mot · H6022610 · 2018-11-30 00:00:00 — Ökat självbestämmande för äldre Att dagens äldre lever och, tack vare den medicinska utvecklingen, också överlever fler sjukdomar är en framgång för samhället, men det skapar också nya utmaningar. Samhället måste bli bättre på att stötta människor att genom livsstilsförändringar behålla hälsan längre upp . Dessutom måste tryggheten i vården och omsorgen om de allra svårast sjuka förbättras. vill öka självbestämmandet i välfärden. Endast så kan makt över människors vardag flyttas från politiker till brukare och deras anhöriga. Om vi försvårar för privata utförare i välfärden innebär det att steg tas bort från en välfärd som ser den enskilda människans behov. Den centralisering och likriktning som detta leder till drabbar i slutänden dem som är i behov av vård och omsorg. övertygelse är att människor måste få mer – inte mindre – att säga till om när det gäller välfärdens utformning. Den grundläggande intentionen med lagen om stöd och service (LSS) är att ge personer med stora funktionsnedsättningar möjlighet att leva som andra. LSS är på så sätt en av våra viktigaste frihetsreformer. Men det är en reform som har varit hårt ansatt . Den rödgröna regeringens krav på besparingar och inskränkning av människors valfrihet har skapat stor osäkerhet och oro hos brukare och anhöriga. Tryggheten för alla de barn, vuxna och deras anhöriga som är beroende av LSS för att klara sin vardag måste öka. vill se en lagändring som slår fast att exempelvis andning och sondmatning är grundläggande behov. anser att ersättningen för den kommunala assistansen bör ses över med utgångspunkt i hur den enskilda individens valfrihet ska kunna garanteras. Personer med ett assistansbehov på har rätt till statlig assistans, vilket gör att man kan välja mellan en mångfald av aktörer. De med ett mindre behov hänvisas till assistans, där valfriheten ofta är begränsad. För är det självklart att alla brukare ska ges likvärdiga möjligheter att bestämma över sin assistans. Ersättningen inom den kommunala assistansen bör därför ses över för att öppna upp för fler aktörer. Lokal makt över välfärden Ansvaret för en stor del av de viktigaste politiska frågorna ligger på kommuner och landsting. Inte minst gäller det välfärden. Det är kommunerna som ålagts att finansiera och organisera skolan så att elever tillgodogör sig de kunskaper de har rätt till. Och det är landstingen som har det stora ansvaret att säkerställa att vården är tillgänglig för alla och håller en hög kvalitet. Om ska fungera måste kommuner och landsting ges förutsättningar att fungera. Politiker på nationell nivå är i alltför hög grad benägna att försöka detaljstyra lokalpolitiken. Inte sällan sker det med ädla motiv, men ofta resulterar det i förslag om riktade statsbidrag som bakbinder den lokala nivån. arbetar därför efter principen att riktade statsbidrag i så stor utsträckning som möjligt ska omvandlas till generella statsbidrag. I denna budgetmotion föreslås en höjning av de generella statsbidragen till kommunerna med . Statsbidragen beräknas öka med samt . 6.3 Trygghet i en orolig omvärld bygger säkerhet tillsammans med andra. ser med allvar på det alltmer utmanande säkerhetsläget i vårt närområde. allt mer aggressiva maktspråk tar sig många uttryck. låg bakom användandet av nervgift i staden för att komma åt en rysk exspion och dennes dotter. En kvinna dog senare och många britter utsattes för fara. Också låga tröskel till att använda militärt våld mot sina grannar innebär att säkerheten i vårt närområde har försämrats. Vi står bakom försvarsberedningens bedömning att ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas. Krig och konflikter i omvärlden påverkar i hög grad också vårt samhälle. Inte minst i och delar av ser vi hur krig, oroligheter, våld och förföljelser sprider sig. Ett stopp på kriget i måste vara prioriterat och en hållbar fred måste nås. Sammantaget påverkar detta givetvis också det säkerhetspolitiska läget för . Regionala