mot · H6021281 · 2018-11-28 00:00:00 — har fått för ett projekt om skogsbruk med variation, 1,7 miljoner för internationell bevakning av skogspolitik, 1 miljon för ett forum för beslutsfattare inom EU beträffande skogspolitik, 3,5 miljoner för att leda skogsprogrammets dialogprocess. välkomnar att givits rollen att leda dialogprocessen, samt understryker vikten av att direktiven skrivs i sådan riktning att de gynnar mer aktivt skogsbruk och en utvecklad skogsindustri inom ramarna för mångbruk och utvecklad bioekonomi. Slutligen skall och tillsammans med SLU utarbeta en gemensam statistik för skogsmark. vill betona att denna, för att vara funktionell, behöver innefatta all skog, såväl nära fjällen som i övriga landet, samt för båda kategorierna andelen skyddad skog uppdelat på olika kategorier och inklusive nyckelbiotoper, trots att dessa i formell mening inte utgör skyddad skog. Beträffande skogsprogrammet finner det anmärkningsvärt att inga pengar tilldelats andra aktörer, i synnerhet privata, samt rekommenderar en bredare spridning av uppdragen . 9 Bevarande av inhemska trädarter Ädellövträd, till vilket alm och ask räknas, upptar bara knappt en procent av skogsarealen i , men många hotade arter är knutna till dessa trädslag. Både den svenska asken och almen riskerar att utrotas i på grund av skadegörande arter. anser att en nationell strategi för bevarande av inhemska trädarter bör infogas i arbetet med det nationella skogsprogrammet. Det finns också andra hot mot den svenska skogen. Enligt hotas tallungskog i och av svamparten Diploida pinea, som redan har konstaterats sprida sig i . Saneringskostnaderna, om nya utbrott inträffar, skulle i värsta fall kunna handla om mångmiljardbelopp. Vi anser att det behövs en tydligare lagstiftning som gör det möjligt för myndigheter att ingripa om svampangrepp eller andra skadegörande arter hotar att skada skogar, regionalt eller nationellt. Dessutom behöver den allmänna kontrollen och bekämpningen av skadegörande arter intensifieras. Enligt de föreskrifter som gäller för exempelvis får man vare sig avverka eller på annat sätt skada levande eller döda träd eller buskar, upparbeta vindfällen, ta frön, så, plantera eller vidta någon skogsbruks- eller skogsvårdsåtgärd. När skogsbruk förbjuds i skyddad skog finns en stor risk att skadedjursangreppen i skogen ökar t.ex. efter stormar och stormfällning och sedan sprider sig till angränsande fastigheter. Det bör därför av skötselföreskrifterna framgå att skogen i naturskyddade områden ska kunna skötas i enlighet med gällande lagstiftning, i synnerhet skogsvårdslagen, för att vid behov kunna minska skador på kringliggande skog. publicerar tillbaka avverkningsanmälningar på sin webbplats. En avverkningsanmälan är en allmän handling, som kan begäras ut från myndigheten med hänvisning till offentlighetsprincipen. Vi anser att de allmänna publiceringarna av avverkningsanmälningarna på webbplats bör upphöra och i stället bör markägaren tillfrågas, i varje enskilt fall, om han eller hon vill att dessa uppgifter ska bli publika. Innan en skog slutavverkas ska man enligt lag lämna in en avverkningsanmälan till om ytan är större än . Detta ska göras minst avverkningen påbörjas. finns det anledning att påbörja avverkningen innan dessa har gått. Man kan då ansöka om dispens för att få påbörja avverkningen tidigare, men det är svårt att få en sådan dispens. vill att möjligheten att få dispens vid avverkningsanmälan ska ökas och att även de normala handläggningstiderna ska förkortas till ett minimum, helst . 12 Rättsligt ansvar för skyldigheter enligt skogsvårdslagen fattade regeringen beslut om att göra en rättslig översyn av skogsvårdslagstiftningen. I uppdraget ligger bl.a. att föreslå vem eller vilka som har ansvaret för att fullgöra skyldigheter enligt skogsvårdslagen. anser att utgångspunkten bör vara att skogsägaren ska ha fortsatt lagstadgat ansvar och kontroll över sin fastighet. 