biståndsanslaget av alla riksdagspartier, vi konstaterar dock att nu är på väg in i en delvis annan situation. Behoven av investeringar inom vården, rättsväsendet, försvaret och äldreomsorgen är mycket påtagliga. kan en stor del av kostnaderna inom offentlig sektor hänföras till invandring från länder som traditionellt mottagit bistånd från . Att mäta biståndsramen som en kvot av BNI är också ett något trubbigt instrument som exempelvis inte tar hänsyn till var befinner sig i konjunkturcykeln. Under en högkonjunktur kan utgifterna öka dramatiskt som vi vet att en lågkonjunktur står för dörren. Mot den bakgrunden föreslår en lägre biståndsram om av BNI . Den lägre biståndsramen innebär breda besparingar, men även fortsatta satsningar inom biståndets kärnområden som Ekonomisk utveckling inklusive jord- och skogsbruk, hälsa, vatten och sanitet, humanitärt bistånd och flyktinghjälp. Utanför biståndsverksamheten föreslår vi besparingar på Sidas förvaltningskostnader. Inom biståndsverksamheten föreslår vi besparingar på området demokrati och mänskliga rättigheter, inkl. jämställdhet och förvaltning samt vissa av instrument. I linje med våra övergripande prioriteringar föreslår vi också satsningar på kärnstödet till de stora multilaterala humanitära organisationerna som Vaccinalliansen , och Globala fonden mot aids, tuberkulos och malaria, UNHCR och . Det samlade svenska biståndet enligt vårt förslag ligger något under utfallet . Biståndet genom Sida och Sidas förvaltningskostnader ligger något under utfallet . övergripande fokus inom biståndet är färre och större projekt och färre mottagare. Större fokus på grundläggande behov och ett minskat fokus på stöd till myndigheter, civilsamhällesorganisationer, medier och demokratisering. 3 Tematiska satsningar och fokus vill se en biståndspolitik som skapar förutsättningar för människor i fattigdom och förtryck att förbättra sina levnadsvillkor utifrån deras grundläggande behov i den omedelbara vardagen. Flertalet av världens fattiga lever på landsbygden och majoriteten av dessa ger högsta prioritet åt tillgång till livsmedel och inkomst i pengar[1]. En tiondel av världens befolkning har dessutom inte tillgång till rent vatten[2]. Med de fattigas behov som utgångspunkt prioriterar vi därför tematiska satsningar på tillgång till grundläggande behov såsom dricksvatten, grundläggande sanitet, livsmedel och inkomst, vilket ger möjlighet att påverka sin egen vardag och omgivning. ser mötandet av sådana grundläggande behov som en förutsättning att bygga fungerande samhällen som inbjuder till politiskt engagemang och respekterar demokratiska principer och mänskliga rättigheter. anser att barnens rättigheter och bör få en mycket större plats i biståndspolitiken än vad de har . Barn är oftast de som är de mest utsatta i krig och katastrofer. Många barn är offer för de värsta formerna av barnarbete, sexuellt utnyttjande och våld. De grundläggande principerna i om barnets rätt till liv och utveckling och att barnets bästa ska vara vägledande i alla beslut som rör barn ska vara centralt i arbetet för fattigdomsbekämpning och utveckling inom biståndspolitiken. Av tabell 3 framgår hur vi prioriterar de tematiska områdena inom det bilaterala biståndet. 3.1 Demokrati och mänskliga rättigheter I den förra socialdemokratiska regeringens arbete för demokrati och mänskliga rättigheter fanns ett tydligt fokus på medborgerliga och politiska rättigheter och stöd till statliga institutioner, myndigheter, civilsamhällesorganisationer och medier. Detta har i grunden ett gott syfte, men vi ifrågasätter i vilken grad ett alltför långtgående fokus på detta bidrar till att skapa förutsättningar för människor i fattigdom och förtryck att förbättra sina levnadsvillkor utifrån deras prioriteringar i den omedelbara vardagen. Så länge fattigdom, matosäkerhet och humanitära kriser råder anser att det finns utrymme för besparingar inom stödet till statliga institutioner, en del av det stödet går dessutom direkt till regeringsförvaltningen i länder där