konflikter och ökad militär aktivitet kring närmiljö och i kräver förstärkningar av det svenska försvaret, nya åtgärder och fördjupade samarbeten. Det nya säkerhetspolitiska läget ställer skärpta krav på den svenska försvarsförmågan. anser att det militära och civila försvaret måste stärkas. Detta innebär bland annat att försvaret ska finnas i hela landet och vara tränat för att kunna agera i alla väderförhållanden som finns i vårt land och där vi gör insatser. Det försämrade omvärldsläget kräver också ett ökat fokus på att återuppbygga det civila försvaret, som i princip varit nedlagt men där krisberedskapens strukturer ändå kan byggas vidare på, men anpassas för krigets speciella förutsättningar. Det förändrade säkerhetsläget betyder således att totalförsvarsplaneringen behöver intensifieras. Efter att ha varit helt frånvarande måste nu mer göras för att höja förmågan. Det förra försvarsbeslutet är ett första steg. Totalförsvarsperspektivet måste beaktas i fler verksamheter så att oacceptabla sårbarheter inte uppstår. Vi står bakom slutsatserna i Försvarsberedningens rapport . vill bygga säkerhet solidariskt tillsammans med andra. Hot mot fred och säkerhet avvärjs i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer. närmaste försvars- och säkerhetspolitiska samarbeten är i , inom EU och med Nato. Det förändrade säkerhetspolitiska läget betyder att mer behöver göras för att utveckla och fördjupa de försvars- och säkerhetspolitiska samarbetena. anser att ska gå med i Nato möjligt. ska vara en kraftfull röst för mänskliga rättigheter och driva på världssamfundet att agera för att förebygga krig och konflikter samt för att bevara, återskapa och säkra fred och trygghet. Biståndet är ett centralt verktyg i arbetet för en rättvis och hållbar global utveckling. Biståndet är ett medel i arbetet för en rättvis och hållbar global utveckling. Vi vill att biståndet ska prioriteras till de allra fattigaste, användas strategiskt med särskilt stöd till sviktande stater och postkonfliktländer. Utvecklingsbiståndet ska komma in tidigt efter en konflikt för att viktiga utvecklingssteg inte ska gå förlorade. Vi vill också öka biståndet till klimat och miljö. En grön utveckling är viktig komponent för att garantera hållbarhet. Ett nytt ledarskap och ansvar för försvarets utveckling Det försämrade omvärldsläget kräver en ökad försvarsförmåga. Steg måste tas för att långsiktigt stärka den svenska försvarsförmågan genom att mer resurser tillförs. har varit med och tagit ansvar för att tillföra mer pengar till försvaret. Vi var med i den breda försvarsuppgörelsen , där försvarsanslagen höjdes. Därefter har försvaret tilldelats mer resurser i två ytterligare steg. Genom att delta i överenskommelser med regeringen har tagit ansvar och säkerställt att försvar har tillförts totalt mellan 2016–2020. Att delta konstruktivt vid förhandlingsbordet är den enda ansvarsfulla vägen att höja svensk försvarsförmåga. Försvarsmakten behöver dock ytterligare resurser för att kunna vidmakthålla och utveckla sin förmåga. anser att Försvarsmakten behöver mer resurser redan i närtid. I denna motion föreslås därför att Försvarsmakten tillförs . Försvarsmakten beräknas tillföras samt . bör försvarsbudgeten uppgå till minst genomsnittet av de nordiska ländernas försvarsbudgetar. bör uppfylla de gemensamma målsättningar för försvarsanslag som ett Nato-medlemskap kräver, det vill säga av bnp. Försvarsmaktens behov fram och åren därefter är mycket stora både på materiel- och personalsidan och stora resurser kommer att krävas för att öka den svenska försvarsförmågan. Det kostar och tar tid att bygga upp det som monterats ner. Försvar i hela landet och fokus på personalförsörjning Svensk försvarsförmåga ska utvecklas så att hela landet kan försvaras genom ökad tillgänglighet och förbättrad operativ förmåga inom alla försvarsgrenar. Hela landet ska försvaras även om geografiska prioriteringar kan behöva göras utifrån rådande hotbild. vill se en utvecklad