mot · H6022787 · 2018-11-30 00:00:00 — Det handlar om att samordna sjukhusvård, närsjukvård, övrig primärvård, mobil hemsjukvård och äldreomsorgens insatser så att trygghet skapas för såväl den äldre som dennes anhöriga. Det är alltför många äldre som åker mellan bostaden och akutsjukvården för att den trygga, nära sjukvården och omsorgen inte samarbetar tillräckligt eller är tillräckligt tillgänglig. Det är ett ovärdigt och onödigt lidande för många äldre. Det innebär att lagstiftning avseende informationsförsörjningen behöver förnyas. För att förbättra vården av de mest sjuka äldre bör kommuner och regioner jobba med bland annat: En fast kontaktperson, exempelvis läkare eller kontaktsjuksköterska i primärvården, som kan hjälpa och stödja den enskilde och samordna vården – och i dialog med kommunen – till en helhet. Utvecklat vårdval där det ges möjligheter till samlade helhetslösningar över landstings- och kommungränser där patienten kan välja multiprofessionella vårdteam. Stärk vårdens medarbetare – fler specialistsjuksköterskor och allmänläkare Det anges ofta att vården befinner sig i en bemanningskris. Detta beror dels på brist på tillgång till kompetens dels på felaktigt resursutnyttjande. Det råder brist på bland annat specialistsjuksköterskor, patologer och biomedicinska analytiker. kan det komma att saknas över 11 000 specialistsjuksköterskor. [12] Det finns utöver detta en brist på cirka 1 500 allmänläkare. [13] Det försvårar bland annat en utbyggnad av den nära vården. Vårdens samlade arbetssätt står inför stora förändringar. Den medicinska utvecklingen av mer kraftfulla läkemedel och den digitala utvecklingen kommer att leda till nya möjligheter och förmåga att ge avancerad och mer individanpassad vård, ibland på distans. Detta kommer medföra nya krav på kunskaper och kompetenser hos vårdens medarbetare. Modern teknik ger direkt beslutsstöd och kommer att bidra till effektivare och mer patientsäker vård. För att vända utvecklingen krävs det att vården – i synnerhet den offentligt drivna där bristerna ofta upplevs vara störst – blir en mer attraktiv arbetsplats. Då krävs det tydliga signaler att det ska löna sig bättre att utbilda och vidareutbilda sig. Det ska finnas tydliga möjligheter att kunna göra karriär och se en utveckling gällande ansvar och befogenheter. Det kommer också krävas att vårdens medarbetare får ett utökat inflytande, kortare beslutsvägar och förbättrade arbetsvillkor och arbetsmiljöer. I dygnet-runt-verksamheten på sjukhusen är schemaläggning kontra ledigheter en stor fråga som kan kräva olika lösningar och lite större frihet att välja. Det krävs en nationell kompetens- och personalförsörjningsstrategi som kan vägleda landsting och regioners eget arbete. Den bör innehålla åtgärder som stärker vårdens medarbetare, till exempel: ”Första linjens” ledarskap: Ge ansvar, befogenheter och resurser till medarbetare och chefer som möter patienterna. Utbilda fler specialistsjuksköterskor, allmänläkare och biomedicinska analytiker. En ny sjuksköterskeutbildning: Den ska utgöra en helhet där basen för bra specialistutbildning läggs via en väl utformad och anpassad grundutbildning som gör blivande sjuksköterskor redo för såväl sjukvårdens yrken som den kommunala omsorgens. Längre arbetsliv: Gör det enklare för den som vill och orkar fortsätta att arbeta inom vården efter . Skärp straffen gällande hot och våld mot vårdpersonal Den bristande respekt och hot och våld som förekommer mot medarbetare inom svensk hälso- och sjukvård är totalt oacceptabelt. Vårdpersonalen måste ha ett ordentligt skydd. Vårdens medarbetare ska kunna känna sig säkra och trygga på jobbet. Detta gäller även den prehospitala vårdens anställda. Det är helt grundläggande. Alltför många inom vården har känt sig utsatta för hot och våld av händelser relaterade till deras yrkesutövning . Detta är dessutom ett växande samhällsproblem, när gängkriminaliteten flyttar in på akutmottagningar med hot, våld och trakasserier och