frsrdg · H604RS5 · 2018-10-16 00:00:00 — ställda av svenska staten utomlands och som inte är svenska medborgare, och som inte är svenska medborgare, 5. arbetstagare som är anställda arbetstagare som är anställda med särskilt anställningsstöd, i särskilt anställningsstöd, i skyddat arbete eller med lönebidrag skyddat arbete eller med lönebidrag för utveckling i anställning. för utveckling i anställning. För justitiekanslern och justitieråden gäller bara 4 § om bedömningsgrunder vid anställning, 7–7 d §§ om bisysslor, 23–29 §§ om arbetskonflikter, 38 § om interimistiskt beslut och 42 § andra stycket om vissa undantag från lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Denna lag träder i kraft . Effektivitetsrevisionen ska huvudsakligen inriktas på granskning av hushållning, resursutnyttjande och måluppfyllelse. Som ett led i effektivitetsrevisionen får förslag lämnas om alternativa insatser för att nå avsedda resultat.Resultatet av en granskning ska redovisas i en granskningsrapport. Beslut att lägga ned en granskning ska, om den inte avsett endast förberedande åtgärder, redovisas på annat sätt. BILAGA 1 UTREDNINGENS LAGFÖRSLAG 1.4Förslag till lag om ändring i lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. ska ha följande lydelse. Den granskning som avses i 2 § ska främst ta sikte på förhållanden med anknytning till statens budget, genomförandet och resultatet av statlig verksamhet och åtaganden i övrigt men får också avse de statliga insatserna i allmänhet. Granskningen ska främja en sådan utveckling att staten med hänsyn till allmänna samhällsintressen får ett effektivt utbyte av sina insatser (effektivitetsrevision). Effektivitetsrevisionen ska huvudsakligen inriktas på granskning av hushållning, resursutnyttjande, måluppfyllelse och samhällsnytta. Som ett led i effektivitetsrevisionen får förslag lämnas om alternativa insatser för att nå avsedda resultat. Resultatet av granskningen ska, om den inte avsett endast förberedande åtgärder, redovisas i en granskningsrapport. Denna lag träder i kraft . UTREDNINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 1 1.5Förslag till lag om ändring i lagen (2002:1023) med instruktion för Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2002:1023) med instruktion för att 2, 11, 12, 17 och 19 §§ och rubriken närmast före 11 § ska ha följande lydelse. leds av tre riksrevisorer. En av riksrevisorerna är riksrevisor med administrativt ansvar och svarar för den administrativa ledningen av myndigheten. Om riksrevisorn med administrativt ansvar är förhindrad att fatta beslut i en fråga som denne ska besluta om, och beslutet är brådskande, får i första hand den riksrevisor som har varit riksrevisor längst tid och i andra hand den riksrevisor som är äldst, fatta beslut i frågan. I 13 kap. 5, 6 och 8 §§ riksdags- I 13 kap. 5, 6 och 8 §§ riksdags- ordningen finns bestämmelser om val ordningen finns bestämmelser om val av riksrevisorer, tillförordnade riks- revisorer och råd för Vad som i denna lag sägs om riks- revisorer gäller även en tillförordnad parlamentariska råd följer granskningsverksamheten. Det ska verka för samråd och insyn i verksamhet. råd för ska följa granskningsverksamheten. Rådet ska verka för samråd och insyn i verksamhet och organisation. Rådet ska samråda med och finansutskottet i frågor som berör utskottens ansvarsområden. BILAGA 1 UTREDNINGENS LAGFÖRSLAG Riksrevisorerna ska för parlamentariska råd redovisa arbetet i de viktigaste granskningarna och hur granskningsplanen följs. Innan ett beslut enligt 4 a § om förslag till anslag på statens budget för fattas ska riksrevisorn med administrativt ansvar redogöra för förslaget för parlamentariska råd. Riksrevisorerna ska informera råd för om verksamhet och organisation och för rådet redovisa arbetet i de viktigaste