mot · H6022989 · 2018-11-30 00:00:00 — måste sluta se ensamheten som ett individuellt problem och börja betrakta det som det samhällsproblem det är. Då kan vi också ta steg bort från ett samhälle som hamnat i konflikt med människan som gemenskapsvarelse. Hälsofrämjande strategier för äldre har en avgörande betydelse för att upprätthålla och öka funktionsförmågan, bibehålla eller förbättra egenvården samt stimulera ett socialt nätverk. Genom att erbjuda hälsofrämjande insatser till äldre kan vi bidra till ett längre, självständigt liv med god livskvalitet. Även socialt nätverk och sociala aktiviteter, exempelvis lärande aktiviteter och deltagande i kulturella evenemang, är en förutsättning för ett hälsosamt åldrande. Ett sätt att motverka otrygghet hos den äldre i förhållande till det egna åldrandet är att erbjuda alla äldre ett samtal om livssituationen och det som kommunen kan erbjuda. I erbjuder kommunen samtliga personer ett sådant samtal . Det kan handla om att peka på de sociala möjligheter som frivilligorganisationer i kommunen erbjuder, möjligheter gällande träning och egenvård, kostfrågor och den hjälp och service som finns via kommunens regi eller via RUT-tjänster. Vissa kommuner bjuder in äldre till samtal om livssituationen. Vi anser att samtliga kommuner ska erbjuda denna typ av ”äldresamtal”. Äldresamtalen ger en möjlighet för vården att upptäcka medicinska behov – så att allvarligare hälsotillstånd kan undvikas. Samtalen kan dessutom – och inte minst – bidra till att skapa trygghet och bryta ensamhet för den äldre, något som i sig kan höja livskvaliteten och skjuta upp behovet av andra mer omfattande omvårdnadsinsatser. har påvisat att det finns behov av att utveckla rutiner för att upptäcka missbruk av alkohol bland äldre då andelen personer som har alkoholproblematik ökar i förhållande till yngre åldersgrupper. Även här kan äldresamtalen spela en viktig roll. vill att äldresamtal ska erbjudas av hemsjukvårdsteam till alla som fyllt som inte har hemtjänst eller bor i särskilt boende och på det sättet får kontakt med omsorgsinsatser. Äldresamtalen riktar sig till en grupp på drygt 320 000 personer och förslaget beräknas kosta . 3 Krafttag mot psykisk ohälsa hos barn och unga Hemmiljön, familjelivet och uppväxtförhållandena påverkar vår hälsa och livskvalitet. En sund och framgångsrik utveckling av samhället och landet måste därför utgå från familjens villkor och vardag – alla familjers, oavsett hur familjen ser ut. Ingen människa kan fungera optimalt i sina olika roller i livet utan balans i tillvaron. Detta är viktigt i det lilla men också i det stora. Det är viktigt för oss som vuxna, men inte minst viktigt för barnen som är helt beroende av föräldrarnas omsorg och fostran. Familjen är den gemenskap som i stor utsträckning formar den framtida generationen. En politik som stödjer familjer är helt centralt och skapar en god spiral som ser till barnens välfärd, personens livskvalitet och ytterst hela landets intressen. Ökad psykisk ohälsa hos barn och unga är ett av vår tids stora samhällsproblem. Enligt [8] uppger allt fler ungdomar psykiska besvär som oro eller ängslan. Det är framförallt depressioner, ångestsjukdomar och missbruk som ökar. Det har också skett en ökning bland ungdomar som behöver sjukhusvård på grund av psykisk sjukdom. Några säkra svar på vad som är orsak till den mörka utvecklingen med ökad psykisk ohälsa bland barn och unga finns inte . Vi vill därför att det genomförs en bred utredning för att kartlägga och undersöka orsakerna. Vi vill även ta fram en handlingsplan med bland annat förebyggande åtgärder. Psykisk ohälsa bland barn och unga är ett högt prioriterat område för . I regeringsställning vidtog vi därför flera viktiga åtgärder, bland annat en plan för riktade insatser inom psykisk ohälsa (Prio) samt uppdrag för att säkerställa en samordnad och behovsanpassad statlig kunskapsstyrning inom området psykisk ohälsa. Vi stärkte också det självmordspreventiva arbetet. välkomnar att den tidigare vänsterregeringen har fortsatt detta angelägna arbete genom den nationella strategin inom området psykisk hälsa 2016–2020 ”Fem fokusområden framåt” och kommer följa utvärderingen av detta arbete. Regeringens utökade satsning på psykiatrin är välbehövlig, men vi avsätter ytterligare medel för detta angelägna område. Våra satsningar för att minska psykisk ohälsa beskrivs mer i detalj nedan. 