frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — Om det finns särskilda skäl får socialnämn- den förlänga utredningen för (11 kap. 1 och 2 §§ SoL). Nämnden har ett ansvar för att driva en utredning framåt, och aktiva utred- ningsåtgärder måste vidtas löpande. Sedan en utredning har genomförts är av- sikten att ska ha bildat sig en uppfattning av förhållandena i det enskilda fallet och av om det finns behov av insatser från myndighetens sida. Av journalanteckningarna om BB framgår bl.a. följande: –inledde en utredning. Inom ramen för utredningen hölls två samtal med AA per telefon, referentsamtal med BB:s lärare och barnsamtal med BB. hämtade också in handlingar från den tidigare kommunen. Utredningen avslutades utan åtgärd. –inledde en ny utredning. Inom ramen för utredningen hölls samtal med AA per telefon, barnsamtal med BB och ett nytt referentsamtal med BB:s lärare. I slutet av utredningstiden försökte so- cialtjänsten komma i kontakt med BB:s pappa, mormor och moster. avslutades utredningen utan åtgärd. –inledde en ny utredning. Inom ramen för den tredje utredningen hölls samtal med BB, BB:s pappa och BB:s mos- ter. AA skickade också in ett skriftligt bemötande till . avslutades utredningen med ett beslut om uppföljning en- ligt 11 kap. 4 a § SoL. Sammanfattningsvis framgår det av handlingarna i ärendet att har bedrivit tre efter varandra följande utredningar om AA:s barn under en sam- manlagd tid av . De två senare utredningarna har inletts i direkt anslutning till att den föregående utredningen har avslutats. i varje utredning har varit i allt väsentligt densamma. När den första utredningen avslutades konstaterade handläggaren att utredningen hade lämnat många obe- svarade frågor och att en ny utredning behövde inledas för att ta reda på hur barnen hade det hos sin mamma. På ungefär samma sätt konstaterade handläg- garen i slutet av den andra utredningen att det kvarstod en oro för barnen och att det fanns behov av att inleda en ny utredning. Den tidsfrist som anges i 11 kap. 2 § SoL är en maximitid inom vilken en utredning ska slutföras. Bestämmelsen har kommit till bl.a. för att undvika att påbörjade utredningar står öppna utan att bli ordentligt avslutade (prop. 1996/97:124 s. 109–110). I undantagsfall kan socialnämnden fatta beslut om att förlänga utredningstiden. Om det t.ex. i slutet av en barnutredning kom- mer fram nya uppgifter som kan påverka bedömningen finns det givetvis skäl att överväga om utredningstiden behöver förlängas. Det är dock inte meningen att socialnämnden ska avsluta en utredning och sedan direkt inleda en ny ut- redning för att förlänga utredningstiden. Fyramånadersfristen blir i sådant fall verkningslös. Avsikten med regleringen är inte heller att en socialnämnd ska S O C I A L T J Ä N S T bedriva utredningar om en familj mer eller mindre kontinuerligt när det handlar om i stort sett samma frågeställning. I det nu aktuella ärendet borde nämndens oro ha kunnat klarläggas genom den första utredningen om denna hade hand- lagts med tillräcklig omsorg. De utredningsåtgärder som vidtogs under den andra och tredje utredningen borde ha vidtagits inom ramen för den första ut- redningen. Nämnden har agerat på ett sådant sätt att bestämmelsen om utredningstid i 11 kap. 2 § SoL har kringgåtts. För detta förtjänar socialnämnden allvarlig kri- tik. Det är anmärkningsvärt att nämnden i samband med att den yttrade sig till JO inte har insett det felaktiga i handläggningen av ärendet. Bestämmelsen är grundläggande när det gäller hur ett barnärende ska handläggas. Mot den bak- grunden finner jag skäl att skicka en kopia av detta beslut till Inspektionen för vård och omsorg (), som är ordinarie tillsynsmyndighet över , för kännedom. utredning om ett barns hjälpbehov och hur detta ska tillgodoses ska behandlas inom ramen för en och samma utredning. Frågan om vård med stöd av LVU ska således inte utredas i en särskild utredning (Dnr 2411-2017) Beslutet i korthet: