mot · H602293 · 2018-11-09 00:00:00 — Vård och underhåll av synagogor ställer sig bakom det som anförs i motionen om att synagogor ska ha rätt till viss ersättning av staten för kulturhistoriskt motiverade kostnader i samband med vård och underhåll av byggnader, inventarier, tomter och begravningsplatser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att synagogor ska skyddas särskilt av kulturmiljölagen och tillkännager detta för regeringen. Ersättning för vård och underhåll av kyrkor I anslutning till stat–kyrka-reformen, som genomfördes och som innebar att relationerna mellan staten och ändrades, gavs rätt till viss ersättning av staten för kulturhistoriskt motiverade kostnader i samband med vård och underhåll av de kyrkliga kulturminnena (kyrkoantikvarisk ersättning). Kyrkoantikvarisk ersättning får beviljas till kulturhistoriskt motiverade kostnader för förvaltning av egendom som är skyddad enligt 4 kap. kulturmiljölagen (1988:950), förkortad KML. Med skyddad egendom avses kyrkobyggnader, kyrkotomter, kyrkliga inventarier och begravningsplatser. Av 4 kap. 16 § KML framgår att har rätt till viss ersättning av staten för kulturhistoriskt motiverade kostnader i samband med vård och underhåll av de kyrkliga kulturminnena. Att kyrkoantikvarisk ersättning lämnas till motiveras av att de kyrkliga kulturminnena är en angelägenhet för alla medborgare och att de därför skyddas genom bestämmelserna i 4 kap. kulturmiljölagen. Bestämmelserna innebär i korthet att de kyrkliga kulturminnena ska vårdas och underhållas så att deras kulturhistoriska värde inte minskas. I anslutning till stat–kyrka-reformen träffade staten och även en långsiktig överenskommelse i frågor som rör de kulturhistoriska värdena inom . Överenskommelsen gäller tills vidare. är ansvarig för fördelningen av den kyrkoantikvariska ersättningen. Enligt överenskommelsen ska lämna en redovisning till regeringen i frågor som rör de kyrkliga kulturvärdena. gör regeringen en mer omfattande uppföljning av ersättningen vid en s.k. kontrollstation. Nästa kontrollstation infaller 2019. I skrivelsen Den kyrkoantikvariska ersättningen (skr. 2013/14:152) uttalade regeringen att en fördjupad utvärdering av den kyrkoantikvariska ersättningens användning och effekter bör göras inför kontrollstationen 2019. Regeringen har vidare i propositionen Kulturarvspolitik (prop. 2016/17:116) gjort bedömningen att det inför nämnda kontrollstation bör göras en översyn kring frågor som rör det kyrkliga kulturarvet. I behandlingen av propositionen har i ett tillkännagivande uttalat att en fördjupad kartläggning av skyddsvärda kyrkobyggnader tillsammans med en analys av framtida kostnader bör göras (bet. 2016/17:KrU9). Judisk historia i är relativt okänd utanför den egna gruppen, med undantag för svenska hjälpinsatser i slutet av . De svenska judarnas historia ger ett långt historiskt perspektiv på religiös etablering och mångfald i . har judar bosatt sig i . De var dock tvungna att konvertera till kristendomen. kyrkolag krävde att de bl.a. måste döpa sig för att kunna bo i landet. tillät kungen judar att komma till utan att konvertera. Enligt det s.k. judereglementet fick judar endast bosätta sig i , , och . De fick inte gifta sig med icke-judar och inte vittna inför domstol. 1870 fick judarna liknande medborgerliga rättigheter som alla andra medborgare i . fick judar rätt till allmän sjuk- och fattigvård. kom en våg av judisk invandring. Bakgrunden var svåra judeförföljelser i , särskilt i . Hundratusentals judar reste västerut. Av dem stannade ca 4 000 personer i . fram till krigsutbrottet tog emot ca 3 000 judar från bl.a. , ett förhållandevis litet antal beroende på en restriktiv flyktingpolitik. Genom olika aktioner, bl.a. av Svenska Röda Korset under krigets slutskede och strax därefter, kunde ca 11–13 000 judiska koncentrationslägerfångar transporteras till . Av dessa kan en tredjedel antas ha stannat i . En viss invandring har därefter skett i samband med antisemitiska kampanjer och politiska omvälvningar i –. Efter att anslutit sig till ramkonvention om nationella minoriteter erkändes judar, samer, romer, sverigefinnar och tornedalingar som svenska nationella minoriteter. Språket jiddisch har också blivit erkänt som ett av fem officiella minoritetsspråk i . I finns sju synagogor varav tre ligger i , två i och två i . Vidare finns i en synagoga utan verksamhet. Det finns också mindre judiska föreningar på flera andra orter i landet. Uppskattningsvis finns ca 15 000–20 000 judar i . Av dessa är omkring 7 000 personer anslutna till en församling. Synagogor kan, i likhet med andra byggnader som har