mot · H6022900 · 2018-11-30 00:00:00 — Arbetet består till stor del av att sprida berättelsen om och visionen av det digitala samhället och därigenom lyfta fram möjligheterna i omställningen. Gruppen bör också med fördel resa i för att skapa kontakt och dialog men också folkbilda om vad digitaliseringen innebär och vad vi behöver göra för att tillvarata dess fulla potential. Den stora utmaningen med digitaliseringen inte minst i välfärden är ofta att skapa trygghet för förändring och att upptäcka möjligheterna med den nya tekniken. I likhet med initiativ i bland annat kan man också tänka sig ett nationellt initiativ i form av en ”Digital dag” med öppet hus hos förvaltningar och företag runtom i där människor får möjlighet att prova på den nya tekniken. vill vidare genomföra en översyn av vilka områden i offentlig sektor som har potential att automatiseras. Översynen ska göras i samarbete med expertmyndigheter såsom utvärdering (IFAU) och (). I samband med detta ska även en struktur för uppföljning och utvärdering av verksamheten etableras. Nationellt ledarskap för digitalisering Utmaningen vad gäller digitalisering av offentlig sektor ligger inte minst i det uppdelade beslutsfattande mellan myndigheter, landsting och kommuner som präglar det offentliga . Det har medfört att olika delar av den offentliga förvaltningen har kommit olika långt. kommer digitaliseringen att vara ett nödvändigt verktyg för bibehållen och förbättrad kvalitet i välfärden och då behövs ett samlat nationellt ledarskap. Det handlar om ett politiskt ledarskap men också om nationella myndigheter som i högre utsträckning än behöver samordna flera av de insatser som görs. Det förvaltningspolitiska målet anger dessutom att det offentliga måste hushålla med allmänna resurser på ett effektivt sätt. I det moderna samhället är digitaliseringen ett av våra främsta verktyg för att uppnå just detta. Digitaliseringen är alltså mer än ett frivilligt verktyg för den som vill utveckla kvaliteten i välfärden, det borde vara en skyldighet gentemot medborgarna och de skattefinansierade verksamheterna. Med fortsatt respekt för det kommunala självstyret och det decentraliserade arbetssätt som på många sätt har tjänat väl behövs därmed ett nationellt digitalt ledarskap och en samordning. Att olika it-system i olika delar av den offentliga sektorn kan kommunicera med varandra är exempelvis avgörande. SKL och olika myndigheter kommer att behöva vara involverade i ett sådant arbete i ännu högre utsträckning än . Den nya Myndigheten för digital förvaltning bör bland annat ta ledartröjan i arbetet med att samordna digitala standarder. Det kan exempelvis handla om en standard för kommuners statistik för kvalitet inom äldreomsorg, skola och andra välfärdstjänster. En förutsättning för att digitaliseringen ska fungera är att olika system kan tala med varandra och det är först när olika aktörer har samma standard för hur information ser ut som detta är möjligt. Då kan sammanställningar av data enkelt göras och stora samhällsnyttor skapas. I arbetet med detta bör myndigheten samverka med andra myndigheter, SKL samt kommuner och landsting. Det behövs en ökad nationell samordning av digitaliseringen inom hälso- och sjukvården och det ligger exempelvis en inneboende utmaning i att 21 regionala och 290 lokala huvudmän agerar självständiga beställare av digitala system. Det leder till parallella utvecklingskostnader för liknande it-system och att interoperabiliteten systemen emellan blir lidande. Många it-system och it-verktyg har samma eller liknande uppgifter i många olika kommuner, landsting och myndigheter, men upphandlas och utvecklas ändå separat med mångdubbla utvecklings- och underhållskostnader som följd. Oavsett om utvecklingen av systemen sker inom den egna myndigheten eller på marknaden efter upphandling innebär det i vissa fall ett ineffektivt användande av skattemedel att liknande system uppfinns parallellt trots att de har samma uppgift. vill därför se över