regeringen inte arbetar för landets bästa. anser att den typen av stöd bör användas med större försiktighet. Vi anser också att det bör finnas ett etiskt golv som mottagare av den typen av bilateralt bistånd måste hålla sig över. Att exempelvis betala ut i sektorbudgetstöd till finans- och planeringsministerium, som staten i det landet bedriver en brutal häxjakt på hbtq-personer, anser vi oförsvarbart. Situationen för yttrandefrihet och media har generellt sett försämrats i exempelvis och , trots att dessa länder är några av de största mottagarna av bistånd för den offentliga förvaltningen och demokratisering. Bistånd med syftet att förbättra respekten för mänskliga rättigheter är naturligtvis lovvärt i sig, men måste genomföras med insikt om de djupa kulturella skillnader som ofta finns mellan givare och mottagare. Lagar som västvärlden ser som djupt omoraliska, exempelvis den som styr kvinnors rättigheter i , är inte utformade godtyckligt eller bottnar i okunskap, utan är produkten av afghanska värderingar. Erfarenheter på området, exempelvis det uteblivna resultatet av EVAW-lagen i det landet, visar att värderingar väldigt sällan är till salu eller kan förändras med hjälp av information utifrån. Statliga organisationer i de svagaste länderna är inte sällan genomsyrade av korruption. Fallet med Afghan reconstruction trust fund, som förvaltats så illa att den förvärrat den militära konflikten i landet, sätter fingret på svårigheten att genomföra den typen av bistånd. Att bygga fungerande demokratiska samhällen är tidskrävande och måste i första hand drivas på av inhemska krafter och individer som har en förståelse för och kunskap om lokala förutsättningar. Vetenskapen visar att för fattiga, marginaliserade människor är frågan om att göra sin röst hörd och utöva inflytande i första hand en fråga om deras ställning i den omedelbara närmiljön[3]. Ekonomiska förutsättningar och en acceptabel levnadsstandard är alltså en förutsättning för bygget av demokrati och mänskliga rättigheter, inte tvärtom. En viktig del på området är också anslutningsstödet som berörs nedan i avsnitt 5.3. Sammanfattningsvis föreslår därför ett relativt minskat fokus på området demokrati och mänskliga rättigheter. 3.2 Miljö, klimat och energi Känsliga naturområden som regnskog måste brukas hållbart. Den tropiska skogen rymmer mellan av alla jordens växt- och djurarter men är en viktig ekonomisk resurs. När omfattande skogsarealer huggs ned förändras det lokala och regionala klimatet, bl.a. i form av minskad nederbörd. Avskogningen medför också omfattande utsläpp av koldioxid. Därför är det viktigt att verka för att vissa delar ska kunna skyddas helt medan andra ska kunna nyttjas hållbart. Klimatförändringar är ett globalt problem. anser att offentliga medel som avsätts för att bekämpa klimatförändringar därför måste riktas dit de gör mest nytta. Studier visar att utsläppsminskningar i är betydligt mindre kostnadseffektiva jämfört med motsvarande minskningar i utvecklingsländer. Detta gäller särskilt energiutvinning eftersom många utvecklingsländer fortfarande förlitar sig på kolkraft. vill därför särskilt satsa på utsläppsminskningar i utvecklingsländer och anta en målsättning om att av det bilaterala biståndet används för miljö, klimat och energi och öka kärnstödet till den gröna klimatfonden jämfört med vad som aviseras i Sidas regleringsbrev . 3.3 Fred och säkerhet Konflikter orsakar förutom mänskligt lidande även fattigdom. Ett förebyggande arbete för att minska risken för krig och konflikter, parat med ett arbete för fred och försoning, är därför också viktigt. Krig och konflikter försvårar också för ett gott utvecklingssamarbete och direkta humanitära insatser. En god samordning med säkerhetsfrämjande insatser är därför angeläget. Fred och försoning är därmed på vissa platser en förutsättning för att kunna genomföra både humanitära och ekonomiska hjälpinsatser. vill därför se en målsättning om att av det bilaterala biståndet avsätts till insatser för fred och säkerhet. 