mot · H6021293 · 2018-11-28 00:00:00 — Därför bör snarare riksintressena först begränsas kraftigt till omfattning och antal. En komplettering med ”väsentliga allmänna intressen” bör först därefter genomföras. framhåller i en rapport att verket fortsatt är kritiskt till de förslag som framkom i om systemet med riksintressen. En lång rad motioner och ett flertal betänkanden har därefter lämnats med mål att begränsa riksintressena i antal, göra urvalet av riksintressen mer tydligt, inkludera behovet av boende i riksintressena och att flytta mer inflytande över bebyggelseplanering till kommunerna. Utpekandet av områden av riksintresse bör ske enbart efter dialog mellan kommuner och regioner och efter en avvägning mot det kommunala plansystemet. instämmer i att riksintressena bör begränsas till antal och omfattning, till förmån för regional och självbestämmanderätt och till förmån för anpassning till regionala och kommunala utvecklingsbehov. Länsstyrelserna bör också ges rollen att i första hand stödja landsbygdsutveckling, inte bromsa den, som exemplifierat ovan ifråga om riksintressen. 11 Ersättningsformer vid bildandet av vattenskyddsområden (SOU 2016:032) belyste problemen med bildande av vattenskyddsområden. Vårt samhälle ställer höga hälso- och säkerhetskrav på produktion och distribution av allmänt dricksvatten. De framtida perspektiven, med ökande risker beträffande tillgång på rent dricksvatten, gör det nödvändigt för kommunerna att långsiktigt skydda och förvalta strategiska dricksvattenförekomster. Frågan kring ersättningsformerna vid bildandet av vattenskyddsområden behöver utredas vidare. Det är av stor vikt att vattenskyddsområden bildas på ett rättssäkert sätt med skälig ersättning till markägarna. Svensk försvinner till förmån för nya vägar, köpcentrum och bostäder. Det är naturligt att städer och byar utvecklas, men bebyggd är inte lätt att återställa och bebyggelse kan oftast förläggas till andra platser än till förstklassig . I t.ex. klassas som riksintresse, och i finns en tydlig nationell målsättning att värna åkermarken. Till detta kommer att jordbruksmarker av olika slag ofta är mycket artrika och att många arter som utrotats i eller riskerar att utrotas (akut hotade) är beroende av jordbruksmarker präglade av äldre brukningsmetoder. Många kommuner väljer i sina översiktsplaner för framtida expansionsbehov att förlägga bebyggelse till . Dessa översiktsplaner lägger en död hand över utvecklingen av lantbruket i de områden som drabbas och det finns exempel på mark som legat i markreserv till ingen nytta. vill därför att en nationell strategi för en långsiktigt hållbar användning av ska tas fram, där särskilt värdefull ska kunna skyddas för framtiden. 13 Jordförvärvslagen bör ej ändras beträffande olika ägandeformer Den nuvarande gränsdragningen mellan privat ägande respektive ägande av företag är viktig. De inskränkningar i äganderätten som jordförvärvslagen innebär har befunnits motiverade för att åstadkomma mer rationella brukningsenheter inom jord- och skogsbruket, för att upprätthålla balansen mellan olika ägarkategorier och för att gynna lokal bosättning och sysselsättning i glesbygd. Många känner oro för att en ändring i jordförvärvslagen skulle leda till svårigheter för exempelvis lokalt boende att hävda sig gentemot bolag vid köp av skogs- och jordbruksfastigheter. Redan nu minskar andelen lokalt boende markägare. Vi sverigedemokrater anser därför att den nuvarande utformningen av jordförvärvslagen inte bör ändras på sätt som minskar lokalt boendes möjligheter att konkurrera vid markköp. 14 Lättnader avseende besittningsskydd för vissa sidoarrenden och för korta arrenden Det är vanligt att jordbruksverksamhet bedrivs på arrenderad mark. En naturlig följd av jordbrukets strukturrationalisering är att produktionen ökas genom att lantbrukarna arrenderar ytterligare mark. längd och arrendeavgiftens storlek påverkar bl.a. långsiktigheten i brukandet och om investeringar görs i markförbättrande åtgärder. Enligt den nuvarande arrendelagstiftningen omfattas gårdsarrenden och sidoarrenden med längre arrendetid än av besittningsskydd. Det innebär att det kan vara svårt för jordägaren att säga upp arrendeavtalet. Det kan därmed också leda till att jordägaren inte är villig att ingå arrendeavtal som är längre än . Tomträtts- och arrendeutredningen har i sitt slutbetänkande (SOU 2014:32) bl.a. lämnat förslag när det gäller sidoarrendatorns besittningsskydd. Utredningen föreslår att samtliga tidsbestämda sidoarrenden ska omfattas av besittningsskydd. För att balansen mellan jordägare och arrendator inte ska påverkas av införandet av besittningsskydd även för arrenden med kortare arrendetid föreslår utredningen en viss uppluckring av besittningsskyddet för vissa sidoarrenden. Enligt mening bör sidoarrenden med kortare upplåtelsetid i enlighet med Tomträtts- och arrendeutredningens förslag ges ett svagare besittningsskydd. 15 Andelstal i samfällighetsföreningar I finns det många samfällighetsföreningar som har ett behov av att ompröva sina gemensamhetsanläggningar och få nya aktuella andelstal. Trots detta är det endast en liten del av dessa som erhåller nya andelstal genom omprövningsförrättningar eller överenskommelser enligt anläggningslagen. Huvudorsaken till detta är att en prövning enligt de nuvarande bestämmelserna är både kostsam och tidskrävande. I är det samfällighetsföreningarna själva som beslutar om andelstal och omprövar dessa. Det är där också samfällighetsföreningarna själva som för register över andelstalen. Den finska modellen medför stora kostnadsbesparingar och förenklingar jämfört med den svenska, där Lantmäteriet beslutar om andelstal och för in dessa i fastighetsregistret. I har för regeringen föreslagit hur lagstiftningen kan ändras så att det blir möjligt för vägföreningar att själva ändra andelstalen för ingående fastigheter. beslutade om vissa ändringar i bl.a. 35 och 43 §§ anläggningslagen (prop. 2014/15:71, bet. 2014/15:CU12, rskr. 2014/15:211). Lagändringarna, som trädde i kraft , syftar till att bl.a. förenkla handläggningen enligt anläggningslagen. Frågan om samfällighetsföreningarna själva ska kunna besluta om andelstal i gemensamhetsanläggningar enligt ovan beskrivna Finlandsmodell berördes inte i propositionen. anser att regeringen bör inkomma med ett lagförslag om att införa ett förenklat förfarande som innebär att samfällighetsföreningar själva kan besluta om ändrade andelstal i gemensamhetsanläggningar.