ip · H510334 · 2018-01-24 00:00:00 — Interpellation 2017/18:334 En utredning om dödshjälp av (M) till Socialminister (S) Dödshjälp praktiseras legalt i allt fler länder i världen. Här i är dödshjälp tillåten i till exempel . I är dödshjälp tillåten i de amerikanska delstaterna liksom det är i hela . I förvägras dock människor fortfarande rätten till sin egen död. Till diskussionen om dödshjälp är många svåra frågor, såväl etiska som juridiska, kopplade – frågor som inte ska gömmas undan. Tvärtom behöver alla svåra frågor om exempelvis var gränsen för dödshjälp ska gå komma fram i ljuset för att noggrant utredas och diskuteras. Legalisering av dödshjälp innebär tveklöst svåra avvägningar och gränsdragningsproblematik. Därför behövs en utredning som med utgångspunkt i den enskildes rätt till självbestämmande undersöker hur en strikt reglerad dödshjälp skulle kunna tillåtas i . Detta ligger också i linje med vad (Smer) har efterlyst. Smer slog nämligen i sin skrivelse Avgörande i livets slutskede (dnr 14/08) fast att ”det är angeläget att den oklarhet som råder om de rättsliga betingelserna för beslut i olika livsslutssituationer skingras. Det behöver således utredas i vilken mån man kan öka patienters inflytande över beslut i livets slutskede”. I skrivelsen pekade Smer särskilt på att utökade möjligheter till palliativ sedering bör utredas. Det innebär att patientens medvetandenivå sänks med hjälp av läkemedel. En majoritet i rådet ville också se en utredning om läkares möjlighet att i speciella fall förskriva läkemedel för att möjliggöra självvalt livsslut. Den så kallade Oregonmodellen, som är en form av dödshjälp som tillämpas i bland annat just delstaten i liksom i , ligger i linje med vad Smer vill utreda, det vill säga möjligheten för läkare att i särskilda fall medverka till självvalt livsslut genom läkemedelsförskrivning. Modellen är en strikt begränsad form av dödshjälp, och hur en liknande modell kan införas i bör enligt undertecknad utredas. Med anledning av ovanstående vill jag fråga socialminister : Är ministern beredd att ta initiativ till en utredning om hur en strikt begränsad och reglerad form av dödshjälp, såsom den ovannämnda Oregonmodellen, skulle kunna tillåtas i ? har frågat mig om jag avser att låta utreda frågorna om brister och gråzoner i vården vid livets slutskede samt hur en strängt reglerad rätt till dödshjälp bäst skulle kunna utformas. Om inte så vill veta hur jag ställer mig till att låta frågan prövas i en folkomröstning, så som skett i ett antal delstater i . har frågat mig om jag är beredd att ta initiativ till en utredning om hur en strikt begränsad och reglerad form av dödshjälp, såsom den så kallade Oregonmodellen, skulle kunna tillåtas i . Svensk hälso- och sjukvårds uppgift är att förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Till det hör också att lindra lidandet och främja livskvaliteten för patienter som befinner sig i livets slutskede på grund av progressiv och obotlig sjukdom eller skada. Det är oerhört angeläget att patienter som befinner sig i den situationen får en så god vård som möjligt. Som all annan vård ska vård i livets slutskede bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet. När det gäller vård i livets slutskede har det gjorts mycket på nationell nivå för att främja en positiv utveckling. har tagit fram ett nationellt kunskapsstöd som ger god vägledning för styrningen och ledningen av den palliativa vården. Genom regeringens stöd till regionala cancercentrum har ett vårdprogram för palliativ vård tagits fram, som är tillämpligt oavsett vilken diagnos det gäller. Regeringen ger också stöd till Svenskt Demenscentrum, som bland annat tillhandahåller kunskapsstöd och en webbutbildning om palliativ vård. har publicerat rekommendationer om smärtbehandling i livets slutskede. har tydliggjort vilka regler som gäller när plågsamma symtom inte kan lindras på något annat sätt än att genom palliativ sedering påverka patientens medvetandegrad. finns särskilda