En utredning enligt 11 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, ska klarlägga om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd. Om det under denna s.k. barnutredning kommer fram att barnet är i behov av insatser från ska nämnden utreda om insatserna kan ges på frivillig väg med stöd av bestämmelserna i och, om detta inte är möjligt, överväga om det finns behov av ett ingripande med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Utredningen ska bedrivas skyndsamt och vara slutförd senast inom fyra må- nader. Det är tänkt att frågorna om barnets hjälpbehov och hur detta ska tillgodoses ska behandlas inom ramen för en och samma utredning. I det aktuella ärendet har Kommunstyrelsen i kommun bedri- vit två barnutredningar i direkt följd om tio måna- der. I den första utredningen gjorde bedömningen att barnet skulle placeras i familjehem. När föräldrarna inte samtyckte till en sådan insats avslutade utredningen utan åtgärd och inledde en ny utredning för att utreda om barnet skulle ges vård med stöd av LVU. JO uttalar i beslutet att om kommunstyrelsen hade genomfört den första utredningen korrekt skulle utifrån den utredningen ha kunnat ta ställning till om barnet var i behov av vård med stöd av LVU. Socialtjäns- tens hantering ledde till att utredningstiden blev alldeles för lång. JO kriti- serar kommunstyrelsen för den bristfälliga hanteringen. S O C I A L T J Ä N S T I en anmälan till JO klagade på i kommun. Hon uppgav bl.a. att hade genomfört två barnutredningar om hennes dotter i direkt följd. Till sin anmälan bifogade AA barnutredningarna. JO begärde att Kommunstyrelsen i kommun (som ansvarar för so- cialtjänsten i kommunen) skulle yttra sig över det som AA hade uppgett i sin anmälan. Kommunstyrelsen, sociala utskottet, anförde i ett yttrande bl.a. följande: 160603 Utredning inleds enligt 11 kap. l § SoL med stöd av 11 kap. 2 § SoL utifrån myndighetens egna iakttagelser. CC.AA och BB har varit placerade på Kristinedals familjebehandling vilken avslutas 160610 och AA och BB flyttar tillbaka till hemmet. Socialtjäns- tens oro för BB kvarstår efter familjebehandlingen och en utredning inleds för att utreda BB:s behov och om det finns behov av stöd. 160930 Beslut om förlängd utredningstid enligt 11 kap. 2 § SoL. Beslutsfattare är IFO chef . Skälet till förlängd utredningstid är att inväntar referentsunderlag till utredningen samt samman- ställning från Kristinedals behandlingshem. 161123 Beslutsunderlag kommuniceras med föräldrarna. Föräldrarna samtycker ej till föreslagen vård utanför hemmet i form av familjehemsplace- ring. 161130 Utredning inledd 160603 avslutas. 161130 Ny utredning inleds enligt 11 kap. l § SoL med stöd av 11 kap. 2 § SoL med frågeställning om situationen för BB är så allvarlig att det finns behov av vård med stöd av LVU då föräldrarna ej samtycker till föreslagen vård- plan. Beslutsfattare är IFO chef . Föräldrarna önskar inhämtning av yt- terligare material och en utredningsplan upprättas 161208. 170330 Utredning inledd 161130 avslutas. Myndighetens bedömning av handläggningen Utredning har ej inletts i fråga om vårdnad, boende och umgänge enligt föräld- rabalken utan i fråga om barnets behov enligt 11 kap. l § SoL. Frågan om vård- nadsöverflytt ligger ej till grund för utredning, dock förekommer samtal med föräldrarna i fråga om nämnden kan ansöka hos tingsrätten om att vårdnaden skall vara ensam för pappan utifrån att pappan säger att barnet bör bo hos honom och han anser att nämnden bör agera i frågan. Vid utredning inledd 161130 har båda föräldrarnas omsorgs- och föräldraförmåga utretts. Pappan har ifrågasatt varför barnet inte flyttar till honom när bedömningen är vård utanför eget hem i form av familjehemsplacering. är skyldig att utreda förhållanden hos båda föräldrarna även om barnet är boende hos mamman. Detta har inte inneburit att BB skall flytta till sin pappa och detta har inte heller framförts till föräldrar eller barn. Vid