möjligheterna att i vissa fall göra centrala upphandlingar av it-system där kommuner, landsting och myndigheter kan avropa färdigutvecklade system eller verktyg utifrån behov. Det kan vara särskilt värdefullt för mindre kommuner och för att undvika att 290 kommuner behöver uppfinna hjulet varje gång. Generellt kan eventuella dubbla utvecklings- och underhållskostnader undvikas i högre grad. Det kan, i samverkan med våra förslag om ökad standardisering av begrepp och annan data, skapa stora fördelar för såväl arbetet med öppna data som kommunikationen mellan myndigheter samt med medborgare och företag. En ökad digitalisering av bland annat journaler och beslut underlättar delaktighet och transparens för vårdtagare och anhöriga. Nationell patientöversikt (NPÖ) är ett system som gör det möjligt för behörig vårdpersonal att med patientens samtycke ta del av journalinformation som registrerats hos andra landsting, kommuner eller privata vårdgivare. NPÖ är ett steg i rätt riktning men kräver att flera underliggande tjänster är på plats och förberedda för att det ska fungera. Det är centralt att driva på för en snabbare utveckling och ställa tydliga krav på samtliga aktörer inom hälso- och sjukvården kopplat till detta. Det är även viktigt med digitala spår över till exempel vilka som varit inne i en journal och när, vilket ger en starkare spårbarhet än en analog motsvarighet. Det kan säkerställas via exempelvis loggböcker för journalsystem i syfte att värna patientens integritet. Patienter och brukare ska alltid veta att data om den egna hälsan hanteras med stor försiktighet. Vidare ska människor inte behöva vända sig till flera olika platser för att få tillgång till sina journalanteckningar. Vi anser även att patienter ska kunna ha tillgång till samtliga journalanteckningar från sina kontakter med vården på ett och samma ställe. En förutsättning för att detta ska vara möjligt är att journalinformation enkelt och smidigt kan delas mellan samtliga aktörer inom hälso- och sjukvården. En annan utmaning är att uppgifter om patienters läkemedel är utspridda på många olika informationskällor i olika delar av vården samt i de register över recept och uthämtade läkemedel som förs av . En väg framåt för att lösa denna problematik är att undersöka möjligheterna kring en nationellt samlad läkemedelslista för att stärka patientsäkerheten i vården. Det skulle innebära att behörig hälso- och sjukvårdspersonal ges möjlighet att se vilka läkemedel som förskrivits till en patient oavsett vem som har förskrivit de. En sådan nationell läkemedelslista bör också kunna länkas samman med journalsystem. Regeringens har fattat beslut om en nationell läkemedelslista men läkemedelslistan behöver utvecklas till att bli mer heltäckande, exempelvis genom en synkronisering med journalsystemen. Digitala vårdlösningar och översyn av lagstiftning har ett flertal privata aktörer etablerat digitala vårdcentraler, där den som är sjuk kan få hjälp av en läkare med enklare besvär via videosamtal, chatt eller telefon. Läkaren kan även skriva ut recept. Den digitala vården är i grunden en enorm möjlighet och kan fungera som ett komplement till och avlasta den traditionella hälso- och sjukvården vid vissa typer av åkommor. Utvecklingen innebär nya möjligheter för både patienter och läkare. Det kan leda till en bättre arbetsmiljö för de anställda men också till att korta väntetiderna som är ett av svensk sjukvårds största problem. Digitala alternativ kan vara ett sätt att spara mycket restid och väntetid, och kan i andra änden innebära minskad frånvaro från arbetet. En minskad smittorisk för alla genom färre fysiska besök ska inte heller underskattas. Sammantaget har utvecklingen potential att medföra betydande samhällsekonomiska vinster i stort. Medan digitala lösningar är ett viktigt komplement kan det inte ersätta varje vårdbesök. Däremot kan det bli ett första steg i kontakten med sjukvården där information kan ges vilken vård som bör uppsökas. Våra