ambulanser möts med stenkastning och hot under utryckning när liv ska räddas och människor vårdas. Därför ska straffen skärpas för våld och hot som riktas mot dem på grund av deras arbetsuppgifter. Hoten inträffar exempelvis i samband med att det förekommit grov våldsbrottslighet där ett eller flera offer transporteras till ett sjukhus akutmottagning. Där fortsätter oroligheterna och såväl anställda som andra patienter blir extra utsatta. De allra vanligaste formerna av hot och våld uppstår emellertid när någon är missnöjd med sin egen eller en anhörigs behandling och bemötande inom vården. Detta är emellertid tyvärr inte något nytt. Den kraftiga ökning av hot och våld inom vården som skedde har stannat kvar på en hög nivå alltsedan dess. Det förekommer dock betydande variationer beroende på vald studie hur vanlig denna utsatthet av hot och våld är inom vården. Studier visar allt från att en av tio till sex av tio inom vårdpersonalen varit utsatta för hot eller våld . Hot och våld mot vårdpersonal är aldrig acceptabelt. Därtill riskerar dessa oacceptabla beteenden att leda till att vården får ännu svårare att behålla och rekrytera medarbetare. Hot och våld medför allvarliga konsekvenser såväl för den drabbade som för hela arbetsplatsen. Inför en särskild straffskärpningsgrund som innebär att alla brott som innefattar ett angrepp mot viktiga samhällsfunktioner ska leda till skärpta straff. Vi vill skärpa straffen för hot och våld mot hälso- och sjukvårdspersonal. Våld och hot om våld mot vårdpersonal är attacker mot livsviktiga samhällsfunktioner. Anställda inom vården ska aldrig behöva acceptera att hot, trakasserier och våld blir en del av deras vardagliga arbetsmiljö. De allra vanligaste formerna av hot och våld uppstår när någon person är missnöjd med sin egen eller en anhörigs behandling och bemötande inom vården. Det är tyvärr uppenbart att sjukhusens akutmottagningar och andra delar av vården behöver övervakas – för patienters, anhörigas och vårdens medarbetares säkerhet. Detta gäller även ambulanser som styrs på distans av larm- och ledningscentral för att bevaka olycksplatser och öka tryggheten för vårdens medarbetare i ambulanssjukvården. Lagstiftning och regelverk bör ses över för att kunna tillåta respektive underlätta möjligheter att installera metalldetektorer på sjukhus och andra vårdinrättningar där så bedöms nödvändigt. Därtill när det handlar om att slopa tillståndsplikt för kameraövervakning och möjlighet att bära kroppskameror. Prioritera barns och ungas psykiska hälsa Den psykiska ohälsan är omfattande i . Ungefär mellan 800 000 och 1 000 000 svenskar i arbetsför ålder har någon form av psykisk ohälsa. Kvinnor löper högre risk än män att drabbas av psykisk ohälsa. Den psykiska ohälsan bland unga i åldern har tredubblats . Psykiatrin är utsatt för stor press. Det är svårt att rekrytera erfarna psykologer och bristen på medarbetare förväntas fortsätta att öka. Andra stora utmaningar handlar om otillräckliga system för kvalitetsutveckling, bristande samarbete mellan psykiatrin och övrig vård. [16] Att själv få välja var och av vem man ska få sin vård är alltid viktigt; detta gäller inte minst för människor med psykisk ohälsa eller psykisk sjukdom. Det finns fortfarande oklarheter gällande vem som bär vilket ansvar för att stödja och hjälpa barn och unga med psykisk ohälsa. Uppföljning saknas och det råder betydande skillnader vad gäller kvalitet och tillgänglighet. Stärk mångfalden av aktörer och valfriheten inom psykiatrin och beroendevården. En uppföljning av tillgängligheten avseende satsningar på barn och ungas psykiska hälsa och utfall av vårdgarantin inom psykiatrin visar på omfattande utmaningar. Det handlar bland annat om att skillnaderna är stora mellan olika landsting och regioner. I vissa landsting får nära nog nio av tio patienter en första bedömning inom vårdgarantins gräns. I andra landsting får färre än fyra av tio barn och unga motsvarande. Det krävs en nationell strategi för