granskningarna och hur granskningsplanen följs. Innan ett beslut enligt 4 a § om förslag till anslag på statens budget för fattas ska riksrevisorn med administrativt ansvar redogöra för förslaget för råd för . Föreskrifter om arvoden till ledamöterna i parlamentariska råd finns i lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Under resor och förrättningar som ledamöterna gör för sitt uppdrag har de rätt till ersättning enligt 4 och 5 kap. lagen (2016:1108) om ersättning till ledamöter och tillämpningsföreskrifterna till denna. Vid bedömningen av rätten till ersättning ska ledamöternas bostad på hemorten anses som tjänsteställe. Föreskrifter om arvoden till ledamöterna och suppleanterna i råd för finns i lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Under resor och förrättningar som ledamöterna och suppleanterna gör för sitt uppdrag har de rätt till ersättning enligt 4 och 5 kap. lagen (2016:1108) om ersättning till ledamöter och tillämpningsföreskrifterna till denna. Vid bedömningen av rätten till ersättning ska ledamöternas och suppleanternas bostad på hemorten anses som tjänsteställe. att revision sker av . rar för att revision sker av Riksrevi- Denna lag träder i kraft . UTREDNINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 1 1.6Förslag till lag om ändring i lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna ska ha följande lydelse. budsmän och riksrevisorerna ska be- budsmän och riksrevisorerna ska be- stämma det belopp som stämma det belopp som ska betalas i lön till om- ska betalas i lön till om- budsmän och riksrevisorerna. budsmän, riksrevisorerna och tillför- den ska också besluta om avgångser- sättning och om övriga anställnings- också besluta om avgångsersättning och om övriga anställningsförmåner för ombudsmän, riksrevi- sorerna och tillförordnade riksrevi- Nämnden är en myndighet under . Denna lag träder i kraft . Sammanfattning av utredningens förslag Riksdagsstyrelsen beslutade att en parlamentariskt sammansatt utredning skulle göra en översyn av vissa frågor om . Utredningen lämnade sitt delbetänkande, Översyn av – grundlagsfrågor1. I delbetänkandet analyserades behovet av ändringar i regeringsformen mot bakgrund av de frågor som utredningen då hade att överväga. Utredningen lämnar i detta betänkande sina bedömningar och förslag i uppdragets övriga delar. Ordningen med tre riksrevisorer Utredningen har övervägt uppgiftsfördelningen mellan riksrevisorerna, utifrån den förändring av fördelningen som genomfördes . Utredningen konstaterar att den ändrade uppgiftsfördelningen inte kommit att innebära någon avgörande förändring i fråga om det tredelade ledarskapets för- och nackdelar. Det kan vara möjligt att ytterligare stärka den roll som riksrevisorn med administrativt ansvar har, inom ramen för nuvarande reglering eller genom ändringar i lagen (2002:1023) med instruktion för (instruktionen), men utredningens bedömning är att en mer långsiktig och permanent reglering bör övervägas. Utredningens sammantagna bedömning är att det tredelade ledarskapets nackdelar överväger dess fördelar. Utredningens analys pekar mot att den ledningsstruktur som bäst uppfyller behov är att myndigheten leds av en riksrevisor, men att även väljer två biträdande riksrevisorer. Ledningsmodellen skulle tydliggöra att det finns en myndighetschef, som även de biträdande riksrevisorernas självständighet i granskningsverksamheten bevaras. Utredningen har inte haft i uppdrag att lägga fram ett lagförslag om förändrat antal riksrevisorer, och en sådan ordning som skisserats kräver ytterligare utredning. En sådan utredning bör initieras innan de tre nuvarande riksrevisorernas mandatperiod löper ut, och skulle någon av de tre nuvarande riksrevisorerna lämna sitt uppdrag bör en utredning initieras . 