vårdsystem är i hög grad indelade i en regional struktur medan digitala vårdmottagningar utmanar de strukturerna genom att i högre grad verka nationellt. Det är också viktigt att säkerställa kvalitet, säkerhet och likvärdighet i den vård som ges. Vi är nu i en viktig innovationsfas. Ersättningsmodeller behöver utvecklas i takt med att den digitala vårdens roll utvecklas. Sammantaget behövs en översyn av den lagstiftning som berör digitala lösningar inom sjukvården med utgångspunkt att vi behöver identifiera regleringar från förr som riskerar att hämma viktig innovation. Utöver en översyn av lagstiftningen behövs också framtagande av best practice för att kunna utveckla och jämföra digital vård liksom rekommendationer för vilka åkommor som lämpar sig bäst för digital vård samt statistik och metoder för uppföljning. Det finns också anledning att göra evidensbaserad uppföljning av vilken roll den digitala vården bör få i olika delar av och kring de lokala ersättningsmodellerna. Digitaliseringen av svensk sjukvård kräver generellt en bättre samordning och mer nationell standardisering gällande teknik, format och begrepp. Ökad samordning kan bidra till en mer jämlik vård av hög kvalitet och ett bättre resursutnyttjande. Vi behöver göra en översyn av dagens lagstiftning för att säkerställa att den är relevant och inte har en hämmande effekt. Det kan handla om att se över delar av hälso- och sjukvårdslagen (HSL) och socialtjänstlagen (SOL). Det finns mycket som talar för att vi skulle kunna förbättra informationsutbytet mellan exempelvis vårdcentral och äldreboende med vinnare i alla ändar. Kring detta finns särskilt många hinder för en god samverkan mellan kommuner och landsting. måste alltid öppenhet gällande nödvändig information som förbättrar patientens vård och stärker patientsäkerheten vägas mot den personliga integriteten. Digitaliseringen innebär att hälso- och sjukvården kommer bli alltmer tillgänglig för fler. Det finns därmed behov av att göra en översyn av dagens lagstiftning också när det gäller ersättnings- och finansieringsmodeller inom hälso- och sjukvården i syfte att anpassa den till ett allt mer digitaliserat samhälle. som vi bejakar innovationer och en mer tillgänglig vård är det naturligtvis viktigt att säkerställa en god kostnadskontroll. Inriktningen bör vara att kostnaderna ska minska snarare än öka till följd av digitaliseringen. Bland fördelarna med ett digitaliserat samhälle finns bättre offentlig service, lägre kostnader för det offentliga, mer tid för det offentliga att ägna sig åt kärnverksamhet samt minskade kostnader och byråkrati för medborgare och företag. Även om satsningar på digitalisering ofta medför initiala investeringskostnader bör hela processen ses som en långsiktig effektivisering för samhället. Siffror från visar att den offentliga sektorn genom att fullt ut utnyttja digitaliseringens potential kan effektiviseras med . Nedbrutet innebär det att kan frigöras inom svensk sjukvård om digital teknik implementeras systematiskt och brett. För resten av den offentliga sektorn kan effektiviseringarna uppgå till . Ska kunna skörda frukterna av teknikens framsteg måste det offentliga anpassas efter det nya digitala landskapet. Andra länder som ligger här i framkant. nationella digitala plattform X-road är ett intressant exempel på hur det offentliga kan erbjuda medborgare bättre samhällsservice och spara skattebetalarna pengar. Med nya innovativa lösningar har digitaliserat av all statlig service och uppskattningsvis sparas sammantaget i arbetstid – . Totalt sparar av BNP i minskade utgifter. Det är tid och pengar som i stället har kunnat ägnas åt kärnverksamhet eller sparats åt skattebetalarna. X-road består i huvudsak av tre delar där den första delen är den tekniska lösningen (UXP) med säker överföring av information mellan myndigheter samt mellan myndigheter och medborgare, företag och organisationer. Den andra delen är de legala ramverk som skapats kring den tekniska lösningen