frsrdg · H504RS8 · 2018-06-14 00:00:00 — Ordföranden kallar till sammanträde, som av hävd ska äga rum i med minst en ledamot fysiskt närvarande. nämnden ska sammanträda inom stängda dörrar (7 kap. 16 § RO). får dock besluta att ett sammanträde ska vara offentligt i den del det avser inhämtande av upplysningar eller överläggning i EU-frågor (7 kap. 17 § första stycket RO). Offentliga sammanträden får inte hållas som arbetsple- num eller val i kammaren (tilläggsbestämmelse 7.15.3 i RO). får besluta att ett sammanträde eller del av ett sammanträde ska vara offentligt (7 kap. 17 § andra stycket RO). möjligheten att hålla öppna sammanträden obegränsad. Offentliga sammanträden ställer en del praktiska krav på arrangemanget. Det ska finnas särskilda platser för åhörare och särskilda utrymmen för förva- ring av åhörares tillhörigheter, och ljud- eller bildupptagning får göras om inte utskottet eller nämnden beslutat annat (7 kap. 18 § RO och tilläggsbestämmel- serna 7.17.1 och 7.18.1 i RO). Dessutom gäller sedvanliga regler om säker- Utskottens och öppna evenemang sänds på riks- och ofta även av . föreslog att både överläggningarna i utskotten och samrådet i ska kunna ske offentligt underströks det att förslaget kan bidra till att öppenheten och insynen i verksamheten ökar. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG påpekades att möjligheterna att få relevant och förtrolig information dock kan vara större om överläggningarna och samrådet sker inom stängda dörrar och att bedömningen av om ett sammanträde bör vara offentligt får göras av det berörda utskottet respektive i varje aktuellt fall (framst. 2005/06:RS3 s. 52). ansåg att förslaget var väl avvägt och tillstyrkte det (bet. 2005/06:KU21 s. 32). behandlade i ett senare betänkande en motion där det föreslogs att huvudregeln skulle vara att sammanträden i utskotten och är öppna, med möjlighet för utskottet eller nämnden att besluta att ett sammanträde ska vara stängt för allmänheten om det finns särskilda skäl. Utskottet avstyrkte dock motionen med hänvisning till sina tidigare ställningstaganden om öppna sammanträden (bet. 2012/13:KU17 s. 11 f.). Utöver den öppenhet som ges genom kammararbetet har utskotten och långtgående möjligheter att sammanträda offentligt vid hanteringen av EU-frågor. Kommittén anser att dessa möjligheter ska kvarstå. Kommittén vill dock framhålla att strävan efter öppenhet alltid måste vägas mot den förtrolighet som krävs för en effektiv, generös och uppriktig dialog mellan och regeringen. Det finns enligt kommittén en betydande risk att en omfattande användning av möjligheterna till offentliga sammanträden skulle kunna motverka sitt syfte eftersom det då kan uppstå behov av att utveckla alternativa dialogformer utan insyn vid sidan av sammanträdena. Utskotten och bör därför enligt kommittén överväga möjligheten att hålla offentliga sammanträden med viss försiktighet. En majoritet av remissinstanserna har inte några synpunkter på förslaget. är särskilt nöjt med att förfarandet när det gäller A-punkts- hanteringen inte ändras. Partiet trycker dock på vikten av att det ansvariga statsrådet, eller i förekommande fall statsministern, infinner sig till samråd i både och ansvarigt utskott i stället för att skicka en företrädare. Det bör enligt partiet formuleras tydligare än i kommitténs förslag. Moderata samlingspartiet delar kommitténs bild av problemen med informations- och samrådsskyldigheten om A-punkter, men ser i motsats till kommittén gärna att skyldigheten avskaffas. Även ser gärna att skyldigheten avskaffas. Enligt uppfattning hade en sådan reformering av A-punktssamrådet i hög grad kunnat bidra till kommitténs övergripande ambition att fokusera på EU-beslutsprocessens tidiga skede för att de svenska ställningstagandena ska kunna få så stort genomslag som möjligt. Om samrådet ska bestå instämmer i kommitténs bedömning att det finns utrymme att utveckla formerna för samrådet. anger att det är olyckligt att kommittén inte föreslår att EU- nämndens sammanträden per definition ska vara öppna för allmänheten. En allmän invändning mot EU är enligt partiet att människor inte är medvetna om de beslut som fattas och på vilket sätt beslutsfattandet sker. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG öppna sammanträden i tror partiet att intresset för EU-frågor skulle kunna öka i . Nämnden har öppna sammanträden med statsmi- nistern inför EU:s toppmöten. Partiet bedömer att dessa möten fungerar väl och att intresset för dem från allmänheten och journalister är stort. har enligt partiet öppna sammanträden, och även dessa fungerar enligt uppgift mycket bra. Partiet vill påminna om att öppna samman- träden inte utesluter att det skulle gå att ha slutna sammanträden när det krävs, exempelvis då sekretessbelagda frågor avhandlas. anger att den mest uppenbara reformen vore att genom- föra samråden med regeringen i utskotten snarare än i . sitetet anger att kommittén hade kunnat föreslå att nämndens verksamhet begränsas till vissa typer av tillfällen som samråd med statsministern inför möten i och annat samråd där sakfrågan har en mer horison- tell eller institutionell natur samt som alternativ till samråd i utskotten när inte är öppet. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag och bedömning Det anges i RO att regeringen ska underrätta om frågor som ska beslutas i Europeiska unionens råd. Regeringen ska också rådgöra med nämnden om hur förhandlingarna i rådet ska föras inför besluten i rådet (7 kap. 14 § första stycket). Regeringen ska vidare rådgöra med nämnden inför möten och beslut i (7 kap. 14 § tredje stycket). Riksdagsstyrelsen anser i likhet med kommittén att detta samråd ger ett mervärde i förhållande till överläggningarna i utskott eftersom nämnden har överblick över samtliga frågor som behandlas vid rådsmöten och därför kan beakta de kopplingar som kan finnas mellan olika frågor. Bestämmelserna säkerställer också att varje ståndpunkt som intar vid ett rådsmöte har varit föremål för samråd och att regeringen har mandat för sitt agerande. Riksdagsstyrelsen anser därför, till skillnad från , att det inte finns anledning att begränsa regeringens samråd med i dessa delar. Det anges dock också i RO att regeringen ska överlägga med i andra frågor om arbetet i EU än frågor som ska beslutas i Europeiska unionens råd när nämnden av särskilda skäl begär sådan överläggning (7 kap. 14 § andra stycket). Den bestämmelsen bör som kommittén föreslår tas bort. På så sätt tydliggörs att utskotten inte kan överlåta sin uppgift att överlägga med regeringen till nämnden. Utskotten har ett ansvar för att begära och genomföra de överläggningar som de ser behov av samt för att vara aktiva redan i en EU-frågas inledande fas. Riksdagsstyrelsen har inte heller i övrigt någon annan uppfattning än kommittén och anser därför att förslaget bör genomföras i sin helhet. I likhet med kommittén anser riksdagsstyrelsen vidare att regeringens informations- och samrådsskyldighet gentemot även i fortsättningen bör omfatta A-punkter. Det heltäckande samrådet om rådets A-punkter har som kommittén framhåller den stora fördelen att regeringen inte kan delta 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG i ett beslut i rådet utan att känner till det och ger ett mandat för det. Genom det avslutande samrådet om A-punkterna ges också partier möjlighet att markera sina eventuella avvikande meningar i fråga om regeringens föreslagna ståndpunkt, vilket bidrar till öppenhet när det gäller de politiska åsiktsskillnaderna mellan partierna. När det gäller möjligheter att hålla öppna sammanträden anges det i RO att nämnden får besluta att ett sammanträde eller en del av det ska vara offentligt. Vid en offentlig del av ett sammanträde i nämnden är en företrädare för en statlig myndighet inte skyldig att lämna uppgifter för vilka sekretess gäller hos myndigheten (7 kap. 17 § RO). Nämnden har alltså långtgående möjligheter att sammanträda offentligt vid hanteringen av EU-frågor. Dessa möjligheter bör behållas, inte minst för att främja