att stärka psykiatrin och minska den psykiska ohälsan. Den bör innehålla bland annat följande åtgärder: Hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser. Återupprätta det medicinska ledningsansvaret inom psykiatrin. Återinföra den förstärkta vårdgarantin för barn och unga inom psykiatrin. Förbättra förutsättningarna för mer samarbete mellan psykiatrin och den övriga somatiska vården, skolhälsovården, missbruksvården och . Stärk den evidensbaserade behandlingen inom psykiatrin kopplat till missbruksvården. Mer klinisk forskning inom psykiatrin. Stärka kontinuiteten inom psykiatrin. De flesta patienter upplever ökad trygghet och kvalitet i sin vård om det finns en regelbundenhet i vem man som patient får träffa inom psykiatrin. Stimulera till ett ökat samarbete mellan psykiatrin och de ideella sektorerna såsom idrottsföreningar och kultursektorn. Även uppföljningen och tillsynen av psykiatrin behöver stärkas. respektive Myndigheten för vård- och omsorgsanalys ska genomföra uppföljning och analys av psykiatrins resultat i form av kvalitet och väntetider. Ny uppdaterad nationell cancerstrategi En av tre svenskar kommer i livet att drabbas av cancer. Cancer är den vanligaste allvarliga sjukdomen i . får en människa i ett besked om diagnosen cancer. Över en halv miljon svenskar är just nu drabbade av cancer. Det är den näst vanligaste dödsorsaken. Lungcancer, prostatacancer, tjocktarmscancer, bukspottkörtelcancer och bröstcancer är de former av cancer som tar flest liv i . beräknas över 600 000 personer i leva med cancer. Antalet människor som lever med kronisk cancer ökar därmed stadigt och det beror på förbättrade medicinska möjligheter att hjälpa fler patienter att överleva cancersjukdomar. [19] Nya prognoser visar på en utveckling där antalet människor som lever med en cancerdiagnos kommer att ha fördubblats . Väntetiden för behandling av exempelvis lungcancer är emellertid dubbelt så lång jämfört med vad den har utlovats att den ska vara. Detta ställer krav på att den nationella cancerstrategin uppgraderas. Om inte det sker riskerar det förändringsarbete som påbörjats att tappa kraft och gå förlorat. En uppgraderad nationell strategi behöver utvecklas för att kunna stödja bland annat framväxten av nya kraftfullare läkemedel och ytterligare forskning som kan bidra till att fler människors liv kan räddas när de drabbas av cancer. För att ta tag i de långa väntetiderna är det hög tid att ta fram en ny uppdaterad nationell cancerstrategi. Det är alliansregeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att ta fram en nationell cancerstrategi. Mycket behöver fortfarande åstadkommas för att ska ha en kvalitetssäkrad och jämlik cancervård utan långa väntetider. ser fem områden där behovet av nationell samordning är extra stort: Kortare väntetider och ökad tillgänglighet. Kompetens- och personalförsörjning. Vårdkvalitet och medicinsk utveckling. Psykosocialt stöd till barn som fått cancer och deras anhöriga, samt cancerscreening. Vi vill införa en nationell samordning och strategi av långsiktig planering för att säkerställa kompetens- och personalförsörjningen till cancervården. Då allt fler människor överlever sin cancersjukdom kommer även fler att leva med kronisk cancer. Därför bör en utbyggd primärvård få i uppdrag att till viss del ansvara för kroniskt sjuka cancerpatienter, i de fall det är möjligt. Det är av stor vikt att alla som är kroniskt sjuka i cancer får en fast vårdkontakt. Vi vill dessutom säkerställa att vårdprogrammet för cancerrehabilitering verkligen implementeras av alla landsting och regioner. Vi vill att barn som insjuknar i cancer ska få vara barn och få leva sina vanliga liv, i den mån det går, såväl under sjukdomen som efter. Psykosocialt stöd till både patienter och närstående är mycket viktigt för att åstadkomma detta. Vi avsätter och prioriterar resurser för att säkra tillgången till psykologer och kuratorer på de sex barncancercentrum som finns . En ny nationell samlad