frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — Arbetsförmedlare ställs ofta inför en svår bedöm- ning om vilket ansvar de har mot praktikplatsen att berätta om den arbets- sökandes bakgrund eller problematik. Det är vanligt att arbetsförmedlare O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T tycker att gränsdragningen är svår. Den aktuella praktikplatsen är en huma- nitär organisation som arbetar med hjälpsändningar till baltiska länder. Praktikplatsen tillhandahåller sysselsättningsplatser framförallt inom Jobb- och utvecklingsgarantin. Det är framförallt personer som står långt från ar- betsmarknaden, personer från kriminalvården m.fl. som placeras där. Prak- tikplatsen är van att ge extra stöd till de placerade. AA skulle arbetsträna med arbetsuppgifter som uppackning, omsortering och ompackning av gods för vidare transport till baltiska länder på praktikplatsen. (bilaga 2 a och 3) Sektionschefen har anfört i huvudsak följande. I anledning av att AA framfört ett klagomål via e-post höll han ett samtal med arbetsförmedlaren. Arbetsförmedlaren uppgav då att hon känt ett obehag att placera AA på praktikplatsen där många kvinnor arbetstränade och att hon uppmuntrat AA att själv berätta om sin bakgrund. Arbetsförmedlaren uppgav vid samtalet att hon upplyst AA att det var av vikt att den personalansvarige på praktik- platsen kände till AA:s bakgrund. Vidare uppgav arbetsförmedlaren att hon inte sagt till praktikplatsen att AA suttit i fängelse. Därefter svarade han på AA:s e-post. (bilaga 2 b) Arbetsförmedlingens avdelning rehabilitering till arbete har tillfrågats om rutinen för arbetet med tidigare dömda och har anfört i huvudsak föl- jande. Ur ett arbetsmarknadspolitiskt perspektiv är det bra att personen be- rättar för anordnaren om sin bakgrund, eftersom informationen tenderar att komma fram och annars i värsta fall kan leda till att praktiken eller anställ- ningen avslutas. Det är viktigt ur ett arbetsmarknadspolitiskt perspektiv att personen får rätt stöd hos anordnaren i sin återgång till arbetslivet. Av 2 § förordningen (2007:130) med instruktion för Arbetsförmedlingen framgår att Arbetsförmedlingen ska verka för att förbättra arbetsmark- nadens funktionssätt genom att sammanföra den som söker arbete med den som söker arbetskraft, prioritera den som befinner sig långt från arbets- marknaden och bidra till att stadigvarande öka sysselsättningen . Av sekretessbestämmelsen 28 kap. 11 § offentlighets- och sekretessla- gen framgår att sekretess gäller för en uppgift om enskilds personliga för- hållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men och uppgiften förekommer i ärende om arbetsförmedling, yrkesvägledning, arbetsvård, antagning till ar- betsmarknadsutbildning, eller hjälp och stöd vid arbetslöshet eller andra åt- gärder i anställningsfrämjande syfte eller för att främja en enskilds anpass- ning till arbetslivet. Sekretessen gäller inte beslut i ärendet. För bestämmelsen gäller ett omvänt skaderekvisit, det råder alltså en presumtion för sekretess. JO har uttalat att en arbetsförmedlare som ringt till ett bolag och frågat om en arbetssökande blivit utlovad anställning där inte åsidosatt sekretess- bestämmelsen men likväl brustit i omsorg. (JO 2001/02 s. 466) Av den sekretessbrytande bestämmelsen i 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen framkommer att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndighet om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet. Bestämmelsen ska tillämpas restriktivt. Endast i de fall, då det är en nöd- vändig förutsättning för att myndigheten ska kunna fullgöra ett åliggande som en myndighet har, får en sekretessbelagd uppgift lämnas ut och sekre- tessen efterges. Det är inte tillräckligt att en myndighets effektivitet ned- sätts genom sekretessbestämmelsen för att sekretessen ska få åsidosätts. 