den offentliga debatten om dessa frågor. Riksdagsstyrelsen anser dock inte att nämndens sammanträden ska vara offentliga som huvudregel, i enlighet med vad förespråkar. Som kommittén framhåller måste strävan efter öppenhet alltid vägas mot den förtrolighet som krävs för en effektiv, generös och uppriktig dialog mellan och regeringen. Det finns enligt kommittén en betydande risk att en omfattande användning av möjligheterna till offentliga sammanträden skulle kunna motverka sitt syfte, eftersom det då kan uppstå behov av att utveckla alternativa dialogformer utan insyn vid sidan av sammanträdena. Som uttalat innebär de nuvarande bestämmelserna en lämplig avvägning mellan intresset av öppenhet och behovet av förtrolighet (bet. 2012/13:KU17 s. 14). Det är därför lämpligt att även i fortsättningen i varje enskilt fall avgör om ett sammanträde ska vara offentligt. protokoll och de ordagranna nedteckningarna från samrådet i nämnden, som efter justering tillgängliggörs på webbplats, ger också allmänheten insyn i efterhand i hanteringen av EU- frågorna även vid slutna sammanträden. Riksdagsstyrelsen vill slutligen understryka vikten av att statsråden är närvarande vid sammanträden. Undantag bör som har framhållit endast förekomma i de fall statsrådet på grund av starka skäl är tvungen att utebli. Diskussioner om förhandlingspositioner är meningsfulla endast om de förs med den som bär det faktiska ansvaret för positionerna (bet. 2005/06:KU20 s. 88 f.). har också förutsatt att önskemål från ett utskott om att regeringen ska företrädas av ett statsråd hörsammas (bet. 2013/14:KU10 s. 172). Vikten av att statsråden är närvarande vid överläggningar med utskotten om EU-frågor och vid samråd i behöver inte tydliggöras ytterligare. Enligt kommittén bör emellertid tröskeln för vad som är att betrakta som starka skäl kunna vara lägre när det gäller statsministerns närvaro i inför informella EU- toppmöten. Information och samråd inför dessa möten bör enligt kommittén i vissa fall kunna genomföras på statssekreterarnivå. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.4Det bör införas en bestämmelse om deltagande i det interparlamentariska samarbetet i EU Riksdagsstyrelsens förslag: Det ska införas en bestämmelse om att genom utskottens och ledamöter deltar i det interparlamentariska samarbetet mellan de nationella parlamenten i EU:s medlemsstater och med . Kommitténs överväganden och förslag Det interparlamentariska samarbetet i EU sker i olika former Det förekommer olika former av interparlamentariskt samarbete inom EU. Några av formerna är reglerade och regelbundna medan andra är mer oreglerade och av tillfällig karaktär, ofta anordnade med anledning av en aktuell händelse. De mellanparlamentariska samarbetsformerna utvecklas kontinuerligt. Ett institutionaliserat interparlamentariskt samarbete har utgjort en central del av EU-samarbetet från början. Kol- och stålfördragets och senare EG- fördragets parlamentariska församling, som sedermera antog namnet , bestod av representanter som de nationella parlamenten utsåg inom sig. upphörde emellertid att vara en interparlamentarisk församling 1979 i och med de första direkta valen till . är det inte heller tillåtet att vara ledamot av och ett nationellt parlament (rådets beslut nr 2002/772/EG, Euratom, prop. 2002/03:97, bet. 2003/04:KU2, rskr. 2003/04:32). Enligt bidrar de nationella parlamenten till en väl fungerande union genom att delta i det interparlamentariska samarbetet mellan de nationella parlamenten och med i enlighet med protokollet om de nationella parlamentens roll i Europeiska unionen (artikel 12 f). I protokollet anges att och de nationella parlamenten tillsammans ska bestämma hur ett effektivt och regelbundet interparlamentariskt samarbete ska organiseras och främjas inom unionen (artikel 9). Det anges också att en konferens mellan parlamentariska organ för EU-frågor får överlämna alla bidrag som den finner lämpliga till , rådet och kommissionen. Konferensen ska dessutom främja utbyte av