beslut om att förlänga utredningstiden 160930 saknas bedömning i fråga om det råder särskilda skäl för förlängning utifrån att det varken inväntades utredning vid polismyndigheten eller barn- och ungdomspsykiatrin. Utredning skall bedrivas skyndsamt och ej göras mer omfattande än nödvän- digt. Bedömningen är att utredning inledd 161130 har haft den omfattning som krävts utifrån BB:s situation. Dock finns det brister i handläggningen då S O C I A L T J Ä N S T det saknas individuell bedömning kring hur BB påverkats och utsätts av den situation som uppstår när det pågått utredning . Individ- och familjeomsorgen skall vidta nödvändiga åtgärder i form av kontinuer- liga kontroller av ärenden och handläggningen. Under utredning inledd 161130 har det funnits ett stort material att arbeta med då BB varit aktuell vid . Ett stort antal mail med frå- gor och ansökningar har inkommit till från i första hand mamman men även från pappa och föräldrarnas ombud. Berörda befattningshavare är ej kvar i tjänst inom Individ- och familjeomsor- gen och har därav ej kommit till tals. AA kommenterade remissvaret. JO hämtade in vissa handlingar från . I ett beslut anförde stf JO följande. ska enligt 11 kap. 1 § första stycket socialtjänstlagen (2001:453), SoL, utan dröjsmål inleda en utredning av vad som genom ansö- kan, anmälan eller på något annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan leda till någon åtgärd av nämnden. I 11 kap. 2 § SoL finns det särskilda bestämmelser som rör en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd (en s.k. barnutredning). I paragrafen anges att under en barnutredning får socialnämnden, för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. Utredningen ska bedrivas skyndsamt och vara slutförd senast . får besluta att förlänga utredningen om det finns särskilda skäl. Tidsfristen är en maximitid inom vilken en utredning ska slutföras. Bestämmelsen har kommit till bl.a. för att undvika att påbörjade ut- redningar står öppna utan att bli ordentligt avslutade (prop. 1996/97:124 s. 109–110). Om det finns särskilda skäl får nämnden fatta beslut om att förlänga utredningstiden. Sådana särskilda skäl är t.ex. att en barnpsy- kiatrisk utredning eller en polisutredning som rör ett brott mot barnet inte kan slutföras inom den föreskrivna tiden (propositionen s. 180). En annan situation när det kan bli aktuellt att förlänga utredningstiden är om det i slutet av en barnutredning kommer fram nya uppgifter som kan påverka bedömningen. får dock inte avsluta en utredning och direkt inleda en ny utred- ning för att på så sätt förlänga utredningstiden. Fyramånadersfristen skulle då bli verkningslös (se bl.a. JO:s beslut , dnr 2565-2016). Av utredningen framgår bl.a. följande. i kommun inledde en utredning om BB . fattades ett beslut om att förlänga utredningstiden . gjorde bedömningen att BB skulle placeras i familjehem. Föräldrarna medde- lade att de inte samtyckte till en sådan insats. Den 4 de- cember 2016 avslutade utredningen utan åtgärd och inledde en ny utredning för att utreda om BB skulle ges vård med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Den ut- redningen avslutades . S O C I A L T J Ä N S T har alltså bedrivit två utredningar om BB i direkt följd. Den sammanlagda utredningstiden uppgick . En barnutredning ska klarlägga om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd. Om det kommer fram att barnet är i behov av insatser från sida ska den klarlägga om insatserna kan ges på frivillig väg med stöd av bestämmelserna i . Om vårdnadshavarna och barnet, om det har fyllt , inte samtycker till de insatser som nämnden föreslår finns det inte förutsättningar för att bevilja insatserna med stöd av SoL. Från denna huvudregel finns det visserligen en del undantag, men de är inte av intresse i det här ärendet. Om en insats inte kan ges med samtycke finns det fall när bar- nets behov av skydd eller stöd är så stort att vård kan behöva ges utan samtycke. Bestämmelser