mot · H6022227 · 2018-11-29 00:00:00 — Mäns våld mot kvinnor och andra former av våld i nära relationer 4Kommunernas ansvar för mäns våld mot kvinnor 6Brist på bostäder för våldsutsatta kvinnor 7Utredning av dödligt våld mot kvinnor 7.1Utredning av dödsfall som skett utomlands 8Barn som upplever våld 9Hedersrelaterat våld och förtryck 12Grupper av kvinnor som är särskilt utsatta 12.1Våld mot äldre kvinnor 12.2Våld mot kvinnor med funktionsnedsättning 12.3Våld mot kvinnor med beroendetillstånd 12.4Våld mot papperslösa kvinnor 12.5Våld mot kvinnor som invandrat genom anknytning 2 Förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med ett förslag på hur de brister som konstaterat i kommunernas arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som upplever våld ska åtgärdas, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör uppdra åt att göra en utvärdering av de fördelade medlen till kvinnojourerna och analysera utfallet, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ge i uppdrag att göra en samlad översyn av kommunernas möjligheter att erbjuda bostad till personer som utsatts för våld i nära relationer samt lägga fram förslag på lämpliga åtgärder, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att självmord som misstänks ha genomförts efter hot och påtryckningar i en hedersrelaterad kontext ska omfattas av utredningsförfarandet, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att dödsfall som skett utomlands bör omfattas av utredningsförfarandet, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ge Brå i uppdrag att kartlägga omfattningen av hedersrelaterat förtryck, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag på hur det ska kunna skapas tillräckligt med platser på skyddade boenden som är utformade efter de ungas behov, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen skyndsamt bör utreda hur lagstiftningen som omgärdar brotten om grov kvinnofridskränkning och grov fridskränkning ska skärpas så att mer än en person kan ställas till svars för respektive brott, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ge lämplig myndighet i uppdrag att ta fram riktlinjer för hur svenska myndigheter ska agera när unga riskerar att giftas bort utanför landets gränser, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör uppdra åt lämplig myndighet att ta fram nationella riktlinjer för en tillgänglig vård i hela landet för flickor och kvinnor som utsatts för könsstympning, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ge lämplig myndighet i uppdrag att ta fram riktlinjer för obligatorisk utbildning om könsstympning för personal inom hälso- och sjukvården, skolväsendet, och skolhälsovården, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en utredning om hur verksamheter som har specialistkompetens om kvinnlig könsstympning kan få ett utvidgat ansvar för att kunna fungera som regionala eller nationella , och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med ett förslag på hur ett avsnitt om våld mot äldre kan införas i grundutbildningar för yrkesverksamma som möter äldre, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en särskild utredning om våld mot kvinnor med funktionsnedsättning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör uppdra åt lämplig myndighet att tillsätta en utredning för att utröna vad som behöver ske för att kunna få nationella riktlinjer på plats för behandling av kvinnor med dubbel sårbarhet, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med ett handlingsprogram för inrättande av resursjourer som har kompetens att ta emot kvinnor med beroendetillstånd respektive kvinnor med psykisk ohälsa och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör arbeta för att missbrukande kvinnor som är utsatta för våld ska erbjudas behandling i könsuppdelade grupper, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör uppdra åt att sammanställa läget för papperslösa kvinnors våldsutsatthet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör utreda hur våldsutsatta kvinnor som lever gömda utan uppehållstillstånd ska få nödvändigt stöd och skydd mot mäns våld utan att riskera utvisning, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen skyndsamt bör ändra lagstiftningen så att kvinnors behov av skydd mot våld och sexuella övergrepp överordnas utlänningslagen, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör se över lagstiftningen så att kvinnor som medverkar i en brottsutredning angående våldsbrott eller sexuella övergrepp ska beviljas tillfälligt