1979/80:2 del A s. 465) Syftet med bestämmelsen är att förhindra att sekretessregleringen gör det omöjligt för en myndighet och dess personal att sköta de uppgifter som O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T (Offentlighets- och sekretesslagen en kommentar, , , , supplement 13, ) JO har uttalat kritik mot en arbetsförmedlare som röjt sekretesskyddade uppgifter angående en arbetssökande vid ett samverkansmöte med andra aktörer, utan arbetssökandens samtycke. JO uttalade att förhållandet att en enskild känner till vad mötet den ska närvara på handlar om, inte innebär att myndigheten kan utgå från att den enskilde samtyckt till att sekre- tesskyddade uppgifter lämnas ut vid mötet. (JO 5576-2015). Av handläggarstödet (AFHS 73/2011, version 3) om Samarbete på an- stalter och frivård mellan Arbetsförmedlingen och kriminalvården framgår att samtycke till hävande av sekretess ska fyllas i av den sökande inför fler- partsmöten (bilaga 4, s. 8) och att den sökande måste ge sitt medgivande till att Arbetsförmedlingen inhämtar dokument från Kriminalvården (bilaga 4, s. 16). Av Arbetsförmedlingens faktablad om Arbetsträning inom jobb- och ut- vecklingsgarantin och jobbgaranti för ungdomar (bilaga 5, s. 1) framgår att deltagaren vid arbetsträning ska få möjlighet att i anpassad form och under handledning genomföra arbetsuppgifter utan krav på produktivitet. Arbets- träningen behöver inte enbart inriktas på träning av specifika arbetsuppgif- ter utan kan även handla om arbetssituationen som sådan. Såsom att för- hålla sig till arbetskamrater och arbetsledning, samt att hantera olika krav och förväntningar som normalt finns på en arbetsplats. Arbetsträningen ska utformas utifrån deltagarnas förutsättningar och tillgodose behovet av trä- ning och orientering i arbetslivets villkor. Ang. det som har utretts och sekretessbestämmelsen Arbetsförmedlaren har anfört att hon berättat för den personalansvarige på praktikplatsen att AA haft ett "kriminellt förflutet" och "kommer från kri- minalvården". Arbetsförmedlingen finner att uppgiften som arbetsför- medlaren lämnat har utgjort en sådan uppgift om personliga förhållanden som är sekretessbelagd med stöd i 28 kap. 11 § offentlighets- och sekre- tesslagen. Arbetsförmedlaren nekar till att hon skulle ha sagt att AA suttit i fäng- else, varför ord står mot ord i den delen. Mot bakgrund av att AA inte frivilligt berättat om sin bakgrund vid be- söket på praktikplatsen borde arbetsförmedlaren ha känt till att AA inte lämnat sitt samtycke till att uppgiften lämnades ut till praktikplatsen. Ar- betsförmedlaren lämnade likväl ut uppgiften. I detta sammanhang måste bedömas huruvida AA lidit något men av att arbetsförmedlaren lämnade ut uppgiften till praktikplatsen, jfr. 28 kap. 11 § offentlighets- och sekretesslagen. Arbetsförmedlaren har anfört att praktik- platsen tidigare inte varit främmande för att ta emot personer från kriminal- vården (bilaga 1) och arbetsförmedlingschefen har anfört att praktikplatsen framförallt placerar bland annat personer från kriminalvården (bilaga 3). Av faktabladet framgår att deltagaren vid arbetsträning ska få möjlighet att i anpassad form genomföra arbetsuppgifter, och att arbetsträningen ska ut- formas utifrån deltagarens förutsättningar (bilaga 5). Mot bakgrund av detta finner Arbetsförmedlingen att AA inte lidit något men på grund av upp- giftsutlämnandet. Utlämnandet av uppgiften kan till och med ha gynnat AA i sin arbetsträning på så sätt att han fått en bättre och mer anpassad stöttning i sin arbetsträning. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T Ang. komplexiteten och den sekretessbrytande bestämmelsen I sådana fall JO anser att AA lidit men av uppgiftsutlämnandet i enlighet med 28 kap. 11 § offentlighets- och sekretesslagen och att arbetsförmedla- ren då lämnat ut en sekretessbelagd uppgift, vill Arbetsförmedlingen till- lägga följande. Av 2 § förordningen (2007:130) med instruktion för Arbetsförmed- lingen framgår att Arbetsförmedlingen ska verka för att förbättra arbets- marknadens funktionssätt genom att bland annat prioritera den som befin- ner sig långt från arbetsmarknaden och bidra till att stadigvarande öka sysselsättningen . Arbetsförmedlingen anser att det kan finnas situationer då det skulle kunna vara nödvändigt att uppgifter om en arbetssökandens bakgrund läm- nas ut för att Arbetsförmedlingen ska kunna fullgöra sin verksamhet, näm- ligen att prioritera den som befinner sig långt från arbetsmarknaden och att bidra till att stadigvarande öka sysselsättningen . Arbetsför- medlingen känner till att 10 kap. 2 § samma lag ska används restriktivt. Arbetsförmedlaren ställs inför en svår situation när en deltagare som är i behov av anpassad arbetsträning, inte kan få sådan arbetsträning utifrån deltagares förutsättningar (bilaga 5) på grund av att deltagaren själv inte vill berätta om sina förutsättningar. Den särskilda stöttningen tillbaka till arbetslivet uteblir om personen inte berättar. Om stöttningen uteblir kan ar- betsträningen bedömas som icke arbetsmarknadspolitiskt motiverad. vill så långt det är möjligt få personer i arbete och för- hindra att en potentiell arbetsträning riskerar att utebli, särskilt för en tidi- gare dömd person som ofta redan står långt från arbetsmarknaden. I det aktuella ärendet fanns det även på praktikplatsen flera deltagare med sär- skilda behov ur ett arbetsmarknadspolitiskt perspektiv som också behövde särskilt stöd. Arbetsförmedlingen anser att det här finns flera omständig- heter att beakta och att bedömningen inte är helt enkel. Arbetsförmedlingen har inte någon vägledning för hur en arbetsförmedlare ska agera i en sådan situation. Vid en samlad bedömning finner Arbetsförmedlingen att omständig- heterna i förevarande fall är sådana att det finns utrymme för att uppgifts- utlämnandet varit nödvändigt för att Arbetsförmedlingen ska kunna full- göra sin verksamhet, jfr. 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen. Arbetsförmedlingen finner att arbetsförmedlaren lämnat ut en uppgift om enskilds personliga förhållanden utan att AA lämnat sitt samtycke. finner att AA inte lidit något men genom uppgiftsutlämnan- det, jfr. 28 kap. 11 § offentlighets- och sekretesslagen, och att hans arbets- träning till och med kan ha gynnats på så sätt att han fått bättre och mer anpassad stöttning i sin arbetsträning. Arbetsförmedlingen anser i annat fall att det finns utrymme för att upp- giftsutlämnandet varit nödvändigt, jfr. 10 kap. 2 § offentlighets- och sekre- tesslagen. Med detta lämnar Arbetsförmedlingen över ärendet till JO för bedömning. AAkommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande. Han uppfattade inte att arbetsförmedlaren kände någon form av oro eller tveksamhet inför att pla- cera honom på praktikplatsen eller att han var tvungen att berätta att han suttit i fängelse vid besöket hos praktikplatsen. I beslut anförde JO följande. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T I ärenden om arbetsförmedling gäller sekretess för en uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider men (28 kap. 11 § offentlighets- och sekretesslagen, OSL). En sådan uppgift får inte röjas för enskilda eller någon annan myndighet, om inget annat anges i offentlighets- och sekretesslagen (8 kap. 1 § OSL). Sekretess hindrar inte att en uppgift lämnas ut, om den enskilde samtycker till att en uppgift lämnas till en annan enskild eller till en myndighet eller om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna sköta sin verksamhet (10 kap. 1 och 2 §§ OSL). När en myndighet överväger att på eget bevåg lämna ut en uppgift som den förfogar över måste myndigheten först noggrant pröva om uppgiften omfattas av någon sekretessbestämmelse som gör att det finns hinder mot att lämna ut uppgiften. Om