3.1 Satsning på första linjens vård för barn och ungdomar Familjecentraler, mödravårdscentraler, barnavårdscentraler, ungdomsmottagningar och elevhälsovården spelar en viktig roll för att uppmärksamma och ge stöd till barn och unga och deras familjer. Många vet inte vart de ska vända sig för att få hjälp, vilket förstås både försenar och försvårar arbetet. En stor utmaning är att samordna insatser och samverka i arbetet. En väl fungerande samverkan har visat sig ge goda resultat. Ett femtiotal kommuner har tillsammans med sina landsting deltagit i ett omfattande arbete tillsammans med SKL och regeringen för att barn, unga och deras närstående ska få den hjälp de behöver när de behöver det. Inte minst har det handlat om att hitta metoder för att skola, socialtjänst och sjukvård tillsammans ska ge rätt hjälp på rätt nivå. Men fortfarande finns åtskilliga exempel på där en person i behov av psykiatrisk vård får vänta oacceptabelt . menar att satsningar på samverkan och arbetet med att ge vård på rätt nivå måste fortsätta och tillämpas runt om i landet. Vi vill öka tillgängligheten till förebyggande arbete och den så kallade första linjen (primärvården, elevhälsan, ungdomsmottagningar). Föräldrar, socialtjänst, skola/elevhälsa, BUP och övrig sjukvård behöver samarbeta bättre. Målsättningen är sammanhållna förebyggande insatser som de aktörer som är involverade i barnets vardag deltar i och bidrar till. Ett tidigt och ihållande stöd till föräldrar är avgörande för att förebygga och stödja barns och ungdomars psykiska hälsa. Mer om våra förslag för att stötta föräldrarna finns längre fram i denna motion. 3.2 En samlad barn- och ungdomshälsa och elevhälsogaranti En god kunskapsutveckling kräver också en bra skolmiljö och elevhälsa. Elever som mår bra lär sig bättre. En väl utvecklad elevhälsovård främjar också det förebyggande arbetet med psykisk ohälsa hos barn och unga. Elevhälsan måste rustas långsiktigt för att bättre kunna möta och stödja barn och unga med psykisk ohälsa. infördes ett statsbidrag för att stärka elevhälsan. Trots detta har mer än var tredje grundskola och nästan varannan gymnasieskola fått påpekande från Skolinspektionen om brister som rör elevhälsan. Enligt Inspektionen för vård och omsorg förekommer det brister bland landets huvudmän när det gäller kännedom om vårdgivaransvaret för elevhälsan. Detta har varit ett problem , trots att försök har gjorts för att åtgärda bristerna genom vägledningar. vill därför stärka elevhälsan långsiktigt genom att Ge landstingen/regionerna ett samlat uppdrag för hela barn- och ungdomshälsovården. Det innebär att den medicinska elevhälsan inte längre ska ha skolan som huvudman. Skolsköterska, skolläkare, skolkurator och skolpsykologer bör finnas ute i verksamheterna men bör ha samma huvudman som övrig vårdpersonal för barn. En samlad barn- och ungdomshälsa ska syfta till att öka tillgängligheten till vårdcentralerna, elevhälsan och barn- och ungdomspsykiatrin (BUP). Det är avgörande att, i ett tidigare skede , fånga upp barn som mår dåligt. Skolan har fortsatt huvudmannaskap för specialpedagoger och speciallärare. Den samlade barn- och ungdomshälsovården ska ha ett nära samarbete med skolledningar, lärare, specialpedagoger och kommunernas socialtjänst. Inför en elevhälsogaranti som innebär att varje elev ska kunna komma i kontakt med elevhälsan . Vi avsätter för att stärka elevhälsan och samla uppdraget för barn- och ungdomshälsovården. Det innebär i förlängningen också att resurser inom den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin kan frigöras och användas för de barn och unga som har mer omfattande behov. 