ip · H510502 · 2018-04-18 00:00:00 — Interpellation 2017/18:502 Rättsosäkerheten i av Amineh Kakabaveh (V) till Utrikesminister (S) greps den kurdiske politikern i den kurdiska staden i . Han greps för att han förmodades vara medlem i organisationen . Han har suttit fängslad utan någon som helst kontakt med omvärlden och har förvägrats att ha något juridiskt biträde. Han har inte heller fått veta vad han är åtalad för. har det blivit känt att han torterats svårt, så svårt att han förlorat en njure. Panahis fall har uppmärksammats av bland annat , som beskriver rättegången som ”grossly unfair”. Den iranska regimen planerar att avrätta Panahi . Hans drygt föräldrar meddelade att de planerar att bränna sig till döds i protest. Tre av Panahis familjemedlemmar, däribland hans bror, har redan dömts till mellan sex och fängelse i summariska rättegångar. Detta enbart för att de är släktingar till Panahi. Panahis fall är långt ifrån det enda exemplet på bristen på demokrati och mänskliga rättigheter i . Rättssäkerheten i landet är under all kritik. Utan några som helst bevis har den svenske medborgaren och forskaren , verksam vid i , dömts till döden för spioneri. Utrikesministern har tidigare besvarat en skriftlig fråga från mig och meddelat att engagerar sig i fallet. Det är bra, men det räcker inte. måste intensifiera sitt arbete för att han ska friges. Västvärlden och EU tycks tro att man genom utvecklade ekonomiska förbindelser per automatik kan förbättra läget för de mänskliga rättigheterna i . Även har visat intresse för en ökad handel, och utrikesministern har själv, liksom statsministern, och näringsministern, deltagit i bilaterala samtal med utrikesminister. Men med en islamistisk regim vid makten vet vi att det inte fungerar så. Regimen i bryr sig inte. I stället slår den dövörat till och fortsätter sitt ”business as usual”. Enligt verkställdes minst 507 dödsdomar i . Det rapporteras även om minderåriga som blir avrättade. Kvinnor har enligt lagen inte samma rättigheter som män när det gäller arvsrätt, vattenrätt, rätten till vårdnaden av sina barn och så vidare. Det räcker att man som kvinna vägrar bära slöja för att man ska kunna dömas i en iransk domstol. Liksom kvinnor räknas kurder, yarier, beluchier, bahaier, araber, afghaner med flera som andra klassens medborgare. Situationen för hbtq-personer är också mycket allvarlig. Den iranska regimens närmande till president demokratifientliga regim i har inte gjort saken bättre, varken för kurder eller för andra minoriteter i regionen. Det har inte heller det politiska stormaktsspel där och andra intressenter försöker öka sitt inflytande i . I detta cyniska spel utgör , Ahmadreza Djalali och miljontals andra människor brickor som offras i kampen om politiskt och militärt inflytande i . kan och bör ha kontakt med andra länders makthavare. Men tron att enbart ekonomiska relationer leder till förbättringar vad gäller mänskliga rättigheter stämmer inte. Kampen för mänskliga rättigheter finns inom ett spektrum som innefattar såväl enskilda fall som generella åtgärder som rör hela folkgruppers liv och existens. Jag vill därför fråga utrikesminister : 1) Avser ministern att agera ytterligare för att kräva Ahmadreza Djalalis frigivning? 2) Avser ministern att agera för att stoppa avrättningen av ? 3) På vilket sätt arbetar ministern för ökad rättssäkerhet och respekt för mänskliga rättigheter i ? 4) Vad avser ministern att göra inom EU och för del för att förbättra situationen när det gäller kvinnors och minoriteters rättigheter i och andra länder i ?