mot · H60212 · 2018-09-27 00:00:00 — Låt få en plats i de goda gärningarnas rum ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ge en plats i de goda gärningarnas rum i och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. tillkännagav för regeringen att ska erkänna folkmordet på armenier, assyrier/syrianer/kaldéer och pontiska greker, att bör verka inom EU och FN för ett internationellt erkännande av folkmordet på armenier, assyrier/syrianer/kaldéer och pontiska greker och att bör verka för att erkänner folkmordet på armenier, assyrier/syrianer/kaldéer och pontiska greker. Under folkmordet, som pågick , mördades runt 1,3 miljoner människor. Under denna fasansfulla händelse fanns svenska och skandinaviska hjältar som försökte hjälpa människor och lindra lidandet. En av dessa är , som även utrikesminister under undertecknads besök i lyfte upp och hyllade för hennes insatser och vittnesmål. var en svensk missionär som hjälpte armeniska barn och flyktingar och vittnade om det folkmord som begicks. Hon har för sina insatser fått en minnesplatta vid folkmordsmonumentet Tsitsernakaberd. På kan man läsa följande om henne: , född i församling i , död i församling i , var en svensk missionär som arbetade med Kvinnliga Missionsarbetare () i staden (Muş) i dagens östra som då administrerades av . Hon arbetade vid ett tyskt barnhem för föräldralösa armenier och tjänstgjorde dessutom som sjuksköterska och barnmorska. Vid utbrottet av började förföljelserna mot de kristna minoriteterna i att öka. Hon arbetade då –15 i Mush, där hon tillsammans med norskan (1871–1960) förestod ett hem för föräldralösa armeniska barn och drev en poliklinik för vuxna patienter. blev vittne till många av dessa grymheter. Sina upplevelser skildrade hon i skriften i landsflykt. Hon lämnade även vittnesmål till tyska och amerikanska diplomater som publicerade uppgifterna. berättade bland annat om hur kvinnor tog gift för att inte hamna levande i turkarnas händer och hur soldater ledde blodiga, sårade kvinnor och barn genom staden, medan andra soldater sköt mot dem för att skrämmas. När de sårade föll till marken, slog soldaterna ihjäl dem med bösskolven. Hon lämnade uppgifter om hur alla barnen på hemmet begärts överlämnade till en hög officer med försäkran om att de var i goda händer och skulle återförenas med henne. fick hon beskedet att samtliga barn tagits till en byggnad utanför staden och mördats. Aldrig kan jag glömma den synen. Och ingenting kunde man göra för dem! Armenierna och grekerna bliva nu systematiskt utrotade, dödade eller jagade från sina hem för att spridas i mindre grupper till långt avlägsna turkiska trakter, där det gives dem att välja mellan att övergå till islam eller dö för svärd eller av svält. kom nedbruten hem till , men återvände hon till för att arbeta bland armeniska flyktingar där. Också där blev hon vittne till ytterligare övergrepp mot armenier – både bofasta och flyktingar från de östra provinserna. När dörren till stängdes för gott flyttade hon och några medarbetare till där de försökte lindra de armeniska flyktingarnas nöd. I huvudstad finns vid det mäktiga folkmordsmonumentet Tsitsernakaberd en minnesplatta med namn. Dokumentärfilmen berättar om , , samt andra skandinaviska kvinnor som befann sig i det för det armeniska folkmordet. Historien har skrivits av män, vilket resulterat i att de kvinnliga hjältar som funnits genom historien oförtjänt fått en mer tillbakadragen plats. Men de kvinnliga hjältarna finns och är en av dem. Jag anser att är en människa att lyfta och uppmärksamma under den goda gärningen och därför bör hon tillägnas en plats i de goda gärningarnas rum i .