frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — har vi stora pen- sionsavgångar vilka i sig skapar utmaningar att rekrytera både för framtiden och ersätta en del av den kompetens som försvinner då medarbe- tare går i pension. I dessa frågor har du valt att mycket tydligt ta avstånd från förbundet och dess inriktning. Det står varje person fritt att ha vilken åsikt den vill, men i en bedömning om en person är lämplig för anställning är frågan om samsyn med förbundets grundläggande värderingar självklar och där har ditt agerande gjort att du är en person som vi anser lämplig för framtida anställning hos oss. Även EE besvarade AA:s mejl. Han föreslog ett möte där AA och BB skulle få möjlighet att berätta hur de uppfattade det som hänt. Ett möte mellan anmälarna och EE ägde rum . Vid mötet spelade anmälarna utan EE:s vetskap in deras samtal. JO har tagit del av ljud- upptagningen. Av upptagningen framgår bl.a. följande. AAoch BB frågar EE hur mycket han känner till av det som de har gjort. Han förklarar att han har sett det öppna brevet och presenterat det för förbunds- direktionen samt att han har läst debattartikeln, men att det egentligen är det enda. På fråga om vems beslut det var att göra sig av med AA och BB förklarar EE att det ytterst var hans beslut. Han ber om ursäkt för det sätt som beslutet kommunicerades på. under mötet ger BB uttryck för att han känner att han har fått anpassa sina åsikter utifrån vilket emblem han har på tröjan. EE frågar då om han tycker det är konstigt och fortsätter: Ja det måste du göra, därför att vi är arbetsgivare. Vi har en uppfattning, vi har ett uppdrag och vi driver på olika sätt. Och är det så att vi inte är överens om hur saker och ting ska gå till så visst, jag kan lyssna på dig, men det är i slutändan jag som bestämmer. under samtalet säger : En grundförutsättning för att vi ska trivas med varandra det är att vi delar uppfattning. Och min upplevelse av er det är att vi delar inte den uppfatt- ningen. Ni har en bild av hur saker och ting borde drivas, och organisa- tionen som jag företräder har en annan bild. Och är det bättre för båda O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T parter att ni jobbar hos någon som delar er bild. […] I min värld är det ju inget konstigt att man delar en lojalitet mot sin arbetsgivare. Under mötet förekom också följande meningsutbyten. AA:Sen behöver man ju inte hålla med om allt. Så länge man utför och alla jobbar åt samma håll så kan man ändå liksom på något sätt ta tillgodo varandras idéer. EE: Men det är ju bra om man delar de grundläggande värderingarna. BB:Men det tycker jag nog ändå att vi gör, eller på vilket sätt delar vi inte de grundläggande …? EE:Nej jag tog inte er som exempel utan du sa bara att man behöver inte hålla med om allt. Men jag tycker att ska man jobba i en organisation så bör man ju dela dess värderingar. AA:En offentlig skattefinansierad organisation som vi ändå liksom har valt att vilja försöka, som vi ser det, förbättra och då blivit … utsparkade kanske är fel ord, men att vi inte får förtroende att fortsätta i organisationen. EE: Ni har inte erbjudits anställning. BB: Vi är ju inte önskvärda i organisationen längre. Så är det ju faktiskt. AA:På grund av att vi uttryckt oss. Den enda frågan jag har egentligen, det är om det är innehållet i det vi har, våra åsikter, vår syn som gör att vi inte får fortsätta eller om det är tillvägagångssättet som vi har använt som är det som gör att vi inte får fortsätta? EE:Tänker du på det som ni skriver? AA:Ja, i debattartikeln t.ex. EE:Vet inte om jag har läst den tillräckligt bra för att … Alltså debattarti- keln är ju en grej. Där ger ni uttryck för ett antal saker, bl.a. det här som vi har pratat om med certifieringar och annat. Det står ju er helt fritt att göra det. Utan min bild av er två det är snarare att ni inte delar … ni delar kanske vår grundsyn, men ni delar inte sättet som vi leder