mot · H6021281 · 2018-11-28 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om den ”svenska skogsbruksmodellen” där två övergripande och jämställda skogspolitiska mål, produktionsmålet och miljömålet, huvudsakligen eftersträvas på samma brukade marker och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta till vara skogsägarnas intressen samt om att förenkla den rättsliga prövningen för markägare vid restriktioner och begränsningar i markanvändning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om definitionen av skyddad skog och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om frivilliga naturvårdsavtal och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om art- och habitatdirektivet respektive fågeldirektivet och deras implementering och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om nyckelbiotoper och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om övergångszoner mellan skogs- och jordbruksmark och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om det nationella skogsprogrammet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell strategi för bevarande av inhemska trädarter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att motverka och bekämpa skadegörande organismer i brukad liksom i skyddad skog och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om avverkningsanmälningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om markägarens rättsliga ansvar enligt skogsvårdslagen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om skador på fornlämningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regelverket kring dikning bör förenklas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att underlätta omställning av jordbruksmark till skogsmark och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att öka andelen röjd skog och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inte avveckla skogskontot och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att måste fortsätta att värna den nationella beslutanderätten när det gäller skogspolitiken och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett ökat byggande i trä och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inte införa en vägslitageskatt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om snabbare införande av ökad totalvikt för virkesekipage och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om åtgärder mot skogsbränder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om utbildning, forskning och utveckling inom skogssektorn och tillkännager detta för regeringen. Mer än halva yta består av skog och dess betydelse har många dimensioner, inte minst vad gäller friluftsliv, turism, kulturarv och biologisk mångfald. är skogsbruket en av våra viktigaste näringar och utgör en oerhört viktig länk i kedjan som håller ihop ekonomin i många regioner. Skogen skapar sysselsättning över hela landet och är dessutom en ekonomisk hörnpelare för väldigt många jordbrukare och bidrar till såväl förutsättningarna för inhemsk matproduktion som de för artskyddet viktiga öppna landskapen. En skogsindustri i absolut världsklass utgör ett viktigt fundament för den svenska ekonomin i ett nationellt perspektiv och i slutändan bygger denna industri på god tillgång på råvara av hög kvalitet. Den svenska skogen är därför en nationell angelägenhet. Enligt forskare på finns en potential för ökat utnyttjande av skogens möjligheter, vilket kan generera tiotusentals nya jobb, exportintäkter och dessutom förnybar energi. har dessutom en oerhörd resurs i form av kunskap och erfarenhet vad gäller skogsbruk. Detta vill vi i bevara, men då måste vi också se till att det förblir ekonomiskt lönsamt att bruka skogen. 1 Behåll och utveckla den svenska modellen för skogsbruk I modern tid har vi i aldrig haft så mycket skog som och mängden skog ökar, såväl beträffande areal som växande volym virke. Den svenska modellen för skogsskötsel, där det på samma marker drivs både skogsbruk och naturvård, har utvecklats mycket och lett till positiva resultat. Som exempel kan nämnas att såväl antalet äldre träd som mängden död ved har ökat . Denna modell bör även fortsättningsvis utgöra fundamentet för svenskt skogsbruk. Huvudprincipen bör därvid vara att tillämpa båda målen på den stora majoriteten av skogsmarken, men med möjlighet att införa ökat skydd på vissa marker, exempelvis genom naturskyddsområden och mer intensiv odling på andra. Sammanlagt är (enligt ) av skogen undantagen från aktivt skogsbruk, om man inkluderar frivilliga avsättningar och improduktiv skogsmark. Detta är en mycket hög siffra sett i ett internationellt perspektiv, och i absoluta