3.3 Korta köerna till barn- och ungdomspsykiatrin (BUP) Barn och unga som har, eller riskerar att utveckla, psykisk ohälsa är ett högt prioriterat område för . I regeringsställning var vi pådrivande för en förstärkt vårdgaranti inom den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin. Vi arbetade även med att korta väntetiderna till barn- och ungdomspsykiatrin bland annat genom överenskommelser med SKL och genom prestationsbaserade medel. Köerna till barn- och ungdomspsykiatrin ska kortas ytterligare. Den tidigare utökade satsningen på psykiatrin är välkommen, men för att korta väntetiderna i BUP avsätter vi ytterligare 150, 175 och 2019–2021. 3.4 En förbättrad övergång från barnpsykiatri till vuxenpsykiatri När en ung, sårbar person ska byta vårdmiljö måste personen alltid vara i centrum och utifrån det ska verksamheten samordnas. En ungdom som är i behov av hjälp och stöd ska slussas rätt oavsett vart han eller hon vänder sig vid sitt första besök. När ett barn eller en ung person har behandlats på BUP försvåras ofta de följande insatserna på grund av att du byter organisation när du fyllt . Om ungdomar inte kommer vidare till vuxenpsykiatrin trots att behov finns är det allvarligt. För att säkerställa att ungdomar får den vård de behöver och inte tappas bort mellan BUP och vuxenpsykiatrin krävs det att överföring av kunskap och möjligheten att följa förloppet säkerställs. Detta görs på bästa sätt genom ökad samverkan mellan BUP och vuxenpsykiatrin. Vi måste arbeta med att göra övergången från BUP till den specialiserade vuxenpsykiatrin så smidig som möjligt för patienten så att inte hälsotillståndet riskerar att försämras. Vården måste också utformas så att den unga vuxnas behov kan tillgodoses, vilket inte alltid fungerar i den reguljära vuxenpsykiatrin. Vi avsätter 2019–2021 för detta ändamål. 3.5 Förstärk arbete med självmordsprevention tar cirka 1 500 personer sina liv i . Självmord är omgärdat av myter, okunskap, stigma och skam. Genom att få bättre kunskap om hur stort problemet är och vad vi alla kan bidra med kan vi förebygga tragedierna. Det förebyggande arbetet mot självskadebeteende, självmordsförsök och självmord måste intensifieras. Det är därför viktigt att kunskap och metoder utvecklas för att identifiera riskgrupper och på det sättet kunna rikta särskilda förebyggande insatser till personer i dessa riskgrupper. För att säkra ett effektivt förebyggande arbete är det avgörande att följa upp att det nationella handlingsprogrammet för suicidprevention[9] anpassas och implementeras på regional såväl som nivå. Dessa handlingsplaner kan även omfatta arbetet med första linjens sjukvård i kommuner och landsting. Vikten av lokala handlingsplaner belystes av kartläggning (2017) som visar att endast 10 av 21 landsting/regioner har en handlingsplan med uttalade mål att förebygga självmord. I en studie av undersöktes 700 föräldrar som mist ett barn i självmord och det visade sig att en stor andel av dem själva led av psykisk ohälsa, till exempel ångest och depression. Det är därför viktigt att samhället står rustat även för att ge anhöriga nödvändig hjälp och stöd att bearbeta det som hänt när någon närstående har begått självmord. ”” när en person begått självmord Vi vill även, baserat på ett arbetssätt som finns i , att det tillsätts en ”” när en person har begått självmord. Socialtjänst, skola, polis, sjukvård och civilsamhället ska då tillsammans göra en utredning om vad som hänt och vad som har brustit så att vi kan bli bättre på att förhindra dessa tragedier. Ett skolbaserat suicidpreventivt arbete som har varit framgångsrikt är ”The Trust (To Reach Ultimate Success Together) Program” som initierades i . Syftet med programmet var att minska narkotikaanvändningen och den psykiska ohälsan bland unga i . En stor mängd kuratorer anställdes vid Miamis skolor med målet att ha en högutbildad kurator per 275–400 elever. Kuratorerna undervisar eleverna i livskunskap med syftet att ge