organisa- tionen och vägen till målet. Där har vi olika uppfattningar. BB:Vi hade ju kunnat välja att inte ta upp den här debatten förrän vi blev tillsvidareanställda. Det handlar ju framåt. EE:Ni hade också kunnat välja att driva den på ett annat sätt. gick ni ju lite grann i clinch med oss. […] Ska ni få effekt i det ni driver så bör ni nog försöka närma er ledningen. För det finns ju en fara i att utmana en organi- sation. BB:… det finns mellanchefer som typ har patent på frågan och som inte vill diskutera det och som har en sån stolthet att jag inte sett maken till det. När man är på sjukhus så är det inga konstigheter att nyanställd personal kan ifrågasätta rutinerna. Det är nästan ens skyldighet att göra det […] Om jag tycker att SÖS ger på tok för dåliga löner eller att de anställer på fel premisser undersköterskor som på något sätt är sjuksköterskors närmsta hand, så måste jag fortfarande kunna vara av den uppfattningen men ändå kunna jobba på SÖS eller på KI eller var jag nu vill jobba. Och det tänket har jag applicerat här, men det funkar ju tydligen inte. Och det är det jag tycker är så konstigt. Vad är det som är skillnad? För det här är ju också en offentlig verksamhet. Och jag är av den uppfattningen att och Attunda tillåter oss att lyfta de här frågorna […] EE: Du menar att vi inte har tillåtit dig att yttra dem? O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T BB:Uppenbarligen inte eftersom vi inte får jobba kvar i organisationen. Vi är på sätt och vis inte längre önskvärda i organisationen på grund av att vi lyfter frågan. EE:En hel del handlar ju faktiskt om hur ni lyfter frågan. Ni säger att vi är dåliga på att kommunicera. […] Jag ser ju ingen direkt framtid i att vi hittar en konstruktiv lösning på det här. BB:Vi hade ju kunnat presentera den här debattartikeln för er innan den publicerats. AA:Om vi hade haft den här diskussionen innan, hade det gjort någon skill- nad, hade vi fortfarande inte fått fortsätta i organisationen? EE:Så länge vi har så skilda uppfattningar om hur vi ska gå vidare så ser jag ingen ... alltså, det hade inte funkat. Du har ju skrivit en debattartikel som du ändrar för att du ska få jobba kvar på eller … nej, inte så, inte för att du ska få jobba kvar på utan för att vi ska hitta en gemensam väg framåt. Förbundets yttrande till JO yttrade sig över anmälan. I yttrandet re- dogjorde kompetensbehov som ligger till grund för rekryte- ringen av brandmän och lämnade i huvudsak följande kommentarer till det som anförts i anmälan. AAoch BB har inte fått något löfte om fortsatt anställning. DD var vid in- formationsmötet tydlig med att all rekrytering sker utifrån de kompetensbehov som finns vid rekryteringstillfället. AA och BB har inte heller blivit uppsagda eller avskedade. De har haft vikariat som löpt ut i enlighet med träffade avtal. Förbundet har fullföljt sina förpliktelser i förhållande till de anställningsavtal som tecknats. Däremot har förbundet i sin rekrytering valt andra personer än AA och BB eftersom förbundet gjorde bedömningen att de som anställdes var mer lämpade i förhållande till förbundets kompetenskrav. Att man gjort ett till- räckligt bra jobb på brandstationen under ett vikariat räcker inte i sig som grund för fortsatt anställning. Det finns ingen garanti att få fortsatt vikarietjänstgöring eller en tillsvidaretjänst för att man en gång fått ett vikariat i en organisation. Många har fått anställning på det sättet, men det finns också andra som inte har fått det med beaktande av förbundets samlade behov. Av de 16 vikarier som anställdes som AA och BB har nio en tillsvidareanställning i organisationen. Förbundet redovisade följande bedömning och avslutande synpunkter. Valet att inte anställa BB och AA saknar samband med deras kritik som har framförts i media. Valet beror i stället på att det funnits andra sökande som bättre svarar mot de kompetenskrav som förbundet har fastställt. En viktig del i kravpro- filen är förståelse för förbundets värderingar och inriktning, för räddnings- tjänstens bredare uppdrag och förbundets verksamhetsmodell […]. Under föregående vikariatsanställning och tiden därefter har det framgått att BB och AA inte alls delar förbundets värderingar och inriktning. I stället har de aktivt tagit avstånd från dessa i ord och handling vilket har skapat oro och turbulens i förbundets organisation som i sin tur har påverkat medarbetar- nas arbetsmiljö. