frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — Förvaltningsrätten konstaterar även att inget av barnen har haft någon form av umgänge eller kontakt med AA . Förvaltningsrätten framhåller emellertid vikten av att socialnämnden tillser att en plan för kontakt och umgänge mellan barnen och AA upprättas. I ett beslut anförde JO följande. BBhar vårdats med stöd av LVU . Jag har begränsat min prövning av anmälan till frågan om insatser för att BB:s samhörighet med AA främjas har varit tillräckliga. ansvarar för att den som har placerats i ett annat hem än det egna får god vård. Vården bör utformas så att den främjar barnets samhörighet med anhöriga och andra närstående samt kontakt med hemmiljön (6 kap. 1 § andra och tredje stycket socialtjänstlagen [2001:453], SoL). Socialnämn- den ska lämna vårdnadshavarna och föräldrarna råd, stöd och annan hjälp som de behöver (6 kap. 7 § SoL). bör hålla fortlöpande kontakt med både barnets föräldrar och det hem där barnet vårdas. Nämnden bestämmer hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas (11 § första stycket LVU). Det är också nämndens ansvar att den unges behov av umgänge med föräldrar och vårdnadshavare så långt som möjligt tillgodoses (14 § första stycket LVU). Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vården får nämnden inskränka umgänget mellan barnet och dess föräldrar eller vårdnadshavare (andra stycket). Bedömningen i detta fall Det har kommit fram att BB och åtminstone inte hade något umgänge med AA. Jag har tagit del av journalanteck- ningar för perioden –. Under den första delen av den granskade perioden har AA på inrådan frivilligt avstått S O C I A L T J Ä N S T från umgänge med BB. har hon dock fram- hållit att hon känner sig ”bortkopplad” från BB, att hon inte får tillräcklig in- formation om vad som händer med honom. AAockså framfört att hon vill träffa BB och att hon, som jag uppfattar det, vill veta hur planeringen för umgänge ser ut. Det framgår av nämndens remissvar att bedömde att umgänge inte var möjligt. Nämnden har också anfört att AA inte har gjort någon formell begäran om umgänge och att det därför inte har funnits något behov av att be- gränsa umgänget i beslut. Jag delar nämndens uppfattning att situationen inte var sådan att det var nöd- vändigt att fatta beslut om att begränsa umgänget med stöd av 14 § andra stycket LVU. Jag har inte heller underlag för att ifrågasätta nämndens bedöm- ning i umgängesfrågan, dvs. att det inte var för- enligt med barnets bästa att umgänge kom till stånd. Nämndens skyldighet att utforma vården på så sätt att den främjar barnets samhörighet med anhöriga och andra närstående samt kontakt med hemmiljön gäller dock även i de situ- ationer då umgänge inte verkar vara möjligt för stunden. JO har tidigare uttalat följande (JO 2005/06 s. 265, dnr 2508-2002): En utgångspunkt för nämndens arbete med barn som placeras utanför det egna hemmet är att barnet skall återförenas med sina föräldrar. För att detta skall vara möjligt fordras att det har funnits en nära och god kontakt mellan barnet och föräldrarna. En sådan kontakt är som regel också viktig för att barnet skall kunna utvecklas i familjehemmet. Även i de fall där en återförening ter sig omöjlig eller åtminstone avlägsen är det som regel av vikt att förvaltningen på lämpligt sätt verkar för att den unge och föräldern kan upprätthålla eller, åtminstone , kan erhålla en me- ningsfull kontakt med varandra. Nämndens remissvar innehåller inga uppgifter om hur man avser att agera för att främja BB:s samhörighet med AA. Inte heller journalanteckningarna inne- håller någonting som tyder på att det har gjorts någon planering för umgänge eller för andra åtgärder som kan främja kontakten. Mot bakgrund av uttalan- dena i förvaltningsrättens dom konstaterar jag att någon plan för kontakt och umgänge inte heller hade upprättats . Ar- betsmarknads- och socialnämnden får kritik för att vården inte har utformats på ett sätt som främjar BB:s