ungdomarna verktyg att lösa en del av de livsproblem de ställs inför under sin uppväxt. Den höga kuratorstätheten skapar också en trygghet för eleverna genom att de vet att de alltid kan vända sig till kuratorn när de behöver hjälp. Därtill tränas lärarna i regelbundet i att känna igen varningstecken för när unga mår dåligt. har i en litteraturöversikt (Utblick folkhälsa) visat att skolbaserad prevention kan minska suicidförsök och suicidtankar, men belyser att få skolbaserade program är utvärderade med randomiserade kontrollerade studier (RCT), som ger det säkraste vetenskapliga underlaget vid utvärderingar av effekten av en insats. Baserat på de positiva effekterna av Trustprogrammet i bör effekten av ett liknande skolbaserat suicidpreventionsprogram på lämpligt sätt utvärderas i . 4 En värdig och medmänsklig funktionshinderspolitik Den kristdemokratiska politiken är förankrad i en människosyn som utgår från människans okränkbara värde och att alla människor är olika. Utifrån sina egna villkor ska alla ha rätt till full delaktighet i samhället. Målet för funktionshinderspolitiken är att personer med funktionsnedsättning ska ha likvärdiga levnadsförhållanden med resten av befolkningen. Politiken ska fokusera på att förbättra tillgänglighet, utbildningsmöjligheter och förankring på arbetsmarknaden. vill ha ett samhälle som ser, bejakar och inkluderar alla människor. Därför måste även kunskapen om dolda funktionsnedsättningar öka. LSS-reformen (lagen om stöd och service för vissa funktionshindrade), som infördes av den dåvarande borgerliga regeringen, är en rättighetslag som ska värnas. samlades diskrimineringslagstiftningen i en gemensam lag och funktionsnedsättning är en av sju straffbara diskrimineringsgrunder. Vi kristdemokrater har länge krävt att bristande tillgänglighet ska inkluderas i lagen och infördes det. vid makten medverkade till att införa en lag om mobilitetsstöd, som ett komplement till färdtjänst öka anslaget för bilstöd utvidga Omvårdnadslyftet även till personal som med stöd av socialtjänstlagen arbetar med personer med funktionsnedsättning fördubbla beloppet för arbetshjälpmedel öka anslagen till lönebidrag och förbättra villkoren för det särskilda anställningsstödet förbättra stödet till socialt företagande införa LOV (lagen om valfrihet) som ett alternativ till (lagen om offentlig upphandling) som kan tillämpas på bl a omsorgs- och stödverksamhet för personer med funktionsnedsättning införa möjlighet att välja hjälpmedel när det finns flera likvärdiga tillgängliga inom landstiget eller kommunen. Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) innehåller bestämmelser om insatser för särskilt stöd och service åt personer med funktionsnedsättning. Insatserna är tio till antalet och en av dessa är personlig assistans. Personlig assistans ges till den som på grund av stora och varaktiga funktionshinder behöver hjälp med sin personliga hygien, måltider, att klä av och på sig, att kommunicera med andra eller annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den funktionshindrade (grundläggande behov). LSS är den största frihets- och delaktighetsreform för människor med funktionsnedsättningar som någonsin genomförts i vårt land, och kanske i världen. Reformen drevs igenom av en borgerlig regering och är något vi fortsatt måste värna och vårda. Det handlar om rättigheter och det är angeläget att hålla fast vid att hanteringen av lagarna ska vara rättssäker. Ansvaret för stöd till personer med funktionsnedsättning delas mellan staten och kommunerna. För grundläggande behov upp till bär kommunen hela ansvaret. Personer med större behov än har rätt till statlig assistansersättning, som bedöms och administreras av . Den avsatta rödgröna regeringen håller dessvärre sakta men säkert på att smygavveckla LSS-reformen. Antalet personer som är berättigade till assistansersättning har ökat från det att LSS-reformen infördes då 16 179 personer hade beviljats statlig assistansersättning. Men minskar antalet. Enligt