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T – ett politiskt styrt organ – vill med kraft framhålla att ett öppet samhällsklimat och en fri debatt är avgörande i en demokrati. De grundläggande värden som bär yttrandefrihetsgrundlagen måste få stå oinskränkta. Opartiskhet och saklighet ska prägla förvaltningen och rekryteringsprocesser i offentligt finansierad verksamhet ska självklart bedrivas med detta som ledstjärna. Det är just mot denna bakgrund Söder- törns brandförsvarsförbund utvecklat sin rekryteringsprocess för att bättre kunna förklara sina ställningstaganden i anställningsförfarandet. Enligt 1 kap. 9 § regeringsformen (RF) ska förvaltningsmyndigheter beakta al- las likhet inför lagen och iaktta saklighet och opartiskhet i sin verksamhet. Be- stämmelsen ger uttryck för en allmängiltig offentligrättslig objektivitetsprincip som bl.a. innebär att myndigheter inte får ta hänsyn till ovidkommande om- ständigheter. Enligt 2 kap. 1 § 1 RF är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad yttran- defrihet. Med yttrandefrihet avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Yttrande- friheten får begränsas genom lag med hänsyn till vissa preciserade ändamål (2 kap. 20–23 och 25 §§ RF). Yttrande- och åsiktsfriheten omfattar även offentligt anställda och utgör en förutsättning för en fri debatt om lämpligheten och riktigheten i myndigheter- nas handlande. En offentligt anställd har som utgångspunkt rätt att fritt uttala sig om sådana förhållanden på arbetsplatsen som han eller hon anser bör komma till allmänhetens kännedom. I tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) finns be- stämmelser om den s.k. meddelarfriheten, som är en speciell del av yttrande- friheten. Meddelarfriheten ger ett särskilt starkt skydd för den som lämnar upp- gifter för publicering i massmedia. Enligt 1 kap. 1 § tredje stycket TF och 1 kap. 2 § YGL har var och en, t.ex. en tjänsteman vid en myndighet, rätt att lämna information i vilket ämne som helst till bl.a. författare och nyhetsbyråer för offentliggörande i ett grundlagsskyddat medium om inte något annat är före- skrivet i de nämnda lagarna. Meddelarfriheten bidrar till att offentlighetsprincipen – allmänhetens rätt till insyn i myndigheters verksamhet – kan upprätthållas. Offentlighetsprincipen utgör en av hörnstenarna i den svenska rättsordningen och syftar bl.a. till att göra det möjligt att granska hur myndigheterna sköter sina åligganden. En myndighet eller ett annat allmänt organ får inte ingripa mot någon för att han eller hon i ett grundlagsskyddat medium har brukat sin yttrandefrihet eller medverkat till ett sådant bruk, exempelvis genom att utnyttja meddelarfriheten O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T (det s.k. repressalieförbudet, se 2 kap. 4 § tredje stycket YGL och 3 kap. 4 § andra stycket TF). Repressalieförbudet innebär att i princip varje form av myn- dighetsåtgärd som riktas mot att någon gjort bruk av sin yttrandefrihet är olag- lig (se Axberger, Yttrandefrihetsgrundlagarna, tredje uppl., s. 165). Att bryta mot repressalieförbudet genom ett ingripande som består i avsked, uppsägning, disciplinpåföljd eller annan liknande åtgärd är straffsanktionerat (se 2 kap. 5 § tredje stycket YGL respektive 3 kap. 5 § tredje stycket TF). Tillämpningen av straffbestämmelsen förutsätter att det finns ett anställningsförhållande mellan den enskilde och myndigheten (se prop. 2009/10:81 