frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — Om nämnden i ett sådant fall beviljar den enskilde den insats som den enskilde har ansökt om men för- ordnar att beslutet ska gälla får nämndens beslut anses gå den enskilde delvis emot (se bl.a. JO 2003/04 s. 324, dnr 4207-2000, och JO:s beslut , dnr 589-2016). Det innebär bl.a. att den en- skilde kan överklaga beslutet om tidsbegränsning till förvaltningsrätten. Det beslut som nämnden fattade om att AA hade rätt till personlig assistent enligt 9 § LSS var inte tidsbegränsat utan gällde tills vidare. Ett sådant gynnande beslut sägs ha negativ rättskraft. Det innebär att nämnden inte utan vidare kunde ändra beslutet till nackdel för den enskilde. Undantag från den principen kan göras om beslutet har försetts med ett s.k. återkallelseförbehåll, om tvingande säkerhetsskäl medför att en återkallelse krävs eller om beslutet blivit oriktigt på grund av att den enskilde vilselett myn- digheten. Frågan om det finns ytterligare fall då ett beslut om en insats kan ändras till nackdel för en enskild har behandlats av () i ett avgörande som refererats i RÅ 2000 ref. 16. Avgörandet gällde om en socialnämnd hade kunnat ompröva och till biståndstagarens nackdel ändra ett beslut om bistånd i form av hemtjänst som gällde tills vidare. HFD anförde därvid bl.a. följande. Rätten till bistånd […] är en förmån som enligt lagen skall bestämmas inom viss angiven ram av den enskildes behov för försörjningen och livsföringen i övrigt. Hänsynen till den enskildes trygghet talar med styrka emot att be- slut om sådant bistånd får omprövas till den enskildes nackdel annat än un- der de generella förutsättningar som anses gälla för omprövning av gyn- nande beslut. Detta gäller främst beslut om bistånd som avser ett bestämt tillfälle eller en bestämd period. När ett beslut avser ett fortlöpande bistånd utan någon angiven tidsbegränsning kan däremot skälen för omprövning vara så starka – exempelvis om biståndsbehovet väsentligt förändras – att ett absolut förbud mot omprövning på grund av ändrade förhållanden inte bör uppställas. Det kan dock inte komma i fråga att låta ändringar av andra förhållanden än sådana som kunnat beaktas vid det ursprungliga ställnings- tagandet få föranleda en omprövning. När det gäller förutsättningarna för att ändra gynnande beslut kan jag hänvisa till betänkande SOU 2010:29 s. 564–566. Jag kan i sammanhanget också nämna att det i 37 § i den nya förvaltningslagen (2017:900), som träder i kraft , finns en bestämmelse som re- glerar under vilka förutsättningar en myndighet får ändra ett gynnande beslut S T Ö D O C H S E R V I C E T I L L V I S S A F U N K T I O N S H I N D R A D E (LSS) till den enskildes nackdel. Det finns i den bestämmelsen inte någon föreskrift om att ett beslut får ändras på grund av ändrade förhållanden. I förarbetena till den nya förvaltningslagen anfördes att frågan vid behov får regleras i special- författningarna (prop. 2016/17:180 s. 233). Nämnden beslutade att bevilja AA fortsatt personlig assistans enligt 9 § 2 LSS . När nämnden på eget initiativ omprövade sitt beslut beviljades AA assistans i samma omfattning som . Det nya beslutet tidsbegränsades dock, efter rättelse, t.o.m. . Att ändra ett beslut som gäller tills vidare så att det i stället gäller är en sådan ändring som får anses vara till nackdel för den en- skilde. Nämndens beslut om att ändra beslutet grundade sig uppenbarligen inte på tvingande säkerhetsskäl eller att det tidigare beslutet blivit felaktigt på grund av att AA hade lämnat oriktiga eller vilseledande upp- gifter. I beslutet fanns ett förbehåll om att beslutet skulle omprövas ”vid väsentligt ändrade förhållanden”. Nämnden har i sitt remissyttrande angett att det förbehållet inte låg till grund för omprövningen eftersom AA:s behov varit oförändrade. Tvärtom förefaller nämnden anse att det inte fanns något hinder mot att i ett nytt beslut tidsbegränsa den tidigare beslutade insatsen. Det synsättet synes bottna i