uppehållstillstånd så länge förundersökningen eller domstolsprocessen pågår, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör uppdra åt att utvärdera och analysera de genomförda utbildningarna i genusmedveten asylprövning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en utredning med fokus på att kartlägga våldsutsattheten för hbtq-personer samt återkomma med förslag på åtgärder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör säkerställa att hbtq-perspektivet finns med och att hbtq-personers behov beaktas i framtagandet av nationella strategier, handlingsplaner och andra åtgärder som syftar till att motverka våld i nära relationer, och detta tillkännager för regeringen. Våld mot kvinnor är ett allvarligt samhällsproblem och har förödande samt långtgående konsekvenser både för de individer som drabbas och för samhället i stort. Det finns inga fredade zoner, våldet finns i alla länder och samhällsskikt och bygger på en ojämn fördelning av makt, både i hemmet och i samhället. Våldet och dess uttryck är allt som oftast komplext och mångfasetterat. FN definierar våld mot kvinnor enligt följande: ”Varje könsrelaterad våldshandling som resulterar i, eller troligen kommer att leda till, fysisk, sexuell eller psykisk skada eller lidande för kvinnor, samt hot om sådana handlingar, tvång eller godtyckligt frihetsberövande, vare sig det sker i det offentliga eller privata livet.” I uppskattas att av den kvinnliga befolkningen under sin livstid kommer att utsättas för våld av en gärningsperson de har eller haft en relation till. Våld är en maktutövning och även om det i högre grad är kvinnor som drabbas av relationsvåldet är även män utsatta. till statistiken gällande våld generellt i samhället är det dock tydliga indikatorer på att kvinnor i högre utsträckning än män blir utsatta för våld av en gärningsman de har en relation till. Det är viktigt att ha ett brett synsätt gällande bakomliggande faktorer till varför våld i nära relationer uppkommer och utförs. Det är naturligt att söka enkla svar på ett omfattande och söndrande samhällsproblem. Det är dock av största vikt att inte använda förklaringsmodeller där endast individens gärningar hamnar i fokus. I dagens debatt är det enkelt att prata om våldets utövare som personer med svår beroendeproblematik eller psykisk sjukdom men det riskerar att förflytta fokus från det strukturella perspektivet som måste tas i beaktande när det gäller våld. Vidare är inte heller kvinnoförtryck betingat av en viss kultur eller vissa traditioner. Våld mot kvinnor i nära relationer har sina rötter i den rådande samhällsstrukturen där det finns en given över- och underordning kopplad till kön. I arbetet med att förhindra att kvinnor utsätts för våld av sin partner behöver man gå till botten med vad som skapar våldsamma beteenden. Det finns många föreställningar och förutfattade meningar kring både vem som slår och vilka det är som drabbas. Genom att förskjuta diskussionen till att handla om dem som utsätts bromsar det möjligheterna att förhindra våldet. Därför är det mer intressant att undersöka och utforska varför män väljer att slå och inte varför kvinnor väljer att stanna i en våldsam relation. Det våldspreventiva arbetet måste både utvecklas och trappas upp i . Om insatser endast satsas på omsorg och omvårdnad för dem som utsätts kommer vi inte att komma till rätta med våldets utbredning och konsekvenser. Det är endast genom preventivt arbete våldet kan minska i samhället. Vidare får självklart inte det arbetet ske på bekostnad av stöd och insatser för personer som utsätts. I arbetet med att bekämpa våld mot kvinnor får inte kvinnor och män som utsätts för våld i samkönade relationer hamna i skymundan. Detsamma gäller kvinnor och män som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck. Därför behöver breda och stora insatser på området genomföras och det är politikens skyldighet att behandla våldet som det folkhälsoproblem det är. 4 Kommunernas ansvar för mäns våld mot kvinnor En kvinna som har utsatts för våld eller hot om våld från en närstående måste få möjlighet till hjälp från samhället. Även barn som upplever våld behöver skydd och stöd. Detta är reglerat i 5 kap 11 § 2 st. socialtjänstlagen och alltså inte valbart för kommunerna. Hjälpen kan omfatta allt från plats på skyddat boende till juridisk rådgivning, riskbedömningssamtal och stödsamtal. Omfattningen av stödet varierar dock mellan olika kommuner. Socialtjänstlagen skärptes och en rad förtydliganden för kommunerna infördes. Trots