cancerstrategi bör innehålla följande: Tydliga mätbara kvalitetsresultat, där fokus ska vara på medicinska resultat, väntetider, det samlade patientbemötandet och patientnöjdhet. Förslag på metodiska kvalitetsförbättringar inom cancervården, bland annat kortare väntetider, förbättringar av kvalitet och patientsäkerhet genom ytterligare koncentration av högspecialiserad cancervård samt digitaliserade vårdkedjor. En långsiktigt hållbar personal- och kompetensförsörjning inom cancervården. Förslag på metoder för ett mer samlat helhetsansvar för patienter med kronisk cancer med en samlande kontaktväg in för patienten. Förslag på hur nya behandlingsformer i cancervården som till exempel ny medicinteknik och nya målstyrda läkemedel ska nå cancerpatienter snabbare. Därför vill vi att rehabilitering under och efter cancerbehandlingar ska ingå i de standardiserade vårdförloppen. Förslag på hur eftervård och rehabilitering kan förbättras. Patienten behöver en tydlig uppföljning och information efter behandling. Behandlingsrelaterade skador kan kräva rehabilitering, andra åtgärder och stöd för en så god livskvalitet som möjligt. Kunskapsspridning till bl.a. kommuner om behandlingsrelaterad påverkan i t. ex. skolarbete på barn som behandlats för cancer. Cancerpatienters rättigheter behöver dessutom skärpas inom patientlagen och patientsäkerhetslagen. Det handlar till exempel om att alla cancerpatienter ska få välja slutenvård, skärpta krav på och uppföljning av att patientlagen verkligen införs överallt i hälso- och sjukvården samt förbättringar vad gäller informationen om patienternas rättigheter. har genomslaget varit svagt gällande genomförande av patientlagen. Stimulera och samordna digitalisering av vården ligger inte i framkant när det gäller att använda de digitala möjligheterna inom vården. Det borde vi göra, med tanke på att är i framkant av användning av digital teknik i andra samhällssektorer. En av de främsta utmaningarna handlar därför om att möjliggöra mer av ett metodiskt, samordnat och strukturerat användande av digital teknik och modern informationshantering i vården. Dagens patienter har stora förväntningar gällande service, tillgänglighet och information om sin vårdprocess. Primärvården är hjärtat i sjukvården och måste vara lättillgänglig också digitalt. Patientens ingång i vården ska göras effektivare genom digital kontakt och valmöjligheterna stärkas genom bättre tillgång till öppna jämförelser. Det bör vara möjligt att kunna boka och avboka tider digitalt, och likt ett Facetime-samtal kunna koppla upp sig för att få en preliminär diagnos/bedömning kring enklare problem och vid uppföljning. Då kan du som patient få en effektivare hjälp och direkt bli hänvisad till rätt vårdnivå. Det är lättare och snabbare för patienten, långa resor kan undvikas och leder också till att färre sjuka måste sitta i väntrum. För att bättre möjliggöra för detta behöver dagens lagstiftning ses över: Personlig integritet måste vägas mot öppenhet gällande nödvändig information som förbättrar patientens vård och stärker patientsäkerheten. Möjligheten för vårdgivare att få tillgång till digital information bör underlättas. Det finns redan förväntningar hos vissa att kunna skriva i sin egen journal och lämna egna uppmätta värden om blodtryck och EKG och annat som kan skickas in digitalt. Kan material som är känsligt för den enskildes integritet hanteras via banker så ska det också kunna fungera så inom vården. Om patienten kan använda sin egen dator, smarta telefon eller läsplatta i kontakter med vården kan användningen av tid och resurser effektiviseras för såväl vården som patienterna. Ju mer uppdaterad information som finns tillgänglig desto bättre. Det bör vara lika lätt att digitalt se det aktuella kösituationen i vårdens verksamheter som att hitta öppettiderna i klädbutiken eller boka bilbesiktning, och enkelt att samlat ha sin dialog med vården i princip dygnet runt genom integrerade e-tjänster. Ytterligare en stor