föreskrifter från om livsuppehållande behandling, som bland annat anger förutsättningarna för att avbryta sådan behandling. Till föreskrifterna finns också en handbok som ger ytterligare stöd i vården. Det fungerar som ett viktigt verktyg för uppföljning och förbättringsarbete. I sin uppföljningsrapport konstaterar att trenderna tyder på en stadig förbättring men att det också finns behov av förbättringar inom vissa områden. Det är naturligtvis angeläget att landstingen och kommunerna bedriver ett fortsatt förbättringsarbete inom den palliativa vården. Dessa insatser svarar delvis upp mot de frågor som lyftes fram av 2008 i den skrivelse som och refererar till när det gäller gråzoner i vården. Frågan om dödshjälp är en komplex och svår fråga. Den har många olika aspekter och ska diskuteras med stor ödmjukhet. I grunden har jag dock ingen annan uppfattning än de av mina företrädare som har debatterat med. Jag är inte beredd att initiera en utredning om dödshjälp och anser inte heller att det vore lämpligt med en folkomröstning i frågan. Som själv konstaterar finns det inte heller i något tydligt stöd för sådana initiativ. Jag har naturligtvis stor respekt för de synpunkter som förs fram i debatten både av dem som argumenterar för och av dem som argumenterar emot dödshjälp. Jag har också stor respekt för de personer som befinner sig i den svåra situation som obotlig och dödlig sjukdom innebär och för deras anhöriga, liksom för dem som uttrycker oro för vad legaliserad dödshjälp skulle kunna innebära ur ett samhällsperspektiv. Jag har stor respekt för dem som säger att legaliserad dödshjälp skulle innebära en principiellt avgörande förändring av såväl läkarrollen som hälso- och sjukvårdens uppdrag. Regeringen har inga planer på att se över den ordning som råder i . Jag är medveten om att detta är en fråga som kommer att fortsätta att debatteras både i och i omvärlden och som vi även fortsättningsvis kommer att behöva förhålla oss till. För debattens skull ser jag därför positivt på den kunskapssammanställning som har publicerat och som förhoppningsvis kan bidra till en mer kunskapsbaserad och saklig debatt i frågan. Fru talman och fru statsråd! Tack för svar, och glöm mina lite hårda ord tidigare i debatten! Jag kommer att bli lite känslosam här också, för detta är en viktig fråga som berör oss djupt. Det är en viktig, angelägen och känslig fråga vi diskuterar. Jag tycker att statsrådet har ett hyggligt tonläge i svaret. Vi folkvalda, som i denna fråga verkligen företräder folket och den breda folkmajoriteten, avfärdas inte lika iskallt och okänsligt av statsrådet som av till exempel och en del religiösa krafter. Men i sak är statsrådet obeveklig. Hon hänvisar till en del utredningar och projekt som har gjorts, och det är bra. Men det är fortsatt blankt nej till det som , Smer, har begärt : en utredning om att förbättra den palliativa vården över hela landet. Vården har brister, och det borde göras en utredning för att se om den räcker till eller inte och hur det är med gråzonerna mellan smärtlindring och den dödshjälp som läkare faktiskt kan sätta in genom terminal sedering. Läkaren bestämmer, och patientens vilja räknas inte. Man borde också undersöka hur en strängt reglerad rätt till dödshjälp skulle kunna utformas i . Men det är nej till denna framställning från . Min interpellation är mycket lång; det medges. Men den innehåller verkligen de starka argument som jag och många andra menar så starkt talar för att man ska utreda och införa en rätt till dödshjälp vid svåra lidanden i livets slutskede. Jag tycker att socialminister tar på sig ett stort ansvar när hon , , med den kunskap vi har om dessa viktiga frågor genom till exempel Smers alldeles utmärkta kunskapssammanställning, inte har modet och kraften att åtminstone låta utreda frågorna så att debatten kan djupna och breddas. Jag är övertygad om att inom har infört en rätt till dödshjälp i det fåtal fall när detta är en människas yttersta vilja vid svåra lidanden i livets