uppfattningen att omprövningen legat i linje med ett ändrat arbetssätt med innebörden att befintliga ärenden aktivt följs upp. Något stöd i någon författning eller i rättspraxis för den uppfattningen finns inte. Jag kan inte komma till någon annan slutsats än att nämnden utan rättsligt stöd ändrade beslutet till AA:s nackdel. För det felet i handläggningen ska nämnden kritiseras. Enligt 27 § första stycket 1 LSS får nämndens beslut om en insats om bl.a. personlig assistans överklagas hos en allmän förvaltningsdomstol. Om nämn- den har fattat ett beslut om en insats enligt LSS som går den enskilde helt eller delvis emot ska nämnden enligt 21 § andra stycket förvaltningslagen (1982:223) underrätta en part om hur han eller hon kan överklaga beslutet. Av nämndens beslut framgick inte att AA fick någon in- formation om att beslutet kunde överklagas. Enhetschefen vid nämndens för- valtning har dock uppgett att en sådan underrättelse alltid fogas till det beslut som skickas till den enskilde. Jag förutsätter att den rutinen tillämpades även i AA:s fall. Detta innebär dock inte att handläggningen var felfri. Som jag nämnt framgick det inte av det beslut som skickades till AA att beslutet kunde överklagas. Det finns inte heller i AA:s akt någon uppgift om att hon underrät- tades om den möjligheten. Att det inte finns någon dokumentation om att AA underrättades om möjligheten att överklaga är en brist i handläggningen. Jag kan i den delen hänvisa till 5 kap. 16 § första stycket i före- skrifter och allmänna råd om dokumentation i verksamhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU, LVM och LSS (SOSFS 2014:5). Nämnden kan inte undgå kritik för att inte ha dokumenterat att AA underrättades om sin möjlighet att överklaga beslutet. Med den kritik som jag har uttalat ovan avslutas ärendet. En universitetslektor agerade i strid med 1 kap. 9 § regeringsformen i samband med en ansökan om forskningsmedel. Även fråga om sanningsplikten enligt 13 kap. 6 § regeringsformen vid yttrande på JO:s begäran (Dnr 4183-2016) Beslutet i korthet: I en anmälan till JO framfördes flera klagomål mot hur en universitetslektor vid agerat i samband med en ansökan om forskningsmedel och en ansökan till en doktorandtjänst. Genom utredningen i JO:s ärende har bl.a. följande kommit fram: Anmä- laren tog kontakt med universitetslektorn eftersom hon ville doktorera med lektorn som handledare. För att finansiera forskningsprojektet ansökte de om forskningsmedel från . Till ansökan bifogades en pro- jektbeskrivning som huvudsakligen hade skrivits av anmälaren. Anmälaren sökte sedan en doktorandtjänst vid . Innan hade fattat beslut om forskningsmedlen fick lektorn höra att anmälaren inte skulle bli antagen som doktorand vid . Då hade något formellt beslut i antagningsfrågan ännu inte fattats. Lektorn meddelade Konkurrens- verket att anmälaren inte skulle bli antagen som doktorand, och senare lämnade lektorn in en reviderad ansökan om forskningsmedel till . Enligt den nya ansökan skulle projektet utföras av lek- torn ensam. Projektbeskrivningen i den nya ansökan var i allt väsentligt identisk med den projektbeskrivning som fanns i den ursprungliga ansökan. Lektorn underrättade inte anmälaren om sina kontakter med Konkurrens- verket förrän efter att hade fattat beslut om forsknings- medlen och efter att hade beslutat i antagningsfrågan. När besluten hade fattats hade lektorn nya kontakter med anmälaren och med . Under JO:s utredning har det kommit fram att lektorn i olika sammanhang hade lämnat uppgifter som var oriktiga både till och till anmälaren. Av 1 kap. 9 § regeringsformen framgår att domstolar samt förvaltnings- myndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opar- tiskhet. Enligt JO har universitetslektorns agerande i flera avseenden stått i strid med kravet på saklighet i den bestämmelsen. Universitetslektorn har även lämnat oriktiga uppgifter om sitt eget age- rande till JO, vilket strider mot den sanningsplikt som följer av 13 kap. 6 § andra stycket regeringsformen. JO uttalar allvarlig kritik mot universitetslektorn för hennes agerande. U T B I L D N I N G O C H F O R S K N I N G I en anmälan till JO klagade på och Konkurrens- verket. Hon anförde huvudsakligen följande: tog AA kontakt med universitetslektorn, docent , , , för att höra om BB kunde tänka sig att vara hennes handledare eftersom hon hade för avsikt att söka en doktorand- tjänst vid . BB accepterade och AA läste in den relevanta litteratu- ren och skrev en projektbeskrivning. mejlade hon projektbe- skrivningen till BB, som gav återkoppling på denna. skick- ade AA på eget initiativ in en ansökan om forskningsmedel till Konkurrensver- ket. Därefter kompletterade hon projektbeskrivningen innan hon ansökte om en doktorandtjänst vid . blev hon kontaktad av BB som meddelade att var intresserat av att bevilja medel till en doktorandtjänst . Sedan blev det tyst till då meddelade att hon inte hade blivit antagen som doktorand. fick hon ett mejl där BB skrev att BB själv skulle ta emot medlen från och genomföra projektet utan AA som doktorand. AA kontaktade för att fråga vad som hade hänt och tog utöver det kontakt med ett antal universitet för att höra om de kunde ta emot henne som doktorand. Tre lärosäten visade intresse, vilket hon meddelade . Hon fick då klart för sig att BB hade tagit kontakt med Kon- kurrensverket och därefter, , lämnat in en reviderad ansökan där BB var ensam sökande. AA fick veta att redan hade beviljat forskningsmedlen till BB. Den revide- rade ansökan som BB hade gett in till innehöll samma pro- jektbeskrivning som den som AA tidigare hade skickat in, med den enda skill- naden att AA:s namn var borttaget. Mot bakgrund av uppgifterna i JO-anmälan begärde JO in handlingar, bl.a. ett antal mejlkonversationer, från och . Innehållet i vissa av de handlingar som hämtades in redovisas i avsnittet Be- dömning. Det har också kommit fram att AA gjorde en anmälan till Universitetskans- lersämbetet, som i beslut meddelade att det inte fanns tillräckliga skäl att utreda saken vidare (reg.nr 31-00318-16). Remiss till rektor för JO begärde att rektorn skulle yttra sig över de uppgifter som hade kommit fram genom JO-anmälan och de uppgifter som JO hade hämtat in. I sitt remissvar anförde rektorn följande (bilagorna utelämnas här): JO har i en remiss begärt att rektor vid yttrar sig över AA:s anmälan. Av yttrandet ska framgå rektors bedömning av om BB:s age- rande uppfyller kraven på saklighet och opartiskhet i l kap. 9 § regeringsformen och om agerandet är förenligt med god myndighetsetik. U T B I L D N I N G O C H F O R S K N I N G BBhar givits möjlighet att inkomma med sina synpunkter på JO:s remiss till rektor. Hon har dock valt att skicka ett eget yttrande till JO. universitets syn på BB:s agerande i förhållande till saklighet, opartiskhet och god myndighetsetik AAinkom med en ansökan om att bli antagen till utbildning på forskarnivå vid . Dagen hade AA mottagit ett mycket positivt handledaryttrande från sin tilltänkta handledare . Yttrandet bilades ansökan till forskarutbildningen. Det är Juridiska fakultetens forskningsutskott som fattar beslut om antagning till forskarutbildningen. Hur antagningsprocessen går till och vad som förväntas av en anställd som åtagit sig ett handledaruppdrag för en forskarstuderande, framgår tydligt av rutindokumentet Upplysningar och råd angående utform- ningen av handledarintyg till ansökningar till forskarutbildningen. Dokumentet beslutades av prodekanus, tillika ordförande i forskningsutskott, professor och finns publicerat på Juridiska institutionens intranät. Därtill har också dokumentet vid tre olika tillfällen –skickats ut till samtliga anställda vid institu- tionen. Alla anställda som tillfrågas och accepterar ett handledaruppdrag förvän- tas således känna till dessa rutiner. Av rutindokumentet Upplysningar och råd framgår att alla ansökningar till forskarutbildningen bereds i tre s.k. beredningsgrupper. inkom ett tret- tiotal ansökningar