och som möjliggör för samhället att bli digitaliserat. Den lagstiftning som lyfts fram som viktigast i det sammanhanget är den så kallade ”once-only”- principen som anger att myndigheter bara får fråga medborgare efter en och samma uppgift en gång. Den tredje delen knyter samman de första två till ett gemensamt digitalt gränssnitt gentemot medborgare och företag. I praktiken betyder det att om en medborgare uppgett sin födelseort till en myndighet, i fall då sjukhuset rapporterar in till folkbokförande myndighet , får därefter ingen annan myndighet fråga efter födelseort utan måste istället vända sig till den myndighet som handhar folkbokföringen. Det sparar tid och pengar för såväl myndigheten som medborgaren. I fallet X-road garanterar den tekniska delen säkerhet i överföring mellan myndigheter och medborgare som myndigheterna själva kan ha individuella system, specialanpassade för deras behov. Det viktiga är att systemen kan tala med varandra, inte att de är likadana. Det skapar även en motståndskraft i systemet. Blir en eller flera myndigheter angripna i exempelvis en cyberattack kan de övriga fortsätta att operera självständigt till dess att angreppet är avvärjt. X-road finns i ett antal länder, men mest intressant för svenskt vidkommande är att både och använder systemet och genom det även utbyter viss information länderna emellan . Det rör sig främst om skatteuppgifter genom att skatteverken i respektive land kan få fram information snabbt och enkelt mellan varandra, utan att medborgaren måste resa till det andra landet för att ansöka om skatteformulär, liksom om samarbete mot skattefusk. Möjligheten att skapa ett nordiskt system som kan integreras och underlätta för nordiska medborgare som reser, arbetar och flyttar mellan länderna vore en attraktiv samhällsservice då 120 000 svenskar bor i , och och ytterligare många arbetar på andra sidan landsgränsen men bor i . Det finns stora samhällsvinster med att överföra mer av den statliga byråkratin till en samordnad digital lösning också i . 2017 presenterade Statens servicecenter en undersökning som visade att de statliga myndigheterna tillsammans har fler än 200 datacenter. Nästan hälften av dem finns i där kostnaderna för både lokaler och arbetskraft är de högsta i . Undersökningen bekräftar att kostnaderna för den statliga it-driften är onödigt hög. Här finns möjlighet till effektivisering genom att samordna och flytta ut datacenter i landet. Vidare gjorde en utredning om ett statligt moln, en krypterad it-tjänst som tillhandhålls via internet och som tillgängliggör data från fler platser, som pekade på att det borde gå att spara mellan en och två miljarder vid en väl utvecklad användning, något som dock skulle ta enligt utredaren. Siffran baseras på flera undersökningar och en egen enkät bland svenska myndigheter. Det motsvarar av myndigheternas totala it-kostnad som av uppskattas till . Att det inte blir en ännu högre andel av kostnaden beror på att delar av den information som myndigheterna har är så pass känslig att den inte kan hanteras externt framöver heller. Staten samlar in en rad data om medborgare och det är viktigt att de hanteras varsamt. I ett system som underlättar och samlar dessa data måste all kommunikation ske krypterat och säkert. Ingen utomstående ska kunna ta del av eller mixtra med informationen när den transporteras från en myndighet till en annan. Myndigheter ska kunna sluta avtal med varandra som reglerar tillgången till information samt under vilka premisser och vem som har rätt att hämta information av annan myndighet. På så vis kan det inom vissa områden skapas en högre integritet och säkerhet för medborgarna i hanteringen av deras personuppgifter. delas mer information än vad som är nödvändigt då exempelvis ett körkort eller pass innehåller fler uppgifter än vad som krävs för att registrera ålder eller passnummer. Med ett digitaliserat system kan delningen av personlig information begränsas till det som är nödvändigt