13 Kulturmiljöer och fornlämningar Att förstöra eller skada fornlämningar är ett brott mot kulturmiljölagen. Trots det visar och årliga inventering att nästan hälften av de inventerade forn- och kulturlämningarna påverkats eller skadats i samband med skogsbruk. Omkring en fjärdedel av de inventerade lämningarna är skadade eller grovt skadade. vill att ska utöka sin rådgivning kring natur- och kulturmiljövårdsåtgärder inom skogsbruket. Bland annat vill vi stödja arbetet med att registrera okända forn- och kulturlämningar som underlättar skogsägarens och skogsentreprenörens arbete för att upptäcka och förhindra skador på fornlämningar i skogen. Med moderna it-verktyg kan de redan kända och registrerade fornlämningarna enkelt föras över till skogsbruksplaner och till maskinernas gps-utrustning. Geografisk information, från bland annat Lantmäteriet, bör tillgängliggöras som öppna data och relevant information om vattenskydd, fornminnen och naturskyddade områden kvalitetssäkras och göras tillgängliga på olika it-plattformar. Dessutom behöver projekt tillsäkras utvecklingsresurser, för att utveckla en skonsammare drivnings- och markberedningsteknik. I områden med mycket rikligt förekommande kolbottnar, bör det utredas om dessa skall strykas ur listan över lämningar som alltid skall sparas. Dikning av skogsmark, s.k. markavvattning, är i vissa fall ett effektivt sätt att öka produktionen, minska översvämningsrisker och minimera körskador. Dikning av skogsmark är dock förbjuden i hela , men en länsstyrelse kan bevilja dispens om det finns särskilda skäl. Genom att göra det lättare att få dispens för effektiv markavvattning, till exempel genom samråd eller liknande vid dikesrensningar av äldre befintliga diken, kan man få möjligheten att vidta förberedande åtgärder mot översvämningar . Alla möjligheter att ta till vara de positiva effekterna av dikning hindras tyvärr i praktiken av det förbud som föreligger . Regelverken behöver ses över med målsättningen att bibehålla och öka produktionen, åstadkomma god miljöhänsyn och minska riskerna för översvämningar. 15 Underlätta omställning av jordbruksmark till skogsmark krävs tillstånd för att ta jordbruksmark ur produktion, vilket oftast görs inför att marken ska planteras och därmed klassas som skogsmark. Tillstånd söks genom ansökan till länsstyrelserna. Eftersom jordbruksmarken i är begränsad och viktig både ur försörjnings- och artbevarandesynpunkt, är det rimligt att överföring till annan markanvändning prövas. Att få ett tillstånd kan dock ta och ibland betydligt längre. Det är en orimligt lång handläggningstid om man till exempel jämför med anmälan om skogsavverkning, som behandlas . Den stora skillnaden i handläggningstider kan inte försvaras utifrån att det skulle krävas mer arbete från sida. Vi i anser att det är av stor vikt att onödig byråkrati undviks och att handläggningstiderna bör kunna kortas avsevärt. 16 Insatser för röjning har stora arealer ungskog som behöver röjas för att ge de träd som blir kvar de bästa förutsättningar för tillväxt och kvalitetsdaning. När föryngringen vuxit upp till en ungskog behöver den vanligen röjas, ofta i flera omgångar med mellanrum. Om man försiktigt räknar med en och en halv röjning i medeltal per bestånd, skulle det årliga röjningsbehovet motsvara . Den faktiska arealen som röjs är dock betydligt lägre. Det är en förklaring till att vi har byggt upp ett ”röjningsberg” på ungskog. anser att en väl utformad rådgivningsinsats i samarbete med skogsnäringen skulle kunna öka skogsägarnas incitament att röja och att också röja rätt. har staten verkat för ökad röjningsareal såväl genom bidrag som genom att organisera beredskapsarbeten. Vi föreslår att båda dessa möjligheter utreds. Skogskontot innebär att den private skogsägaren, oftast en familjeskogsbrukare, vid en avverkning skattetekniskt kan fördela inkomsten på en tioårsperiod. Detta gynnar den skogsägare, som aktivt sköter sin skog med exempelvis plantering och röjning. Skogskontot kan vara en ekonomisk nödvändighet, eftersom större avverkningar sker mer sällan i familjeskogsbruk. Utan skogskontots fördelar tvingas skogsägaren att skatta bort en stor del av inkomsten som byggts upp under skogens långsamma tillväxt, genom att ett enstaka år drabbas av en extra hög taxerad inkomst. Framförallt mindre skogsägare med ojämna avverkningsnivåer riskerar