detta finns fortsatt mycket kvar att göra. Inspektionen för vård och omsorg () har tillsynsansvaret gällande våld och gör därför kontinuerliga kartläggningar av kommunernas samt hälso- och sjukvårdens arbete. Av den senaste rapporten går att utläsa att kommunerna fortsatt brister i sin hantering av ärenden som rör våld och det skapar både rättsosäkerhet och en urholkning av möjligheterna för våldsutsatta att få adekvata insatser. har under den föregående mandatperioden förhandlat fram ökade anslag till och även utbildningsinsatser gällande våld. Det anser vi vara glädjande men inte tillräckligt. En viktig del gällande våld i nära relationer är möjligheten att söka skyddat boende den dag en person väljer att lämna en våldsam relation. Även detta är reglerat i socialtjänstlagen och alltså ytterst kommunernas ansvar. har publicerat en kartläggning av skyddade boenden samt en vägledning för för hur insatsen ska tolkas och hur behovet av skyddat boende ska tillgodoses. Enligt kan nästan alla kommuner erbjuda skyddat boende och av dessa bedrivs av ideella krafter i form av kvinnojourer. Vidare genomförde en kartläggning av kommunerna 2016 där de undersökte tillgången till skyddade boenden. Det framkommer tydligt i rapporten att tillgången till skyddade boenden är lägre än efterfrågan. Ett problem i sammanhanget är bristen på skyddade boenden för kvinnor och män som behöver stöd p.g.a. våld i nära relationer eller hedersrelaterat våld. Platsbrist kan aldrig få vara anledningen till att en person inte kan erbjudas skydd. Regeringen bör därför återkomma med ett förslag på hur de brister som konstaterat i kommunernas arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som upplever våld ska åtgärdas. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Arbetet med att uppmärksamma, förebygga och förhindra våld mot kvinnor hade aldrig varit så väl utvecklat och framgångsrikt utan kvinnojourerna och deras gedigna arbete. Kvinnojourerna startade som ett direkt resultat av att kommunerna inte åtog sig ansvaret att stötta och hjälpa våldsutsatta kvinnor. Otaliga är de timmar som ideella krafter hjälpt till att stötta och vägleda både kvinnor och barn som flytt från våldsamma partners. De ideella jourerna har också varit bärande när det gäller att synliggöra och sprida kunskap om våldets mekanismer och konsekvenser. Trots att företrädare för polis, socialtjänst och sjukvård anser att de lokala kvinnojourerna ger ett mer heltäckande stöd till utsatta kvinnor än vad de själva kan erbjuda existerar jourerna fortfarande under osäkra förhållanden. De kläms allt mer mellan ökade krav som finansieringen är osäker och bristfällig. Genom kvinnors ideella arbete i jourerna kan brottsoffer få relevant hjälp trots att samhällets insatser brister. Det är dock inte helt oproblematiskt att ideella krafter fått bära en sådan stor och viktig del till följd av att kommunerna inte fullt ut tagit sitt ansvar. En fördelning mellan frivilligorganisationer och kommuner både bör och kan regleras på olika sätt. Kvinnojourerna behöver kontinuerlig finansiering för att kunna bedriva ett fungerande arbete på lång sikt. drivs verksamheten i projektform och är beroende av tillfälliga satsningar. Mycket av jourernas tid går åt till att ansöka om nya projektpengar. Enligt för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks) är många av deras medlemsjourer beroende av projektbidrag från olika myndigheter och privata stiftelser för att finansiera sin löpande grundverksamhet. Men myndigheter, t.ex. länsstyrelserna, som fördelar utvecklingsmedel eftersöker ofta nyskapande projekt medan många tjej- och kvinnojourer saknar medel för att garantera kontinuitet i den grundläggande jourverksamheten. Därför anser att det är glädjande att vi under den föregående mandatperioden fick igenom riktade budgetsatsningar för kvinnojoursrörelsen. Det är dock av största vikt att dessa medel kommer kvinnojourerna till gagn och att den nuvarande styrmodellen är adekvat och välfungerande. Därför bör regeringen uppdra åt att göra en utvärdering av de fördelade medlen till kvinnojourerna och analysera utfallet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 6 Brist på bostäder för våldsutsatta kvinnor Den som utsätts för våld i en nära relation får i många fall problem med sitt boende. Kommunerna kan i många fall inte erbjuda våldsutsatta kvinnor ett lämpligt boende p.g.a. den generella bristen på bostäder. I stället blir kvinnorna kvar längre än de behöver på jouren eller tvingas hålla till godo