tal motsvarar denna yta mer än , , , och tillsammans. I har vi ett system, där stora arealer frivilligt avsätts av skogsägarna själva, dels i mindre format som ett led i det som kallas vardagshänsyn, dels i form av större avsättningar, ofta knutna till olika skogsskötselcertifieringssystem. Detta system vill vi i utveckla i harmoni med skogsägarnas intressen. Utgångspunkten bör i princip vara att vi ska ta skogens värde tillvara, vilket alltså både gäller skogen som biologisk tillgång och som råvarubas. Vi ska alltså av olika skäl freda vissa områden från avverkning och balansera produktionsmål med miljömål. Detta synsätt har betydelse inte minst för landsbygden, där både turism och skogsindustrin genererar arbetstillfällen. Dessutom ger skogen möjligheter för en aktiv fritid för landsbygdens befolkning. instämmer i behovet av att värna de mest hotade arterna i vår natur och freda arealer nödvändiga för dessas fortlevande från avverkning. ser vi med oro på föregående två regeringars målsättning att på undanta mycket stora arealer produktiv skogsmark från aktivt brukande, upp till en och en halv miljon hektar. Den totala kostnaden för detta låter sig inte enkelt beräknas, men skulle ligga i storleksordningen för inköp av motsvarande areal skog. Till detta kommer förlusterna i sysselsättning på landsbygden, förlorat förädlingsvärde och minskade möjligheter till att utnyttja skogens positiva möjligheter att binda mer koldioxid, samt dess produkters substitutionseffekt gentemot andra mer fossilbränslekrävande material. Större skogsägare, inklusive skogsindustriföretagen, baserar sina avverkningsvolymer på noggranna avverkningsberäkningar som sträcker sig uppemot och med vilkas hjälp skogsskötsel och utnyttjande av skogsresursen planeras, med målet att avverkningsnivån ska kunna förbli jämn eller växande . När staten går in och sätter dessa planer ur spel genom att hindra avverkning, riskerar inte bara avverkningsplaner att påverkas negativt, utan även industrins investeringsplaner påverkas. prioriterar skötsel av redan skyddade områden framför omfattande skydd av ytterligare arealer. Många naturreservat sköts inte i enlighet med sina skötselplaner och det finns då till exempel ökad risk för problem med skadedjur, som kan sprida sig till intilliggande skogsfastigheter. Ingen förnekar att naturreservaten och andra skyddade områden bidrar till artrikedom, men det förtjänar att understrykas att detta även gäller vid så kallad vardagshänsyn. Kvarlämnade småbiotoper, sparade döda eller ensamma träd vid föryngring, kantzoner och skogsklädda myrar är viktiga naturskogselement för artrikedomen. Antalet arter ökar inte linjärt med de skyddade arealernas storlek. En viktig komponent i den svenska modellen har i många årtionden varit regionala organisation, de tidigare skogsvårdsstyrelserna. Den regionala organisationens huvudsakliga roll har varit att utbilda och stödja aktiva skogsbrukare. Att på så vis upplevs som uppmuntrande och stödjande är av stor vikt för att privatskogsbruket skall fortsätta att vara en grundläggande faktor i vår skogssektor. Det är oroväckande att bland många skogsägare istället alltmer kommit att uppfattas som en hindrande organisation. vill påtala att inriktningen av arbete i hög grad är en följd av politiska beslut och understryker vikten av att även i fortsättningen kvarstår som en organisation, som värnar om det praktiska skogsbruket. 2 Ta skogsägarnas intressen tillvara Vi i vill ta skogsägarnas intressen tillvara, så att skogsbruk ska kunna bedrivas över hela landet. Det handlar till exempel om sänkt skatt på drivmedel för jord- och skogsbruksmaskiner, men även minskad byråkrati kring skötsel och avverkning av skog. Dessutom behövs en förstärkning av den behovsanpassade forskningen och ytterligare stöd till fortsatt utveckling av det svenska skogsbruket, som till exempel åtgärder för att öka tillväxten, eller minska skadorna på skogen. Lagstiftning och tillämpande av internationella konventioner skall utformas för att i minsta möjliga mån inskränka på äganderätten eller markägarens förfoganderätt. All lagstiftning som avser begränsningar av en enskild markägares brukande måste kopplas ihop med en snabb och rimlig ersättning. har vi en situation, där skogen kan bli värdelös för en markägare, som hindras att avverka men inte får ersättning för resulterande intäktsbortfall. Den enskilde skogsägaren kan enligt nuvarande ordning finna det svårt att överklaga eller ifrågasätta myndighetsbeslut. Det vill vi ändra på genom att möjliggöra och förenkla rättslig prövning för markägare vid restriktioner och begränsningar i markanvändning på grund av områdesskydd. Vi anser att den bästa skogspolitiken uppnås genom frivillighet och kunskap snarare än genom detaljstyrande lagar och regleringar. 