information och bästa praxis mellan de nationella parlamenten och , och även mellan deras fackutskott. Den kan också anordna interparlamentariska konferenser om särskilda teman, särskilt för att diskutera frågor om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, inklusive den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken. Konferensens bidrag ska inte vara bindande för de nationella parlamenten eller föregripa deras ståndpunkter (artikel 10). Den konferens som avses i protokollet är Cosac (Conférence des organes spécialisés dans les affaires communautaires), på svenska konferensen mellan de parlamentariska organen för EU-frågor vid EU:s parlament. Konferensen sker i form av möten mellan de särskilda EU-organen i medlemsstaternas 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG nationella parlament och . Cosac är det äldsta av de mer institutionaliserade interparlamentariska samarbetsorganen inom EU. Möten mellan talmännen i medlemsstaternas nationella parlament har institutionaliserats i form av . Denna konferens samordnar de interparlamentariska aktiviteterna i EU. Konferensen har antagit riktlinjer för det interparlamentariska samarbetet i EU. I inledningen till riktlinjerna beaktas att de nationella parlamenten bidrar till EU:s goda funktion och demokratiska legitimitet samt att de nationella parlamenten och står på jämbördig fot och har komplementära roller i EU-strukturen. De huvudsakliga målen för det interparlamentariska samarbetet är enligt riktlinjerna att främja informations- och erfarenhetsutbyte i syfte att stärka parlamentens kontroll och inflytande på alla nivåer, säkerställa ett effektivt utövande av parlamentens befogenheter i EU-frågorna, i synnerhet kontrollen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna, samt främja samarbetet med parlament i tredjeländer. Vidare anges i riktlinjerna olika former för samarbetet, bl.a. talmanskonferensen, Cosac och utskottsvisa möten. deltagande i det interparlamentariska samarbetet i EU bör synliggöras har ett omfattande och aktivt interparlamentariskt engagemang. En betydande del av detta engagemang utgörs av det interparlamentariska samarbetet inom ramen för medlemskap i . Denna del är enligt kommittén i huvudsak väl urskiljbar från övriga interparlamentariska samarbete. Det betyder dock inte att det interparlamentariska samarbetet i EU skiljer sig så från det övriga interparlamentariska samarbetet att det är motiverat med en fundamentalt annan syn på eller hantering av detta samarbete jämfört med övrigt interparlamentariskt samarbete. Kommitténs uppdrag är begränsat till det interparlamentariska samarbetet i EU, men överväganden i denna del kan enligt kommittén inte göras helt isolerat från det interparlamentariska samarbetet i övrigt. Enligt bidrar de nationella parlamenten aktivt till en väl fungerande union genom att bl.a. delta i det interparlamentariska samarbetet mellan medlemsstaternas nationella parlament och med . och de nationella parlamenten ska tillsammans bestämma hur ett effektivt och regelbundet interparlamentariskt samarbete ska organiseras och främjas. Det finns också bestämmelser om en specifik interparlamentarisk , Cosac (artikel 10 i protokollet om de nationella parlamentens roll i Europeiska unionen). En liknande bestämmelse för den s.k. (den interparlamentariska konferensen om stabilitet, ekonomisk samordning och styrning i EU) finns i det till anslutande fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom ekonomiska och monetära unionen. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Kommittén anger att dessa fördragsbestämmelser kan uppfattas som att det i någon mån förväntas att , som nationellt parlament, ska delta i sam- arbetet mellan de nationella parlamenten och med . mittén bedömer att med marginal lever upp till en sådan förväntan. Det är dock inte bara en kvantitativ fråga. Kommitténs uppfattning är att del- tagandet i det interparlamentariska samarbetet i EU kan ha ett värde för utskotten och i fråga om informationsinhämtning, nätverksar- bete och erfarenhetsutbyte med övriga deltagare. Det interparlamentariska samarbetet i EU har enligt kommittén under tid som medlemsstat utvecklats i en riktning mot ökad institutionali- sering genom fler permanenta konferenser med fastare uppgifter och arbetsfor- Dessa institutionaliserade konferenser har delvis, men långt ifrån helt, ersatt ett mer lösligt och nätverksbetonat samarbete på utskottsnivå. alltså delar av det interparlamentariska samarbetet i EU som till sin form påminner om parlamentariska samarbete i övrigt. Mot bakgrund av den förväntan på som fördragen kan sägas ge uttryck för och utskottens och ledamöters aktiva engagemang anser kommittén att det är en brist att deltagande i det interparla- mentariska samarbetet i EU inte på något sätt kommer till uttryck i RO. åtgärda denna brist föreslår kommittén att deltagandet synliggörs genom en allmänt utformad bestämmelse i 7 kap. RO, där utskottens och arbete med EU-frågor huvudsakligen regleras. Genom att den nya bestämmel- sen formuleras mer allmänt kan den omfatta samtliga former av interparlamen- tariskt samarbete i EU utan att någon samarbetsform pekas ut som viktigare än någon annan. Det bör anges i bestämmelsen att genom utskottens och EU- nämndens ledamöter deltar i det interparlamentariska samarbetet mellan de nationella parlamenten i EU:s medlemsstater och med . så sätt markeras att delegationer till olika interparlamentariska EU-möten utses av utskotten och , som därmed också får ett avgörande inflytande över nivån på engagemang. Det bör enligt kommittén vara fullt möjligt för utskotten och att utse ett mindre antal deltagare än vad har rätt till enligt stadgarna för en konferens eller en inbjudan. Kommittén anser också att utskotten bör vara bäst skickade att fastställa den mest ändamålsenliga sammansättningen av sina delegationer. gruppledarna bör följaktligen enbart involveras om utskotten upplever att upp- giften är problematisk. Kommittén bekräftar giltigheten i det synsätt som etablerades inför EU- medlemskapet om att det är partiföreträdarna i utskotten och , och inte utskotten och som riksdagsorgan, som står bakom even- tuella åsiktsyttringar som framförs i interparlamentariska sammanhang. landen från sida förutsätter alltjämt beslut av kammaren. dagsledamöter som deltar i dessa sammanhang kan i sitt handlande inte bindas till eller något riksdagsorgans ställningstagande, men är självklart oförhindrade att basera sitt agerande på sådana ställningstaganden. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG anger att det kan finnas fördelar med att en riksdagsledamot i sådana fall klargör att åsiktsyttringen baseras på ett ställningstagande av eller något riksdagsorgan. får det enligt kommittén förutsättas att deltagande ledamöter agerar i det interparlamentariska EU-samarbetet på ett sådant sätt att det inte kan uppfattas som att på något sätt binds till ett beslut eller en ståndpunkt. Ingen remissinstans har några synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag och bedömning Riksdagsstyrelsen har ingen annan uppfattning än kommittén och anser därför att förslaget bör genomföras. 5.5Det bör införas bestämmelser om deltagande i Europol Riksdagsstyrelsens förslag: Det ska anges i RO att väljer fyra ledamöter i en delegation till den gemensamma parlamentariska kontrollgruppen för Europol. Delegationen ska väljas för valperiod. Delegationen ska lämna en redogörelse för sin verksamhet till . Kommitténs överväganden och förslag Det utövas en gemensam parlamentarisk kontroll över Europol Europols uppgift är att stödja medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter. Genom Lissabonfördraget infördes bestämmelser i om att de nationella parlamenten bidrar aktivt till en väl fungerande union dels genom att inom ramen för området för frihet, säkerhet och rättvisa delta i den politiska övervakningen av Europol, dels genom att delta i det interparlamentariska samarbetet mellan de nationella parlamenten och med (artikel 12 c och