samhörighet med AA. Jag vill i sammanhanget också påminna om att nämnden bör ha fortlöpande kontakt med vårdnadshavare och föräldrar. Utifrån de journalanteckningar jag har tagit del av kan det finnas skäl att ifrågasätta om nämnden har gjort tillräck- liga ansträngningar i det avseendet. Jag anser mig inte ha tillräcklig anledning att utreda den frågan vidare, men jag vill betona vikten av att nämnden arbetar för att upprätthålla en god kontakt med vårdnadshavare och föräldrar. Att den kontakten fungerar tillfredsställande är ännu viktigare i ett fall som det nu ak- tuella, där nämnden har bedömt att något umgänge inte är möj- ligt. Det som AA har anfört i övrigt leder inte till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. S O C I A L T J Ä N S T Fråga bl.a. om när nämnden första gången ska överväga ett beslut om flyttningsförbud (Dnr 646-2017) Beslutet i korthet: När en vårdnadshavare begärde att ett barn som var pla- cerat i ett familjehem med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen skulle flytta hem igen beslutade nämnden om tillfälligt flyttningsförbud för barnet. Efter en ansökan av nämnden beslutade förvaltningsrätten i en dom den 1juli 2016 att barnet tills vidare inte fick flyttas från familjehemmet. Domen gällde i den delen . Av 26 § LVU följer att nämnden ska överväga om ett beslut om flytt- ningsförbud fortfarande behövs . I ärendet väcks frågan om hur man ska beräkna tiden för när det första övervägandet ska göras. Enligt JO ska fristen räknas från den dag då förvaltningsdomstolen beslutade om flyttningsförbud. JO konstaterar att nämnden borde ha övervägt om flyttningsförbudet fort- farande behövdes senast i . Övervä- gandet gjordes först . Nämnden får kritik för dröjs- målet med att överväga flyttningsförbudet. När AA:s dotter , född , var en månad gammal beslutade i om att placera henne i ett familjehem med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453), SoL. uppgav AA att hon ville ta hem BB. beslutade om s.k. tillfälligt flyttningsförbud för BB som innebar att vårdnadshavarna inte fick flytta BB från familjehemmet. Förvaltningsrätten fastställde beslutet. Nämnden ansökte sedan hos förvaltningsrätten om flytt- ningsförbud enligt 24 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. I en dom (mål nr 1704-16) beslutade Förvalt- ningsrätten i att BB tills vidare inte fick flyttas från familjehemmet. Nämnden övervägde flyttningsförbudet och fann då att det fanns behov av fortsatt flyttningsförbud. Förbudet upphörde att gälla genom ett beslut . I en anmälan till JO klagade på i när det bl.a. gällde hur hade hanterat en fråga om umgänge mellan henne och BB. Hon uppgav bl.a. följande: I samband med att hon ville att BB skulle flytta hem eller byta familjehem beslutade en socialsekreterare att hon och BB:s far inte fick träffa BB ensamma, utan att en kontaktperson skulle när- vara vid umgänget. vägrade att utöka umgänget och arbetade inte för att BB skulle kunna flytta hem. för anmälan till JO hade föräldrarna inget umgänge med BB. S O C I A L T J Ä N S T JO hämtade in vissa journalhandlingar från välfärdsförvaltningen i Örnskölds- viks kommun som gällde BB. Därefter begärde JO att humanistiska nämnden skulle yttra sig över det som AA framförde i sin anmälan. Yttrandet skulle sär- skilt belysa följande frågeställningar: 1.Förvaltningsrätten i biföll nämndens ansökan om flyttningsförbud enligt 24 § LVU. 1.1.Har nämnden efter domen minst en gång övervägt om beslutet om flyttningsförbud fortfarande behövs (26 § första stycket LVU)? 2.Såvitt framgår av journalanteckningarna är föräldrarnas umgänge med bar- net reglerat på så sätt att en s.k. kontaktperson ska vara med vid umgäng- estillfällena. 2.1.Finns det någon annan reglering av umgänget än att en kontaktperson ska vara närvarande? 2.2.Har föräldrarna samtyckt till regleringen och hur har i så fall samtycket dokumenterats? 2.3.Har nämnden fattat ett formellt beslut om reglering av umgänget med stöd av 31 § LVU och har i så fall föräldrarna underrättats om möjlig- heten att överklaga beslutet? 