slutskede. Varför gjorde inte regeringen mer ? Så kommer det att heta. Varför denna passivitet? Och ja, jag vet att Alliansen och socialminister gjorde lika lite. Men då var inte Smers kunskapssammanställning framme - den som övertygande visar att argumenten för stärks och att argumenten emot inte håller. Jag inser att frågan om en rätt till dödshjälp liknande den som finns för nära 90 miljoner människor i sex amerikanska delstater och i är så känslig att frågan om att införa den, eller att åtminstone utreda den, först kanske måste förankras på en partistämma eller partikongress. Jag vädjar till socialministern och till ansvarsfulla ledande politiker i alla partier att ta sådana initiativ i sina partier. Observera noga att frågan har avgjorts genom beslutande folkomröstningar i många fall, och med bred majoritet. Dödshjälp enligt Oregonmodellen är väl förankrad på andra sidan , och det finns inga planer på att backa tillbaka. I har journalisten , som var med och drev igenom rätten till abort, efter en svår cancer skrivit den lysande . Om du som lyssnar, eller socialministern, tvekar i denna fråga: Läs boken, och det finns inga tvivel kvar! Journalisten vädjade på om nåd att få dö i sin svåra cancer. Två ledande läkare i var emot dödshjälp men ändrade sig när de drabbades av svår cancer, och så vidare. Opinionen i frågan är kristallklar. av folket är för. Det har kommit en färsk undersökning från Novus som visar att är entydigt för och att är emot, i likhet med politiska partier och . Tack, ministern, för svaret som jag naturligtvis hade önskat skulle vara lite annorlunda! Jag hade verkligen önskat och någonstans hoppats att ministern i alla fall skulle öppna dörren på glänt för att titta på dessa angelägna frågor. För min del hade det varit enklare och mer bekvämt om jag hade låtit bli att delta i den här debatten och om jag hade struntat i att lyfta frågan om dödshjälp till debatt och diskussion. Detta är nämligen en svår diskussion. Det handlar om svåra etiska avvägningar och en diskussion om gränsdragningar. Men jag tycker inte, fru talman, att vi politiker får ducka för svåra frågor. Tvärtom har vi ett ansvar för att sätta strålkastarljuset på dem, diskutera dem och utreda dem på ett seriöst och bra sätt. Jag tycker att det i någon mening är ett svek att den här regeringen inte agerar i frågan, på samma sätt som jag tycker att det är ett svek att tidigare regeringar, oavsett färg, inte heller har gjort det. Det är ett svek mot de människor som desperat vädjar om att få hjälp att ta kontrollen över sitt lidande och sin död. Jag tycker att det är ett svek mot de principer som vi annars håller för självklara, nämligen rätten till ett eget liv och rätten till självbestämmande. Detta är en rätt som tydligen inskränks när man närmar sid döden och är i en desperat och svår situation. Jag kan inte blunda för de svåra berättelser och vittnesmål som kommer mig till del. Det är människor som är sjuka i till exempel och som vädjar om att slippa kvävas till döds. Det är personer som vill ha kontroll över livets slut och få möjlighet till ett lugnt och ordnat avslut i stället för en död präglad av smärta och ångest. Inför den här debatten liksom inför den förra debatten som jag och hade med ministerns företrädare tog jag av mig min partinål, för detta är inte en partipolitisk debatt. Detta är en allmänmänsklig fråga. Det är en fråga om etik och om synen på individens rätt. Jag tycker att den som motsätter sig dödshjälp, som säger nej, som ministern nu tyvärr verkar göra här, och inte är beredd att ens lyfta på stenen och utreda frågan faktiskt måste svara på frågorna om varför människors rätt till självbestämmande så kraftigt begränsas vid livets slut. Varför ska inte också den som ska dö, den som lider av fruktansvärd smärta och ångest, få möjlighet att själv avgöra hur hens liv ska avslutas? Det tycker jag faktiskt att man måste besvara om man inte ens är beredd att utreda frågan. Precis som var inne på i sitt tidigare inlägg har