myndigheten bedömer att uppgiften omfattas av sekretess kan den lämnas ut endast om det finns en sekretessbrytande bestämmelse som till- låter ett utlämnande i det enskilda fallet, eller, med vissa här inte relevanta be- gränsningar, om det finns ett samtycke från den som uppgiften avser. De uppgifter som arbetsförmedlaren lämnade ut till den personalansvarige på praktikplatsen är sådana uppgifter om en enskilds personliga förhållanden som typiskt sett omfattas av sekretessbestämmelsen i 28 kap. 11 § OSL. Av den redogörelse som arbetsförmedlaren har lämnat framgår inte att hon innan uppgifterna lämnades ut övervägde om de omfattades av sekretess och, om så var fallet, om de ändå kunde lämnas ut. Det finns inte heller någon annan form av dokumentation som utvisar att ett sådant övervägande skedde. Utläm- nandet av uppgifterna om AA:s bakgrund har således inte föregåtts av sådana noggranna överväganden som krävs enligt offentlighets- och sekretesslagstift- ningen. Hanteringen i denna del förtjänar därför allvarlig kritik. Såvitt framgår har Arbetsförmedlingen i sitt remissvar gjort en sekretess- prövning i efterhand. Med anledning av detta finner jag skäl att påminna om följande. Arbetsförmedlingen menar i första hand att AA inte har lidit något men av utlämnandet eftersom praktikplatsen tidigare inte varit främmande för att ta emot personer från kriminalvården. Myndigheten har också anfört att utläm- nandet kan ha gynnat AA. Enligt den tillämpliga bestämmelsen gäller som huvudregel sekretess för en uppgift om en enskilds personliga förhållanden i ett ärende av det aktuella sla- get. En uppgift får bara lämnas ut om det står klart att ett utlämnande inte leder till men för den som uppgiften rör eller någon närstående till honom eller henne. Uttrycket men har en mycket vid innebörd (se RÅ 1994 not. JO har tidigare uttalat att med men avses i första hand sådana skador som att bli utsatt för andras missaktning, om ens personliga förhållanden blir kända för andra. Utgångspunkten för prövningen av om det rör sig om men ska vara den enskildes egen upplevelse. Även om en tjänsteman skulle anse det vara till nytta O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T för den enskilde att uppgifterna lämnas till en annan myndighet eller till hans arbetsgivare, så att dessa kan hjälpa honom, är det inte säkert att detta är fören- ligt med sekretessreglerna (se JO 1996/97 s. 480, dnr 4093-1994). Eftersom bedömningen ska göras utifrån den enskildes uppfattning kan var- ken det förhållandet att praktikplatsen tidigare tagit emot personer med lik- nande bakgrund eller att myndigheten bedömer att den enskilde skulle bli hjälpt av ett utlämnande ges någon större betydelse vid menprövningen. Enligt min mening kan det starkt ifrågasättas om de skäl som Arbetsförmedlingen har framfört i efterhand innebär att uppgifterna, för utlämnandet, inte omfattades av sekretess. I andra hand menar i sitt remissvar att det var nödvän- digt att lämna ut uppgifterna för att den skulle kunna fullgöra sin verksamhet. Innan bestämmelsen i 10 kap. 2 § OSL över huvud taget kan tillämpas bör myndigheten ha undersökt om den enskilde samtycker till att den sekretessbe- lagda uppgiften lämnas ut. Ett samtycke ska lämnas frivilligt. Först om ett sam- tycke inte lämnas kan myndigheten överväga att lämna ut uppgiften enligt 10 kap. 2 § OSL (se t.ex. JO 1996/97 s. 480, dnr 4093-1994 och JO 2005/06 s.336, dnr 798-2003). Arbetsförmedlingen har i sin handbok i offentlighet och sekretess (AFHB /2013, s. 22) angett att ett samtycke normalt är skriftligt. Om samtycke lämnas muntligen är det viktigt att handläggaren gör en tjänste- anteckning där det klart framgår vad samtycket omfattar och när det lämnades. Det finns ingenting i ärendet som tyder på att AA gett sitt samtycke till att lämna ut uppgifterna. Det förhållandet att han efter direkt uppmaning från