s. 43). Utanför det straffbara området gäller förbudet oberoende av vem som drab- bas av repressalierna (se JO 1994/95 s. 538, dnr 674-1993, och prop. 2009/10:81 s. 43). Förbudet förutsätter dock för sin tillämpning i princip att företrädaren för myndigheten eller det allmänna har en reell möjlighet att – direkt eller indirekt – utsätta den enskilde för någon form av negativa verk- ningar (se JK:s beslut , dnr 254-99-30). Förbudet mot repressalier gäller som en allmän yttrandefrihetsrättslig prin- cip och tillämpas även utanför de nämnda lagarnas tillämpningsområde (se bl.a. JO 2010/11 s. 605, dnr 149-2009, samt JK:s beslut , dnr 7507-15-21, och , dnr 5394-10-31). Offentligt anställda har en lojalitetsplikt gentemot sin arbetsgivare. Den gäller skyldigheten att utföra arbetsuppgifterna på ett korrekt sätt samt rätta sig efter arbetsgivarens beslut och direktiv om hur verksamheten ska bedrivas, oavsett vilken uppfattning den anställde har om dessa. Att uttala kritik mot sin arbets- givare eller det sätt som verksamheten bedrivs på strider för den offentligt an- ställde inte mot lojalitetsplikten. Rätten att göra det är tvärtom grundlagsskyd- dad. (Se bl.a. JK:s beslut , dnr 8322-14-30, och , dnr 8564-12-22.) Åsikts- och yttrandefriheten innebär bl.a. att det allmänna som arbetsgivare inte får lägga sig i vilka åsikter de anställda har eller hur de brukar sin yttran- defrihet. En offentlig arbetsgivare kan inte kräva av sina anställda att de utanför tjänsten avhåller sig från att ge uttryck för en viss typ av värderingar. Det gäller även när dessa kan synas helt avvika från det som arbetsgivaren står för. An- språk från en myndighet på att dess anställda som privatpersoner ska omfatta en viss värdegrund strider mot grundlagens krav på respekt för den enskildes åsikts- och yttrandefrihet (se bl.a. JO 2010/11 s. 605 och JK:s beslut den 27 de- cember 2016, dnr 7507-15-21). JO har i flera beslut uttalat att principen att en tjänstemans offentligt uttalade åsikter är en privatsak dock inte kan upprätthållas fullständigt undantagslöst. En beslutsfattare vars personliga åsikter har tilldragit sig uppmärksamhet kan i allmänhetens ögon t.ex. framstå som mindre lämpad att handlägga vissa typer av ärenden och kan ge en myndighet rätt att vidta åtgärder. Det handlar då om att förebygga förtroendeskador av ungefär samma slag som de som riskerar att uppkomma vid jävsförhållanden. JO 2010/11 s. 605 och där gjorda hänvisningar.) O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T I ett beslut anförde JO Renfors följande. Det är inte en uppgift för JO att bedöma vem som är bäst lämpad för en viss anställning. Min utredning har alltså inte avsett frågan om AA och BB borde ha fått anställning som sommarvikarier 2015. Granskningen har i stället avsett frågan om beslutet att AA och BB inte skulle få fortsatt anställning vid förbun- det var påverkat av att de offentligt gett uttryck för privata åsikter om hur för- bundets verksamhet bedrivs, och hur det i så fall förhåller sig till det grundlags- fästa skyddet för yttrande- och meddelarfriheten. När förbundet beslutade att AA och BB inte skulle få an- ställning som sommarvikarier 2015 hade de en pågående timanställning som föregåtts av andra tidsbegränsade anställningar under en sammanhängande pe- riod om . Det är enligt min mening klart att det handlar om en sådan situation som i och för sig omfattas av förbudet mot repressalier. Förbundet har gjort gällande att beslutet att inte anställa AA och BB saknade samband med den kritik de fört fram i media och att det – som jag förstår för- bundets yttrande – fanns sakliga skäl för beslutet eftersom det hade framgått att AAoch BB inte delade förbundets värderingar och inriktning. Förbundets håll- ning ligger i linje med att GG i sitt mejl till AA hänvisat till bristande samsyn med förbundets grundläggande värderingar som skäl för beslutet. Förbundet har emellertid inte redovisat