och specifikt efterfrågat. I ett digitalt system loggas även alla transaktioner. Det skapar spårbarhet och möjliggör ansvarsutkrävande om en myndighet eller enskild myndighetsperson tar sig friheter utöver det som är lagligt och nödvändigt. I har X-road inte drabbats av något avgörande fel som stängt ned systemet, men 2007 belastades estniska servrar av omfattande angrepp utifrån. Stora delar av samhällsservice såsom banker, nyhetsbyråer och mailsystem gick inte att använda. Även är känsligt för den sortens angrepp utan att ha en så digitaliserad stat. För del ledde angreppen 2007 till en högre medvetenhet om cybersäkerhet och bedöms vara det femte bästa landet i världen på cybersäkerhet enligt Global Cybersecurity Index (GCI) 2017. Ingen stat får vara naiv eller aningslös i skiftet som pågår, men kan ingen stat avstå från att aktivt arbeta med att förbättra samhällsservicen och värna skattebetalarnas pengar, parallellt med att förstärka säkerheten. Vi får inte glömma att även i dagens och gårdagens system finns inneboende svagheter. Priset av en ineffektiv offentlig sektor får inte underskattas som säkerheten i fysiska papper inte får överskattas. En svensk motsvarande tjänst ska så långt möjligt bygga på öppna standarder som möjliggör fri konkurrens och innovation. Oavsett om skulle använda sig av ett färdigt koncept, likt X-road, eller bygga ett helt nytt sådant är det viktigt att det angelägna arbetet med digitaliseringen av det offentliga påskyndas. I har av befolkningen en digital brevlåda, i kontrast till . finns det fyra olika digitala brevlådor i : Kivra, Digimail, Eboks och den statliga ”Mina meddelanden”. lämnade Postnord in en ansökan om att starta en egen digital brevlåda. Myndigheter kan genom olika incitament stimulera människor och företag att använda digitala verktyg och brevlådor. har introducerat möjligheten att få skatteåterbäring för den som har en digital brevlåda. Den typen av incitament är utmärkt för att stimulera fler att välja den digitala brevlådan och kommer aktivt arbeta för att främja fler sådana åtgärder. därmed att alla myndigheter bör få i uppdrag att strategiskt arbeta för att öka utbudet och tillgängligheten av öppna data. uppdrag att främja myndigheters arbete med öppna data bör fortlöpa och om möjligt intensifieras. Samtliga myndigheter bör även tillgängliggöra de allmänna handlingar och det arbetsmaterial som med liten eller ingen kostnad kan bli öppna data. I sammanhanget vill vi även betona vikten av att även frigöra mer realtidsdata för att nyttorna för samhället ska kunna bli så stora som möjligt. har vi i offentlighetsprincipen som innebär rätt för den enskilde att begära ut allmänna handlingar från det offentliga. I praktiken innebär det att myndigheter i hög grad är skyldiga att lämna ut uppgifter. Värt att notera är att en enskild, i strikt mening, inte har rätt att få ut allmänna handlingar i elektronisk form, utan endast på papper. Det finns dock inget förbud mot att lämna ut handlingar i digital form, varför det ändå är vanligt. Vi anser att det bör vara en rättighet att, efter sedvanlig prövning, kunna välja att ta del av en offentlig handling i digital form. Det är en logisk del i ett digitalt samhälle och bör också kunna driva på digitaliseringen av våra offentliga arkiv, vilket är viktigt av både säkerhets- och bevarandeskäl. Denna utgångspunkt bör dock vägas mot om ett sådant utlämnande skulle innebära risker för den personliga integriteten eller risker för att uppgifter som omfattas av sekretess sprids. Samordning och standardisering av begrepp Användning av standarder är viktigt för att för att kunna dela och utbyta data på ett säkert och effektivt sätt och kan bidra till en teknisk och semantisk interoperabilitet. Bland annat har tidigare pekat på att behöver system som bygger på just denna gemensamma grund för att vi ska få en effektivare e-förvaltning. Det är helt centralt för att kunna förstärka kvaliteten inom offentlig sektor och möjliggöra för