att drabbas om skogskontot avvecklas. Om skogskontot avvecklas, som den statliga har föreslagit, riskerar skogsindustrins tillgång till råvara försvagas. Det skulle drabba hela den svenska ekonomin, eftersom skogen utgör basen för en av våra viktigaste exportnäringar. Vi i motsätter oss därför avskaffandet av skogskontot, ett skattesystem som möjliggör en mer långsiktig och ändamålsenlig beskattning vid avverkning av skog. 18 EU och skogspolitiken Inom EU finns ingen gemensam skogspolitik, vilket även underströks inte minst i samband med EU-inträde. Trots detta ökar EU:s agerande i skogsfrågor i form av framtagandet av en gemensam skogsstrategi, via EU:s miljöhandlingsprogram, via EU:s mål om förnybar energi och i andra processer. ser en risk att arbetet inom EU med att ta fram en ny skogsstrategi är ett första steg mot en framtida gemensam skogspolitik, vilket med stor sannolikhet skulle få betydande negativa konsekvenser för svenskt skogsbruk. påverkas förutsättningarna för att bedriva en nationell skogspolitik av flera EU-direktiv och förordningar som berör skogsbruket. Om EU får ett allt större inflytande i dessa frågor, leder det sannolikt till ett större fokus på detaljstyrning och till att ytterligare administrativa och byråkratiska hinder tillkommer. ligger ett förslag om markanvändning och skogsbruk, så kallad LULUCF (Land Use, Land Use Change and Forestry), som innebär att mängden som får avverkas i ett land ska kunna bestämmas av . EU har ett gemensamt åtagande om att minska utsläppen av växthusgaser med i jämförelse med 1990. Det är i denna process som kommissionen föreslår att skogsbrukets utsläpp eller upptag ska jämföras med ett framåtriktat riktmärke, kallat skogliga referensnivåer. De skogliga referensnivåerna anger hur mycket som kan avverkas utan att kolinnehållet i avverkat virke rapporteras som utsläpp. Referensnivån är inte ett absolut tak, men kan komma att styra politiken i industribegränsande riktning och minska möjligheter att använda skogsprodukter som substitution för utsläpp inom andra sektorer. Om överstiger referensnivåns avverkningsnivå måste vi göra motsvarande minskningar av koldioxidutsläpp inom den så kallade ickehandlande sektorn, såsom exempelvis byggnationer, transporter och uppvärmning. Förslaget kan ses som en del av en större process, som leder mot överstatliga inslag i medlemsländernas skogs- och energipolitik och därmed till en överföring av makt från medlemsländerna till EU:s institutioner. motsätter sig denna process och anser att fortsatt måste värna den nationella beslutanderätten när det gäller skogspolitiken. Vi vill kraftfullt rekommendera att referensnivån för avverkningar skall vara minst på dagens nivå om . Från sida vill vi även understryka att regeringen löpande bör verka för att EU inte skall öka sitt inflytande över skogspolitik. Enligt subsidiaritetsprincipen ska unionen på de områden där den inte har exklusiv befogenhet vidta en åtgärd endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna själva. vill att regeringen aktivt driver linjen att för det första i allt väsentligt har exklusiva befogenheter beträffande skogsbruk. Och för det andra att , i de få frågor där befogenheten är delad, nationellt kan vidta åtgärder i tillräcklig utsträckning. bör fortsätta att aktivt arbeta med subsidiaritetsprövningar för att säkerställa att vår rätt till självbestämmande i skogsfrågor skyddas. 19 Bygg mer i trä Ingen annan byggteknik har utvecklats så snabbt som det moderna träbyggandet. Med ett ökat byggande i trä kan både byggindustrier och byggföretag, som ofta finns på landsbygden, växa. Det stimulerar också skogsindustrin. Till skillnad från andra byggmaterial är trä en förnyelsebar råvara och leder dessutom, jämfört med de flesta andra material, till mindre koldioxidutsläpp vid tillverkning, bearbetning och transport, den så kallade substitutionseffekten. Uttjänta trähus kan dessutom rivas och restmaterialet hanteras eller återanvändas med mindre miljöpåverkan än motsvarande hus i andra material. anser att en ökad satsning på forskning och utveckling kring modern träbyggnadsteknik, liksom successiv anpassning av