till utbildningen vid . Ansökningarna ge- nomgick en noggrann granskning i beredningsgrupperna och varje ansökan åsattes en preliminär poängsättning 1-5. På fråga från BB uppgav en admi- nistratör att en beredningsgrupp gett AA:s ansökan poängen ett (1). När BB senare tillfrågade en ledamot från beredningsgruppen, så fick hon denna uppgift bekräftad. I sammanhanget är det viktigt att poängtera att beredningsgruppens be- dömning endast är preliminär eftersom det slutliga beslutet om antagning till utbildningen fattas av forskningsutskottet. När BB kontaktade Konkur- rensverket hade således inte forskningsutskottet fattat något be- slut avseende AA:s ansökan. Det måste BB ha känt till. Vid forskningsutskottets sammanträde presenterade varje beredningsgrupp sina ställningstaganden och sin poängsättning. Varje an- sökan diskuterades ingående och därefter skedde en rangordning. AA:s an- sökan genomgick samma behandling som övriga ansökningar. Den åsattes poängen två (2) och utskottet beslutade därför att hon inte kunde antas till forskarutbildningen, vilket också AA underrättades om. skickade BB ett mejl till AA och meddelade att hon inte blivit antagen till forskarutbildningen eftersom ansökan bl.a. ”var lökig” och ”helt enkelt inte var akademisk”. Därutöver innehåller mejlet viss felaktig information. Ansökan hade av utskottet åsatts poängen två (2) och inte ett (1). BB upp- gav också felaktigt att det var uteslutet att AA skulle kunna antas . Det är vanligt att sökanden, som fått avslag, söker igen till forskarutbild- ningen med samma projekt men med en bättre och mer genomarbetad pro- jektbeskrivning. inledde en intern utredning för att undersöka de närmare omständigheterna kring BB:s hantering av AA:s ansökan till forskarutbildningen och förfarandet beträffande forsknings- medlen från . beslutade dekanus professor att kalla både BB och AA till möte. hade dekanus en tele- fonkonferens med AA för att få hennes beskrivning av vad som förevarit kring hennes ansökan till forskarutbildningen. Dagen därpå hade dekanus ett möte med BB för att på motsvarande sätt ta del av hennes uppfattning av vad som förevarit kring AA:s ansökan till forskarutbildningen och Kon- kurrensverkets medelstilldelning. U T B I L D N I N G O C H F O R S K N I N G Mot bakgrund av vad som framkom vid den interna utredningen vid fa- kulteten beslutade dekanus att anmäla BB till universitets Etiska råd för misstanke om vetenskaplig oredlighet alternativt oredlighet i forskning. , som organisatoriskt är placerat direkt under rektor, utreder misstankar om vetenskaplig oredlighet och lämnar förslag till beslut till rektor. Rådet har även det universitetsövergripande ansvaret för utbildning och informationsspridning inom området samt har en rådgivande funktion för etiska frågor vid universitet. Eftersom anmälan mot BB alltjämt behandlas vid , vill inte heller föregripa denna behandling. Juridiska fakultetens interna utredning ledde också till beslut på Juri- diska institutionen att inte ta emot eller rekvirera de aktuella projektmedlen från så länge som JO-granskningen och behandlingen i pågår. Anställda vid har i sin egenskap av företrädare för myndigheten en skyldighet att handla med saklighet och opartiskhet. Det innebär bl.a. att anställda inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem de är satta att tillgodose. Avgöranden får inte grundas på andra om- ständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas. Den anställde får i sitt arbete inte agera på ett sådant sätt att förtroendet för den enskilde anställdes eller myndighetens saklighet och opartiskhet rubbas. Vidare ska den anställde i sitt arbete kunna göra etiskt försvarbara val. AA:s ansökan till forskarutbildningen behandlades i forskningsutskottet på samma sätt som övriga ansökningar i enlighet med gällande rutiner och med den saklighet och opartiskhet som myndighetsutövning förutsätter. Det som däremot avviker från gällande rutiner är BB:s underhandskontak- ter med . AA:s ansökan var alltjämt fö- remål för beredning i forskningsutskottet och att på detta sätt föregripa ett utskottsbeslut skadar förtroendet för Juridiska fakultetens verksamhet. Vi- dare är den återkoppling som BB lämnade till AA inte i enlighet med gäl- lande rutiner. Hennes uttryckssätt var i högsta grad olämpligt och mejlet innehöll felaktig information. AA fick dock i ett senare mejl från prodeka- nus CC korrekt information om bl.a. varför hon inte antogs till forskarut- bildningen. Rektors sammanfattande bedömning är att BB:s agerande inte uppfyller kraven på saklighet och opartiskhet i l kap. 9 § regeringsformen och heller inte är förenligt med god myndighetsetik. AA kommenterade remissvaret. utredning om oredlighet i forskning anmälde dekanus vid för misstänkt ve- tenskaplig oredlighet alternativt oredlighet i forskning till rektor. Enligt anmä- lan hade BB i samband med en ansökan om medelstilldelning till Konkurrens- verket använt sig av en projektbeskrivning som huvudsakligen hade skrivits av AA.Ärendet utreddes först av vid . Etiska rådets slut- sats blev att BB:s agerande utgjorde oredlighet i forskning. På begäran av BB hämtade rektor in ett yttrande från Expertgruppen för oredlighet i forskning vid . Nämnden fann vid en sammantagen bedöm- ning att BB:s agerande utgjorde oredlighet i forskning. I ett beslut den 14 sep- tember 2017 fastslog rektor att BB hade gjort sig skyldig till oredlighet i forsk- ning och förde ärendet vidare till personalansvarsnämnd. U T B I L D N I N G O C H F O R S K N I N G beslutade personalansvarsnämnden att meddela BB en var- ning. BB:s skrivelser till JO Efter att JO hade begärt att rektor för skulle yttra sig över anmälan gav BB in ett yttrande till JO. I följebrevet till yttrandet skrev hon: ”Hej, översänder begärt yttrande i ärende 4183-2016”. I yttrandet anförde hon följande: Jag vill tacka för den här möjligheten att yttra mig över det utkast som JO har översänt till . Jag har följande påpekanden att göra: •Jag har i alla avseenden gjort allt jag har kunnat för att hjälpa AA att bli antagen som doktorand vid Juridicum, . Jag har låtit henne basera hela sin ansökan på mitt tidigare arbete. Jag har personligen stått och kopierat upp ansökningarna från de antagna doktorand- erna vid Juridicum och gett AA för att hon ska kunna se hur en ansökan ska skrivas för att ha så stor chans som möjligt att bli antagen som dok- torand. Jag har för egna pengar inskaffat litteratur om offentlig upp- handling för att ge AA för att ytterligare öka hennes chanser att bli an- tagen som doktorand. Jag har haft både möten, mailkonversationer och telefonsamtal med AA där vi har diskuterat hennes ansökan och där jag har gjort allt jag kan inom anständighetens gränser för att hjälpa henne att skriva en så bra ansökan som möjligt för att hon ska kunna bli anta- gen som doktorand. •Vi har nämligen ett stort behov av fler forskare inom ämnet offentlig upphandling. Jag jobbar och har ändå inte möjlighet att hinna med allt arbete, varför vi verkligen behöver fler forskare för att kunna utveckla ämnet vidare. Jag har dessutom tilldelats medel från andra bidragsgivare, varför jag själv inte kunde genomföra ytterligare forskning på området. Jag var därför verkligen glad över att AA ville doktorera och gjorde därför allt jag kunde för att hjälpa henne. •Trots alla mina ansträngningar och all min hjälp lyckades AA inte att skriva en tillräckligt bra ansökan för att bli antagen som doktorand. Istället lyckades hon inte bättre än att hon blev placerad som nr 31 av 31 sökanden till doktorandutbildningen. Det faktum att AA inte blev antagen som doktorand vid Juridicum i beror således till- fullo på hennes egna fel och hennes egna brister. Jag var så klart mycket besviken att hennes ansökan fick så dåliga omdömen, och inser i efterhand att den borde ha varit mer stringent och innehållit åtminstone en, helst fler, konkreta forskningsfrågor. I det skedet kunde jag emel- lertid inte hjälpa mer, eftersom jag