med otrygga tillfälliga bostäder. Utförsäljningen av allmännyttan som ägt rum, främst i storstadsområdena, gör inte saken bättre. Att det byggs bra lägenheter till rimliga priser är en grundläggande förutsättning för att kommunerna ska kunna ta sitt ansvar för våldsutsatta kvinnors och barns boende. Kommunerna måste också bli bättre på att samarbeta över gränserna när det gäller boendefrågan, t.ex. genom att bilda resurspooler med boenden för de personer som utsatts för våld i nära relationer. Regeringen bör därför ge i uppdrag att göra en samlad översyn av kommunernas möjligheter att erbjuda bostad till personer som utsatts för våld i nära relationer samt lägga fram förslag på lämpliga åtgärder. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 7 Utredning av dödligt våld mot kvinnor dödas 13 kvinnor i av sin tidigare eller nuvarande partner. Siffrorna har enligt Nationellt för våld minskat , men är siffrorna alldeles för höga. har lagt förslag i om att tillsätta en som ska se över varje fall där en kvinna mördats eller misshandlats till döds av en närstående man. En liknande lagstiftning infördes när det gäller barn som dödats av närstående. Därför var det positivt att beslutade att även dödligt våld mellan närstående vuxna ska utredas. Syftet med utredningsverksamheten ska vara att ge underlag för förslag till åtgärder som förebygger att kvinnor och män utsätts för våld eller andra övergrepp av närstående eller tidigare närstående personer. Alla fall av dödligt våld ska omfattas, oavsett kön på offer eller förövare. har i uppdrag att utreda när ett barn eller en vuxen avlidit med anledning av brott begångna av en närstående eller tidigare närstående person. Det är en del av regeringens nationella strategi kring bekämpandet av våld i nära relationer. I rapporten som granskat dödsfall –2015 finns intressanta och viktiga iakttagelser att ta i beaktande. Av de 21 dödsfallen hade 16 av personerna varit i kontakt med 2–4 olika myndigheter innan de dödades. 20 personer hade varit i kontakt med hälso- och sjukvården . Det signifikanta för samtliga fall var att våldet aldrig upptäcktes om personerna själva inte informerade någon samhällsaktör om utsattheten. Det är anmärkningsvärt att ingen av de samhällsaktörer som torde ha både kompetens, verktyg och kunskap om våld inte upptäcker utsattheten. Vidare är det av största vikt att det tillsätts utredningar med syfte att kartlägga och förtydliga vilka insatser som funnits och var bristerna finns, allt för att undvika att ytterligare dödsfall sker p.g.a. brister i rutiner eller handhavande av myndigheter. Därför är det glädjande att regeringen presenterade proposition 2017/18:215 med syfte att förtydliga lagstiftningen. har drivit på för att få till stånd den här förändringen, men det finns fortfarande en del luckor i förslaget. Självmord till följd av psykisk misshandel av en närstående omfattas inte av utredningssystemet. Mer om detta skriver vi i vår motion med anledning av prop. 2017/18:215 Utredningar för att förebygga vissa skador och dödsfall (2017/18:4132). Vidare menar att det är av största vikt att utfallet av den nya lagstiftningen som träder i laga kraft utvärderas och att det säkerställs att förändringarna ger de resultat som efterfrågats. Som vi tidigare nämnt omfattas inte självmord till följd av misshandel av en närstående av den nya lagstiftningen. Även om en bedömning av om självmord har begåtts med anledning av brott kan bli svår menar vi att de fall av självmord där det finns misstanke om att dödsfallet föregåtts av misshandel, hot och påtryckningar ska utredas. Detta är viktigt också för att kunna fånga upp fall där påtryckningar skett av hedersrelaterad karaktär. Vi delar Unizons (paraplyorganisation för kvinnojourer, tjejjourer, ungdomsjourer och jourer mot sexuella övergrepp i ) inställning att utredningsmyndigheten annars riskerar att missa fall med s.k. balkongflickor som efter svår psykisk misshandel tagit sina liv. Det är mycket angeläget att åtgärder tas fram för att bekämpa denna grova form av hedersrelaterat våld. Därför bör regeringen återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att självmord som misstänks ha genomförts efter hot och påtryckningar i en hedersrelaterad kontext ska omfattas av utredningsförfarandet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 7.1 Utredning av dödsfall som skett utomlands Dödsfall som skett utomlands får utredas om personen vid dödsfallet var svensk medborgare eller hade hemvist i . Det är inte bra att frivilligheten