3 Definitionen av skyddad skog Meningarna om hur mycket skog som avsätts för naturvårdsändamål i går kraftigt isär. Vissa aktörer anger lägre siffror medan statistik från visar att så mycket som en tredjedel kan sägas vara undantagen från skogsbruk, skillnader som härrör från olika definitioner av skydd. Det finns också en diskrepans mellan myndigheterna och , som redovisar synnerligen olika siffror. För debatten är det dock beklagligt att delar av miljörörelsen och delar av myndighetsvärlden bortser från delar av skyddet för skogen. Avgörande är huruvida vi använder den internationella skogsmarksdefinitionen eller det smalare svenska begreppet produktiv skog. I regeringsbeslutet om etappmål för biologisk mångfald angavs att ”Med insatser inom ramen för grön infrastruktur, tillsammans med insatser för formellt skydd, frivilliga avsättningar m.m., bör målet om av land- och sötvattensareal kunna nås till 2020”. Bedömningen byggde på att frivilliga avsättningar och delar av, men inte alla, impedimenten räknas in. Beslutet utgick från Miljömålsberedningens delbetänkande om en långsiktigt hållbar markanvändning. Regeringen bör därför tydligare fastställa vilken officiell ståndpunkt vi har kring definitionen och arealen av skyddad skog i . understryker vikten av att gemensamma definitioner fastläggs och används av berörda myndigheter. Definitionerna ska i möjligaste mån överensstämma med internationella definitioner. Från sida vill vi understryka att arealmålen, totalt sett, rimligen är med råge uppfyllda, men att utvärdering och korrektioner nu behöver göras. Som markägare kan man ta initiativet till att skydda sin egen skog. Om man äger skogsmark med höga naturvärden kan man göra en intresseanmälan till eller . Arbetssättet kallas Komet, ”kompletterande arbetsmetod för skydd av värdefull skog”, och ger skogsägaren möjlighet att få ekonomisk ersättning för att frivilligt avsätta skog med höga naturvärden. anser att skogspolitiken i högre grad bör prioritera arbetet med frivilliga naturvårdsavtal med skogsägarna framför bildandet av nya reservat. Vi anser även att man i högre grad behöver utreda hur arrendebaserade ersättningar kan konstrueras. 5 EU:s art- och habitatdirektiv respektive fågeldirektiv, samt artskyddsförordningen och miljömålet ”levande skogar” EU:s fågeldirektiv innebär, om det följdes strikt, att skogsbruk i praktiken skulle vara förbjudet. Det innehåller nämligen ett förbud mot att störa fåglar eller skada deras häckningsplatser, oavsett var de befinner sig. Implementeringen av direktivet i svensk lagstiftning går betydligt längre än direktiven. meddelade miljöministern att regeringen inte skulle genomföra någon översyn av artskyddsförordningen, detta trots att dagens tillämpning av artskyddsförordningen uppenbart inte fungerar tillfredsställande, vilket bland annat domen från Mark- och (M 9914-15) i det så kallade bombmurklefallet har visat. Att tillämpningen inte fungerar har även uppmärksammats av ansvariga myndigheter. Generaldirektörerna för och begärde , i en gemensam skrivelse, en översyn av förordningen i syfte att myndighetsutövningen ska bli förutsebar, rättssäker och effektiv. meddelade så regeringen genom miljöminister att en översyn ska göras, baserat på att det pågår ett flertal uppmärksammade juridiska processer där det framkommit att det råder oklarheter om hur artskyddsförordningen ska tillämpas. Regeringen meddelade att dessa oklarheter är olyckliga, både för skyddet av den biologiska mångfalden och för tydligheten gentemot skogsägarna. instämmer i dessa synpunkter. Det är dags för regeringen att skriva om artskyddsförordningen. Det finns flera skäl till detta. I förordningstexten anges inte att förbuden endast gäller när den gynnsamma bevarandestatusen påverkas. Den gynnsamma bevarandestatusen blir aktuell först i dispensprövningen. implementering av EU-direktiven /43/EEG och 79/409/EEG genom artskyddsförordningen kan därför ifrågasättas. Det vore också högst önskvärt att förordningen exempelvis klargjorde att bedömningen av den gynnsamma bevarandestatusen ska göras på nationell nivå, samt hur markägaren ska få ersättning om denne hindras i pågående markanvändning. vill också fästa uppmärksamhet vid Mark- och beslut angående avverkning av ett skogsbestånd där bombmurkla växte, varigenom domstolen upphävde i läns beslut att inte ge dispens enligt artskyddsförordningen för att slutavverka skog och återförvisade målet till . Domstolen har funnit att en bedömning av proportionaliteten