mot · H6022610 · 2018-11-30 00:00:00 — Genomförs inte dessa reformer för jobb och företagande är och svensk ekonomi mycket illa rustat när konjunkturen vänder. Då riskerar ett mycket omfattande utanförskap och en ny bidragsberoende underklass att växa fram. Om ansvarsfulla reformer däremot genomförs kan fler människor komma in på arbetsmarknaden, där de kan börja nya arbetsliv och bidra till varaktig tillväxt i . Klyvningen av svensk arbetsmarknad Den svenska arbetsmarknaden är för vissa grupper och i vissa branscher i grunden relativt välfungerande. Sysselsättningsgraden och arbetskraftsdeltagandet är högt i en europeisk jämförelse, inte minst bland kvinnor och äldre. Diagram 1 Arbetslöshet, % av arbetskraften Anm: Data baserad på födelseort avser trendvärdet för . Data baserad på utbildningsnivå avser . Källa: SCB. Svensk arbetsmarknad är dock tudelad. Särskilt nyanlända och personer med kort utbildning är arbetslösa i mycket högre grad än inrikes födda och personer med lång utbildning. har också EU:s lägsta andel jobb utan utbildningskrav, så kallade enkla jobb. Dessa två fenomen – svårigheterna för marginalgrupper att få ett arbete och bristen på enkla jobb – hänger ihop. En strikt arbetsrätt, höga ingångslöner samt höga skatter gör att de enkla jobben blir färre och gör det svårare för ungdomar och nyanlända att få sitt första jobb. Om inte tudelningen bryts riskerar arbetslösheten att permanentas på oacceptabelt höga nivåer. Diagram 2 Andel enkla jobb, procent av total sysselsättning Ett annat sätt att belysa det faktum att svensk arbetsmarknad är polariserad och exkluderande är att studera sysselsättningen baserad på befolkningens färdigheter. PIAAC-undersökning uppskattar befolkningens färdigheter i bland annat läsförståelse och matematik. Diagrammet nedan visar hur sysselsättning och lön varierar med bedömda färdigheter i läsförståelse. Diagram 3 Sysselsättningsgrad och lön efter läsfärdighetsnivå Den svenska lönestrukturen är mycket sammanpressad. Människor med lägre färdigheter, i exemplet ovan gällande läsförståelse, får inte ett jobb med lite lägre lön; de får inget jobb alls. vet vi att nyanlända generellt har färre eller lägre färdigheter än inrikes födda, även om variationerna inom grupperna är mycket stora. Nyanlända talar i regel heller inte svenska. Andelen av de arbetslösa som tillhör så kallade utsatta grupper växer och väntas uppgå till . Det tar 8–innan hälften av nyanlända flyktingar är i arbete. Jämviktsarbetslösheten bedöms hamna på en permanent hög nivå och har stigit under hela den föregående mandatperioden, trots av gynnsam konjunktur. Utbildningsresultaten har fallit kraftigt och ligger, trots en svag uppgång i den senaste PISA-mätningen, lägre än i många jämförbara länder. Om inget görs riskerar polariseringen på svensk arbetsmarknad att öka. För att möta denna utveckling krävs en ansvarsfull och jobbvänlig reformpolitik. Diagram 4 Inskrivna hos Arbetsförmedlingen Källa: Arbetsförmedlingen. Utbuds- eller efterfrågeproblem? Sysselsättningsgraden avgörs i ett första steg av arbetskraftsdeltagandet. Människor måste vara villiga att jobba för att kunna komma i arbete. Här ligger väl till med ett högt arbetskraftsdeltagande i stora grupper. och Alliansen genomförde viktiga reformer för att öka utbudet av arbetskraft. Exempel på sådana reformer är jobbskatteavdraget och reformerade transfereringssystem. Arbetskraftsutbudet är relativt högt även för personer som anses stå långt från arbetsmarknaden, i bemärkelsen att deras sysselsättningsgrad är låg och deras arbetslöshet hög. Arbetskraftsdeltagandet bland utrikes födda har ökat och är nu relativt nära inrikes föddas arbetsutbud. Diagram 5 Arbetskraftsdeltagande, procent av befolkningen Källa: SCB. Mer måste göras för att stödja arbetskraftsdeltagandet i ett antal grupper. Inte minst gäller det nyanlända kvinnor. förefaller det som om skillnaden i sysselsättning mellan exempelvis utrikes och inrikes födda inte främst drivs av skillnader i arbetsutbudet – inrikes och utrikes födda står till arbetsmarknadens förfogande i ungefär lika stor utsträckning – utan har sin grund i svårigheter för utrikes födda som vill arbeta att finna ett jobb. Den svenska lönestrukturen är mycket sammanpressad, även i jämförelse med likartade länder i . Enligt SCB:s lönestrukturstatistik tjänade den 10:e lönepercentilen och den . av de anställda ligger alltså mindre än ca ifrån varandra. står en stor grupp helt utanför arbetsmarknaden. En stor anledning till den sammanpressade lönestrukturen är de höga svenska ingångslönerna. Det finns relativt starkt stöd inom nationalekonomisk forskning för att höga minimilöner påverkar sysselsättningen hos marginalgrupper negativt. I grunden måste en persons förväntade produktivitet motsvara kostnaden för att anställa personen i fråga. Är kostnaderna för höga blir det olönsamt att anställa. För höga ingångslöner gör att personer med låg eller osäker produktivitet missgynnas. Resultatet av höga ingångslöner och höga skatter för att anställa är att enbart relativt högproduktiva arbeten klarar av att ta sig över det prisgolv som de höga lönekostnaderna medför. Resultatet är att har EU:s lägsta andel jobb utan utbildningskrav. Skillnaden är särskilt markant jämfört med länder på liknande utbildnings- och välfärdsnivåer, som , och , som har mycket högre andel jobb utan utbildningskrav. Slutsats: Efterfrågeunderskott på arbete till följd av höga ingångslöner och få ”enkla” jobb Mycket har redan gjorts för att stärka arbetskraftsdeltagandet genom sänkta inkomstskatter för låga inkomster och ett ökat jobbfokus i transfereringssystemen. Då arbetskraftsdeltagandet är förhållandevis högt även bland marginalgrupper finns det skäl att tro att sysselsättningsgraden för lågproduktiv arbetskraft främst begränsas av låg efterfrågan till följd av höga ingångslöner. Att har höga ingångslöner och få jobb utan utbildningskrav är ytterligare tecken på att arbetstillfällen och personalkategorier som hade kunnat komma människor med låg eller osäker produktivitet till del har prisats bort. För att minska klyvningen av arbetsmarknaden och öka marginalgruppers möjlighet att komma i arbete finns två huvudsakliga strategier. För det första kan dessa personers produktivitet ökas och osäkerheten om deras produktivitet minska genom exempelvis utbildningssatsningar. För det andra kan kostnaden för att anställa dessa grupper sänkas genom lägre ingångslöner eller sänkta skatter och avgifter. Dessa strategier står inte emot varandra. Tvärt om behövs såväl utbildningsinsatser som sänkta kostnader för att öka sysselsättningen i de aktuella grupperna. Alternativ lösning: Utbildning En rimlig reaktion på observationen att vissa personer verkar ha för låg eller osäker produktivitet för att vara anställningsbara till rådande löne- och skattenivåer är att försöka öka dessa människors produktivitet genom utbildningsinsatser. Sådana insatser är välbehövliga, men troligen otillräckliga. Av deltagarna i etableringsprogrammet har drygt hälften högst förgymnasial utbildning. Att via utbyggda utbildningsinsatser höja alla dessa personers utbildningsnivå till motsvarande gymnasie- eller högskolekompetens är inte realistiskt. Därtill är det viktigt att ha i åtanke att produktivitet inte alltid står i proportion till formell utbildning. Det föreligger inte heller något stabilt och långsiktigt samband mellan utbildningsnivå, mer specifikt produktivitet och arbetslöshet. Arbetslöshet avgörs förenklat av hur löner och produktivitet står i relation till varandra, inte till produktivitetens absoluta nivå. Utbildning är i den bemärkelsen viktigt främst för att skapa möjligheter för högre produktivitet och högre inkomster, vilket är viktigt men inte nödvändigtvis minskar arbetslösheten. Diagram 6 Utbildningsnivå för deltagare i etableringsuppdraget, Källa: Arbetsförmedlingen. Att personer med kort utbildning klarar sig allt sämre på svensk arbetsmarknad – arbetslösheten för personer med högst förgymnasial