mot · H6022039 · 2018-11-29 00:00:00 — Leva livet hela livet ställer sig bakom det som anförs i motionen om en systematisk genomgång av anmälningar om åldersdiskriminering och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att höja gränsen för rätten att stanna kvar i arbetslivet till och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ökad hälsa på äldre dar bör inarbetas i strategierna för folkhälsopolitiken och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att justera åldersgränserna för screeningprogram och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förbättra informationen om tandvårdsstöden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om förstärkt kunskapsstyrning av äldretandvården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av tandvårdssystemet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inflytande över måltider bör tillhöra en skälig levnadsnivå och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om organisationen av äldresjukvården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell handlingsplan mot våld och övergrepp mot årsrika och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om anmälningsskyldighet vid misstanke om våld mot årsrika för personal inom vård och omsorg och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om förbättrat anhörigstöd och tillkännager detta för regeringen. Liberal politik innebär att var och en av oss ska ha rätt att bestämma över våra liv, så länge det inte inkräktar på någon annans frihet. Den rätten gäller hela livet igenom, också för den mest årsrika generationen. Årsrika människor har alltför länge betraktats som ett kollektiv och inte som de individer de är och som blir mer och mer olika varandra under livets gång och som vet bäst hur de vill ha det. Årsrika ses också som en tärande del av samhället trots att de långt upp utgör en tillgång. För att understryka det använder vi ordet årsrik som synonym till gammal och äldre. Det betecknar att det handlar om människor som är rika på antal levda år, kunskap och livserfarenhet. Att öka årsrika människors självbestämmande och valmöjligheter är en central uppgift i Liberalernas äldrepolitik. Ålderismen det största hindret för årsrika människors fria val Det har gått antog deklarationen om de mänskliga rättigheterna, om människors lika värde. I förtydligas detta i diskrimineringslagen (2008:567). Den syftar till att motverka diskriminering och främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionedsättning eller ålder. Diskriminering på grund av ålder, ålderism, har förekommit men kommit i fokus . Begreppet ålderism betecknar ålder som grund för fördomar och nedvärdering av årsrika människor inom samhällets alla sektorer. Främst är det inom arbetsliv, tillgång till varor och tjänster samt hälso- och sjukvård den gör sig gällande. () driver –2020 en kampanj mot ålderism och dess konsekvens åldersdiskriminering. WHO konstaterar utifrån data i World Values Survey att respekten för årsrika människor är lägst i höginkomstländerna och att det kan leda till sämre hälsa hos denna generation. Projektet 2014–2018 finansierat av EU har gått igenom den forskning som finns om ålderism inom bl.a. arbetsliv, hälso- och sjukvård, medierna och lagstiftningen. Slutsatsen är att ålderismen förorsakar allvarliga konsekvenser inom samtliga områden. , EU:s paraplyorganisationer för äldreorganisationer inom EU, driver en kampanj mot ålderism och lyfter här fram ålderismens konsekvenser inom diskrimineringsområdena kön, sociala rättigheter, migration, etnicitet, våld och övergrepp, religion och funktionsnedsättningar. I breddades 2013 diskrimineringslagen från att omfatta arbetsliv och utbildning till att också täcka hälso- och sjukvård, socialtjänst, boende m.m. Den är en viktig normsändare. –2017 mottog DO 1 228 anmälningar om åldersdiskriminering. 