3.Finns det någon planering för att barnet ska flytta hem till föräldrarna? I ett remissvar anförde nämnden bl.a. följande: , , har en pågående placering i famil- jehem enligt 4:1 Socialtjänstlagen (SoL) gällande barnet sedan 141108 då BB var en månad gammal. Hon placerades hos sin mormor efter önske- mål från mamma . Familjehemsplaceringen föregicks av en placering på Kärnhuset utredningshem där BB tillsammans med sin äldre syster, mamma och pappa vårdades 141013 –141107. I ärendet är en utredning inledd 170221 med anledning av att föräldrarna inte längre samtycker till SoL-placeringen. I ärendet har beslut fattats 160615 om att ansöka hos förvaltningsrätten om flyttningsförbud enligt 25 § lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Domen inkom till 160704 och gällde ome- delbart från 160701. Därefter har beslut fattats om bistånd i form av um- gängeskontaktperson 160628–160811. Biståndet avslutades på grund av att föräldrarna uttrycker att de inte vill ha övervakade umgängen och inte längre vill jobba för en hemflytt av BB. De ansöker i stället om ett nytt familjehem och utredning inleds 160808. I utredningen beviljas familjebe- handling i syfte att behandlare ska delta i umgängen, observera föräldraför- måga samt ge råd och stöd i BB:s anknytningsprocess till föräldrarna. Detta för att möjliggöra en hemflytt. Biståndet har inte kunnat påbörjas. Ansökan om ett nytt familjehem avslås av socialutskottet 161228. Efter förvaltningsrättens dom 160701 har övervägande att flyttningsför- budet ska kvarstå gjorts 161116. En omprövning av flyttningsförbudet är gjort 170222 där socialutskottet beslutat att flyttningsförbudet ska upphöra. S O C I A L T J Ä N S T Någon reglering av umgänget har inte varit aktuellt. Trots att handläg- gare har försökt motivera föräldrarna att ha umgänge med sin dotter och erbjudit stöd i processen kring anknytning så har inte något umgänge mel- lan BB och hennes föräldrar kommit till stånd. I löpande dokumentation i BB:s akt framkommer att flera tillfällen för umgänge planerats som föräld- rarna till en början samtyckt till men av olika skäl har varken föräldrar eller familjehem sedan bidragit till något genomförande. Konflikter mellan för- äldrar och familjehem har försvårat dialog och genomförande. Utifrån detta har någon formell reglering av umgänget inte bedömts som nödvändig. är en utredning inledd i syfte att bedöma BB:s vårdbehov och om det kan tillgodoses inom ramen för fortsatt vård enligt SoL eller om vård enligt LVU bedöms nödvändig. Handläggarens synpunkter i ärendet är att föräldrarna är mycket ambiva- lenta i sina åsikter kring vad som är BB:s bästa och deras åsikter gällande dottern har ändrats med kort varsel från dag till dag. Trots att föräldrarna har blivit erbjuden olika typer av stödinsatser , utifrån deras önskemål och behov, för att möjliggöra um- gängen och hemflytt har föräldrarna valt att avsluta insatserna och ställt in umgängena innan de påbörjats. Handläggarens bedömning är att föräldrarna har svårt att se sin egen del i konflikten gentemot familjehemmet samt de inställda umgängena. Föräld- rarna visar ett mycket lågt ansvar och intresse gentemot BB då de inte ar- betar för fungerande umgängen eller ett möjliggörande av hemflytt. Detta var också anledningen till att flyttningsförbudet hävdes 170222 då syftet med flyttningsförbudet var att möjliggöra en trygg hemflytt av BB. Trots att övervägandet är sent daterat, har en utredning varit öppen och genomförts . Utredningen har sett över möjligheter till ett fun- gerande umgänge och bedömningar kring BB:s bästa har gjorts regelbun- det. Kontinuerlig kontakt har även förts med föräldrarna och familjehem . Myndighetens bedömning av handläggningen , , anser att ärendet är handlagt i en- lighet med BB:s bästa. Hennes behov av anknytning och trygghet har till- godosetts även om haft anledning att granska förutsättning- arna