utbildning har ökat från år – tas ofta till intäkt för att utbildning har blivit allt viktigare för att klara sig på arbetsmarknaden. Man bör dock ha i åtanke att gruppen med högst förgymnasial utbildning har förändrats drastiskt. Antalet inrikes födda personer med högst förgymnasial utbildning har minskat med , från 617 000 till 285 000 personer. har antalet utrikes födda med högst förgymnasial utbildning ökat, från 165 000 till 223 000. Ökningen av arbetslösheten i gruppen förgymnasialt utbildade kan i hög grad förklaras av att utrikes föddas arbetslöshet ökat som deras andel av gruppen har ökat. [1] För inrikes födda utan gymnasieexamen har arbetslösheten till och med sjunkit , från . Det finns alltså anledning att tro att det inte enbart är den formella utbildningsnivån eller ökade krav på svensk arbetsmarknad som driver siffrorna, utan att det i gruppen av lågutbildade finns många utrikesfödda som av andra skäl, som språkkunskaper, har det svårare på arbetsmarknaden. Reformer för att fler ska komma in på arbetsmarknaden I föregående avsnitt förklarades varför svensk ekonomi behöver lägre trösklar till arbetsmarknaden och fler jobb utan utbildningskrav. I detta avsnitt presenteras ett antal konkreta reformer för att åstadkomma detta. och övriga allianspartier har gemensamt föreslagit att inträdesjobb införs i syfte att skapa fler enkla jobb och sänka trösklarna till arbetsmarknaden. Inträdesjobb är en ny anställningsform som innebär att nyanlända samt ungdomar utan gymnasieexamen ges möjlighet att ta ett arbete till av gällande ingångslön som inga socialavgifter behöver betalas av arbetsgivaren. Anställningen gäller maximalt och kan kombineras med nystartsjobb. Totalt sänker inträdesjobben kostnaden för att anställa exempelvis en nyanländ person med jämfört med ett reguljärt jobb. Inträdesjobben gör det billigare för företag att anställa nyanlända och ungdomar utan gymnasieexamen som den enskilde får ett arbete och en högre disponibel inkomst. På så vis är inträdesjobben en kraftfull och helt nödvändig åtgärd för att minska klyvningen på arbetsmarknaden och ge fler chansen att komma in i samhället och få en arbetsgemenskap. Även ungdomar som har eller är på väg att ta en gymnasieexamen har en svårare situation på arbetsmarknaden än andra. har trots högkonjunkturen ett stort gap i arbetslöshet mellan vuxna och ungdomar. Risken är stor att ungdomsarbetslösheten återigen når höga nivåer när högkonjunkturen avtar. Att få en bra start på karriären och ackumulera arbetslivserfarenhet är viktigt för en persons framtida ställning på arbetsmarknaden. Det finns också äldre personer som av olika anledningar gör en sen entré på arbetsmarknaden. Deras sena inträde kan i sig utgöra ett hinder, då personerna i fråga kan ha varit frånvarande och därmed sakna relevanta och aktuella meriter. Det kan göra deras kompetens svårbedömd, vilket kan försvåra deras inträde. För att fler ska få ett enklare inträde på svensk arbetsmarknad vill därför att ett ingångsavdrag införs. Det innebär att som en person gör entré på svensk arbetsmarknad ska ingen arbetsgivaravgift betalas på lönen upp till ett tak. Ingångsavdraget kombinerar en generell och automatisk sänkning av skatten för alla som är nya på arbetsmarknaden med en avgränsning och med ett tak för lönen. anser också att arbetsgivaravgiften för alla slopas (se nästkommande avsnitt). Det innebär att ingångsavdraget inte påverkas av om ungdomar feriejobbar före det första inträdet på arbetsmarknaden i myndig ålder. Sommarjobb är för många ungdomar ett sätt att få arbetslivserfarenhet, referenser och en förbättrad privatekonomi. Vi vet att det minskar risken att bli arbetslös senare i livet. Att göra det lättare för ungdomar att komma in på arbetsmarknaden är viktigt. Inte minst gäller det för de ungdomar som varken arbetar eller studerar. För att underlätta för ungdomar att göra entré på arbetsmarknaden anser att ett sommarjobbsavdrag bör införas. Avdraget innebär att arbetsgivaravgiften