om sådan tvångsvård finns i LVU. En barnutredning ska således belysa om barnet har behov av en insats från sida och om hjälpen kan ges på frivillig väg. Om det inte är möjligt behöver nämnden överväga om det behövs ett ingripande med stöd av LVU. En väl utförd barnutredning ska ge svar på dessa frågor. Jag kan i denna del rent allmänt hänvisa till publikation Barn och unga i social- tjänsten (2008), s. 82. Där sammanfattas vad en barnutredning kan mynna ut i. Om den första utredningen hade genomförts korrekt skulle på grundval av den utredningen ha kunnat ta ställning till om BB var i behov av vård med stöd av LVU. hantering ledde till att utredningstiden blev alldeles för lång. Bestämmelsen om utredningstid är grundläggande i verk- samhet. Att utredningen drog ut är givetvis inte tillfredsställande. All- varligare är dock att i kommunen verkar anse att frågan om vård enligt LVU bör hanteras inom ramen för en särskild utredning. Som framgår av det som jag har anfört tidigare är det dock inte tänkt att frågan om insatser enligt LVU ska behandlas i en särskild utredning, utan frågorna om barnets hjälpbehov och hur detta ska tillgodoses ska behandlas inom ramen för en och samma utredning. Kommunstyrelsen förtjänar kritik för den bristfälliga hanteringen. Omständigheterna är sådana att jag finner skäl att skicka en kopia av detta beslut till Inspektionen för vård och omsorg (), som är ordinarie tillsyns- myndighet för , för kännedom. Fråga om det fanns förutsättningar för en socialnämnd att enligt 11 kap. 4 a § socialtjänstlagen besluta om uppföljning (Dnr 167-2018) Beslutet i korthet: En s.k. barnutredning enligt 11 kap. 1 § SoL som soci- alnämnden genomförde om två barn avslutades utan att nämnden gav för- slag till någon insats, men med beslut om att en uppföljning enligt 11 kap. 4 a § SoL skulle göras eller så fort en pågående vårdnads- process mellan föräldrarna hade avslutats. S O C I A L T J Ä N S T Frågan i ärendet gäller om det fanns förutsättningar för socialnämnden att besluta om uppföljning enligt den nämnda bestämmelsen. får besluta om uppföljning av ett barns situation när en utredning som gäller barnets behov av stöd eller skydd avslutas utan beslut om insats. En sådan uppföljning får göras om nämnden anser att barnet, utan att det finns sådana förhållanden som motiverar tvångsvård, har ett särskilt behov av stöd eller skydd från socialnämndens sida men samtycke till en sådan åtgärd saknas. JO konstaterade i detta fall att vårdnadshavarna inte erbjöds några insat- ser som de tackade nej till. Det fanns därmed inte förutsättningar för att be- sluta om uppföljning enligt bestämmelsen i 11 kap. 4 a § SoL. I beslutet uttalar JO kritik mot nämnden fattade ett sådant beslut utan att det fanns förutsättningar för det. I en anmälan till JO klagade på i kommun när det gällde handläggningen av ärenden om hans barn. Av uppgifterna i anmälan kom bl.a. följande fram: genom- förde socialnämnden s.k. barnutredningar om två av AA:s barn. Utredningarna avslutades utan någon insats, men med beslut om att en uppföljning skulle gö- ras eller så snart en pågående vårdnadsprocess mellan för- äldrarna hade avslutats. JO tog bl.a. del av de utredningar som gällde AA:s barn från socialförvalt- ningen. JO begärde sedan att i kommun skulle yttra sig över frågan om huruvida det fanns förutsättningar för nämnden att fatta beslut om uppföljning i ärendena om AA:s barn (jämför 11 kap. 4 a § socialtjänstlagen [2001:453], SoL). I ett yttrande anförde nämnden bl.a. följande. Redogörelse för handläggningen: Utredning enl. 11 kap l § socialtjänstlagen inleddes efter att en orosanmälan rörande barnen inkommit från AA:s sammanboende. Vid be- slut att inleda utredning vägdes tidigare kännedom om bar- nen S:s situation som den redovisas i dokumentet Anmälan upprättad 17- 10-20. [– – –] Vid utredningens inledande var barnen också aktualiserade vid kommunens familjerättsenhet då begärt in utredning av- seende