utmaning är att uppgifter om patienters läkemedel är utspridda på många olika informationskällor i olika delar av vården samt i de register över recept och uthämtade läkemedel som förs av . Det behövs därför en nationell samlad läkemedelslista för att stärka patientsäkerheten i vården. En nationell läkemedelslista ska kunna länkas samman med journalsystemen. Slutsatsen är tydlig i genomförda utredningar att det finns ett växande behov av mer nationell samordning gällande digitalisering. [22] Det är en betydande utmaning att 21 regionala och 290 lokala huvudmän agerar självständiga beställare av digitala system. Den nationella samordningen gällande digitaliseringen av vård, omsorg och apotek behöver därför stärkas. Styr vården med kvalitet – tillsyn, generell tillståndsplikt och uppföljning Det finns ett tydligt behov av mer nationell tillsyn och uppföljning. Det ska vara ordning och reda i välfärden. En generell tillståndsplikt kombinerad med ägarprövning och ledningsprövning är centrala delar i arbetet att stärka och säkra kvalitet i alla delar av hälso- och sjukvården. Detta står inte i motsättning till att minska detaljstyrning och öka inslagen av tillit till vårdens professioner. Kvalitetsuppföljning är en viktig del av själva kvalitetsutmaningen. Uppföljning, utvärdering, tillsyn och analys ska alltid ingå som redskap i styrning av vård och omsorg så att samlad kunskap finns om resultat och måluppfyllelse. Hur resultaten uppnås är också en viktig del i uppföljningen av kvalitet. är en viktig åtgärd som syftar till att få fram ännu tydligare samlade data för bättre resultat i vården. Det handlar exempelvis om en ständig utveckling av kvalitetsindikatorer, register, öppna jämförelser i vård och omsorg samt brukarundersökningar. Alla patienter och anhöriga ska få ta del av mer öppna redovisningar av såväl uppnådd kvalitet som rådande tillgänglighet till vård. Alla patienter ska kunna känna trygghet i att vården som erbjuds håller den kvalitet som behövs och att den är patientsäker, oavsett utförare liksom att den är tillgänglig för den som behöver sjukvård. Vården ska alltid sätta människan i centrum och sträva efter att skapa bästa möjliga livskvalitet för varje patient. I syfte att kunna säkra patientens trygghet behöver vårdens kvalitet, tillgänglighet och kontinuitet vara i fokus. Detta kräver i bland annat att frekvent mätning genomförs av kvalitet i form av medicinska resultat, väntetider och patientnöjdhet. Det är viktigt att mäta och följa upp vårdens resultat, produktivitet och förmåga att kunna införa och använda de mest effektiva diagnostikerna och medicinska behandlingsmetoderna. Det avgörande är att vården utgår från patienten och dennes behov. Att varje patient ges den individuella vård som har störst förutsättningar att nå bästa möjliga resultat. Så ser det inte ut överallt i . För att ytterligare sträva efter att kunna säkerställa att alla ges bästa möjliga vård, oavsett bostadsort, vill vi införa vårdkvalitetskontrakt. Nationella kvalitetskrav ska införas för att säkerställa vårdens kvalitet och resultat så att alla patienter ges den vård, i rätt tid och av hög kvalitet, som de har rätt att få. Kvalitetskontrakt ska tecknas mellan huvudmän och det landsting/den region som berörs, avseende den utförare/vårdenhet som inte når de fastställda nationella kvalitetskraven. Att inte nå upp till kraven innebär att den utförda vården bedömts hålla otillräcklig eller undermålig kvalitet. Kvalitetskontrakt ska vara obligatoriska, men det behöver utredas närmare hur landstingens/regionernas tillsyn i samverkan med statlig myndighet ska gå till. Kvalitetskontrakten ska innehålla krav på åtgärder som forskning och beprövad erfarenhet har visat kan möta de ställda nationella kvalitetskraven. På detta sätt skapas en likvärdig rutin över hela landet för kvalitetsuppföljning. Kvalitetskontrakt gäller både offentliga och fristående huvudmän. Kontrakten avser att säkerställa en god och säker sjukvård hos alla