3.4 Ekonomisk utveckling inklusive jord- och skogsbruk Ökad sysselsättning och ekonomisk utveckling är avgörande för målet om biståndsoberoende. Om utvecklingsländer ska få en chans till ekonomisk tillväxt är handelslättnader av olika slag en viktig åtgärd. Tillgången till den inre marknaden är en viktig faktor för att människor ska kunna lyftas ur fattigdom. För att ge önskad effekt måste detta också kombineras med insatser som motverkar korruption och kapitalflykt. Att skapa ekonomisk tillväxt i utvecklingsländer är behäftat med ett antal svårlösta problem. Dessutom ser situationen väldigt olika ut från land till land. Viktiga faktorer som tillgång till kust och hamnar, infrastruktur, naturresurser, interna konflikter och kvaliteten på det politiska ledarskapet varierar kraftigt mellan de minst utvecklade länderna och därmed måste också åtgärderna för att skapa tillväxt anpassas för varje lands unika situation. Studier har visat att export leder till ökad produktivitet för afrikanska företag, till skillnad från , och där någon motsvarande effekt inte finns. Detta beror på att de inhemska marknaderna i västvärlden och är så pass stora att konkurrensen är lika hård inom som utanför den inhemska marknaden. De afrikanska marknaderna är å andra sidan så pass små och stagnerade att till och med mycket ineffektiva företag kunnat överleva, mycket tack vare importrestriktioner och korruption. anser därför att långsiktiga utvecklingsbistånd ska fokusera på att hjälpa utvecklingsländer bygga konkurrenskraftiga agglomerat av exportföretag. Som en del av detta bör kräva en viss standard på den inhemska förvaltningen och en fungerande tvistelösnings- och försäkringsmekanism för utländska investeringar, att samarbetsländerna avstår från växelkurshöjande bistånd och arbeta för att mottagarländerna får bättre tillgång till eller EU:s inre marknad. Jordbruksutveckling är ett av de bästa verktygen för att bekämpa extrem fattigdom, öka det gemensamma välståndet och tillse att de 9,7 miljarder människor som kommer leva på jorden får mat. Tillväxten inom jordbrukssektorn är två till fyra gånger effektivare vad gäller att höja inkomsterna bland de fattigaste, jämfört med andra typer av insatser. av de fattiga arbetande vuxna lever på jordbruk. Jordbruket är också avgörande för den ekonomiska tillväxten: utgjorde den en tredjedel av den globala bruttonationalprodukten (BNP)[4]. vill därför se ett särskilt fokus på ekonomisk utveckling i de fattigaste länderna och se en målsättning om att av det bilaterala biståndet avsätts till detta område. 3.5 Hälsa, vatten och sanitet Att förebygga smittsamma sjukdomar sparar både pengar och lidande. Exempelvis är hiv/aids ett angeläget problem som måste bemötas med framförallt preventiva metoder. Förutom det mänskliga lidandet kan hiv/aids komma att mycket kraftigt belasta utvecklingsländers ekonomi på lång sikt. fick uppskattningsvis 19,9 miljoner spädbarn inte grundläggande vaccinationer såsom exempelvis DTP-vaccin. av dessa barn lever i 10 länder: , , , , , , , , och [5]. vaccinerades 65 miljoner barn, ofta med fler än ett av GAVI sponsrat vaccin. Målet om att vaccinera 300 miljoner barn är på väg att uppfyllas[6]. Tillgången till rent vatten och sanitet är en avgörande faktor för hälsa och utveckling i fattiga länder. Bristen härpå drabbar kvinnor och barn extra hårt. I många utvecklingsländer vandrar kvinnor långa sträckor för att hämta vatten som i många fall är förorenat. 