vi fått mycket värdefull ny kunskap. Det har bland annat Smer, , bidragit till. Man har gjort en kunskapsöversikt över de erfarenheter som finns från andra länder där dödshjälp praktiseras och är legalt. Längst erfarenhet har man i den amerikanska delstaten , men det finns även erfarenheter från i . Den kunskapssammanställningen tycker jag på ett bra sätt visar att de farhågor som ofta lyfts fram i debatten gällande det sluttande planet och annat inte är sanna och att det heller absolut inte finns ett motsatsförhållande mellan en god palliativ vård och dödshjälp. I stället visar sammanställningen att de faktiskt går att förena och att det snarare kan bidra till att förstärka den palliativa vården. Dödshjälp är en svår fråga som jag anser att vi politiker inte får undvika. Vi får inte rygga för den därför att den är svår. Den svenska debatten om dödshjälp har pågått i vågor . säger nej till dödshjälp, men kåren är inte helt enig. Seniora doktorer är mer för än yngre doktorer. legaliserar allt fler länder dödshjälp i någon form. I har mer än 60 000 personer undertecknat ett medborgarinitiativ, och det innebär att den finska måste ta upp frågan. I den svenska debatten har argument för och emot dödshjälp framförts. En del av dem har inte varit faktabaserade. Det är ett av skälen bakom att har tagit fram sin rapport. Jag sitter i rådet. Vi tog fram en rapport , men vi såg att här behövs mer kunskap. Därför har vi nu tagit fram underlag om den så kallade Oregonmodellen som finns i fem amerikanska delstater och som för nu också infördes av liberalerna i . Sedan finns det också uppgifter om den dödshjälp som erbjuds i , och en del andra länder. Modellerna skiljer sig åt. Oregonmodellen som har funnits erbjuder assisterat döende genom att den som efterfrågar hjälp själv tar ett läkemedel. Kriterierna är att man är terminalt sjuk, har mindre än kvar att leva, är och har förmåga att ta beslut om sin vård. I däremot har man det som kallas eutanasi, och där kan alltså läkare ge läkemedlet genom injektion. Där är villkoret att vederbörande lider outhärdligt. Smers rapport tar upp argument för och emot. En del är faktabaserade. Man avvisar till exempel att det här skulle vara ett hot mot människor med funktionsnedsättningar. De berörs inte alls av den här modellen. Tillgången till palliativ vård eller inte påverkar inte heller efterfrågan. Syftet med Smers rapport är att få en bred samhällsdebatt och ge vägledning om hur man ska gå vidare. Frågan om utredning behandlades vid , och beslutet blev: Liberalerna bör avvakta den kommande debatten och Smers ställningstagande till resultatet av den innan partiet tar ställning i sakfrågan. Det här är en viktig medborgarfråga. Det är inte en professionsfråga. Jag skulle önska att samtliga partier initierar debatter inom sina partier med kunskapsunderlaget som bas. Jag märker att när jag lyfter fram fakta för och emot blir reaktionen: Det här måste jag tänka på, för jag har ju reagerat känslomässigt på ja eller nej till att utreda den här frågan vidare. Jag hoppas verkligen att alla partier som lyssnar till den här debatten tar det här till sig. Läs rapporten ordentligt och ha egna diskussioner inom partierna så att ni vet säkert vad det är för fakta som finns i frågan. Tack till interpellanterna för en väldigt viktig och svår debatt! Jag tänker på det som sa i sitt inlägg här nu om att partierna behöver ta till sig Smers rapport och föra debatten i de egna partierna. Den här frågan väcker mycket känslor på många olika sätt. Den berör på något sätt det innersta i oss alla - rätten att slutgiltigt få ha en kontroll och ett självbestämmande över när man vill och behöver avsluta sitt eget liv. Jag vet att min företrädare har debatterat den här frågan i kammaren med er. Ni, inte minst , har ett väldigt långt engagemang i den här frågan som jag har kunnat följa. Jag vet att också framförde att han inte tyckte att utredningsformen kanske är den bästa formen för den här frågan utifrån att det förmodligen