vårdgivare och syftar även till ständig kvalitetsförbättring i verksamheterna. I de fall patienters hälsa kan riskeras är kvalitetskontrakt inte aktuellt. Då inträder sanktioner enligt dagens lagstiftning. När en verksamhet brister, men bristerna går att åtgärda utan risk för patienters hälsa ska kvalitetskontrakt tecknas. Åtgärdas inte bristerna inträder sanktioner enligt dagens lagstiftning. Nya sanktioner kan bli aktuella för att säkerställa att brister åtgärdas. Ledning, styrning och organisation – ska prioritera patient och patientsäkerhet Den samlade bedömningen av svensk hälso- och sjukvård är att många av problemen handlar om att vårdens resurser inte används tillräckligt effektivt. går det naturligtvis inte att utesluta att mer resurser kan komma att krävas för att möta ett ökat vårdbehov hos en växande och allt äldre befolkning, dessutom innebär de senaste årens flyktingkris fortsatt stor belastning för hela vården. utgångspunkt är att alltid försöka förbättra användningen av skattebetalarnas pengar innan nya resurser förs till. Det finns behov av strukturella förändringar av svensk hälso- och sjukvård, bland annat behöver primärvården förstärkas så att fler patienter kan få hjälp i den nära vården istället för att söka sig till sjukhusens akutmottagningar. Det handlar också om att koncentrera den mest krävande och specialiserade vården till färre platser för att säkerställa hög patientsäkerhet och kvalitet. kan hälso- och sjukvårdens resurser också användas mer effektivt om det lokala ledarskapet fungerar och organisationerna bättre anpassas till de behov som finns. Valfrihet och mångfald inom vården innebär att olika vårdmodeller, organisationsformer samt olika vård- och behandlingsformer prövas. Alternativen driver på kvalitetsarbetet och innovationen. Skickligt ledarskap inom fristående verksamheter kan vara en föregångsmodell för hur verksamheter kan förbättras även inom den offentligt drivna vården. Det innebär emellertid inte att den offentliga verksamheten inte ska ta sitt ansvar att driva på utvecklingen. Tvärtom ska skickligt ledarskap inom vården uppmuntras och eftersträvas. Bra ledarskap skapar god vård Kvalitet i all välfärdsverksamhet handlar ytterst om medarbetarna. Utan skickliga och kompetenta medarbetare, som ges utrymme att utöva sitt yrke med tillit och självbestämmande, kommer verksamheterna inte att fungera. Därför är det avgörande att det lokala ledarskapet säkerställer tydliga mål, uppföljning, goda arbetsvillkor och är en attraktiv arbetsgivare. Ett bra ledarskap definieras av flera olika kvaliteter. Det handlar om att sätta tydliga mål med uppföljning och åtgärder när avvikelser befaras. Men det handlar också om att skapa en kultur som bejakar öppna och transparenta beslutsprocesser med tydlig ansvarsfördelning. Medarbetare ska känna tillit och att de kan utföra sitt yrke självständigt. Chefer och ledare behöver uppmuntra och hitta former för att ifrågasätta nuvarande arbetssätt och processer till förmån för nya som förbättrar och utvecklar verksamheten med fokus på patientnytta. Kreativiteten ska vara stor utan att patientsäkerheten riskeras. Ledare som lyckas få medarbetare att känna engagemang och vilja att dra i samma riktning för att förbättra verksamheten är avgörande för god kvalitet. Gott ledarskap handlar också om att balansera olika målkonflikter och skapa tydliga strukturer för hur sådana konflikter ska hanteras. Det handlar om lyhördhet, men också om att fatta beslut och att sedan kommunicera de besluten på ett tydligt sätt. Verksamhetens mål måste vara begripliga för medarbetarna. Gott ledarskap kommer inte av sig själv. Det behövs träning, vidareutbildning och en plan för utveckling. Det finns exempel på vårdenheter med i princip samma förutsättningar, men med helt olika utfall på grund av olika ledarskap. Slutsatsen är att gott ledarskap är bland det mest effektiva både för att uppnå goda resultat och vara kostnadseffektiv. Minskad byråkrati och administration