884 miljoner människor saknar tillgång till rent vatten och 2,3 miljarder människor har inte tillgång till toalett. [7] avföring innehåller nästan en miljon bakterier och 10 miljoner virus. När avföring inte hanteras säkert riskerar därför vattenkällor, närmiljö och matproduktion att förorenas[8]. Nästan 290 000 barn dör av diarrésjukdomar orsakade av smutsigt vatten och dålig sanitet[9]. Sammanfattningsvis är tillgång till rent vatten, säker sanitet och hygien grundläggande förutsättningar för människors överlevnad, hälsa, jämställdhet, utbildning, välfärd och ekonomiska produktivitet. vill se en målsättning om att av det bilaterala biståndet avsätts till Hälsa, vatten och sanitet och dessutom att kärnstödet till GAVI, och ökas jämförts med nivån som anges i Sidas regleringsbrev . slår fast barns rätt till utbildning. Att lära sig läsa och skriva är förutsättningar för ett självständigt liv. Utbildning kan bana vägen för att ta sig ur fattigdom och utsatthet; detta gäller särskilt flickor. Studier visar att utbildning bland flickor ger större självständighet, fördröjer familjebildningen och minskar problemet med överbefolkning. Utbildningsinsatser ska prioriteras till de minst utvecklade länderna och återuppbyggnad av skolor i områden som destabiliserats av konflikter. föreslår en målsättning om att av det bilaterala avsätts till utbildning och ett större kärnstöd till jämfört med Sidas regleringsbrev . 3.7 Humanitärt bistånd och flyktinghjälp Konflikter, matosäkerhet och naturkatastrofer orsakar stor förödelse och ska bidra generöst och efter bästa förmåga. ser de rent humanitära insatserna som den viktigaste tematiska delen av biståndspolitiken. Om ett barn inte får rätt näring de första kan det ge bestående men, matosäkerhet under kan alltså orsaka livslånga skador. Program hjälper 80 miljoner människor i 80 olika länder att uppnå tillräckligt dagligt kaloriintag. Flyktingar och IDPs i världen, UNHCR 2018 gör en tydlig distinktion mellan flyktinghjälp och asylinvandring. Asylinvandring är en högst osäker investering eftersom mottagarlandet aldrig vet säkert vem den sökande är, huruvida det är möjligt att hjälpa personen i närområdet eller om det finns andra som har ett mer akut behov. Flyktinghjälp tar å andra sidan bort sådana frågetecken. En översikt över världens flyktingar visar också att är just asylsökande, medan den absoluta majoriteten inte vill eller kan lämna sina hemländer. En stor del av asylsökande från länder i befinner sig i värdsamhällen vilka erbjuder säkerhet och viss samhällsservice trots ett minskat stöd från det internationella samfundet[10]. Dessa länder bidrar också till stabiliteten i området. Despite current high levels of displacement and a lack of political solutions, there was an important countervailing trend in 2017: a growing recognition grounded in values, but also in realism, that refugee flows would continue as long as conflicts were not solved, and that in hosting refugees the countries neighboring those in crisis contribute to regional stability. However, these efforts can only be sustained through international support that includes, but also extends beyond, humanitarian funding[11]. En verklighetsförankrad flyktinghjälp fokuserar därför resurserna där de gör som mest nytta, genom att just stärka den humanitära insatsen i närområdet, både i värdsamhällen och tillfälliga bosättningar. Barn drabbas ofta hårdast i konfliktsituationer och miljontals barn lever under svåra förhållanden i flyktingläger och värdsamhällen. Utan rätt insatser riskerar hela generationer gå miste om kvalitativ utbildning och trygg barndom. Insatser för barns och ungdomars utbildning och välmående är grundläggande och avgörande för framtiden och för att länder i konflikt ska kunna återuppbyggas. Utbildning är också en hörnsten i det förebyggande arbetet mot att barn och ungdomar radikaliseras och rekryteras till extrema grupper. föreslår därför en målsättning om att av det bilaterala biståndet avsätts för humanitärt bistånd och flyktinghjälp och ett större kärnstöd till UNHCR jämfört med Sidas regleringsbrev . För många asylsökande blir livet i inte vad de hoppats. Människosmugglarnas affärsmodell bygger inte sällan på löften, lögner och överdrifter om vad migranter kan förvänta sig. Kunskapsläget om svensk kultur, hur det svenska samhället fungerar och vilka kompromisser som personer från kulturellt avlägsna länder tvingas till i är inte sällan bristfälligt. Möjligheten till egen försörjning för asylsökande är statistiskt sett liten. Det faktum att många asylsökande aldrig finner sin plats i speglas också av statistiken