mot · H6022393 · 2018-11-30 00:00:00 — Behovet av licensjakt på gråsäl och vikare i och ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa licensjakt på säl och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inom EU bör driva frågan att upphäva förbudet mot jakt på säl och handel med sälprodukter, och detta tillkännager för regeringen. Det svenska kustfisket med nät och fasta redskap skadas och försvåras i allt högre grad av en för hög population gråsäl och vikare. I finns ca 75 licensierade fiskare vid kusten. Gråsäl och vikare, svarar enligt i läns bedömning[1], för de omfattande och ökande skadorna på fisket. Det är främst fiske med nät och med fasta redskap som fällor och ryssjor som drabbas av sälskadorna. Fisket med nät är inte möjligt i områden med hög sälnärvaro enligt och den höga sälnärvaron har också förändrat förutsättningarna för nätfiske i övrigt. Sälskadorna är mer omfattande i de mellanliggande och yttre delarna av den norrbottniska skärgården. är närvarande under hela den isfria tiden (maj-nov) och skador kan enligt uppstå . Det huvudsakliga yrkesmässiga fisket sker med fasta redskap efter lax och med tidigaste start . menar att det är sannolikt att den största andelen av sälskadorna sker och därmed sammanfaller med när den största fiskeaktiviteten sker, flest redskap är utsatta och då det förekommer stora mängder lax i redskapen. Vissa av de fasta redskapen fortsätter att användas för fiske efter sik under återstoden av sommaren och anser att skador sker även då även om det sannolikt är av mindre omfattning. fanns det över 17 000 vikaresälar i , med en årlig uppskattad tillväxt på . Då sälen saknar en naturlig fiende är den nuvarande situationen och regleringen otillfredsställande och stammarna av vikaresäl och gråsäl utgör därför ett hot mot det redan mycket begränsade norrbottniska yrkesfisket samt mot den i högt värderade delikatessen surströmmingen. Skyddsjakt är av olika skäl inte en ändamålsenlig lösning på problemet med de skador växande stammar av säl orsakar i och . Då andra godtagbara lösningar saknas måste därför en licensjakt av säl utredas och övervägas. Så länge EU-förbudet mot jakt av säl och handel med sälprodukter föreligger, riskerar även en licensjakt att bli verkningslös, då jägare saknar incitament att bedriva sådan. Av EU-förordning 1007/2009 om handel med sälprodukter framgår att handel med sälprodukter är mycket strikt reglerad och begränsad till ett fåtal som har rätt att sälja dem. Enligt artikel 3 i förordningen är försäljning av sälprodukter endast tillåtet om sälprodukterna härrör från den traditionella jakt som inuitsamhällena och andra ursprungsbefolkningar bedriver under förutsättning att ett antal villkor är uppfyllda, såsom att jakten bidrar till deras självhushållning. Syftet med grundförordningen är att handeln ska begränsas till ett minimum. I den mån inuiter eller annan ursprungsbefolkning som har rätt att sälja sälprodukter vill sälja sälprodukter får de göra det under förutsättning att förordningens bestämmelser följs. Vi noterar att inuiter och säljägare i , () och utan framgång dels försökt få EU-förbudet ogiltigförklarat av [2] dels ifrågasatt det i WTO. Vi menar att inom ramen för EU-samarbetet ska väcka och driva frågan att upphäva förbudet mot jakt av säl och handel av sälprodukter. [1] Yttrande från till , dnr 218-1839-2018. [2] Mål C-398/13 P.