senast tillgängliga siffror () hade 14 468 personer beviljad assistansersättning. Det innebär att det är 1 711 personer färre som har assistansersättning jämfört med . En förklaring är att antalet personer som nybeviljas assistansersättning har minskat drastiskt. var antalet beviljanden , var motsvarande siffra . Den senaste officiella statistiken är och då fick av de som sökte assistansersättning bifall. Det är en kombination av ett ökat utflöde och ett minskat inflöde av personer som är assistansberättigade som bidrar till den kraftiga nedskärningen. har antalet personer som nybeviljas assistansersättning som nämnts drastiskt minskat och det fortsätter att minska. Främsta orsaken till den minskade nybeviljningen tycks vara en ny rättstillämpning i bedömningar. Den nya rättspraxisen sammanföll med att den nu avsatta rödgröna regeringen gav direktiven till genom regleringsbrevet 2016 att minska antalet timmar inom den statliga assistansersättningen. Den striktare rättspraxis som nu tillämpar har delvis införts långt efter att den åberopade domen föll. Det kan inte tolkas på annat sätt än att myndigheten vidtar åtgärder för att leva upp till regeringens direktiv. Den striktare rättstillämpningen drabbar även personer som har haft assistansersättning. Vid omprövning medför den skapare bedömningen att fler får sitt beslut indraget eller neddraget. Även kommunernas beslut om insatser enligt LSS tycks ha påverkats av den nya rättstillämpningen. hade 4 300 personer kommunalt beviljad assistans. var siffran 4 900. En ökning med ca 600 personer. Men förlorade 1 126 personer sin statliga assistansersättning. Sifforna antyder att drygt 500 personer som tidigare hade statlig assistansersättning inte heller har beviljats assistans. Med andra ord har hundratals personer med omfattande behov av stöd för att klara sin vardag helt förlorat sin assistans. Enligt är det högst sannolikt att de inte har ett fullgott och ändamålsenligt stöd i enlighet med intentionen med LSS. bekräftar i en rapport [10] att möjligheten att få personlig assistans har begränsats efter två vägledande domar i . Domarna har fått direkta konsekvenser för både kommuner, enskilda och närstående. Barn är överrepresenterade i den grupp som påverkats av domarna. Rapporten visar vidare att det är svårt för kommunerna att hitta insatser för barn som kan tillgodose de behov som tidigare tillgodosågs genom personlig assistans. Nästan hälften av barnen får avlösarservice istället, en insats som ger barnet sämre möjlighet till självständighet och delaktighet än vid personlig assistans. av de barn som inte får assistans blir utan kommunala insatser. Domarna har till viss del även inneburit ökad vistelse på korttidsboende för barn med funktionsnedsättning. analys visar också att närstående får ta ett större ansvar än tidigare för att tillgodose behov av stöd, tillsyn och omvårdnad. Rent konkret har den nya rättstillämpningen medfört att exempelvis andning och att få i sig näring inte längre räknas som ett grundläggande behov. När en person behöver hjälp med att få sin näringstillförsel via en sond tar hela processen kanske 15–. Men dagens tuffare bedömning tar inte hänsyn till den tid som hela proceduren tar. Istället bryts processen ner i delsteg och bara de moment som anses vara integritetskänsliga eller av privat karaktär räknas som grundläggande behov. Att koppla på och av sonden räknas vanligtvis som grundläggande behov, däremot inte tiden då näringen förs genom sonden – det steg som faktiskt tar längst tid. Effekten av den striktare bedömningen är att antalet assistanstimmar minskar. Det medför att den beviljade assistanstiden i praktiken inte räcker till för att utföra insatsen. Detta trots att hjälpbehovet ofta har sett precis likadant ut – kanske hela livet. Det är bara myndighetens bedömning som är förändrad. Snabb lagändring är nödvändig för att återupprätta LSS Att personer med mycket omfattande stödbehov inte längre får det stöd enligt LSS som var avsikten när lagen infördes