slopas helt för personer och väntas medföra en offentligfinansiell kostnad om , samt . Ett annat sätt att göra det lättare att komma in på arbetsmarknaden är att utvidga RUT-avdraget för hushållsnära tjänster. RUT-avdraget har tre huvudsakliga fördelar. För det första skapar det arbetstillfällen och möjlighet att starta företag för människor som har svårt att få in en fot på arbetsmarknaden. För det andra frigör det tid för köparen som hen kan använda för att öka sitt arbetsutbud och som dessutom underlättar för RUT-köparen i dennes vardag. Sist men inte minst minskar det svartarbetet, vilket bidrar till en högre skattemoral och ökar tryggheten för dem som istället kan jobba vitt. Hälften av alla RUT-företag är enmansföretag och av företagen är startade efter att RUT-avdraget infördes. Det sistnämnda indikerar att reformen var en förutsättning för den kraftiga ökningen av företagande inom hushållsnära tjänster. Av RUT-företagarna är kvinnor och hälften av dessa företagare är utrikes födda. Därtill är var tredje anställd i RUT-företag utrikes född och var fjärde har som mest förgymnasial utbildning. RUT-avdraget är således viktigt för såväl kvinnors som utrikesföddas företagande. Det är dessutom viktigt för personer med kort utbildningsbakgrund. anser att RUT-avdraget bör byggas ut ytterligare. För det första bör fler tjänster inkluderas, vilket också innebär att det blir mindre svåra gränsdragningar för RUT-tjänsterna. För det andra bör taket i höjas. För det tredje bör det utredas om äldre bör ges ett större avdrag än övriga. Detta då äldre är flitiga användare av avdraget men ofta har knappa resurser. Arbetsförmedlingen har misslyckats med sitt uppdrag. som använder Arbetsförmedlingen för att rekrytera sjunker stadigt och två tredjedelar av företagen som har försökt rekrytera via Arbetsförmedlingen uppger att det har fungerat dåligt. En försvinnande liten del av småföretagen väljer att vända sig till Arbetsförmedlingen när de ska rekrytera. Allmänhetens förtroende för Arbetsförmedlingen är också mycket lågt. Till stor del är detta politikens fel. Arbetsförmedlingens olika och ibland motstridiga roller skapar osäkerhet och ineffektivitet. För att Arbetsförmedlingen ska fungera måste dess uppdrag renodlas. Diagram 7 Externrekryteringar per rekryteringskanal Källa: SCB. Ett sätt att illustrera behovet av förbättrad matchning är att studera den så kallade Beveridgekurvan. När det finns många lediga platser förväntas arbetslösheten sjunka. Sedan finanskrisen har antalet lediga platser ökat markant medan arbetslösheten bara minskat marginellt. Matchningen har försämrats. Om inte arbetslösheten pressas ner riskerar den att permanentas, vilket vore ett svek särskilt för de 340 000 personer som är öppet arbetslösa eller deltagare i ett arbetsmarknadspolitiskt program. Not: Kurvan visar hur antalet lediga platser som andel av arbetskraften förhåller sig till arbetslösheten. Det finns ett antal länder som prövat olika system med offentligt finansierade men privat och ideellt organiserade förmedlingsaktörer. vill införa ett sådant system även i genom att lägga ut alla arbetsförmedlande uppgifter på kompetenta privata företag och ideella organisationer med dokumenterad förmåga att förmedla arbete och tillhandahålla relevant utbildning. Systemet bör bygga på följande principer: De arbetssökande bör kunna välja och välja bort förmedlare. Förmedlare belönas med full ersättning enbart om den arbetssökande får ett varaktigt jobb. Det är viktigt att förmedlaren har ansvar för hela insatsen och belönas för hela resultatet. Betalning efter svårighet. Den arbetssökandes situation avgör pengens storlek. Mångfalden av aktörer gör att de kan anpassa sig och specialisera sig efter den sökandes behov. En rankning certifierar att alla förmedlare håller måttet och sorterar kontinuerligt bort de aktörer som har sämst resultat. och Alliansen är överens om att Arbetsförmedlingen bör läggas ner i sin nuvarande form. En ny och mindre myndighet föreslås