vårdnad, boende och umgänge. Under utredningen framkom att det saknades förutsättningar att erbjuda de insatser som ansågs relevanta d.v.s. konfliktbearbetning och/eller samar- betssamtal i syfte att hjälpa föräldrarna hitta ett gemensamt förhållningssätt i den då aktualiserade frågan, barnens behov av medicinering. Båda insat- serna var prövade och utredningen genomfördes S O C I A L T J Ä N S T med att vårdnadsutredning inhämtades av extern utredare. Föräldrarnas di- vergerande synsätt gällande barnens medicinska behov kvarstod även efter att utredaren inhämtat referensuppgifter från de läkare båda vårdnadsha- varna haft önskemål om. Handläggare och arbetsledare kände en stor oro för de berörda barnen utifrån flera faktorer. [– – –] De upplevde också en svå- righet i att vårdnadshavarna hade en pågående vårdnadstvist vil- ket troligen påverkade deras inställning vad gällde att ta emot stöd och bi- stånd från . Handläggarna beskriver att vårdnadshavarna såg ett kommande beslut om enskild vårdnad som en lösning på situationen. Beslutet om uppföljning enl. 11 kap. 4 a § socialtjänstlagen fattades ut- ifrån oron för att konflikten mellan föräldrarna skulle eskalera efter avslu- tad utredning och ytterligare förvärra situationen för barnen. Handläggarna kände oro för att barnens eventuella behov av medicin och läkarvård skulle kunna försummas utifrån att vårdnadshavarnas agerande påverkades av den pågående vårdnadskonflikten. Myndighetens bedömning av handläggningen: Vid genomgång framkommer att nämnden har brustit i handläggningen. In- nan beslut om uppföljning utan samtycke fattas skall berörda ges erbju- dande om insats. Handläggare och arbetsledare har i ärendet ej föreslagit insatser utifrån sin uppfattning att det var att föredra att avvakta beslut i den pågående tvisten. Genom att inte erbjuda insats har vårdnadshavarna inte heller getts möjlighet att samtycka. Beslutet saknar också den dokumenterade motivering som myndigheten enl. 5 kap. 14 § SOFS 2014:5 har skyldighet att ge enskild vid beslut fattade inom ramen för myndighetsutövning samt är i sin utformning med avseende på tidsomfattning också felaktigt. Samtliga handläggare vid enheten och den nytillträdda arbetsledningen är informerade och insatta i hur beslut en- ligt aktuellt lagrum skall hanteras. AA fick tillfälle att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Huvudfrågan i ärendet gäller om det fanns förutsättningar för socialnämnden att i ärendena om AA:s barn besluta om uppföljning enligt bestämmelsen i 11 kap 4 a § SoL. Enligt den bestämmelsen får socialnämnden besluta om uppföljning av ett barns situation när en utredning som gäller barnets behov av stöd eller skydd avslutas utan beslut om insats. En uppföljning får göras om nämnden anser att barnet, utan att det finns sådana förhållanden som motiverar tvångsvård, har ett särskilt behov av stöd eller skydd från socialnämndens sida men samtycke till en sådan åtgärd saknas. Uppföljningen ska avslutas senast från det att utredningen avslutades eller när nämnden finner skäl att inleda en utredning (11 kap. 4 a § och 4 c § andra stycket SoL). I förarbetena anges att bestämmelsen inte ska tillämpas annat än när det finns starka skäl för det. I de fall det blir aktuellt med en uppföljning ska ett formellt beslut ha fattats om att avsluta utredningen, och det ska klart framgå av dokumentationen att vårdnadshavaren eller barnet inte har samtyckt till den S O C I A L T J Ä N S T insats som nämnden har föreslagit utifrån sin bedömning av barnets behov (prop. 2012/13:10 s. 65 och s. 134). I remissvaret har nämnden uppgett att nämndens oro för barnens situation kvarstod när utredningarna avslutades. Nämnden ansåg dock att det inte var lämpligt att föreslå någon insats för barnen som det pågick en vårdnadstvist mellan föräldrarna i domstolen. Nämnden avslutade därför utred- ningarna utan att ge förslag till någon insats, men beslutade om att en uppfölj- ning skulle göras