712 gällde arbetslivet, 228 varor och tjänster och 85 hälso- och sjukvård. Endast tre ledde till domstolsutslag och gällde chaufförer som fyllt och nekats fortsätta köra buss respektive färdtjänstfordon. De fick rätt i domstolen. Fyra ytterligare fall gick till förlikning. De hade nekats anställning på grund av ålder. Innehållet i övriga anmälningar har inte föranlett någon åtgärd då de inte ansetts ligga inom ramen för lagstiftningen. kan vi konstatera att anmälarna känt sig åldersdiskriminerade. Vi anser att en systematisk genomgång av anmälningarna behöver göras med syfte att åtgärda orsakerna bakom att människor upplevt sig diskriminerade på grund av sin kronologiska ålder, och om så behövs bör man överväga att förtydliga lagen. Motsvarande gäller också för anmälningar som hör till andra diskrimineringsgrunder. Vi beskriver i en annan motion hur diskrimineringslagens utformning och DO:s funktion bör utvecklas. Längre arbetsliv för fler En liberal utgångspunkt är att människor ska få fortsätta i arbetslivet så länge de vill och kan. Att känna sig behövd, att vara en del av samhällslivet, är för många en viktig livskvalitetsfråga. Det finns dessutom gediget stöd i forskningen för att det är bra för hälsan att få känna sig behövd – också i sin yrkesidentitet. Det ger också dem som jobbar en bättre ekonomi och är viktigt för samhällsekonomin i stort. Vi måste ta vara på den tillgång som årsrika personer utgör i arbetslivet. Vi anser därför att rätten att vara kvar i arbetslivet bör höjas till . För att uppmuntra fler att jobba längre föreslår vi i vår budgetmotion att åldersgränsen för det förhöjda jobbskatteavdraget för äldre sänks från 65 till samt att den särskilda löneskatten för äldre avskaffas. Även om arbetsmiljön framför allt i fysiskt tunga arbeten förbättrats finns det fortfarande arbeten som är både fysiskt och psykiskt slitsamma och som gör det svårt för en del att orka arbeta högre upp i åldrarna. För dem ska det vara möjligt att gå i pension tidigare men också att erbjudas fortbildning och ändrade arbetsuppgifter så att de orkar arbeta längre, inte minst för att få bättre pension. Att förebygga ohälsa bland årsrika människor har vi lagt till vår medellivslängd. Att vi lever och med många friska år är en av välfärdssamhällets viktigaste landvinningar. Vår politik syftar till att de friska åren ska bli fler, och att öka självständigheten och egenmakten för dem som behöver stöd. Viktigt för hälsa och livskvalitet är enligt () att känna sig behövd. Där spelar arbetslivet men också det civila samhället en viktig roll. Forskning har visat att mycket står att vinna både för individerna själva och för samhällsekonomin genom skadeförebyggande åtgärder, fysisk aktivitet, hjälp till rökstopp, hjälp mot överbruk av alkohol, främjande av gott näringstillstånd, god tandhälsa och optimal läkemedelsbehandling. Detta gäller inte minst årsrika personer. Till hälsofrämjande insatser kan också rehabilitering efter skador och sjukdom av olika slag räknas. Här brister tillgången på träning för vardagliga aktiviteter. Välfungerande rehabiliteringsinsatser kräver samverkan mellan huvudmän och mellan personer, och sådan saknas på många håll. Endast 60 av landets kommuner har en medicinskt ansvarig fysioterapeut eller arbetsterapeut. Vi anser att det i kommunerna bör finnas en , medicinskt ansvarig för rehabilitering, vid sidan om , medicinskt ansvarig sjuksköterska, för att underlätta och påskynda rehabiliteringen av årsrika människor efter sjukdom och skador. beslöt att folkhälsopolitikens elva målområden skulle omvandlas till åtta. Medan det tidiga livets villkor utgör ett eget mål saknas ett mål för generationen årsrika människor. Vi menar att det är en stor brist. Olika faser i livet kräver olika fokus och strategier. På samma sätt som det behövs särskilda strategier för det tidiga livets villkor behövs det ett särskilt fokus för den som närmar sig sista sträckan på livsresan. När det inte blev något