i familjehemmet. Fokus har riktats mot att möjliggöra en trygg hem- flytt och utveckla en god anknytning mellan BB och hennes för- äldrar, vilket beviljat stöd syftat till. Handläggningsprocessen bedöms ha komplicerats av AA:s ständigt växlande önskemål om förändringar gäl- lande vården, umgänget och hemflytt. AA fick tillfälle att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Övervägande om flyttningsförbud fortfarande behövs När ett barn vårdas i ett familjehem på frivillig grund med stöd av bestämmel- serna i SoL är utgångspunkten att vården ska upphöra när vårdnadshavaren be- gär det. ska dock ta ställning till bl.a. om barnet kan flytta hem och om det behövs några insatser från sida för att underlätta en återförening mellan vårdnadshavaren och barnet (prop. S O C I A L T J Ä N S T 1989/90:28 s. 88). Om nämnden bedömer att barnet inte bör flytta hem till vård- nadshavaren, ska nämnden överväga om vården i stället ska ges med stöd av LVU eller om nämnden ska ansöka om s.k. flyttningsförbud enligt bestämmel- sen i 24 § LVU. Enligt den bestämmelsen får förvaltningsrätten, efter ansökan av socialnämnden, eller tills vidare förbjuda den som har vårdnaden om barnet att ta honom eller henne från familjehemmet. får under vissa förutsättningar även besluta om tillfälligt flyttningsförbud i avvak- tan på domstolens prövning (27 § första stycket LVU). Bestämmelserna om flyttningsförbud ska skydda barnet från en hemtagning av honom eller henne eller alltför snabbt. Genom ett beslut om flyttnings- förbud ges socialnämnden möjlighet att förbereda barnets hemflyttning så att den kan ske på ett så bra sätt som möjligt för barnet (prop. 1979/80:1 del A s. 314 och s. 541). Minst en gång ska socialnämnden överväga om flyttnings- förbudet fortfarande behövs. När ett sådant förbud inte längre behövs ska soci- alnämnden besluta att förbudet ska upphöra (26 § LVU). I det nu aktuella fallet begärde AA att BB skulle flytta hem igen. Nämnden beslutade då om tillfälligt flyttningsförbud för BB . Efter en ansökan av nämnden beslutade förvaltningsrätten i en dom att BBtills vidare inte fick flyttas från familjehemmet. Domen gällde i den delen . Nämnden övervägde flyttningsförbudet i samband med att nämnden gjorde ett övervägande om vården. I LVU finns det inte någon bestämmelse om hur man ska beräkna tiden för när det första övervägandet ska göras. Man kan diskutera om tiden ska beräknas från t.ex. den dag då nämnden fattade ett beslut om tillfälligt flyttningsförbud. Jag anser för egen del att fristen för det första övervägandet ska räknas från den dag då domstolen beslutade om flyttningsförbud. Med den utgångspunkten skulle nämnden ha övervägt om flyttningsförbudet för BB fortfarande behöv- des senast september/. Övervägandet gjordes först . Ett flyttningsförbud är en tvångsåtgärd som är mycket ingripande för de be- rörda. Det är viktigt att överväganden sker med den kontinuitet som lagstiftaren har bestämt. Övervägandet är en uppgift för nämnden och får bara delegeras åt en särskild avdelning som består av ledamöter eller ersättare i nämnden. Det är alltså inte tillräckligt att en utredning har genomförts eller att en utredare regelbundet har gjort en bedömning av barnets bästa. För dröjsmålet med att överväga om flyttningsförbudet fortfarande behövdes kan nämnden inte undgå kritik. Reglering av umgänge vid beslut om flyttningsförbud När ett barn bor i ett familjehem har socialnämnden ett särskilt ansvar för att främja barnets kontakter med bl.a. vårdnadshavare. Vårdnadshavare ska få råd, stöd och annan hjälp som de behöver i ett sådant fall. Om vården ges på frivillig grund har socialnämnden ingen möjlighet att ensidigt bestämma om hur um- gänget mellan barnet och vårdnadshavaren ska utövas. S O C I A L T J Ä N S T som ett flyttningsförbud gäller får dock socialnämnden, om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med flyttningsförbudet, besluta hur barnets umgänge ska utövas med t.ex. en vårdnadshavare. Ett