ersätta Arbetsförmedlingen och denna nya myndighets roll renodlas till att göra en bedömning av den arbetssökandes behov samt till att följa upp den arbetssökandes rättigheter och de krav som ställs på denne. När det gäller matchningsfunktionen och förmedlingsverksamheten föreslås att den övertas av fristående aktörer. Dessa bör få ett helhetsansvar för sina arbetssökande och för att dessa får rätt insatser. Förmedlingsaktörerna bör ersättas efter hur väl de får arbetssökande i varaktig sysselsättning. har alltså, inom ramen för allianssamarbetet, fått igenom långtgående förslag för att förbättra den statliga arbetsförmedlingen. Internationella och nationella exempel Internationella erfarenheter visar att oberoende, ideella eller privata lösningar har förutsättningar att ge bättre resultat och leda till fler förmedlade jobb givet rätt styrmedel. Det kanske mest välkända internationella exemplet på en arbetsförmedlarpeng återfinns i . Där placeras arbetssökande i olika kategorier, beroende på hur långt från arbetsmarknaden de bedöms stå. Fristående förmedlare ges sedan en ersättning, som bygger på denna kategorisering och som till stor del är prestationsbaserad. De arbetssökande kan välja mellan olika regionala förmedlare. Förmedlingsaktörerna utvärderas kontinuerligt och ges betyg som underlättar vid framtida upphandlingar och bidrar till ökad information om olika aktörers effektivitet. system har varit en bidragande orsak till att arbetslösheten mer än halverats och att kostnaderna för arbetsförmedling minskat. Systemet har också gradvis fått brett stöd från hela det politiska spektret. Även i har liknande system införts lokalt med mycket goda resultat. Det kanske mest välkända exemplet finns i . De metoder som används av trygghetsorganisationerna (TSL och TRR) har också stora likheter med en arbetsförmedlarpeng och har också uppvisat goda resultat. finns avskräckande exempel i där upphandling av begränsade tjänster eller en alltför liten resultatbaserad del i ersättningen lett till att arbetssökande placeras i otillräckliga och ineffektiva insatser som ersättning utgått till anordnaren. Detta har exempelvis varit ett problem i etableringsuppdraget för nyanlända. Det är därför avgörande att incitamenten är rätt och att ersättning till anordnaren baseras på resultat. förslag innebär att alla arbetsmarknadspolitiska program, exklusive anställningsstöd, för personer utan funktionsnedsättningar utgår och istället ersätts med en arbetsförmedlarpeng. Den som är arbetslös kommer fortfarande att behöva skriva in sig på arbetsförmedlingen för att få arbetslöshetsersättning, men kommer sedan att hänvisas till fristående ideella och privata aktörer för att få hjälp att komma i arbete. Ersättningen för att få en person i jobb kommer att variera baserat på den arbetssökandes förutsättningar. Den arbetssökandes förutsättningar kommer att graderas på en skala och baseras på Arbetsförmedlingens bedömningsstöd. Ersättningen ska bland annat baseras på den sökandes utbildning, historia på arbetsmarknaden, ålder, tid i arbetslöshet och hälsa. Detta är viktigt för att arbetsförmedlare inte ska sålla bland de arbetssökande, utan att störst insats går till de med störst behov. En stor grupp av de som är arbetslösa får jobb utan hjälp , och arbetsförmedlarpengen kommer därför att rikta sig till de personer som befinner sig i en svårare situation. Systemet ska enbart vara öppet för företag och organisationer med dokumenterad förmåga att förmedla jobb och handleda personer i behov av stöd. Arbetsförmedlarpengen kommer enbart att betalas ut vid anställning och kommer att betalas ut i etapper . Det uppmuntrar till långsiktighet och resultat. Den som inte lyckas förmedla ett långvarigt jobb kommer alltså att få mycket lite betalt. Genom att fördela ut betalningen blir det omöjligt att få del av ersättningen med hjälp av kortvariga och oseriösa anställningar. Arbetsförmedlarna ges istället incitament att fortsätta att stötta sina klienter och få dem