eget folkhälsomål för generationen årsrika människor bör målsättningen ökad hälsa på äldre dar inarbetas i de strategier som utvecklas för de olika målområdena. Screening för tidig upptäckt av vissa sjukdomar är en förebyggande insats som visat sig av stort värde, men här är de kronologiska åldersgränser som satts upp ett problem. Eftersom screening ska vara evidensbaserad har riktlinjer utfärdats inom ramen för de åldersgrupper forskarna valt att studera, inte utifrån i vilka åldersgrupper en sjukdom uppträder. Här följer två exempel. Mammografi för tidig upptäckt av bröstcancer erbjuds kvinnor i åldersgruppen 40–trots att bröstcancer är vanlig hos kvinnor 75 +. Åldersgruppen var vald av praktiska skäl. För tidig upptäckt av cancer i änd- och tjocktarm rekommenderas screening för kvinnor och män i åldersgruppen 60–eftersom tidig upptäckt av cancern uppskattas minska dödligheten . Åldersgruppen är vald därför att medelåldern för insjuknande är men det finns studier som visar att screening kan vara värdefull också för dem som är . , Smer, har i ett remissvar till tagit upp att de åldersgränser som använts i de randomiserade studier rekommendationer bygger på kan vara åldersdiskriminerande och leda till eventuell åldersdiskriminering när resultaten omsätts i praktiska rekommendationer. Vi anser att de etiska aspekterna på åldersgränser vid screening för olika hälsoaspekter måste tas med vid utfärdande av rekommendationer om vilka som ska få tillgång till screening. Därför bör åldersgränsen för erbjudande av mammografi justeras upp och den för colon- och ändtarmscancer nedåt. är det få årsrika människor som inte har kvar sina tänder och är i behov av löständer. De är vad tandläkare brukar säga ”betandade” med många egna tänder men en hög andel av dessa tänder är inte intakta utan har omfattande tidigare lagningar som kronor, broar och implantat. De löper högre risk än yngre att drabbas av karies och tandköttsinflammation. De kan ha sjukdomar som påverkar tandhälsan och de kan använda läkemedel som medför muntorrhet. Detta kan leda till smärta och undernäring på grund av svårigheter att tugga, bita och svälja. De kan uppleva försämrad livskvalitet på grund av utseendeförändringar, andedräkt, talsvårigheter och infektioner. Historiskt har sjukdomar i munhålan på grund av tandproblem inte subventionerats på samma sätt som hälso- och sjukvård. Den enskilde får bära en betydligt större del av kostnaden själv. En ny tand kan innebära en utgift på medan man för ny höftled, ny knäled och ny ögonlins betalar sjukvårdsavgift upp till högkostnadsskydd (/år) samt per vårddag på sjukhus. Vissa årsrika och vissa ingrepp i tänderna omfattas ibland av särskilda stöd som till exempel det till nödvändig tandvård, men till exempel Vårdanalys rapport tandvårdsstöd (2015:3) visar att det når ganska få, och inte ens alla som skulle ha rätt till det. Det här innebär att årsrika människor med låga pensioner av kostnadsskäl tvingas avstå från den tandvård de behöver med de hälsorisker det medför. Vi föreslår i vår budgetmotion att de medel som regeringen lagt på att höja tandvårdsbidraget och införa avgiftsfri tandvård för unga vuxna i stället ska användas för att förstärka högkostnadsskyddet, och därmed minska kostnaderna för dem med allra dyrast tandvård. Rekommendationerna ur Tandlösa tandvårdsstöd bör genomföras. De handlar om att förbättra informationen om tandvårdsstöden så att fler får del av dem, att förstärka kunskapsstyrningen i äldretandvården samt att göra en översyn av hur tandvårdssystemet kan förenklas. Vi menar därutöver att en sådan översyn bör se över gränsdragningarna för tandvårdsstöden, så att till exempel nödvändiga implantat av tänder kan jämställas med implantat av höftleder, knäleder och ögonlinser. Psykisk ohälsa bland årsrika har publicerat en rapport om att psykisk ohälsa är vanligare bland äldre liksom suicid bland äldre män. En tredjedel