vilka överväganden som legat till grund för slut- satsen att AA och BB inte delar förbundets värderingar eller vilka värderingar man närmare avser. EE har förklarat att han i stort sett inte visste något annat om vad AA och BBgjort än det han läst i det öppna brevet och debattartikeln. Min utgångs- punkt är därmed att den bristande samsyn i värderingsfrågor som förbundet hänvisat till är de uppfattningar AA och BB gett uttryck för i brevet och arti- keln. Jag kan konstatera att dessa innehåller kritiska åsikter om anställnings- förhållandena för de som inte har fast anställning och om förbundets principer för rekrytering. En myndighet kan givetvis ha rätt att ingripa mot en anställd som inte sköter sitt arbete, t.ex. på grund av sina åsikter. Förbundet har emellertid inte påstått att AA och BB misskött sina arbetsuppgifter eller att de kunde befaras göra det . Det har inte heller kommit fram något i min utredning som tyder på att så skulle vara fallet. Det finns vidare ett visst utrymme att ingripa mot en anställd på grund av privata åsikter som den anställde offentligt gett uttryck för. Det handlar om situationer där åsikterna väcker frågor om den anställdes möjligheter att iaktta saklighet och opartiskhet i tjänsten och där det därför krävs åtgärder för att förebygga skador i allmänhetens förtroende för myndigheten. Utrymmet för att ingripa mot en anställd som för fram den typ av åsikter som är aktuella i detta fall är emellertid mycket litet. Det har i utredningen inte kommit fram någon grund för förbundet att ingripa mot AA och BB för att förebygga skador i all- mänhetens förtroende för myndigheten. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T Enligt AA och BB berodde förbundets beslut att inte anställa dem som som- marvikarier på den debattartikel de skrivit. Det finns flera omständigheter i ut- redningen som talar för den slutsatsen. GG förklarade i sitt mejl till AA att denne hade valt att mycket tydligt ta avstånd från förbundet och dess inriktning och att hans agerande gjort att han inte längre var en person som förbundet ansåg lämplig för en framtida anställning. EE förklarade under mötet med AA och BB att de hade kunnat välja att driva debatten på ett annat sätt, att de gick i clinch med förbundet och att de borde försöka närma sig ledningen om de ville nå resultat eftersom det finns en fara i att utmana en organisation. Han förklarade vidare att en hel del handlade om hur de hade lyft frågan. Jag kan vidare konstatera att det finns ett tidsmässigt nära samband mellan publice- ringen av debattartikeln och beskedet till AA och BB att de inte var aktuella för en framtida anställning vid förbundet. Det går enligt min mening inte att dra någon annan slutsats av utredningen än att beslutet att inte erbjuda AA och BB anställning som sommarvikarier be- rodde på att de fört fram kritiska åsikter om förbundet och dess ledning i ett öppet brev och i en debattartikel. Något godtagbart skäl för att med hänvisning till innehållet i brevet och artikeln vidta någon åtgärd mot AA och BB har inte funnits. Beslutet att inte erbjuda AA och BB anställning utgör mot den bak- grunden ett ingripande som står i strid med det grundlagsfästa förbudet mot repressalier. Genom det sätt på vilket GG och EE uttryckte sig till AA och BB står det dessutom klart att AA och BB inte var aktuella för en framtida anställ- ning vid förbundet över huvud taget. Ingripandet har således såväl till sin art som i fråga om konsekvenserna för AA och BB stora likheter med en uppsäg- ning. Det är sammanfattningsvis fråga om en mycket allvarlig kränkning av deras yttrande- och meddelarfrihet. EEförklarade vid mötet att det var han som hade fattat beslutet att AA och BB inte längre var aktuella för anställning vid förbundet. Flera av de uttalanden som EE gjorde under mötet vittnar om okunskap när det gäller utrymmet för offentligt anställda att uttrycka åsikter som avviker från myndighetens. Att en myndighets anställda utanför tjänsten offentligt debatterar verksamhetsfrågor av det aktuella slaget utgör enligt min mening ett gott exempel på vad yttrande- och meddelarfriheten syftar till. Utöver de direkta konsekvenserna för AA och BB riskerar EE:s och förbundets agerande att leda till att andra anställda avhål- ler sig från att ge uttryck för synpunkter på hur förbundet fullgör sitt samhälls- uppdrag, vilket är allvarligt. Det anförda innebär att jag är mycket kritisk till förbundets och EE:s age- rande. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T borde löpande ha tagit ställning till om vissa handlingar skulle diarieföras och handlagt en begäran om handlingsutlämnande mer skyndsamt (Dnr 6579-2016) Beslutet i korthet: I en anmälan till JO fördes det fram klagomål mot Utri- kesdepartementets hantering av handlingar om kandidatur till för perioden –2018 (säkerhetsrådskampanjen). Enligt an- mälarna hade departementet underlåtit att registrera handlingar om kam- panjen, bl.a. mejl med sekretessbelagda uppgifter som skickats till och från stiftelsen , och åsidosatt kravet på skynd- samhet när man hanterade en begäran om att få ta del av e-postloggar för tjänstemän som arbetade med kampanjen. När det gäller mejlen har uppgett att de innehöll vissa sekretessbelagda uppgifter, men att de var av ringa betydelse för de- partementets verksamhet och därför inte behövde registreras eller hållas ord- nade. JO ifrågasätter inte departementets bedömning av handlingarnas be- tydelse för verksamheten och uttalar att sekretessbelagda uppgifter i en handling inte utesluter att den uppenbart är av ringa betydelse. Utrikesde- partementet kan dock inte undgå kritik för att man inte löpande tagit ställ- ning till om mejlen skulle diarieföras. JO är även kritisk till att hanterat framställningen om att få ta del av tjänstemännens e-postloggar på ett sätt som lett till att handläggningen kommit i konflikt med tryckfrihetsförordningens krav på skyndsamhet. JO uttrycker också tveksamhet till att departementet låtit prövningen ligga kvar på tjänstemannanivå trots att den krävt ett flertal sam- råd och ett omfattande arbete med att ta fram principer för bedömningen. JO finner det vidare anmärkningsvärt att det fanns flera uppgifter i loggarna som omfattades av utrikessekretess trots att sådana uppgifter inte ska hante- ras i e-postsystemet enligt riktlinjer. har fått återkommande kritik från såväl JO som konstitutionsutskott och Justitiekanslern för sin hantering av framställningar om att få ta del av handlingar. JO förutsätter att departementet nu vidtar åtgärder med anledning av kritiken. valdes in som icke-permanent medlem i Förenta na- tionernas säkerhetsråd för perioden –2018. hade huvudansvaret för arbetet med kandidaturen (säkerhets- rådskampanjen). På enheten fanns ett sekretariat för att samordna arbetet. Journalisten granskade stiftelsen och dess inblandning i säkerhetsrådskampanjen. publicerade flera kritiska artiklar om hur kampanjarbetet genomfördes och finansierades. I artiklarna angavs också att försökt dölja hur arbetet bedrivits genom att inte registrera handlingar och inte O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T hörsamma AA:s framställningar om att få ta del av allmänna handlingar om kampanjen. anmäldes hanteringen av säkerhetsrådskampanjen till konstitutionsutskott. Utskottets granskning redovisas i betänkandet 2016/17:KU20. Granskningen visade inte något som tydde på att arbetet med kampanjen bedrivits i strid med gällande regelverk och praxis. Det kom dock fram att det fanns en omfattande eftersläpning när det gällde Utrikesdeparte- mentets diarieföring av allmänna handlingar. I en anmälan som kom in till JO förde AB (DN) och journalisten fram klagomål mot , Utrikesde- partementet, i tre avseenden. hade underlåtit att registrera handlingar om säkerhetsrådskampanjen, varav flera innehöll sekretessbelagda uppgifter.