då riskerade att skriva ansökan helt själv - det här var något AA hade behövt klara på egen hand. •Jag har inte gjort något alls, inte utfört någon handling, tagit någon kon- takt eller skickat något mail, haft något samtal med inblandade på något sätt för att hindra att AA blev antagen som doktorand vid Juridicum, för att jag ville ju så gärna att hon skulle bli antagen! •Jag fick genom Juridicums felaktiga rutiner innan det formella besluten var fattade reda på att AA placerats sist av alla sökanden av de sakkun- niga som bedömt hennes ansökan. Jag hade varit inblan- dad i tillsättningen av doktorander och trodde att det fungerade på samma sätt som vid tillsättning av lektorstjänster, docenttjänster m.m. Där yttrar sig ett antal särskilt utsedda sakkunniga över ansökningarna. Yttranden är utslagsgivande och följs alltid av de nämnder som fattar de formella besluten. Det visade sig senare att så inte var fallet och att U T B I L D N I N G O C H F O R S K N I N G Juridicum inte skulle ha lämnat ut denna information till mig. Det var emellertid så att informationen lämnades av flera olika personer, utan att någon av dessa påpekade att informationen inte var offentlig. Jag trodde därför att den, precis som med inkomna yttranden i andra till- sättningsärenden, var offentlig, alltså att det var klart att AA placerats som nr 31 av 31 sökanden och att det faktum att hon endast erhållit l av 5 möjliga poäng av de utsedda sakkunniga var offentlig information. •Det här var så klart mitt ansvar att ta reda på, men min förklaring om det inte räknas som en ursäkt, är att som sagt att informationen lämna- des ut helt öppet av flera vid Juridicum anställda personer utan att någon påpekade att informationen inte var offentlig. •Jag trodde således att det redan var klart, om än ej formellt klart då det slutliga beslutet inte var fattat, att AA inte skulle antas som doktorand. Eftersom det för mig alltså stod fullständigt klart att AA inte skulle bli antagen som doktorand, kontaktade jag för att höra ifall det fanns någon möjlighet att spara de forskningsmedel jag ansökt om med AA som doktorand. Jag fick då beskedet att ifall AA inte an- togs som doktorand skulle pengarna förfalla och istället tilldelas någon annan sökande. meddelade att det hade haft samma situation året innan, och att det inte gick att ”spara” några pengar, utan att dessa året innan istället hade tilldelats en annan sökande. •Jag har länge varit mycket kritisk till att , som har hand om forskningsmedel för såväl forskning om offentlig upphandling som forskning om konkurrensrätt, i huvudsak endast beviljat medel till ansökningar om konkurrensforskning från vita, medelålders män – se deras hemsida. Jag ville därför gärna höra om det fanns någon chans att ändå spara pengarna till AA efter. Jag fick emellertid klart för mig att det var helt omöjligt. •Konkurrensverket föreslog då att jag skulle ändra i min ansökan så att jag själv skulle stå som utförare, något som var fullt möjligt eftersom ansökan var ingiven i mitt namn och jag hade rätten att förfoga över den. Jag gick med viss tvekan med på förslaget och skrev om ansökan. Jag tog bort de delar där ansökan var utformad av AA och behöll de delar som helt baserades på mina tankar och idéer och mina tidigare artiklar i ämnet. Jag skrev även ett mail till helt efter deras diktamen om att jag kunde utföra projektet själv. •Jag var dock tveksam till att själv ta över projektet. Som jag beskrivit ovan arbetar jag redan i princip dubbelt, att ta mig an ett helt nytt projekt var inte särskilt lockande. Men jag ville ändå inte låta forskningsmedlen försvinna till konkurrensrättsforskningen, så jag skrev om min ansökan. Tanken var att lysa ut en särskild doktorandtjänst för dessa medel. •Efter att Juridicum fattat beslut om att inte anta AA som doktorand meddelade jag henne att jag istället beviljats medlen för projektet. Jag meddelade henne även att hon inte skulle kunna söka med samma an- sökan till Juridicum året efter.