att lyckas på . pengbaserade system har visat på behovet av att ställa hårda krav på företagen och vikten av tydligt definierade uppgifter. Arbetsförmedlarna ska enbart jobba med insatser i syfte att få folk i arbete. För att styra förmedlarna mot kvalitet bör deras förmåga att få arbetssökande i jobb utvärderas kontinuerligt och redovisas i en offentlig ranking. Detta för att synliggöra och underlätta för arbetssökande och arbetsgivare att välja och välja bort. Arbetsförmedlingen bör ansvara för att certifiera de fristående arbetsförmedlarna. Lågpresterande och oseriösa aktörer bör kontinuerligt ratas under certifieringsprocessen och sorteras bort. Genom att släppa in nya krafter kan dessa specialisera och anpassa sig bättre till de arbetssökandes och arbetsgivarnas behov. Nya aktörer får möjlighet att vinna både arbetssökande och arbetsgivares förtroende. Framgångsrika arbetsförmedlare hos dagens Arbetsförmedling får möjligheter att utvecklas hos nya förmedlare eller att själva driva förmedling. Den kontrollerande funktionen hos myndigheten och den arbetsförmedlande rollen hos arbetsförmedlarna skiljs åt så att uppdragen blir mer renodlade. föreslår att reformen genomförs . Arbetsmarknads-utbildningarna samt vissa andra åtgärder avskaffas . De som redan befinner sig i övriga arbetsmarknadspolitiska program bör dock ha möjlighet att slutföra dem. Dessa arbetsmarknadsåtgärder fasas därför ut . Åtgärder som riktar sig till personer med nedsatt arbetsförmåga behålls. Vissa subventionerade anställningar behålls, men reformeras i enlighet med vad som redogörs för nedan. Arbetsförmedlingens roll som matchningsaktör fasas ut över införandeperioden. Tillsammans med avskaffade åtgärder frigör detta resurser som kan finansiera arbetsförmedlarpengen. som Arbetsförmedlingens matchningsroll börjar fasas ut inleds också arbetet med certifiering av privata aktörer. I denna motion föreslås konkret att arbetsmarknadsutbildningarna fasas ut. Detta väntas medföra en offentligfinansiell besparing om , samt . Färre och enklare subventionerade anställningar Syftet med anställningsstöd är att kompensera för vissa arbetssökandes lägre eller osäkra produktivitet. Subventionerade anställningars effektivitet varierar beroende på utformning. Ett generellt mönster är dock att subventionerade anställningar som riktas till personer som står långt från arbetsmarknaden är mer effektiva. De flesta subventionerade anställningar har dock ganska höga undanträngningseffekter i bemärkelsen att jobben som skapas i många fall hade tillkommit även utan subvention. Användningen av och kostnaden för anställningsstöden är omfattande, varför det är av största vikt att de utformas på ett rimligt och kostnadseffektivt sätt. Problem med dagens anställningsstöd Det har funnits ett antal problem med anställningsstöden. För det första har antalet stöd varit stort, vilket har bidragit till att kännedomen om stöden är låg bland företagen. För det andra har stöden upplevts som krångliga av företagare. För det tredje har det ställts för långtgående krav på samordning med fackföreningsrörelsen. För det fjärde har stöden varit för kortsiktiga. Och för det femte har det funnits tecken på att väldigt fokuserade stödformer riskerar att stigmatisera de personer som är berättigade till stöden. Utgångspunkter för reformer av anställningsstöden strävar efter ett system med anställningsstöd som präglas av följande: Det kräver att antalet stödformer minskar och att stöden görs så enkla och enhetliga som möjligt. Kraven på administration och liknande måste hållas till ett minimum. Störst stöd ska ges till dem som behöver det mest. Arbetsmarknadspolitiken i allmänhet och anställningsstöden i synnerhet tar stora resurser i anspråk. Det är resurser med en hög alternativkostnad; varje krona som läggs på anställningsstöd är en krona som hade kunnat läggas på en sysselsättningsfrämjande skattesänkning. Kostnaderna för arbetsmarknadspolitiken måste minska. Brygga till reguljär sysselsättning.