över utflyttningar och frivilligt återtagande av asylansökningar. har tiotusentals personer valt att återvända till , och , medan ytterligare tiotusentals har rest i motsatt riktning. Antalet som frivilligt återtar sina asylansökningar har också ökat kraftigt och uppgick till 5 800 och återtog sammanlagt över 18 000 personer sina ansökningar. Anledningen till att asylsökande väljer att återvända är sannolikt samma skäl som varför man väljer att lämna sina hem. Det huvudsakliga skälet för 7 av 10 irreguljära migranter som reser genom exempelvis är ekonomiskt. Some of the key issues pushing respondents to to are economic: lack of livelihoods, the difficulty of finding income-generating activities, the necessity of providing for their family and improving their material situation. This applies to refugees and migrants along the Western as well as the Eastern routes through . När förhoppningarna om arbete och goda inkomster inte infrias väljer sannolikt många att återvända. är säkra på att långt fler personer skulle vilja återvända, men att de behöver viss hjälp. Eftersom asylsökande som tillhör gruppen med låg integrationspotential belastar den offentliga ekonomin med per person så innebär varje krona som satsas på återvändande också en enorm offentligfinansiell besparing. föreslår därför en återvandringsmiljard för att upprätta en hjälpmekanism för personer med uppehållstillstånd eller svenskt medborgarskap som önskar återvända. Hjälpen kan exempelvis bestå av utbildning för barn eller vuxna, stöd för att hitta arbete eller starta företag, för att ordna bostad eller andra praktiska omständigheter. Mekanismen ska vara flexibel och anpassa stödet till den sökandes behov, men hålla sig inom för bistånd genom att endast finansiera kostnader i mottagarlandet. Stödet ska vara till för den som levt i lagligt men inte funnit sin plats. 5 Olämpliga mottagare, avbrott och korruption Det ska aldrig löna sig att missköta ett lands ekonomi eller se mellan fingrarna med korruption och förskingring. Denna ambition är tyvärr inte alltid förenlig med viljan att prioritera de minst utvecklade och fattigaste länderna eftersom dessa ofta brister i kapaciteten att hantera biståndsmedel. Det är därför viktigt med ett flexibelt bistånd anpassat efter den situation som råder i olika länder, där bistånd till länder med svaga institutioner i första hand bör gå genom icke-statliga organisationer. måste också frysa utbetalningar så fort en skälig misstanke finns om att pengarna försvinner till korruption. Nedan är tre exempel på bistånd som vi ser som olämpliga. 5.1 Afghan reconstruction trust fund (ARTF) är ett av världens mest fattiga och korrumperade länder. Afghan reconstruction trust fund (ARTF) är ett instrument som upprättades för att stödja återuppbyggnaden av landet efter fall. Fonden har spenderat 10 miljarder USD sedan den upprättades och en del av pengarna används till något som liknar budgetstöd. En oberoende granskning publicerad av Special Inspector General for Reconstruction (SIGAR) 2018 pekar på ett antal mycket allvarliga problem i hur fonden skötts. Företrädare för underströk i samband med granskningen att tillsynen över hur pengarna spenderats varit obefintlig och att inte tydligt kunnat redovisa vilken effekt fonden haft. Givarländerna har både blundat för och förvärrat problemet med korruption genom att spendera för mycket, för snabbt i ett för litet land. Effekten av detta har blivit att konflikten har förvärrats eftersom korruptionen undergräver förtroendet för regeringen och moralen hos de som strider på regeringens sida. , som förvaltar fonden, instämmer dessutom i mycket av kritiken[12]. bidrar med en halv miljard 2014–2020, och betalningarna fortsätter trots att vet att mycket av pengarna försvinner i korruption som i sin tur gör situationen i landet värre. 5.2 Den palestinska myndigheten avslöjade Awaqi (tidigare jordbruksminister och socialminister i samlingsregeringen som tillträdde 2014 men som avgick ) omfattande korruption inom den palestinska myndigheten.