ar- betsförmedlaren valde att inte berätta för den personalansvarige om sin bak- grund kan, som Arbetsförmedlingen konstaterar i sitt remissvar, inte uppfattas på annat sätt än att samtycke saknades. Bestämmelsen i 10 kap. 2 § OSL motsvarar 1 kap. 5 § i den upphävda sek- retesslagen (1980:100), och någon ändring i sak var inte avsedd (prop. 2008/09:150 s. 368). I förarbetena till den dåvarande sekretesslagen betonas att bestämmelsen ska tillämpas restriktivt. Sekretessen får bara efterges i de fall ett utlämnande av sekretessbelagda uppgifter är en nödvändig förutsättning för att en myndighet ska kunna fullgöra en viss skyldighet. Att effektiviteten i en myndighets handlande minskar får inte leda till att sekretessen åsidosätts (prop. 1979/80:2 Del A s. 465 och s. 494). Jag är mycket tveksam till de argument som Arbetsförmedlingen har angett som stöd för att utlämnandet av uppgifterna var nödvändigt för att myndigheten skulle kunna fullgöra sin verksamhet. Om den enskilde inte vill att uppgifter om hans eller hennes personliga förhållanden lämnas ut och ett utlämnande be- döms vara en nödvändig förutsättning för ett genomförande av den specifika insatsen bör myndigheten i första hand undersöka om det finns andra jämför- bara insatser att sätta in i stället. Utrymmet för att utan samtycke lämna ut sek- retessbelagda uppgifter till en praktikplats är enligt min uppfattning mycket begränsat. I detta fall tycks uppgifterna om AA:s bakgrund dessutom inte ha haft någon som helst betydelse för praktikplatsen, eftersom den tidigare tagit emot personer med liknande bakgrund. Det finns inte heller något som utvisar att det var nödvändigt för praktikplatsen att känna till AA:s bakgrund för att syftet med arbetsträningen skulle kunna uppnås. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T Sammanfattningsvis förtjänar Arbetsförmedlingen allvarlig kritik för att ha lämnat ut uppgifter om AA:s personliga förhållanden utan en föregående och noggrann sekretessprövning. En socialnämnd har dröjt med att lämna ut allmänna handlingar och har felaktigt efterforskat identiteten hos den som begärt ut handlingarna (Dnr 1039-2017) Beslutet i korthet: En kvinna begärde hos en socialnämnd att få ta del av en e-postlogg. Under ärendets handläggning eftersökte nämnden kvinnans identitet genom att fråga de enskilda som omfattades av e-postloggen om de visste vem hon var. Först fick kvinnan ett beslut där nämn- den avslog hennes begäran om att få ta del av e-postloggen. får kritik för den långsamma handläggningen. kritiseras även för att felaktigt ha eftersökt kvinnans identitet. JO anser även att det utifrån anonymitetsskyddet i 2 kap. 14 § TF är olämpligt att en myndighet på eget initiativ informerar om vem som begärt att få ta del av olika handlingar. Vidare visar JO:s utredning på stora kunskapsbrister hos socialnämndens chefer och övrig personal om hur ärenden om allmänna handlingar ska hanteras. är ansvarig för att dess chefer och övrig personal har kännedom om hur dessa ärenden ska hanteras och nämn- den får kritik för det inträffade. I en anmälan till JO klagade på i för handläggningen av en begäran om att få ta del av allmänna handlingar. Hon anförde bl.a. följande: begärde hon under pseudonymen att få ta del av en e-postlogg med tid och datum för in- och utgående e-postmeddelanden mel- lan en socialsekreterare och en privatperson i ett ärende som bl.a. rörde hennes bror. Efter att hon haft kontakt med kommunen och påmint om sin begäran fick hon svar från chefen för barn- och ungdomsavdelningen att hen- nes begäran handlades av en handläggare som inte var på plats den dagen, men att hennes begäran skulle handläggas . tog handläggaren kontakt med AA:s bror för att höra om han visste vem var. Handläggaren berättade även för brodern att hon ställt samma fråga till den privatperson som e-postloggen avsåg. JO begärde att i skulle yttra sig