förbandsstruktur med fler brigader i hela landet. Vi vill ha fler regementen runt om i landet på för totalförsvaret strategiskt viktiga platser. På så sätt kan försvaret stärkas i hela landet och inte bara på öst- och västkusterna, utan också i mittersta och i norra , vilket är viktigt inte minst ur ett Arktisperspektiv, givet den ryska militära upprustningen där. Vi ser redan nu ökad närvaro i hela landet och att förmågan att hantera alla klimat som finns i vårt land stärks. Vi vill att Försvarsmaktens vinterförmåga säkerställs. Med vårt fokus på armén och att hela landet ska försvaras har det varit viktigt att de två armébrigaderna ska kunna agera med godtagbar förmåga och att krigsdugligheten hos förbanden med lägst förmåga nu prioriteras. anser också att det är viktigt att antalet utbildningsplatser på officers- och reservofficersutbildningen ökar. Officersförsörjningen har varit en akilleshäl i hela Försvarsmaktens personalförsörjning och påverkar möjligheten att utbilda soldater. Med förbättrad officersförsörjning kan vi utbilda fler soldater. Det är av stor vikt att utbildningsplatserna fylls. Det i sin tur kräver att Försvarsmakten är en attraktiv arbetsgivare och att många fler väljer att bli soldat och officer. Det perspektivet får inte glömmas bort när plikten har återinförts. Goda villkor för landets veteraner är också en viktig komponent i rekryteringen av personal och för Försvarsmakten som arbetsgivare. har också medverkat till att antalet kontraktsanställda soldater kan öka genom att förespråka en så lokal förbands- och utbildningsstruktur som möjligt. Genom ett närvarande försvar stärks folkförankringen vilket är en viktig del av försvarsförmågan. Vi behöver också se till att kan försvara svenskt territorium till sjöss och i luften. Det kräver hög förmåga inom ubåtsjakt och våra flygstridskrafter samt att luftvärns-förmågan utvecklas. måste också kunna försvaras mot hybridhot och desinformation. Såväl dessa funktioner som underrättelseförmågan behöver stärkas. För att stärka försvarsförmågan är det också viktigt att övningsverksamheten ökar. , krisberedskap och utvecklingen av civilt försvar Klimatförändringarnas effekter och olika typer av icke-militära hot ställer krav på samhällets krisberedskap. Det försämrade omvärldsläget kräver också ett ökat fokus på att återuppbygga det civila försvaret, i en modern kontext. Redan i försvarsöverenskommelsen 2015 beskrevs vikten av att stärka den civila försvarsförmågan. I överenskommelsen pekas värnandet av civilbefolkningen, säkerställande av de viktigaste samhällsfunktionerna och bidrag till Försvarsmaktens förmåga vid förhöjd beredskap ut som de viktigaste delarna i det civila försvaret. Att totalförsvaret och det civila försvarets utveckling är viktiga visar också försvarsberedningens rapport , där ambitioner och stora förändringar föreslås inför nästa försvarsbeslutsperiod. står bakom förslagen i rapporten och har också påverkat innehållet i rapporten på ett tydligt sätt, inte minst när det gäller försörjningsfrågor såsom livsmedelsförsörjning och energiförsörjning men också vikten av kravställning på samhällsviktig verksamhet och behovet av ökat nordiskt samarbete kring gemensamma frågeställningar för att utveckla det civila försvaret, inte minst kring försörjningsfrågor. Samma princip bör gälla här som för det militära försvarssamarbetet: säkerhet byggs tillsammans med andra. Det försämrade säkerhetsläget i vårt närområde leder till att kapacitetshöjande åtgärder bör vidtas i närtid för att snabbt stärka hela vårt samhälles motståndskraft. När det civila försvaret nu återuppbyggs måste pengarna användas effektivt och parallella strukturer och duplicering undvikas i största möjliga mån. Det görs bäst genom att bygga på krisberedskapens etablerade strukturer och resurser, även om särskilda krav för kriget gör att särskilda lösningar och dimensionering kan behövas för totalförsvarets behov. I största möjliga mån bör dock särlösningar undvikas. Det är