i en parlamentarisk utredning skulle vara väldigt svårt för enskilda partier som har satt ned en fot i frågan att ändra sig. Rapporten från Smer var någonting som tog upp och som vi väntade på i samband med den förra interpellationsdebatten. Man ville kanske luta sig mot den för att frågan skulle klarna lite grann. Jag kan konstatera utifrån Smers rapport att man inte återkommer med någon ny rekommendation till regeringen att lyfta frågan i en utredning. Det får gärna kommentera sedan. Det är svårt att vi inte har professionerna med oss i den här frågan, även om det naturligtvis finns enskilda som är av en annan uppfattning, vilket jag också har respekt för. Men generellt sett menar man att detta skulle ändra själva grunden för läkarnas roll i hälso- och sjukvården och de facto också grunden för det sätt som man bedriver svensk hälso- och sjukvård på. Vi har också gjort ett ganska stort utvecklingsarbete inom den palliativa vården. Jag är medveten om att det finns mer att göra, men det tas ändå steg i rätt riktning. Jag tänker ibland på det här med opinionsundersökningar om den här frågan. När det handlar om sådana här svåra och djupa etiska frågor kan svaren man får bero mycket på hur man ställer frågorna. Därmed inte sagt att det inte finns en opinion för någon form av dödshjälp i , men jag har sett siffror på allt från till , lite beroende på hur man ställer de här frågorna. Det får vi också ha respekt för. Jag vill först instämma i lysande och tydliga inlägg och i lika tydliga inlägg. är det socialministern vi diskuterar med, men socialministern står för den uppfattning som åtta partier, en del av läkarkåren och en del kristna kyrkor står bakom. De tycker likadant som de som enligt Novus undersökning, som just kommit, är emot rätt till dödshjälp. Jag menar att det inte är 40-90, utan att det ligger på 70-80. Vi vet också vad utfallet har blivit i de folkomröstningar som har hållits i . I samtliga har det funnits en bred majoritet för, utom i en delstat där den katolska kyrkan mobiliserade starkt, och det blev väldigt jämnt. Det är inte katolska kyrkan eller kristna kyrkor i övrigt i och inte heller som ska avgöra den här frågan, socialministern. Det är svenska folket som ska göra det. Jag träffar svenska folket, och det gör socialministern också. De är för. De har anhöriga som har lidit, och de ser på det här på ett nyktert sätt. Det är ett bekymmer att svenska folket är för och att de politiska partierna tyvärr inte företräder svenska folkets uppfattning i frågan. Man kan dra en parallell till en liknande situation i för tre fyra . I migrationsfrågan var det en entydig uppfattning i folkopinionen, men sju partier var av en helt annan uppfattning. Det håller inte i längden. Jag hoppas att det kommer att ändras vartefter. Demokrati betyder folkvälde. Jag vill att vi gör på ett typiskt svenskt sätt, nämligen att vi utreder frågan och får ett förslag på hur Oregonmodellen, som jag tycker är bäst, skulle kunna införas, och sedan får vi diskutera det. Vi kan inte låta införa det eller något liknande. Som jag ser det handlar det om ett riksdagsbeslut eller en folkomröstning. säger socialministern: ingen utredning, inget förslag och ingen folkomröstning. Det betyder att vi är på samma ruta som vi har varit på . Det är inte hållbart. Vilka är argumenten mot en folkomröstning? Det är en svår fråga. Men partierna, regeringen och är inte representativa för medborgarna i denna fråga. lyfter man upp svåra frågor till folket, ofta då partierna har olika uppfattningar. Det har vi inte riktigt . I stället finns det en diametralt motsatt uppfattning mellan partierna och svenska folket. Jag kommer att börja driva den här frågan. Men jag vill att det står fullständigt klart att jag vill att det avgörs på vanligt svenskt sätt, med en utredning. Man bör titta på den kunskapssammanställning som Smer så förtjänstfullt har gjort och ta fram ett förslag om hur en strängt reglerad rätt skulle kunna utformas, och sedan får vi diskutera det. Om