byggregler till nya material och byggmetoder, behövs för att gynna ett ökat byggande i trä. hade i uppgift att utreda hur en avståndsbaserad vägslitageskatt för tunga lastbilar kan utformas. Regeringen har valt att inte gå vidare med utredningens förslag, som presenterades , utan avser enligt uppgift att återkomma med ett eget förslag om hur de vill beskatta lastbilstransporter under innevarande mandatperiod. Vägskatten ska enligt förslaget gälla på hela allmänna vägnätet, inklusive kommunala vägar, och omfatta såväl svenska som utländska fordon på . I utredningens överväganden finns inga geografiska eller sektorsvisa undantag. Det kan konstateras att de samhällsekonomiska kostnaderna för vägslitage endast uppgår till cirka tre till per mil. En vägslitageskatt skulle slå extra hårt mot landsbygden, där avstånden är längre och alternativa transportmöjligheter saknas. För transporter av skogsråvara finns heller sällan någon annan lösning än lastbilstransporter. motsätter sig därför införandet av en sådan vägslitageskatt. 21 Snabbare anpassning till högre totalvikter I beslutade man att tillåta 74 tons bruttovikt på stora delar av det allmänna vägnätet , bland annat baserat på svensk forskning. Erfarenheterna är mycket goda. transporteras till exempel av det finska virket på sådana fordon. har därmed stärkt sin konkurrenskraft, som bränsleförbrukning och utsläpp har minskat. I tillåts fordon med en bruttovikt om på det allmänna vägnätet, från tidigare . Detta är ett viktigt steg i rätt riktning, men det är först när man tillåter ännu mer effektiva lastbilar, som 74-tons lastbilar, med fler axlar, som de riktigt stora fördelarna kommer. behövs en snabbare process för att införa detta regelverk i , i första hand för att skydda vår konkurrenskraft, men även för att hålla utsläppen nere. 22 Åtgärder mot skogsbränder har inom drabbats av allvarliga skogsbränder. Efter den stora branden i tillsattes en utredning, vars rekommendationer ej omsattes i praktiska förändringar. Trots detta lyckades berörda myndigheter med stöd av olika organisationer, frivilliga och med hjälp av insatser från andra länder hantera bränderna , utan att skadorna på annat än skog blev omfattande. Framför allt är det värt att framhålla att inget samhälle brunnit ned, vilket hade kunnat leda till tragiska följder. Det är av största vikt att rekommendationer från utredningen efter branden , tillsammans med erfarenheter , nu omsätts i praktik. Från sida vill vi speciellt trycka på vikten av tydlig ledningsorganisation och rollfördelning, samt vikten av praktiska övningar i fält, där även lokala organisationer, inklusive jordbrukare, övar med sin respektive utrustning. 23 Utbildning, forskning och utveckling inom skogssektorn Skogsindustrins företrädare har under påtalat svårigheten att rekrytera kunnig personal på olika nivåer i företagen. Det kan röra sig om maskinförare, sågverksarbetare, operatörer i pappersindustrin, liksom om ingenjörer i olika industrigrenar. Speciellt uttalade är rekryteringsproblemen i glesbygden. Ett skäl till detta är trenden att förlägga utbildningar i större städer. Unga människor som utbildas i storstäder träffar naturligen sina blivande livskamrater under utbildningen och tenderar att bli kvar i städerna. yrkar därför på att behovet av utbildade specialister utreds, att utbildningsplatser säkras för att fylla detta behov och att utbildningar i möjligaste mån förläggs utanför de största städerna. Beträffande forskning, har för lite ansträngningar gjorts från statens sida för att tillse att forskning och utveckling inom skogsbranschen fokuserar på att ta fram nya produkter. I internationella och nationella program framhålls betydelsen av att öka omfattningen av bioekonomi, det vill säga en ekonomi grundad på förnyelsebara, återväxande råvaror. skogsindustriella sektor är ett av de bästa exemplen på sådan ekonomi och det ligger därför i vårt gemensamma intresse att utveckla den mot nya avancerade produkter. En grundläggande komponent i att få fram nya produkter i en sådan utveckling, är att forskningsresurser omfördelas till aktiv skogsskötsel och utveckling av nya träbaserade produkter.