samma aktörer, samma människor och i mångt och mycket samma materiel som ska kunna användas både vid fredstida händelser och vid ett krig. Då kan inte parallella system byggas upp. En utmaning för både krisberedskapen och det civila försvarets utveckling är kapacitetsbrister i vardagen och bristande säkerhetstänk i olika verksamheter. Det är viktigt att de risker och sårbarheter som olika aktörer står inför analyseras och åtgärdas av de verksamhetsansvariga. En god vardagsberedskap leder till en bättre krisberedskap, som också förbättrar förutsättningarna för det civila försvaret, även om förutsättningarna är annorlunda under höjd beredskap och krig, vilket också måste beaktas. Totalförsvaret ställer andra krav än den fredstida krisberedskapen, exempelvis vad gäller uthållighet, agerande och skydd. Sommarens svåra bränder visade tydligt vad som sker när vardagens resurser inte räcker mycket längre än till vardagens behov och på svårigheten att skala upp tillräckligt på nationell nivå när det brinner på flera ställen i landet . Än återstår att lära av sommarens händelser men det kan konstateras att även om räddningstjänsten och ett stort antal frivilliga gjorde enorma insatser så räckte inte våra nationella resurser. Samarbetet med andra länder blev en styrka men också de resurserna tänjdes till sitt yttersta. Av det finns mycket att lära. Samhället måste stå bättre rustat för framtiden. Vägen framåt handlar om att både förebygga kriser och vara bättre förberedd när krisen väl kommer. Det kräver bland annat en modern lagstiftning och att resurser finns på rätt ställen. Men också att organisation och struktur håller. Samhällets samlade resurser behöver kunna användas på ett optimalt sätt, vilket är anledningen till att försvarsmaktens roll vid kriser kan behöva tydliggöras. Vår nationella brandsläckningsförmåga från luften måste bli bättre och det statliga stödet för skogsbrandsbevakning återinföras. Därtill måste det utbildas fler brandmän i hela landet och deltidsbrandmännens villkor förbättras. Frivilliga samt hemvärnet behöver stärkas. En nationell krisfond behöver etableras. Förutom att verksamhetsansvariga behöver satsa på vardagsberedskap och krisberedskap behöver mer resurser avsättas också för det civila försvarets utveckling. Det är inte bara en uppgift för riksdag och regering, utan också för ansvariga på lokal och regional nivå samt för ansvariga statliga aktörer. har framgångsrikt drivit detta inom ramen för försvarsöverenskommelserna för åren 2017–2020. Framöver finns det många områden som är viktiga att utveckla, inte minst befolkningsskydd, räddningstjänst och försörjning av förnödenheter såsom exempelvis livsmedel, läkemedel och energi. I försvarsberedningens rapport uppskattas kostnaden för civila försvarets utveckling till i slutet av nästa försvarsperiod. Frivilliga försvarsorganisationer som del av krisberedskapen och totalförsvaret Svensk krisberedskap och svenskt totalförsvar är beroende av civilsamhället och ett frivilligengagemang bland befolkningen. Vid de flesta samhällskriser visar det sig ofta att samhällsengagemanget är stort och det finns många som vill hjälpa till. Det finns en kraft i det som måste värnas och fångas upp. De frivilliga försvarsorganisationerna och civilsamhällets engagemang i svensk krisberedskap och totalförsvar är också viktigt för folkförankringen. Därför är det angeläget att se över stöd och skattevillkor för frivillig räddningspersonal, exempelvis fjällräddning och brandvärn. Också hemvärnets utveckling är viktigt för . De frivilliga försvarsorganisationerna bidrar på ett värdefullt sätt till hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna och försvarsberedningen skriver att det bör övervägas att utöka de frivilliga försvarsorganisationernas bidrag även i andra krigsförband. Även om frivilligverksamheten har fått mer pengar för åren 2018–2020 vill se över möjligheterna för att ytterligare stärka stödet till de frivilliga försvarsorganisationerna, med