av alla har vårdats för psykisk sjukdom alternativt använt psykofarmaka. Det föreligger stora variationer över landet. Bakom detta ligger bl.a. att personer med psykisk ohälsa mer sällan träffar en specialist utan den vård de får lämnas oftast i primärvården. I primärvården är kunskaperna om äldrepsykiatri generellt sett dåliga, och i finns endast sex specialister i äldrepsykiatri. Vi anser att kunskaperna om årsrika människors psykiska hälsa och behov av kunskapsbaserad vård måste stärkas. Äldrepsykiatrin i måste utvecklas och ingå som en del i läkarutbildningen både i grundutbildningen och i specialistutbildningen av allmänläkare. Läkemedelsbehandling av årsrika patienter, särskilt med psykofarmaka, är omfattande bland årsrika patienter, och utbildning om hur läkemedel ska förskrivas för dem är en väsentlig del. Särskilt viktigt är det att finna orsakerna till en årsrik patients psykiska problem och inte begränsa insatserna till att behandla symtom. Det kan vara ensamhet som är orsaken till problemen och här löser inte läkemedelsbehandling situationen. Vår kunskap om orsakerna bakom suicid bland äldre, särskilt män, är begränsad. Det är därför viktigt att inträffade fall blir föremål för utredning av deras situation tiden före dödsfallet. Vi måste ha den kunskapen så att vi bättre kan förebygga att årsrika människor avslutar sina liv på detta sätt. Döva och personer med hörselnedsättning Med åldern försämras hörseln inte minst hos dem som utsatts för höga ljud tidigare i livet. För dem kan bakgrundsmusik i radio- och tv-program göra det omöjligt att höra vad som sägs. Också trafikbuller eller annat buller i bostaden kan försvåra hörandet. Detta bör uppmärksammas av programproducenter och bostadsbyggare. Bostäder bör byggas så att överhörning av trafikbuller från trafik utanför huset och ljud mellan lägenheterna inte kan ske. Döva har teckenspråk som främsta kommunikationsspråk. Teckenspråk används på samma sätt som hörande använder talspråk. erkände teckenspråket i som eget språk. finns i bara ett par äldreboenden där det finns personal som kan teckenspråk. Det innebär att många döva personer blir isolerade när de inte kan kommunicera med personal och boende därför att det fattas någon i deras närhet som behärskar teckenspråk. Årsrika döva berövas därmed sin identitet och riskerar att drabbas av depression och ångest när kommunikationen brister. Också i är det problematiskt om det inte finns tillgång till någon som behärskar teckenspråk. Kunskapsbristen vad gäller årsrika döva personers behov är stor inom kommunerna, hälso- och sjukvården och . Kommunerna bör kartlägga vilka årsrika i respektive kommun som är i behov av tillgång till personal som kan teckenspråk. Kommunerna bör också se till att äldreomsorgens personal har den kunskap som behövs för att tillgodose årsrika döva personers olika behov. En teckenspråkig miljö är avgörande för deras livskvalitet och aktiva deltagande i det sociala livet. Åldersgränsen för personlig assistans Den övre åldersgränsen, , för att nybeviljas personlig assistans är problematisk. Det är stor skillnad om en person får stroke med stora behov av stöd före eller efter 65-årsdagen. Sker insjuknandet efter 65-årsdagen är det hemtjänst, hemsjukvård och närståendevård som kan ges. Om personer med omfattande kroniska funktionsnedsättningar, t.ex. polio- och neurosedynskadade, har klarat sig själva fram till 65-årsdagen men därefter försämrats så får de lita till hemtjänst och närståendeinsatser. Personlig assistans innebär stor frihet för den som får det, som det är en jämförelsevis kostnadseffektiv insats. Vi anser att det bör utredas vad det skulle innebära mänskligt och ekonomiskt med en ändring av 65-årsgränsen. Även om de flesta människor räknar med att vilja bo kvar i sin gamla bostad hela livet ökar intresset för att flytta till något mer anpassat för funktionsnedsättningar och där man kan ha sällskap