över AA:s anmälan. Yttrandet skulle särskilt innehålla en redovisning av myndighetens O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T formella handläggning av AA:s begäran om att få ta del av allmänna hand- lingar. i uppgav i huvudsak följande: Utredningen som ligger till grund för detta yttrande har främst skett genom intervjuer med handläggare , enhetschef , avdelningschef . Till stöd för deras utsagor har inhämtats kopior på intern e-postkonversation mel- lan dels ovanstående men även mellan ovanstående och registrator EE, utveck- lingschef samt förvaltningschef . CC och BB har avslutat sina anställningar inom kommun. delegationsordning, fastslagen av nämnden 161215, anger enhetschef eller 1:e socialsekreterare som behöriga att fatta beslut om ut- lämnande av allmän handling. För det fall beslut om avslag på begäran om utlämnande av allmän handling skall fattas kan det enligt samma delegations- ordning göras av avdelningschef eller förvaltningschef. Beskrivning av den formella handläggningen 170202 inkommer begäran om utlämnande av allmän handling till Halm- stad kommun. kommun arbetar med ”en väg in” varför begäran kom in centralt till vars uppgift är att fördela begäran vidare till berörd förvaltning. Begäran gjordes efter kon- torstid 170202 varför begäran inkom till socialförvaltningen 170203, registrerades i ärendehanteringssystem på socialförvaltningen samt fördelades till CC enligt rutin. Då kommunen bytt ärendehanterings- system arbetade registratorn fortfa- rande med notifiering vid fördelning av ärenden gällande begäran om utlämnande av allmän handling för att förvissa sig om att behörig per- son uppfattat att ärende fördelats till dem. E-post sändes därför av registra- tor till CC om att begäran om inkommen handling fördelats till henne. Då begäran även angav BB vid namn fick även hon e-post av registrator med information om att ärende inkommit och sänts till CC för hantering. BB var dock ledig 170203 och såg därför inte meddelandet. CC:s förehavanden 170203 är inte kända till mer än att hon var upptagen i andra arbetsuppgifter den da- gen och därför inte påbörjade hanteringen av begäran. 170204- 170205 hanterades inte begäran av någon. 170206 var BB åter i arbete och uppmärksammade den e-post som sänts från registrator till henne angående inkommen begäran. Då BB insåg att hon inte var den som enligt nämndens delegationsordning skulle behandla begäran upp- lyste hon via e-post CC och 1:e socialsekreterare om detta samt att hon skulle få svårt att plocka fram begärda handlingar då hon hade en mycket hög arbetsbelastning. Eventuell respons från mottagarna på denna e-post är inte känd. CCbefann sig i förvaltningsrätten i 170206 men skickade ändå ett svar till adressen [e-postadressen, JO:s anm.] () om att be- gäran mottagits och skulle behandlas . Vid ett möte 170207 tillfrågades BB av CC om hon kände till vem som skickat begäran i fråga. Då BB inte kände till avsändaren ombads hon munt- ligen av CC att ta reda på detta. Denna uppgift lämnas i utredningen av BB och tillstyrks av CC men finns inte dokumenterad på annat sätt, det är därför oklart om BB fick specifika instruktioner om hur hon skulle ta reda på avsän- darens identitet eller till vad informationen skulle användas. 170208 var CC åter i förvaltningsrätten i varför hon inte arbetar vidare med begäran. BB var upptagen i andra arbetsuppgifter och hann inte med att O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T söka avsändarens identitet . 170209 och 170210 var BB ledig varför detta inte gjordes av henne heller. 170209 besvarar CC det e-post som inkommit från angående att begäran hanteras långsamt och misstanke om att förvaltningen skulle undanhålla handlingar från utlämnande. CC svarar att berörd handläg- gare skall ta fram e-postkorrespondensen så snart hon är åter på arbetet men att det inte kommer ske under innevarande dag.