betoning på nationella uppgifter vid höjd beredskap. föreslår också att ett cybervärn inrättas för att stärka cybersäkerheten samt samhällets arbete mot informationspåverkan under höjd beredskap och krig. Syftet är att bättre kunna möta hybridhot i form av cyberattacker och informationspåverkan. Cybervärnet ska utgöra en del av totalförsvaret med kompetens som kan nyttjas av olika aktörer inom totalförsvaret. På så sätt kan cybervärnet utgöra en förstärkningsresurs på samma sätt som vissa andra kritiska resurser, och som frivilliga redan gör inom ramen för de frivilliga försvarsorganisationerna. Det är angeläget att säkerhetsaspekterna prioriteras i den fortsatta utformningen av förslaget, inte minst vad gäller säkerhetsprövningar. Trygg livsmedelsförsörjning och en god försörjningsförmåga Svenskt jordbruk spelar en viktig roll i svensk totalförsvarsplanering. Livsmedels-försörjningen har alltid varit viktig för . En aspekt, men inte den enda, av försörjningsförmåga är att öka andelen svenskproducerad mat. För att göra det krävs att svenskt jordbruk är konkurrenskraftigt. Att välja svensk mat framför utländskt producerad mat, och att exempelvis ställa krav i upphandling på att maten som köps in ska ha producerats i enlighet med svensk djurskyddslagstiftning, kan vara ett sätt att öka andelen svenskproducerad mat. Att exportera mer svenskproducerad mat är också ett sätt att öka andelen svenskproducerade livsmedel och den odlingsbara marken. Det är också viktigt ur ett beredskapsperspektiv, inte minst för omställningsförmågan. finns det få lager av mat och förnödenheter i . Istället levereras de flesta varor precis när de behövs. De lager som finns är rullande ute på vägarna. Ur ett beredskapsperspektiv innebär det en sårbarhet för samhället att det inte finns större lagerkapacitet att använda när något inträffar. Om leveranserna till stoppades vid en kris skulle maten i butikerna ta slut . Detsamma gäller även för andra viktiga produkter såsom läkemedel och olika insatsvaror. Ett helhetsperspektiv med strategier för hur försörjningsförmåga ska utvecklas behövs. Här är inte minst tillgång till transporter väsentlig. För är det viktigt att alla led i livsmedelförsörjningskedjan ingår och beaktas när försörjningsförmågan för livsmedel utvecklas. Även den enskilda individens beredskap spelar roll för landets samlade försörjningsförmåga. De ökade kraven som ställs i försvarsberedningens rapport på individens förmåga att klara sig själv i en veckas tid kommer att vara en utmaning för många. Inte minst kunskapshöjande åtgärder kan behöva vidtas för att fler ska ges förutsättning att leva upp till dessa rekommendationer. En förbättrad cyber- och informationssäkerhet Både och har genom rapporter och utvärderingar visat att samhällets arbete med informations- och cybersäkerhet behöver utvecklas och förbättras. Inte minst på nivå. Stora brister finns som leder till sårbarheter på samhällsnivå. FRA anser att säkerheten hos myndigheter och statliga bolag inte är dimensionerad för den hotbild vi ser. ser allvarligt på de sårbarheter som finns och har ett antal förslag för att förbättra samhällets arbete med cyber- och informationssäkerhet. Först och främst vill vi att strategier för ett generellt kompetenslyft inom informations- och cybersäkerhet och säkerhetsskydd tas fram. Eftersom MSB visat att det systematiska informationssäkerhetsarbetet ofta brister på nivå vill vi göra en översyn av befintliga regelverk som styr kommunernas krav på informations- och cybersäkerhet inklusive tillsyn. Därtill behövs strategier för att motverka den ökade trenden med cyberbaserat industriellt ekonomisk spionage. Statsunderstödda cyberaktiviteter som riktas mot påverkar inte bara nationell säkerhet utan också konkurrenskraft eftersom de också riktas mot industrin. Förmågan måste förbättras. En solidarisk försvars- och säkerhetspolitik Nordiska, baltiska och bilaterala försvarssamarbeten vill stärka det nordiska perspektivet i försvars- och