ett synnerligen högt kulturhistoriskt värde eller som ingår i ett bebyggelseområde med ett synnerligen högt kulturhistoriskt värde, förklaras som byggnadsminne av enligt 3 kap. 1 § KML. Dock saknas en särskild reglering i kulturmiljölagen för synagogor och det finns inte heller någon möjlighet att ansöka om ersättning motsvarande den kyrkoantikvariska för vård och underhåll av dem. Detta trots att de svenska synagogorna är en del av vårt kulturarv och många av dem besitter stora kulturhistoriska värden. Detta är uppenbart för den som tar del av de svenska judarnas och synagogornas historia. Synagoga uppfördes 1855 av byggmästare . Byggnadsstilen är en blandning av morisk, bysantisk och svensk nationalromantisk stil. I finns näst äldsta synagoga som har renoverats med pengar från bl.a. och privata donationer. Den första synagogan invigdes i . hade församlingen växt ur den gamla synagogan och 1858 invigdes den nuvarande. Huset är uppfört i klassicistiskt stil av slätputsat tegel i två våningar. Dess funktion som gudstjänstlokal markeras i det yttre av en liten kupol och höga stickbågiga fönster. Vid en renovering 1979 återfick byggnaden sin ursprungliga färgsättning utvändigt: ljusgula fasader och en ljusgrå sockel. Synagogan har inte någon regelbunden verksamhet men det händer att man har konserter där. Torahrullarna förvaras på i . Synagogan är byggnadsminne . Stora synagogan i började byggas efter ritningar av arkitekten och invigdes , som judar i fick fullständiga medborgerliga rättigheter. gestaltade synagogan efter en vision om ett antikt assyriskt tempel, vilket bl.a. märks på den rika blomornamentiken på väggar och kring pelare. Interiörmässigt är synagogan starkt influerad av de ideal som karaktäriserar tysk reformjudendom. Hantverket är av hög klass, inte minst gäller detta interiören med dess detaljrikedom och rika färgspel. Helgedomen är uppförd i enlighet med den reformanda som förespråkade en ny gudstjänstordning och ett nytt synsätt på synagogornas inredning. Stora synagogan är förklarad som byggnadsminne. lämnade 29 judiska män in en ansökan om att få bilda en mosaisk församling i . Den är en av två återstående synagogor i byggd i en blandning av jugend och morisk stil som inte förstördes under . på i grundades . Synagogan har legat på samma ställe . De flesta judar i arbetarkvarteren på hade sina rötter i områden som tillhörde , t.ex. , och delar av . De flesta var fattiga och familjerna var barnrika. Det var ofta hantverkare, som skräddare, sömmerskor, skomakare och småhandlare. Det var i samma områden på som många av flyktingarna efter bosatte sig. Synagogan startade sin verksamhet i på . Synagogan har inrymts i ett flertal olika lokaler. Interiören i synagogan kommer ursprungligen från en synagoga i . , som gått till historien som den s.k. , sattes praktiskt taget alla synagogor i i brand och förstördes av nazisterna. Synagogan som låg på undgick dock att förstöras under 1938, eftersom den låg i ett hyreshus. Den dåvarande överrabbinen i , , fick hjälp av , en jude från som hade flyttat till , att föra ut inventarierna ur . En ansökan om exportlicens för ”gammalt bohag och virke” lämnades in till de tyska myndigheterna. samlade in tillräckligt mycket pengar för att hela synagogans interiör, bönböcker, den heliga arken, bänkarna med mera kunde skeppas till . Vid lossningen på kajen i hade inredningen slagits sönder och försetts med hakkors. Efter mycket restauration återfick bänkar och övrig inredning sitt ursprungliga utseende. Silvret och Torahrullarna måste återanskaffas eftersom man inte fått tillåtelse att föra ut dessa ting ur . Varje Torahrulle som kommit till Jeschurun har sin historia. Där finns t.o.m. en Torahrulle som under förts med i landsflykt till och senare tagits med till och skänkts till Jeschurun. (Källor: Religiösa rum i det mångkulturella , 2004 samt synagogornas hemsidor.) anser att äldre synagogor har ett stort kulturhistoriskt värde. Därför bör det vara möjligt att söka ersättning liknande den kyrkoantikvariska ersättningen för vård och underhåll av dem. Kulturmiljölagen bör även ha ett särskilt kapitel om synagogor för att tydliggöra att de är skyddade. Regeringen bör därför återkomma med förslag om att synagogor ska ha rätt till ersättning av staten för kulturhistoriskt motiverade kostnader i samband med vård och underhåll av byggnader, inventarier, tomter och begravningsplatser. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Regeringen bör vidare återkomma med förslag om att synagogor ska skyddas särskilt av kulturmiljölagen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Momodou (V)