vi inte kan lösa det i , vilket jag är övertygad om att vi gör , får vi väl ta en folkomröstning då. Men om det inte ens tillsätts en utredning får vi ta en folkomröstning möjligt. På det sättet ser jag på frågan. Jag skulle ha citerat och här. De är två starka personligheter med ett entydigt budskap. Läs bok, socialministern! Då kommer vi att vara överens. När jag och för ganska exakt debatterade just den här frågan med minister företrädare, , sa : "Det är naturligtvis helt omöjligt att föreställa sig hur det är att sitta i dödens väntrum. Dessutom är den erfarenheten helt individuell." Och precis så är det. Därför är det, i alla fall för mig, helt självklart att lyssna på de människor som sitter där, i dödens väntrum - för att använda ord. Varför ska människorna som sitter i väntrummet inte själva få bestämma när de ska kliva över till andra sidan? Jag önskar att ministern svarar på den frågan. I sitt svar, både det första och det andra, lyfter ministern fram vikten av god, kvalitativ och tillgänglig palliativ vård. Om det är vi naturligtvis fullkomligt överens. Jag är glad över att den palliativa vården har utvecklats och alltjämt utvecklas. Jag välkomnar mycket av det som ministern lyfter fram när det gäller förbättrade riktlinjer, nationellt kvalitetsregister och annat som förhoppningsvis bidrar till att förbättra kvaliteten men också gör den palliativa vården mer likvärdig över landet. Vi vet att det finns problem med det. Jag tycker dock att vi måste vara uppriktiga och ärliga i den här debatten. Vi måste konstatera faktum, nämligen att den palliativa vården har sina begränsningar. De allra flesta dör i vårt land en smärtfri och förhoppningsvis ångestfri död. Men det gäller inte alla. Enligt statistik från dör antagligen med ganska mycket smärta och ångest. Skulle vi översätta det till talar vi om omkring 2 000 människor, vars lidande jag tycker att vi ska ta på allvar. Vi kan börja med att ta reda på hur många de är och vilken smärta och vilka problem de lider av. Om vi tittar på den palliativa vården i länder där man har dödshjälp, till exempel , kan vi se något intressant, nämligen att där man har legal dödshjälp spenderar man mer än andra länder på den palliativa vården. Erfarenheterna från visar också att den palliativa vården snarare har utvecklats i en positiv riktning, tack vare Oregonmodellen med dödshjälp. Det som den palliativa vården aldrig kan ge den enskilda patienten är kontroll. Och det är kontroll som många patienter som efterfrågar dödshjälp ber om. Man ber om möjligheten att - om uttrycket tillåter - dra i nödbromsen och säga: "Tack, men räcker det med lidande. önskar jag att få ett ordnat och bra avsked tillsammans med mina nära." Om man har till exempel vet man att man antagligen går en plågsam död till mötes. Det är ett fruktansvärt sjukdomsförlopp. Det är naturligtvis omöjligt att på förhand veta vad man tycker är outhärdligt. Erfarenheterna från visar också att hela en tredjedel av dem som får läkemedlet utskrivet aldrig använder det. Men det är en viktig försäkring för den enskilde att veta att den dagen lidandet är för stort och mitt liv inte är värt att leva har jag möjlighet att dra i handbromsen och svälja tabletten. Först vill jag besvara frågan om Smer. Under det närmaste året avvaktar vi den debatt som förs. Sedan vet jag inte vad vi kommer att besluta. Det jag vill ta upp här är patientens självbestämmande. Det har stärkts sedan vi fick hälso- och sjukvårdslagen . kan vi säga nej till livsuppehållande behandling. Vi kan säga nej till att livsuppehållande behandling sätts in, och kan be om att den avbryts. får man också sova sig in i döden den allra , om man har svåra smärtor, svår ångest och så vidare. Men man har alltså inte möjlighet att själv bestämma när livet ska ta slut om man, som i Oregonmodellen, lider av en terminal, alltså dödlig, sjukdom, har mindre än kvar att leva, är och har sitt självbestämmande kvar. Det får man inte. Och det är den delen som debatten nu ska föras om.