måste ske inom ramen för dispensförfarandet. Om en tillämpning av de nationella fridlysningsbestämmelserna skulle innebära att den pågående markanvändningen avsevärt försvåras ska åtgärden bedömas som tillåten och dispens ges. Vi måste värna om våra skogsägares vilja att driva aktivt skogsbruk. Det är därför viktigt att beträffande proportionalitet blir gällande även vid framtida tillämpning av artskyddsförordningen. Rapporteringen kring miljömålet Levande skogar har främst hanterats av Artdatabanken och () utan erforderlig insyn från andra, som kan ha intresse av att lämna synpunkter på det naturvårdsarbete som bedrivs i skogen och dess betydelse för hotade arter och livsmiljöer. Mot bakgrund av dessa oklarheter i redovisningen och i rapporteringen är det inte lämpligt att använda detta underlag isolerat för att utvärdera miljömålet ”Levande skogar”. Nyckelbiotopernas tillkomst har kommit att bli till stor nackdel för många markägare, som ofta hamnar i en exproprieringsliknande situation utan möjlighet till rimlig kompensation. Industrin kan inte, utifrån de olika certifieringssystemens krav, köpa virke från skogar som klassats som nyckelbiotoper, men inget system finns för ersättning för intrång eller annan ekonomisk kompensation. För att ett område som registrerats som nyckelbiotop ska leda fram till en ekonomisk uppgörelse med markägaren måste det skyddas i ett formellt avtal, vanligen som ett naturreservat, biotopskyddsområde eller med ett naturvårdsavtal. Regeringens ursprungliga syfte med att ge i uppdrag att inventera nyckelbiotoper var att skaffa sig ett material kring hur skogsområden för officiellt skydd skulle kunna prioriteras. Även om beslutar att inte skapa formellt skydd för en utsedd nyckelbiotop kvarstår den i förteckningen över nyckelbiotoper och kan alltså i praktiken inte avverkas, på grund av certifieringsreglerna. Nya ställningstaganden kring möjliga nyckelbiotoper görs mycket sällan och rutiner för avförande av möjliga nyckelbiotoper, som inte leder fram till formellt skydd, saknas. Enskilda skogsägare har kommit att bli oskyldigt drabbad tredje part i denna fråga. Staten skapade systemet med nyckelbiotoper närmast för insamlande av information, därefter lovade skogsföretagen som en del av certifieringen att inte köpa virke från dem, varefter staten kraftigt utökade och fortsätter att utöka antalet nyckelbiotoper. Resultatet har blivit att markägare utan ersättning går miste om frukten av generationers arbete med att bygga upp en fin skog till avverkning. Det har vidare visat sig att nyckelbiotoperna inom en och samma region ofta innehåller samma biologiska mångfald avseende rödlistade arter. Detta indikerar dels att många arter som legat till grund för tillskapandet av nyckelbiotoper kan komma att avföras från rödlistan eftersom de är betydligt vanligare förekommande än man har känt till, dels att onödigt många biotoper, som skyddats inom vissa regioner, har liknande artsammansättning av sällsynta arter. Rimligen bör i sådant fall vissa av nyckelbiotoperna avregistreras. Dessa områden skulle sannolikt skyddas mer effektivt genom den ansvarsfulle familjeskogsbrukarens kunskaper och intresse för sin egen skog. Utifrån det sätt nyckelbiotoper hanteras, hotas tilltron till både certifieringen som sådan och till den så kallade rödlistan. Dessutom har hanteringen av nyckelbiotoperna, alldeles oavsett att certifieringssystemen och skogsföretagen bär en del av ansvaret till den uppkomna situationen, allvarligt skadat relationerna mellan privata skogsägare och , inte minst de förras tilltro till den . Hotet att inte få avverka den skog man sköter, kan dessutom leda till lägre ambitioner i skogsbruket. Av båda dessa skäl bör regeringen agera för att förbättra situationen. anser därför att hela systemet runt nyckelbiotoper behöver ses över. bör genomföra en kartläggning av alla registrerade nyckelbiotoper, så att inte känsliga naturtyper är vare sig över- eller underrepresenterade. En mekanism behöver också införas så att gränser för enskilda nyckelbiotoper kan diskuteras mellan parterna och vid behov ändras. Dessutom bör löpande avregistrera nyckelbiotoper som är ändamålsenliga. Staten har avsatt till ersättning för skogsägare, vars verksamhet försvåras av stor förekomst av nyckelbiotoper. Vi vill understryka att alla restriktioner som åläggs en enskild markägare beträffande dennes utnyttjande av sin skog utöver vad som är allmänt fastlagt i lag, skall åtföljas av ersättning, oavsett hur stor andel av markägarens areal, växande volym skog, eller tillgänglig avverkningsvolym som berörs. Det är inte rimligt att ha en gräns om toleransnivå, vilket