eller så snart en pågående vårdnadsprocess mellan föräldrarna hade avslutats. Jag ifrågasätter inte att nämnden kände oro för barnens situation när utred- ningarna avslutades. I detta fall erbjöds dock vårdnadshavarna inte några insat- ser som de tackade nej till. Det fanns därmed inte förutsättningar att besluta om uppföljning enligt bestämmelsen i 11 kap. 4 a § SoL i ärendena om AA:s barn. Av remissvaret framgår att nämnden är medveten om bristerna i handlägg- ningen. Nämnden kan dock inte undgå kritik för att nämnden beslutade om uppföljning utan att det fanns förutsättningar för det. Det som AA i övrigt har anfört ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Fråga om en förälder som inte var vårdnadshavare var part i ett ärende hos nämnden som rörde bl.a. barnets umgänge med föräldern (Dnr 2355-2016) Beslutet i korthet: Tingsrätten beslutade att en flicka skulle ha rätt till um- gänge med sin pappa. Några månader efter tingsrättens dom kom det in oros- anmälningar till om flickan. Den aktuella nämnden inledde en utredning och rekommenderade mamman att ställa in umgänget. I beslutet gör JO vissa uttalanden om hur en socialnämnd ska förhålla sig till en domstols beslut om umgänge om det uppstår oro för att barnet far illa vid umgänget. JO behandlar även frågan om pappan borde ha betraktats som part i den utredning som inleddes trots att han inte var flickans vårdnadsha- vare. JO kommer i den sistnämnda frågan fram till att pappan borde ha be- traktats som part i den del av utredningen som avsåg umgänget och att han borde ha fått tillfälle att yttra sig över de uppgifter som kom fram i den delen. I en anmälan klagade på i Sala kommun och uppgav bl.a. följande: AAoch BB har dottern , född . Dottern har bott tillsammans med sin mamma och haft umgänge med AA. Tingsrätten beslutade i ett interimistiskt beslut att CC skulle ha rätt till umgänge med AA med umgängesstöd. Tingsrätten beslutade därefter i en dom att CC skulle ha rätt till umgänge med AA i viss omfattning. S O C I A L T J Ä N S T månader senare, , kontaktade en socialsekreterare och förklarade att han inte behövde hämta dottern för umgänge. Socialsekreteraren uppgav att dottern mådde mycket dåligt och att hon, enligt uppgift från mam- man, hade mått sämre efter umgänge med pappan. handläggning har varit subjektiv och partisk, och deras ut- redning har uteslutande riktats in på att analysera vad AA har gjort för fel. So- cialtjänsten har aktivt verkat för att AA inte ska få utöva det umgänge som domstolen har bestämt, och AA har inte längre någon kontakt med sin dotter på grund av agerande. Till anmälan fogade AA bl.a. tingsrättens dom från och ett brev från vård- och omsorgsförvaltningen till AA där man rekommenderade umgängesstopp och en barnutredning. JO begärde att i Sala kommun skulle yttra sig över det som AA hade uppgett i sin anmälan. Nämndens socialutskott anförde i ett remissvar bl.a. följande: Till barn- och ungdomsenhet har det inkommit anmälningar om oro för CC jml 14 kap l § SoL och utifrån dessa har utredningar inletts enligt nedan: 110215-110720 med beslut 110610 om förlängd utredningstid. Anmälan inkommer från BUP utifrån mammas kontakt och oro för saker som pappa sagt till CC. Utredning avslutas utan insats med bedömning att föräldrarna behöver samarbetssamtal för att bättre kunna kommunicera med varandra gällande deras gemensamma dotter. 140328-140728 anmälan inkommer från mamma om oro för pappas age- rande i sitt sätt att prata och umgås med CC samt att CC får utbrott efter umgänge med pappa. Utredningen avslutas utan insats då föräldrarna be- döms vara i konfliktsituation med varandra som gett CC psykosomatiska symtom och utifrån det bedöms det vara för CC:s bästa att mamma ansöker om enskild vårdnad i den Tingsrättsprocess som pågår. 151006-160224 polisen anmäler oro. CC:s pappa har kontaktat en polis som han är bekant med där han berättar att CC ska ha blivit utsatt för hot och påtryckningar [. .