blir huvudregel när det gäller utredningar av dödsfall som skett utomlands. Vi anser att lagen ska formuleras starkare. Regeringen bör återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att dödsfall som skett utomlands bör omfattas av utredningsförfarandet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 8 Barn som upplever våld av alla barn i har upplevt våld i hemmet, och antas ha upplevt repetitivt våld enligt . Att leva med våld i hemmet innebär en enorm påfrestning. Det är vidare även en försvårande faktor att barnets omvårdnadspersoner oftast är både den som utför och utsätts för våldet. Studier visar att barn som upplever våld i hemmet i högre utsträckning utvecklar posttraumatiskt stressyndrom än barn som upplevt andra trauman. När barn själva deltar i studier om upplevelser kring våld anger de att den enskilt mest stressande faktorn har varit det psykiska våldet och hoten om våld. Vidare vittnar barn om en enorm känsla av kontrollförlust. När våldet är ständigt närvarande men aldrig lätt att förutse skapar det en enorm otrygghet. Att växa upp med våld i hemmet innebär att barn aktivt behöver förhålla sig till våldet. Det kan exempelvis handla om att skapa strategier för att avvärja eller minska effekterna av våldet. På det sättet blir de aktiva parter i våldet och de kan känna sig tvingade att agera för att avleda våldet. Det i sin tur leder till att många av de här barnen lever med skuld- och skamkänslor för att de inte klarar att skydda den våldsutsatta. Tyvärr är det inte förrän barns upplevelser av våld har börjat uppmärksammas. Länge fanns en rådande attityd kring att våld bara påverkade de personer som själva utsattes. Det innebar också att stöd och hjälp utgick från dessa premisser. Därför ser de senaste årens utveckling på området som viktiga framsteg. Att uppleva våld i hemmet innebär ett enormt stigma för barn. Hemma blir våldet en del av vardagen och även om det uppfattas som skrämmande och jobbigt normaliseras det ofta, främst genom förövaren. Förövaren är vanligen mån om att inte våldet ska bli synligt för andra och barnet blir ofta en spelpjäs i det. Därför är det av största vikt att personer som arbetar i miljöer där barn befinner sig får kunskap och verktyg att både upptäcka och synliggöra våldet. Ju tidigare insatser kan sättas in, desto bättre. Barn kommer alltid att reagera och agera olika på våldet de utsätts för och därför kommer även konsekvenserna av att leva med våld tendera att se olika ut. Det är därför vården och stödet behöver vara mångfasetterat men framför allt evidensbaserat. 8.1 Barn som brottsoffer När brottsoffret är ett barn ska det säkerställas att barnets bästa kommer i främsta rummet och att rättsväsendet och övriga delar av det allmänna som kan involveras i processen intar ett barnorienterat förhållningssätt. Det finns dock fortfarande stora brister och skillnader runt om i landet när det gäller handlednings- och utredningstiden för våldsbrott mot barn. Att det förhåller sig så framgår bl.a. av Rädda Barnens rapport mot barn – Om hur våldsutsatta barn drabbas när förundersökningen drar ut , . Barnens situation kopplad till förundersökning, rättsprocess, stöd- och skyddsåtgärder etc. behöver genomlysas för att barns specifika behov bättre ska kunna tillgodoses. Det finns omfattande kunskap om att barn som upplever våld mot en nära anhörig påverkas negativt på samma sätt som barn som utsätts för våld mot sin egen person. Ändå åtnjuter dessa barn inte samma rättigheter. Den forskning som finns om konsekvenser av att uppleva våld i nära relationer är tydlig och väl underbyggd. Den visar att upplevelse av våld har negativa effekter som drabbar barnet på såväl kort som lång sikt och både ekonomiskt, somatiskt, psykiskt och socialt. Barn som upplevt våld mot en närstående betraktas i som brottsoffer och har möjlighet att få brottsskadeersättning. Dessutom utgör det en straffskärpningsgrund enligt 29 kap. 2 § om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i förhållande till en närstående person. Den modell som finns med möjlighet till brottsskadeersättning för barn har dock inte visat sig vara tillräcklig för att tillgodose barns behov av rättsskydd och upprättelse. I förarbetena (SOU 2012:26) till den nya brottsskadelagen som trädde i kraft konstaterades att barns närvaro på brottsplatser inte uppmärksammas i tillräckligt hög grad samt att majoriteten av barns brottsskadeansökningar av det skälet avslås. I samband med hanteringen av propositionen En ny brottsskadelag (prop.