regeringen framlagt. För mindre skogsägare kan vara just det innehav av slutavverkningsbar skog de har på sin fastighet. Nyckelbiotoperna har de facto blivit ett hinder mot aktivt skogsbruk och skall därför leda till ersättning för skogsägaren. För att lösa de existerande problemen kring nyckelbiotoperna och deras negativa roll för enskilda skogsägare vill vi att inför ett moratorium för registrering av ytterligare nyckelbiotoper. bör ålägga regeringen att verka för att parterna, inklusive skogsföretag, certifieringsorganisationer och berörda myndigheter tillsammans löser föreliggande problem. Tills en situation skapats där skogsägarens rätt till att avverka sin slutavverkningsmogna skog tryggats, eller i enskilda fall ges full och omedelbar ersättning, bör inga nya nyckelbiotoper registreras. 7 Övergångszoner mellan skogs- och jordbruksmark Det är inte rimligt ur artskyddssynpunkt att spara lika stor andel av alla naturtyper. Den totala skogsmarksarealen är enligt Riksskogstaxeringen , motsvarande av landareal. Arealen skog har ökat . Större delen av skogsarealen består av barrskog och här är antalet utdöda arter mycket nära noll. Av de möjligen utdöda arterna är ingen globalt utdöd och det är inte påvisat att skogsbruket skulle ha lett till utdöendet. Debatten om naturskydd är trots detta starkt fokuserad på den barrträdsdominerade skogen, trots att kostnaden för att undandra ytterligare arealer produktiv skog från aktivt skogsbruk är mycket stor, och att naturvårdsnyttan med stor sannolikhet inte motsvarar kostnaden, vare sig för samhället eller för skogsägarna. Ansträngningarna att öka andelen skyddad skog och nyckelbiotoper har gått så snabbt under det senaste årtiondet, att en analys av dessa områden följd av omprövning och omfördelning nu är nödvändig. Motsatt situation gäller för mellanformer mellan skogs- och jordbruksmark. Slåttermarker, betesmarker och olika marker som kännetecknas av äldre former av jordbruksanknuten användning står tillsammans för mindre än . Till den arealen kan läggas arealen ädellövskog om mindre än en procent av skogsarealen, , varav mer än hälften av ädellövskogen finns i de sydligaste delarna av landet – , och . I dessa naturtyper har de flesta landarter, vilka dött ut i , levt. Detta är knappast förvånande eftersom de dels täcker så liten areal och dessutom består av sinsemellan mycket olika miljöer, innefattande bland annat betesmarker med huvudsakligen gräs (såsom hagmarker), slåtterängar, områden hävdade av olika slags skogsbete, lokala former såsom fäbodbete och alvarbete, mosaikbetesmarker och så vidare. Alla förändringar riskerar därför att få stor negativ effekt. Totalt skydd, som ofta tillämpas i barrskogsområden, är ofta inte är en framkomlig väg i de här miljöerna, utan det är snarare väl avvägd skötsel som behövs för att bevara och utveckla dem. En tillkommande övergångszon är skogsbryn. Den totala längden skogskant vid , naturbetes- eller slåttermark samt igenväxande jordbruksmark som uppskattas sträcka sig . Det är svårt att uttala sig om arealen i det här fallet, men skogsbryn är mycket viktiga miljöer för såväl djur- som växtliv. Även här är skötsel en viktig faktor för att uppnå miljönytta i kombination med produktion. I rapporten ”Övergångszoner mellan skogs och jordbruksmark – ett samverkansprojekt inom ” (2017), ges ett antal rekommendationer för fortsatt arbete med att vårda de här miljöerna. vill med utgångspunkt i rekommendationerna betona behovet av: fortsatt arbete med skogssektorns gemensamma målbilder för god miljöhänsyn, så att resurser läggs där de gör mest nytta, forskning om samband mellan konkreta skötselåtgärder och artbevarande, mer rådgivning och utbildning för personer verksamma inom skogs- och lantbruksnäringen om metoder för bevarande och skötsel av dessa miljöer, att efter införande av moratorium för nya nyckelbiotoper i skogen, speciellt analysera om befintliga nyckelbiotoper tillräckligt representerar miljöer i gränsområdet mellan jord- och skogsbruk, att se över föryngringskravet i skogsvårdslagen så att det inte står i vägen för bevarande och utvecklingen av värdefulla miljöer, att utreda, utveckla och informera om finansieringsformer, både på basis av EU:s stödformer och i form av nationella stöd, för att kunna ge skogs- och jordbrukare skäligt betalt för det arbete de kan utföra för att vårda och utveckla dessa känsliga miljöer. 8 Det nationella skogsprogrammet För det nationella skogsprogrammet har SLU tilldelats för att kommunicera tvärvetenskap om mångbruk av skog, samt för att analysera möjligheten att erbjuda ersättningsmark som kompensation för skyddad skog.