av andra och äta tillsammans. Utredningarna Bo bra hela livet (SOU 2008:113) och Bostäder att bo kvar i (SOU 2015:85) skrev att nu kommer en generation som är van vid ett bekvämt och självständigt liv. Därför behövs tillgång till olika bostadstyper och en förbättring av tillgängligheten i befintliga bostäder. En sådan som föreslogs var trygghetsboende som är avsett för människor som vill ha en bekvämare bostad och socialt nätverk. Där ska finnas tillgång till husvärd samt möjlighet att äta tillsammans. Enligt utredningen att bo kvar i behöver det byggas 360 000 fler bostäder för seniorerna . Enligt statistik fanns då cirka 8 200 särskilda boenden. 143 kommuner ansåg att de hade tillräckligt med särskilda boenden medan obalans rådde i 130 kommuner. Om räknar 173 kommuner med att ha full täckning. Trygghetsboenden fanns i 170 kommuner med totalt 9 650 bostäder. Seniorboendena uppgick till 12 406 fördelade på 185 kommuner. För samtliga äldreboendeformer är lägenheterna i princip samtliga uthyrda eller sålda. Ett dåligt anpassat boende kan leda till isolering och risk för allvarliga skador eller depressioner, medan ett tryggt boende förbättrar hälsan och bidrar till ett gott liv i gemenskap med andra. Detta kan i sin tur skjuta upp tidpunkten för inträdet i det för samhället mycket kostsamma vård- och omsorgsboendet. Att bygga bostäder som årsrika efterfrågar är ett effektivt sätt att få igång önskvärda flyttkedjor. På de platser där man har fått igång byggandet är det oftast barnfamiljer som flyttar in i de villor som kommer ut på marknaden. Det är alltså bra för alla att det blir lätt att göra rationella val när det gäller boendet, oavsett vilken ålder man har uppnått. De lämpliga bostäderna måste dock vara möjliga att efterfråga för de som behöver dem. Tillgängliga bostäder finns framförallt i nyproduktion, men hyran för nyproducerade tvåor är hög – nästan . I vår budgetmotion avsätter vi medel för att stegvis höja taket i bostadstillägget till . Bostadstillägget har en avgörande betydelse för att lyfta ekonomiskt svaga pensionärer över fattigdomsgränsen. Det är riktat specifikt till pensionärer med låga inkomster, som har små marginaler när hyran är betald. Eftersom kvinnor i genomsnitt har lägre pensioner än män är det också betydligt fler kvinnor än män som uppbär bostadstillägg. Liberalerna vill stärka ekonomin för denna grupp. Bekämpa den ofrivilliga ensamheten Ofrivillig ensamhet orsakar stort lidande – psykiskt men även fysiskt. Social isolering är ett samhällsproblem och ett hälsoproblem som Liberalerna vill göra något åt. Det drabbar människor i alla åldrar, även ungdomar – men kanske främst årsrika människor. Ensamheten leder med tiden till kännbara fysiska och psykiska konsekvenser. Våra kroppar får svårare att hantera bakterier och virus. Fysisk smärta blir svårare. En sammanställning av 148 olika forskningsstudier visar att ofrivillig ensamhet skadar oss lika mycket som rökning och fetma. Det blir en ond cirkel, för psykisk och fysisk ohälsa leder till ensamhet. En viktig orsak till ensamhet är när man inte längre känner sig behövd, upplever att man är en del av samhället därför att man förlorat den sociala bas som arbetslivet ger. En annan orsak är när man förlorat sin sociala bas därför att anhöriga och vänner gått bort och man inte förmått bygga upp nya goda relationer i livet. Ensamhet kan vara positivt när man väljer det själv. Men den påtvingade ensamheten är förödande för många. Ensamma människor som lider av brist på sociala kontakter hör till vår tids glömda . Politiker kan och ska inte skapa vänskapsband åt den som är ensam. Men genom politiska initiativ kan vi underlätta gemenskap och motverka isolering. Många av de förslag vi för fram på andra områden är viktiga också för att råda bot på ofrivillig ensamhet. Att få stanna kvar i arbetslivet så länge man önskar innebär till exempel ökade möjligheter till ett socialt