säkerhetspolitiken. Länderna i står inför stora gemensamma utmaningar som har gemensamma lösningar. vill att det nordiska samarbetet ska stärkas inom militärt försvar, samhällssäkerhet och civilt försvar. Energi, cybersäkerhet och läkemedelsförsörjning är tre viktiga områden för fördjupat samarbete. Vid sidan av det nordiska försvarssamarbetet har och ett fördjupat samarbetet i både fredstid och krigstid. Det är viktigt, men inte tillräckligt för att avskräcka en större och aggressiv fiende och kan enskilt aldrig ersätta ett svenskt Natomedlemskap där vi också kan utveckla samarbetet med de nordiska länderna i de norra regionerna. vill också se ett djupare försvarssamarbete med de baltiska länderna. Våra gemensamma utmaningar kring innebär att vi behöver arbeta mer tillsammans. Samarbete med de baltiska länderna kan ske inte minst inom säkerhetspolitisk dialog och militär samverkan men också inom det civila beredskapsområdet. och är också intressanta länder i vårt närområde att utveckla rådande försvarssamarbeten med. Utveckla EU inom försvars- och säkerhetsområdet närområde blir osäkrare och gränserna mellan fred och krig har på flera platser börjat suddas ut. Frågan om hur EU och medlemsländerna ska hantera sin försvars- och säkerhetspolitik är mer aktuell . EU behöver kunna bemöta handlingar från andra länder eller aktörer som har som syfte att destabilisera och skapa osäkerhet, även om de inte är rent militära. vill se ett EU som står berett att gemensamt hantera unionens hot och risker. länder behöver ta ett större ansvar för sin säkerhet. välkomnar den fördjupning på försvarsområdet som sker inom EU. EU kan bidra till att utveckla de nationella försvarsmakterna, inte minst genom forskning och stöd i utvecklingen av militära förmågor. Gemensamma inköp av försvarsmateriel i stor skala kan också pressa kostnaderna. Det ökar de nationella försvarsmakternas förmåga till försvar och EU:s möjligheter att genomföra insatser utanför unionen. EU behöver även ta ett större ansvar för internationell fred och säkerhet. vill också se ett stärkt EU-samarbete mot påverkansförsök. Unionen måste ha en stark gemensam motståndskraft och kunna skydda sig mot cyberattacker och andra intrång. En ansvarsfull utvecklingspolitik som stärker individer och lokalsamhällen Biståndet är ett centralt verktyg i arbetet för en rättvis och hållbar global utveckling. har varit en viktig aktör och bidragsgivare till internationellt arbete för fattigdomsbekämpning och bättre miljö genom bland annat klimatbistånd. antogs en gemensam global agenda, Agenda 2030, för utveckling som inkluderar alla världens länder. finns en global överenskommelse om de 17 mål som världen ska fokusera på. Alla länder har sitt eget ansvar för att nå målen. Målen är globala men lösningarna lokala och närodlade, formulerade av lokala aktörers kraft. För är det viktigt att de nya utvecklingsmålen prioriterar de fattigaste, stärker jämställdhet och demokrati, bidrar till en hållbar tillväxt samt begränsar klimatpåverkan och dess effekter. Biståndet är ett medel i arbetet för en rättvis och hållbar global utveckling. En strategisk, effektiv och långsiktig biståndspolitik anser att av bni fortsatt ska gå till bistånd och är öppet för att pröva om mer resurser utöver det ska kunna ges till klimatåtgärder och anpassning. måste vi säkerställa att biståndet gör skillnad i praktiken. Biståndet behöver bli mer transparent, effektivt, förutsägbart och långsiktigt. Prioritering ska göras på de allra fattigaste länderna och på de organisationer som visar uppnådd effektivitet genom att mobilisera de stora resurser som behövs för att hantera framtidens utmaningar. Kopplat till detta finns fortsatt ett generellt behov av att säkerställa att skattepengar som går till bistånd gör skillnad på bästa sätt. Alliansregeringen koncentrerade bilaterala utvecklingssamarbete från ett 70-tal samarbetsländer till cirka 30 med fokus på , vissa konfliktdrabbade länder och till stöd för reformprocesser i .