samhället att skörda frukten av en ökad digitalisering. Samordnad användning av standarder gör det även lättare att skala upp digital innovation. Det skulle exempelvis bli lättare att exportera en smart digital lösning från en myndighet eller ett företag till ett annat. Digitaliseringens fördelar skulle därmed tillfalla fler. En effektiv styrning mot ett digitaliserat samhälle Central politisk funktion med ansvar för digitaliseringen av Digitaliseringen av vårt samhälle är inget självspelande piano. För att på allvar ska kunna ta tillvara på möjligheterna med en genomgripande digitalisering av vårt samhälle krävs ett samlat nationellt ledarskap. Det är särskilt viktigt med tanke på vår decentraliserade offentliga sektor och det stora antalet myndigheter som vi har i . Frågorna skär dessutom igenom samtliga av sakpolitiska områden, vilket innebär att beslutsprocesser ofta blir komplexa och utdragna, fastnar i enskilda stuprör eller att frågor helt riskerar att falla mellan stolarna. Dagens bristande samordning i digitaliseringsarbetet innebär att vi riskerar fördröja och missa viktiga frågor eller att reformer blir halvhjärtade för att vi inte ser hela bilden. Allt detta lägger hinder i vägen för de möjligheter och nyttor som digitaliseringen rätt hanterad för med sig. har konstaterat att regeringen behöver skapa de institutionella förutsättningar som krävs för att myndigheter, kommuner och landsting ska kunna ta sitt ansvar för digitaliseringen inom offentlig förvaltning. Vidare fastslås att styrningen varit kortsiktig, decentraliserad och präglats av bristen på ett helhetsansvar. Dessutom betonas behovet av större långsiktighet och att regeringen behöver stärka sitt grepp om utvecklingen. I slutbetänkandet lyfte att den offentliga förvaltningens digitalisering är en av nycklarna för att nå det it-politiska målet. För att kunna skörda frukten av digitaliseringen behöver vi centralisera för att sedan kunna decentralisera. I ljuset av detta råder ingen tvekan om att digitaliseringsfrågorna måste ges en ökad politisk tyngd och prioritet och ligga närmare den högsta politiska ledningen. I dagens regering är ansvaret spritt och det finns ett antal olika ministrar med olika delansvar för frågorna. tillsatte regeringen även en Chief Digital Officer som är placerad på framåt vars uppdrag därmed löpte ut . Idén är god men funktionen blir enligt många tandlös eftersom den saknar politiskt mandat och tillräckliga befogenheter och därav förmågan att på riktigt vara en drivande kraft. anser att det behövs en central politisk funktion inom med ansvar för att samordna regeringens digitaliseringsarbete och driva på för digitaliseringen av . Digitalisering kräver ett medvetet ledarskap Viljan och förmågan att driva ett digitaliseringsarbete måste finnas brett i den offentliga sektorn. Utöver våra kommuner och landsting har 351 statliga myndigheter och det krävs ett tydligt ledarskap liksom digital kompetens som är tillräcklig även på dessa. Ur ett internationellt perspektiv har inte den offentliga sektorn i en tillräcklig hög utvecklingstakt för att tillvarata digitaliseringens möjligheter. () har dragit slutsatsen att både regeringens och myndighetsledningars styrning av myndigheternas it-verksamhet behöver utvecklas. Det gäller såväl styrning av kostnader och styrning mot nyttor som att göra prioriteringar kring utveckling. Utan en förståelse för vad digitaliseringen av samhället innebär och vad det kan skapa för nyttor är risken överhängande att vissa myndigheter kommer att hamna efter. Ska bli världens främsta land när det kommer till digitalisering har vi inte råd med det. Det behövs en tillräcklig digital kompetens hos ledningen för samtliga myndigheter för att vi inte ska riskera att tappa fart i arbetet. Vi anser även att viljan och förmågan att leda det digitala omställningsarbetet framöver alltid bör beaktas, exempelvis vid tillsättandet av en generaldirektör. Statskontorets roll för att främja ett digitaliserat