sådant beslut kan överklagas (31 och 41 §§ LVU). Ofta torde socialförvaltningen komma överens med vårdnadshavaren om hur umgänget ska utövas i dessa fall. En sådan överenskommelse bör doku- menteras på ett lämpligt sätt. Om det inte är möjligt att nå en överenskommelse med vårdnadshavaren kan umgänget behöva regleras genom ett beslut enligt 31 § LVU. Nämnden beviljade föräldrarna en insats i form av att en kontaktperson skulle närvara vid umgänget mellan BB och föräldrarna. Nämnden verkar vara av uppfattningen att AA accepterade insatsen. Enligt nämnden valde hon dock att avstå från umgänge med BB, och stödet upphörde då. Även konflikter mel- lan föräldrarna och familjehemmet försvårade enligt nämnden umgänget. Av utredningen i ärendet framgår att umgänget mellan BB och AA av flera orsaker inte har fungerat på ett tillfredsställande sätt, och förvaltningen tycks inte ha kunnat komma överens med AA om hur umgänget skulle gå till. Nämn- den har i sitt remissvar redogjort för de svårigheter som har funnits i kontakten med föräldrarna. Även de journalanteckningar som jag har tagit del av ger en bild av att AA har givit olika besked om sin inställning till umgänget med BB. Mot den bakgrunden ger det som har kommit fram i den här delen inte anled- ning för mig att ha några synpunkter på nämndens bedömning av att det inte var nödvändigt att reglera umgänget i ett beslut. Jag vill dock påminna nämn- den om dess ansvar för att främja BB:s kontakter med sina föräldrar. Det blir naturligtvis särskilt viktigt i ett fall som det aktuella, där det finns konflikter mellan föräldrarna och familjehemmet som kan försvåra barnets relation till sina föräldrar. Det som AA i övrigt har anfört ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Fråga bl.a. om en socialnämnd borde ha inlett en utredning enligt 7 § LVM (Dnr 3577-2016) Beslutet i korthet: Uppsökarteamet för vuxna i skick- ade en orosanmälan om en man med missbruksproblem till i Kumla kommun. Anmälan innehöll detaljerad information om mannens förhållanden. När anmälan kom in till socialnämnden inledde nämnden ge- nast en utredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (SoL). skickade en kallelse om ett möte till mannens folkbokföringsadress i Kumla och ringde en socialsekreterare i . De uppgifter som hämtats in från socialsekreteraren dokumenterades inte. Ärendet avslutades sedan utan åtgärd. S O C I A L T J Ä N S T Utifrån uppgifterna i orosanmälan fanns det enligt JO starka skäl för so- cialnämnden att i stället inleda en utredning enligt 7 § lagen om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). Det skulle ha inneburit att socialnämnden snabbt hade kunnat hämta in uppgifter om mannen från andra myndigheter utan hinder av sekretess. Nämnden hade dessutom kunnat få till stånd en läkarundersökning av mannen. När det till en socialnämnd kommer in uppgifter från en person som är verksam inom arbetet med missbrukare måste man kunna kräva att social- nämnden tar uppgifterna på allvar och ser till att behovet av insatser utreds på ett sådant sätt att utredningen kan ligga till grund för ett korrekt beslut. JO anser att det hade behövt göras en betydligt mer noggrann undersökning av mannens förhållanden och att socialnämndens utredning inte uppfyller de krav som kan ställas på en utredning. De åtgärder som vidtogs var varken genomtänkta eller tillräckliga. Inhämtade uppgifter som var av stor betydel- se för ärendet hade inte heller dokumenterats. i Kumla kommun får sammantaget allvarlig kritik för att inte ha inlett en utredning enligt 7 § LVM och för den bristfälliga utred- ningen enligt 11 kap. 1 § SoL. JO skickar även en kopia av beslutet till In- spektionen för vård och omsorg. Uppsökarteamet för vuxna i skickade en orosanmälan om i Kumla kommun. Teamet uppgav i anmälan bl.a. att bedömningen var att AA gått ned sig kraftigt i sitt missbruk och att han var mycket destruktiv i både tankar och handling. Hans fysiska skick gjorde att han