· H510371 · 2018-03-13 13:52:56 — har frågat mig om jag anser att bör bevaras för eftervärlden och om staten har ett ansvar för att så sker. Mannaminne framhålls ofta som ett unikt allkonstverk där byggnader och föremål skapar en miljö som också är en viktig kulturell mötesplats. var en betydande konstnär, och jag beklagar hans frånfälle. Som kulturminister bör jag dock inte ha synpunkter på enskilda konstverk. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Frågan om Mannaminnes framtid bör i första hand avgöras inom ramen för den regionala kulturpolitiken. Staten ansvarar för en betydande del av den regionala kulturpolitiska finansieringen genom anslagen inom kultursamverkansmodellen. I flera steg har regeringen stärkt stödet till den regionala kulturen genom att öka anslagen. Den regionala självständigheten är helt central att värna. I andra hand är det detta en fråga för andra aktörer som fördelar bidrag till liknande ändamål. Regeringens ambition är mer kultur till fler. Kulturbudgeten har stärkts med 1 ½ miljard kronor . har en regering satsat så mycket på att kulturella uttryck ska kunna främjas och utvecklas i hela vårt land. Till den som till äventyrs inte har varit på eller sett Mannaminne är det enda man kan säga: Åk dit! Det är väl värt ett besök. I interpellationssvaret beskrivs det som ett konstverk, men det är inte hela sanningen. Mannaminne är en fantastisk kollektion av dels en massa konstverk, dels arenor för andra kulturella uttryck. Det är allt från värdshus och hotell till en rad olika museer, utställnings- och konsertmöjligheter och mycket annat. Det som bekymrar mig lite i svaret är att kulturministern ger uttryck för en så pass passiv syn på de kulturella yttringar som finns runt om i landet. Anledningen till att frågan aktualiseras är, precis som kulturministern sa, att , som är skapare av Mannaminne och har varit motor i dess utveckling , tragiskt och alldeles för tidigt nu har gått bort. När en sådan person försvinner från oss är det naturligt att ställa sig frågan: Hur ska vi bevara det han har skapat för eftervärlden? Det finns många som är engagerade i Mannaminnes fortlevnad. Men faktum är att Mannaminne ligger i en liten kommun med begränsade ekonomiska resurser, och detta i en liten region med en liten kulturbudget. , som jag representerar, är på många sätt i strykklass när det gäller fördelningen av statens kulturanslag. Därför blir det naturligt att se om det finns ett nationellt intresse för detta. De frågor jag ställer i interpellationen är: Anser kulturministern vara värt att bevara? Och anser kulturministern att det finns ett statligt ansvar i detta? Dessa frågor besvaras egentligen inte i klartext. Om man mellan raderna ska försöka tolka kulturministern verkar det som att regeringen och anser att svaret är nej och att detta är en fråga för regionfullmäktige i och inte en fråga för regering och riksdag. Jag kan egentligen inte tolka det på något annat sätt än att den oproportionerliga centralisering som vi har i kulturpolitiken - och har haft - tyvärr fortsätter. Detta är någonting som jag tycker att vi borde ta på fullaste allvar. Det gäller inte bara denna fråga, utan det är ibland så att om det sker någonting runt om i landet, till exempel i , är det en regional fråga. Men när ungefär samma sak sker i blir det på en gång ett nationellt intresse. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Det går att dra en tydlig parallell till när en av mina riksdagskollegor ställde en fråga till statsministern om angående huruvida det haveri och de brott mot vallöften som sker där är en fråga för riksdag och regering. Nej, säger statsministern, trots att han själv är född i samma kommun. Det här är en regional fråga, säger han. kallar regeringen till presskonferens i en annan regional fråga, nämligen Nya i . På samma sätt är det med detta. Om Mannaminne hade legat lite närmare är jag övertygad om att kulturministerns svar inte hade varit så här passivt. Jag är helt övertygad om att detta hade varit en nationell angelägenhet . Detta vore ett fantastiskt tillfälle att visa att statens kulturpolitik gäller hela landet och inte är den Stockholmsfråga som det har varit under . Men jag får beklaga att det tyvärr verkar som den centralisering vi har sett fortsätter. Det är åtminstone det som genomsyrar kulturministerns svar. Det är glädjande att höra att det finns ett kulturpolitiskt engagemang hos ekonomisk-politiske talesperson . är det anmärkningsvärt med tanke på att om det är något parti i denna kammare i riksdag som fullständigt skär bort all kulturpolitik och alla investeringar i kultur i hela vårt land är det . skiljer sig från mängden. har i stort sett ingen kulturpolitik för hela