sammanhang, och de förslag vi för fram i denna motion om boende för äldre bidrar till att skapa mötesplatser och bryta isolering. Men det behövs också ett tydligt och samlat initiativ. Vi vill därför se en nationell strategi som inkluderar många olika samhällssektorer som vård och omsorg, stadsplanering, transporter, kultur, civilsamhälle, näringsliv och så vidare, och vi avsätter medel i vår budgetmotion för detta. Målet ska vara att minska risken för långvarig och ofrivillig ensamhet i människors liv, öka kunskapen om ofrivillig ensamhet, utveckla evidensbaserade metoder och skapa ett gemensamt engagemang i samhället mot social isolering. Ett område där årsrika människor i hög grad behandlats som ett kollektiv är äldreomsorgen. Samma lösningar erbjuds till alla, ofta med en förment klapp på huvudet. Årsrika människor som behöver stöd i sin vardag förutsätts varken kunna eller välja själva. Men det är ju precis tvärtom. Respekten för den enskilda människan är särskilt viktig när hon är i en utsatt situation. Alliansregeringen genomförde en rad reformer för att öka årsrika människors valfrihet och delaktighet som LOV, lagen om valfrihetssystem, som innebär att årsrika människor kan välja vilket hemtjänstföretag som ska kliva över tröskeln, och i en del kommuner också äldreboende. Under den gångna mandatperioden har valfriheten systematiskt motarbetats bland annat genom fyrkantiga förslag om vinstbegränsningar. Syftet sades vara att stoppa oseriösa aktörer i välfärden. Men oseriösa aktörer ska naturligtvis inte tillåtas gå vare sig med vinst eller med förlust, de ska inte finnas i välfärden alls. Vinstbegränsningar gör ingenting för att säkra kvaliteten i välfärden men skadar däremot seriösa verksamheter och de människor som behöver dem. Kvalitetskraven ska vara höga och tillsynen skarp, och den som gör ett bra jobb ska få lön för sitt arbete – också om hen äger verksamheten. Valfriheten ska inte begränsas, den ska utökas så att den är tillgänglig för fler. Vi behöver också fylla valfriheten med innehåll. Valfriheten i det stora – vem som ska utföra omsorgen – har ökat, men fyrkantig biståndsbedömning i kombination med knappa resurser och personal som inte har mandat eller kompetens att vara flexibla gör att självbestämmandet i det lilla är alltför begränsat. Det är inte acceptabelt. Det måste vara möjligt att kombinera rättssäkerhet och kostnadskontroll med respekt för människors integritet. Självbestämmande och integritet var honnörsord redan när dåvarande socialminister (FP) lade fram förslaget till dagens socialtjänstlag 1979. Alliansregeringen förtydligade detta 2011 i en ny bestämmelse i socialtjänstlagen om att den enskilde själv, så långt möjligt, ska kunna välja när och hur stöd och hjälp i boendet och annan service ska ges. Men i vardagen och praktiken behöver man ständigt återkomma till detta. Den nationella styrningen av äldreomsorgen behöver bli tydligare. Det är inte rimligt att den som bor på ena sidan en kommungräns ska få tillgång till mycket bättre hemtjänst än den som råkar bo på den andra. Ett exempel på där skillnaderna är orimligt stora är äldres inflytande över vad de ska äta. God och näringsrik mat samt trivsamma måltider är en viktig kvalitetsfråga i äldreomsorgen. Ett väl fungerande förebyggande arbete mot undernäring minskar också risken för fallskador och andra hälsoproblem, som behovet av omvårdnad minskar. Liberalerna föreslår att det ska tillhöra så kallad skälig levnadsnivå att få äta det man själv tycker om. Socialtjänstlagen bör förtydligas, och en laga-mat-garanti för bör införas. Den som har fått hjälp med måltider beviljad ska ha rätt att välja mellan att få mat lagad i det egna hemmet och att få mat levererad hem. För den mat som levereras ska det finnas flera olika leverantörer och rätter att välja mellan. Också i särskilt boende ska de äldres inflytande över måltiderna och måltidernas kvalitet öka.