befann sig i en väldigt utsatt situation. Vidare bedömde teamet att AA inte hade förmåga att på egen hand förändra sin livssituation. I anmälan till JO klagade biträdande enhetschefen , uppsö- karteamet i , på i Kumla kommun. Hon ifrå- gasatte nämndens handläggning av ärendet om AA. JO hämtade in och granskade vissa handlingar om AA från socialförvaltningen i Kumla kommun. Anmälan remitterades därefter till i Kumla kommun för yttrande. I remissen angavs att yttrandet särskilt skulle belysa vissa frågor. JO:s frågor återges nedan i samband med redovisningen av nämn- dens remissvar. i Kumla kommun beslutade att som sitt remissvar översända ett yttrande som hade upprättats av enhetschefen . I yttrandet anfördes bl.a. följande: S O C I A L T J Ä N S T 1.Vilka överväganden gjorde nämnden när man inledde en utredning en- ligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, i stället för 7 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, LVM? Förhandsbedömning av det som inkommit av anmälan inte var av den art att LVM skulle startas. 2.Varför skickade nämnden ett brev till AA:s adress i Kumla i stället för att försöka komma i kontakt med AA i , där han enligt uppgift vistades? Det har framkommit till nämnden att AA vistades i och perioder i Kumla varav ett första försök att nå AAvar genom folkbokföringsadressen till AA. Av inkommen anmälan framkom inga kontaktuppgifter till AA. 3.Varför dröjde det till innan utredaren kontaktade en tjänsteman vid Uppsökarteamet i för att hämta in uppgifter om AA? Det dröjde innan kontakt togs med Uppsökarteamet då bedömning gjordes att anmälan inte var så pass akut att omedelbar kontakt behövdes. Uppgifter om AA framkom av anmälan. 4.Hur dokumenterades de uppgifter som utredaren fick vid telefonsamta- let ? Uppgifterna som framkom av utredare dokumenterades i akten. 5.Övervägde nämnden om man borde vidta någon ytterligare utrednings- åtgärd med anledning av de till synes olika uppgifterna i orosanmälan och de uppgifter som man fick från en tjänsteman vid Uppsökarteamet ? Tjänstemannen uppgav sig ha god kontakt med AA varför det inte fanns anledning att inte godta dessa uppgifter. AA har dock kallats till besök till Kumla samt att uppgörelse med handläggare gjordes att de skulle skicka AA åter till Kumla för kontakt med socialtjäns- ten då AA önskade ansöka om frivilliga insatser. 6.När och varför faxades Uppsökarteamets anmälan om oro till Stads- missionen med uppgift om att ”Kumla inte kommer ta sig an ärendet”? 160607 faxades anmälningarna åter Uppsökarteam. Detta då AA inte hade vistats i Kumla sedan slutet//(vis- telsebegreppet). AA är folkbokförd på adress där det föreligger ett socialt andrahandskontrakt och AA har inte haft kontakt med nämnden om att AA har för avsikt att bo där. AA har inte haft kontakt med nämnden i Kumla. Handlingar faxades felaktigt till vilket inte följde gängse rutiner. En avvikelse är upprättad och händelsen utreds. AA kommenterade remissvaret. I ett beslut anförde stf JO följande. ska aktivt sörja för att en enskild som har problem med miss- bruk får den hjälp och vård som han eller hon behöver för att komma ifrån missbruket. Nämndens insatser bygger på frivillighet från den enskildes sida. S O C I A L T J Ä N S T Under vissa förutsättningar kan det dock bli aktuellt med tvångsvård. Bestäm- melser om sådan vård finns i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, LVM. Vård med stöd av LVM ska beslutas om 1.någon till följd av ett fortgående missbruk av alkohol, narkotika eller flyk- tiga lösningsmedel är i behov av vård för att komma ifrån sitt missbruk 2.vårdbehovet inte kan tillgodoses enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453), SoL, eller på något annat sätt 3.han eller hon till följd av missbruket utsätter sin fysiska eller psykiska hälsa för allvarlig fara, löper en uppenbar risk att förstöra sitt liv eller kan befaras komma att allvarligt skada sig själv eller någon närstående (4 § första stycket LVM).