landet att tala om. Det finns för alla att ta del av i budgetförslagen, och det går att jämföra budgetförslag med alla andra allianspartierna men alldeles särskilt med regeringens politik. har ingen politik för hela landet. Det har däremot regeringen. Vi gör enorma satsningar - enorma, historiska. Vi har investerat i och ökat kulturbudgeten med 1,5 miljarder. Det har skett i historia. Dessutom har en större andel av statens samlade utgifter gått till kultur. Det är anmärkningsvärt att som ekonomisk-politisk talesperson fibblar med siffrorna. laborerar med dem och försöker göra gällande att skulle vara förfördelat i fördelningen av pengar till regional kultur. Det stämmer inte. Faktum är att hur man än räknar får en andel av finansieringen som är fullt rimlig och ofta ligger över riksgenomsnittet. Riksgenomsnittet är per invånare. I är det per invånare. Det är en händelse som ser ut som en tanke att det , när vi får höra framföra sitt inlägg, faktiskt är källkritikens dag. Det tycker jag att vi ska ha i åtanke när vi nu får höra kulturministerns försvar, så att säga, för varför man inte satsar. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Om mer resurser på totalen är det enda saliggörande i den här debatten skulle det rimligen ha varit kulturministern som hade velat satsa på kulturen runt om i landet och inte jag. är det faktiskt så att det är kulturministern, som står och skryter om sin totala kulturbudget, som säger nej till att ta det här ansvaret. Jag blir beskylld för siffertrixande. Det jag gjorde var att ta den summa som kommer till del regionalt och jämföra den med det totala utgiftsområdet. Jag konstaterar att jag tycker att en större del av de resurser som vi lägger i statsbudgeten på kultur, oavsett totalsiffra, bör gå till de regionala satsningarna. Det intressanta är inte bara vad som står på sista raden utan hur man faktiskt fördelar de här olika resurserna. Vad har hänt ? Små biografer runt om i landet har fått hög moms som man för de statliga museer som Stockholmskommunerna är fullständigt nedlusade av - det är ju här de allra flesta statliga museer ligger - av en riksdagsmajoritet anförd av kulturministern har genomfört en reform som innebär fri entré. Jag kan konstatera att en bråkdel av de pengar som anser vara rimliga att lägga på fri entré till statliga Stockholmsmuseer hade kunnat lösa frågan om Mannaminnes framtid . Vi gör alla olika prioriteringar. Kulturministern har gjort sina, och vi i kommer att fortsätta att göra våra. Jag vill poängtera att den regionala samverkansmodell som kulturministern hänvisar till såg dagens ljus under alliansregeringen och under direkta inflytande. Jag tycker att det är bra att kulturministern håller fast vid den. Jag tycker att det är bra att kulturministern nämner den i sina anföranden. Men det här förpliktigar. Det här måste fortsätta. Decentraliseringen av statens kulturbudget måste fortsätta. Jag tror att de som lyssnar på den här debatten och de delar av styrelsen för Mannaminnes Vänner som sitter här på läktaren är ganska ointresserade av att det kastas skit mellan de politiska blocken och av vems fel det egentligen är. Jag skulle vilja anslå en betydligt mer positiv ton i den här debatten. En sund kulturpolitik måste rimligen vara i rörelse. Bara för att det är så att de flesta statliga direktstöden till anläggningar, museer, teatrar och liknande går till storstadsregionerna måste det inte fortsätta att vara så. De som engagerar sig i den här frågan och de som hör av sig till mig som representant för undrar hur man ska agera. Har kulturministern några tips? Om man vill få upp en anläggning som Mannaminne i världsarvshjärta på den nationella arenan så att det kan få en direktkoppling till den nationella kulturpolitiken - hur ska man göra då, ? Eftersom vi nu har den största kulturbudgeten någonsin i vårt lands historia och vi har en regering som vill investera i mer kultur till fler har vi naturligtvis också investerat i de olika myndigheter som fördelar stöd över hela landet. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Kultursamverkansmodellen är, precis som säger, en modell för fördelning av medel som finns över hela landet och sattes på plats under den borgerliga regeringen. Vi har fortsatt att öka det statliga stödet till den, men den är bara en del av hur vi fördelar alla kulturpolitiska medel. Vi har bland annat ökat stödet till , där man kan ansöka om medel för att bedriva kulturverksamhet. Vi har också förstärkt stödet till kulturmiljövård och lagt fram en hel kulturarvspolitik som har fått stöd och som dessutom ger ytterligare resurser till en rad olika plattformar för att kunna utveckla initiativ. Jag vill mena att kultursamverkansmodellen är en god modell som vi fortsatt kommer att investera i. Det finns helt enkelt mer möjligheter . Men en utveckling som jag inte vill se är att statsråd står och pekar ut enskilda allkonstverk eller verksamheter runt om i vårt land. Jag tror på subsidiaritetsprincipen. Jag tror på att vi ska ha kommuner som samverkar i regioner och att man sedan i regionerna gör fördelningar. Jag tror att det är gott. Det ska inte stå och falla med ett enskilt statsråds preferenser när det gäller vad man tycker om eller inte. Det är inte min sak. Min sak är att försvara den fria konsten och skapa förutsättningar för den. Det gör jag bland annat genom att se till att vi har den största kulturbudgeten . Förutom investeringar i hela landet genom kultursamverkansmodellen och genom att öka finansieringen till andra myndigheter som ger stöd till olika verksamheter satsar vi också på med över hela landet. Vi satsar på biblioteken med . Vi har öppnat för gratis släktforskning i alla våra arkiv. Vi har precis nu presenterat ett nytt mediestöd som vi också kommer att öka finansieringen till och som är säkrat för att det ska finnas lokal journalistik över hela landet. Vi har en kraftfull politik för hela landet. Jag är inte alls intresserad av att koncentrera någonting till våra storstäder. Här i storstäderna finns det ju ofta både stort utbud och möjlighet att ta sig till kulturen. På landsbygden är förutsättningarna helt andra. Jag som kommer från landsbygden i dess rätta mening vet att man behöver skapa förutsättningar för att ta sig till och från kulturen men också att det ska finnas ett utbud. Det ska inte vara avhängigt av var man bor eller om man har rika föräldrar om man ska kunna ta del av kultur eller utöva kultur. Som sagt vill jag verkligen betona detta med finansieringen. Eftersom interpellanten skriver så tydligt i sin fråga att är förfördelat vill jag säga att det inte är förfördelat. Utgiftsområde 17 omfattar väldigt många fler saker än bara kulturpengarna. Det omfattar också pengarna till idrotten och till folkbildningen. Kulturdelen är en alldeles särskild del, så man får räkna lite noggrant där. Det fanns en viss förväntan bland alla de eldsjälar som hade engagerat sig i och för Mannaminne inför interpellationsdebatten. Tyvärr har jag redan tvingats notera en viss besvikelse, och det är en besvikelse jag delar. Det är bra att kulturministern är tydlig. Vi har fått tydliga besked om att inte alls kan förvänta sig mer medel. Jag tror att citatet ordagrant var: får nog. Jag delar inte den bilden. Det måste vara en rimligare regional fördelning i de statliga kulturmedlen. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Något som återkom i statsrådets svar och i det kulturministern nu har sagt är att anser att hon inte kan ta ställning. Men då vill jag hävda att varje gång det läggs fram en kulturbudget i fortsätter det att vara en storstadsfixering i lokaliseringspolitiken och den statliga direktfinansieringen till institutioner. Varje gång man lägger fram en budget där man inte förändrar detta är att ta ställning, det vill säga att aktivt välja att inte verka för en rimligare regional fördelning. Även ett icke-ställningstagande, som kulturministern gör, är de facto att stå upp för att ingenting förändras. Det är oklokt. Det vore rimligare om vi i bred enighet kunde slå fast att här behövs en starkare regional balans. Det är inte rimligt att de statliga kulturmedlen går till storstäder som redan har det väl ställt. Det är rätt att till exempel värna och främja Mannaminne. Vi gör alla klokt i att inte lägga ord i andras mun och definitivt inte att lägga ord i andras mun som inte stämmer överens med verkligheten och dessutom säga att man citerar. Lyckligtvis finns allt på band. ((C): Det är bra.) .så kolla fakta på denna källkritikens dag. Jag sa utifrån det påstående som gör i interpellationen om att skulle vara förfördelat att det inte är så. Man är över genomsnittet i kulturdelen. Jag vill absolut understryka att jag inte är nöjd med kulturens ställning i vårt land. Jag kommer att fortsätta att kämpa för, försvara och skapa förutsättningar för den fria konsten. Jag är glad för att vi nu tack vare den här regeringen har den största kulturbudgeten i vårt lands historia. Vi har ökat den kraftigt, men mer behöver göras. Men jag är också mån om att bevarandet och investeringarna i kultur inte görs av politiker som och jag själv. I stället ska professioner - expertis - i kultursektorn göra den bedömningen. Jag är politiker, inte recensent eller kulturvetare. Jag har min examen i statsvetenskap. Då ska jag hålla mig till det vi politiker ska göra, nämligen försvara och skapa förutsättningar. Överläggningen var härmed avslutad.