måste åtgärdas omgående. För är det uppenbart att det krävs ändring i lagstiftningen för att stoppa den kraftiga inskränkning som successivt pågått . Den politiska reaktion från den ansvariga rödgröna regeringen som borde ha kommit direkt då denna vantolkning började praktiseras har uteblivit. Vi kristdemokrater har drivit på för att regeringen skulle påbörja de nödvändiga stegen för en lagändring, senast genom ett utskottsinitiativ i socialutskottet med syfte att ge övergångsregeringen mandat att vidta åtgärder för att hjälpa de som hamnat i kläm i den rådande LSS-krisen. För att säkerställa att personer som har omfattande behov av stöd för att klara de grundläggande behoven faktiskt ska få den hjälp de behöver för att andas och att få i sig näring via sondmatning föreslår vi att tillkännager för regeringen att den skyndsamt bör vidta åtgärder för att påbörja en ändring av lagen (9 a § första stycket LSS) så att det inte ska göras någon bedömning av huruvida hela eller delar av de grundläggande behoven är integritetskänsliga eller komplicerade. Med andra ord ska omfattningen av de grundläggande behoven beräknas på sådant sätt att hela tidsåtgången, dvs samtliga moment för att tillgodose behovet, ska ingå i bedömningen. Vi föreslår därför att tillkännager detta för regeringen. Höjd schablon av timersättningen för personlig assistans Förutom att allt fler nekas ersättning eller får sin ersättning begränsad så har uppräkningen av schablonen successivt urholkats . Även om det från början fanns underlag som gav stöd för att ha en lägre uppräkning av schablonersättningen är det svårt att se hur det kan fortgå utan att få allvarliga konsekvenser. Löneutvecklingen enligt de tecknade avtalen mellan parterna ligger på . Regeringens uppräkning med enbart innebär att ersättningen inte täcker assistenternas ökade lönekostnader. Det är ytterst angeläget att arbetet med att ta fram en ändamålsenlig utformning av ersättningen skyndsamt fullföljs. Oron hos personer med personlig assistans och assistansanordnarna är stor. Den nuvarande beräkningsmodellen innehåller brister. Risken är att kostnaderna för personerna med de största omsorgsbehoven inte täcks. Att övergått till efterskottsbetalning och avstämning är i sig inte något vi motsätter oss. Däremot måste det inom ramen för detta fungera med rutiner för redovisning och utbetalning av ersättningen och med balansering av kostnader mellan månader för att klara höga tillfälliga kostnader. Det riskerar annars leda till att seriösa och framförallt mindre aktörer slås ut. Inte minst verksamheter som drivs som brukarkooperativ och små företag riskerar att inte få kostnadstäckning. De kan i värsta fall tvingas lägga ner eller begränsa verksamheten. En utveckling mot färre utförare och minskad valfrihet är inte önskvärd. Ersättningen måste därför ta hänsyn till de fulla kostnaderna, oavsett driftsform och vidden av behov hos brukarna. En kartläggning över de samlade samhällsekonomiska effekterna av insatserna inom LSS Regeringen motiverar de striktare direktiven i regleringsbrevet till 2016 och till den pågående med att antalet timmar inom reformen hade ökat kraftigt. Det finns flera möjliga förklaringar till denna ökning. För det första medför intentionen med en rättighetslag som LSS en stor förändring av förutsättningarna jämfört med innan assistansreformen infördes. Före LSS-reformen var det ofta den kommunala budgetens utrymme, snarare än behovet hos den assistansberättigade, som styrde assistansens omfattning. Omfattningen av de insatser som utfördes av anhöriga före LSS, inte minst för barn med omfattande behov, underskattades i hög grad. Även befolkningsutvecklingen och utökningen av vilka som har rätt att ta del av personlig assistans har förändrats sedan införandet. En kostnadsökning kopplat till ett ökat antal timmar inom LSS-reformen innebär däremot inte per automatik att de totala samhällskostnaderna ökar. Detta eftersom assistansen kan ersätta andra insatser med tillhörande kostnader.