f). De nationella parlamentens deltagande i den politiska övervakningen av Europol ska ske i enlighet med EUF-fördraget (artikel 88). Där anges att närmare bestämmelser för den kontroll av Europols verksamhet som utför under medverkan av de nationella parlamenten ska fastställas i de förordningar som reglerar Europols struktur, arbetssätt, verksamhetsområde och uppgifter. På grundval av fördraget antogs och rådets förordning (EU) 2016/794 av om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) och om ersättande och upphävande av 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG rådets beslut /371/RIF, 2009/934/RIF, 2009/935/RIF, 2009/936/RIF och 2009/968/RIF, den s.k. Europolförordningen. Förordningen, som är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna, tillämpas från och med I förordningen anges att kontrollen av Europols verksamhet, som ska utfö- ras av under medverkan av de nationella parlamenten, ska utgöra en specialinriktad gemensam parlamentarisk kontrollgrupp inrättad gemensamt av de nationella parlamenten och ansvariga Kontrollgruppens organisation och arbetsordning ska fastställas av och de nationella parlamenten tillsammans i enlighet med protokollet om de nationella parlamentens roll i Europeiska unionen (artikel I protokollet anges att och de nationella parlamenten tillsammans ska bestämma hur ett effektivt och regelbundet interparlamenta- riskt samarbete ska organiseras och främjas inom unionen (artikel 9). I Europolförordningen anges vidare att den gemensamma parlamentariska kontrollgruppen ska utöva politisk övervakning av hur Europol i sin verksam- het fullgör sitt uppdrag, vilket omfattar konsekvenserna av denna verksamhet för fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter (artikel 51). ges kontrollgruppen befogenhet att höra ledande befattningshavare i Europol och Europeiska datatillsynsmannen. Kontrollgruppen ska rådfrågas om Europols fleråriga programplanering, som ingår i ett dokument tillsammans med ett årligt arbetsprogram och som ska antas av senast i november på förslag av den verkställande direktören (artikel 12). Kontrollgruppen ska vidare få vissa handlingar från Europol för kännedom. Det gäller bl.a. hotbildsbedömningar, strategiska analyser och lägesrapporter som rör Europols mål, resultaten från undersökningar och utvärderingar som har beställts av Europol samt Europols fleråriga programplanering och årliga Kontrollgruppen får begära andra relevanta handlingar som krävs för fullgörandet av gruppens uppgifter när det gäller den politiska över- vakningen av Europols verksamhet. Det anges också att kontrollgruppen får sammanställa sammanfattande slut- satser om den politiska övervakningen av Europols verksamhet och sända dessa till och de nationella parlamenten. tet ska översända de sammanfattande slutsatserna för kännedom till rådet, kommissionen och Europol (artikel 51). Kontrollgruppen är ett tillsynsorgan Den gemensamma parlamentariska kontrollgruppen för Europol etablerades i Den är avsedd att utgöra ett tillsynsorgan, i motsats till en interpar- Kontrollgruppens medlemmar ska utses individuellt av varje parlament, och rekommendationen är att medlemmar utses från ansvarigt utskott och om möjligt för en hel valperiod, med beaktande av behoven av att säkerställa sakkunskap och kontinuitet. Det är överenskommet att varje natio- 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG nellt parlament har rätt att nominera upp till fyra medlemmar. ska delta med upp till sexton ledamöter. Suppleanter får nomineras för ordinarie medlemmar. En olika stor representation ska inte påverka jämlikheten mellan parlamenten. Kontrollgruppen ska i princip arbeta på basis av konsensus. Ordförandeskapet för kontrollgruppen ska delas mellan parlamentet i rådsordförandeskapslandet och . Gruppen ska sammanträda en gång , växelvis i rådsordförandeskapslandets parlament och i . Extra sammanträden kan hållas för att hantera brådskande frågor och frågor som inte rimligen kan hanteras vid ordinarie möten.