12016/17:URF1. SAMMANFATTNING AV UTREDNINGENS FÖRSLAG BILAGA 2 Med behörighetskrav avses de formella krav som ställs upp för att en person ska vara behörig att inneha tjänsten, medan kvalifikationskrav avser krav på viss kompetens för uppdraget. Utredningen konstaterar att uppdraget som riksrevisor är ett av de viktigaste uppdragen i svensk statsförvaltning. De personliga kraven på en riksrevisor måste därför sättas mycket högt, och rekryteringsbasen för uppdraget som riksrevisor är därmed begränsad. rekryteringsarbete bedrivs, och kan antas komma att bedrivas, på ett omsorgsfullt sätt. Det innebär enligt utredningen att det i så hög utsträckning som möjligt säkerställs att de bäst lämpade personerna kan väljas till riksrevisorer. Utredningen anser att ett i lag uppställt krav på vissa kvalifikationer skulle riskera att ytterligare begränsa urvalet av kandidater till kommande rekryteringar av riksrevisorer. Utredningen har inte heller funnit anledning att ställa upp ytterligare behörighetskrav utöver de som redan gäller. Behovet av en tillförordnad eller ställföreträdande riksrevisor Det behöver vara möjligt för att kunna se till att har en ledning även för det fall att en riksrevisor av någon anledning kan fullgöra sitt uppdrag. Utredningen föreslår därför att en tillförordnad riksrevisor ska kunna väljas av för en period då en riksrevisor av någon anledning lämnat uppdraget och någon ny riksrevisor inte hunnit tillträda. Förordnandet ska avse tiden fram till dess att en ordinarie riksrevisor valts och tillträtt. Utredningens förslag innebär endast en möjlighet att utse en tillförordnad riksrevisor. Om i samråd med kvarvarande riksrevisorer bedömer att myndigheten kan fungera tillfredställande med två riksrevisorer eller med en riksrevisor behöver ingen tillförordnad riksrevisor utses. Mandatperiodens längd och möjligheten till omval Utredningen konstaterar att den nuvarande mandatperioden har gällt sedan bildades och att det inte har framkommit någon allvarlig kritik mot mandatperiodens längd. Övervägande skäl talar för att behålla den nuvarande mandatperioden. Utredningen föreslår inte heller att någon möjlighet till omval införs. Enligt utredningens bedömning innebär en möjlighet till omval otvivelaktigt en risk för att riksrevisorernas självständighet försvagas eller framstår som försvagad. Förändringar som riskerar att försvaga självständighet måste undvikas. Blotta misstanken att en riksrevisor skulle avstå från befogade slutsatser eller rekommendationer, för att stärka sina möjligheter att bli omvald, skulle allvarligt kunna rubba förtroendet för . BILAGA 2 SAMMANFATTNING AV UTREDNINGENS FÖRSLAG Utredningen gör bedömningen att en möjlighet till karens bör införas då ett uppdrag som riksrevisor upphör. Att vara riksrevisor är ett ansvarsfullt uppdrag med i princip obegränsad möjlighet till insyn i offentlig verksamhet, vilket kan innebära en risk för skada om informationen används otillbörligt då en riksrevisor lämnar sitt uppdrag. Frågan om en eventuell karens för en riksrevisor som lämnar sitt uppdrag, bedömningen av karenstidens längd samt eventuell ersättning föreslås prövas av en nämnd. De närmare formerna för regleringen bör utredas vidare i ett annat sammanhang. Löner och andra anställningsförmåner för riksrevisorerna beslutas av till ombudsmän och riksrevisorerna. Nämnden beslutar i frågor om tjänstepension, inkomstgaranti och avgångsvederlag. Utredningen har uppmärksammat att den nuvarande regleringen av de ekonomiska villkor som gäller för uppdraget som riksrevisor är knapphändig. Ut- redningen kan konstatera att inte minst frågan om rätten till pensionsförmåner för riksrevisorer kan vålla komplikationer i praktiken. Utredningen har dessutom konstaterat att det saknas en möjlighet att behandla frågor om tillträdande riksrevisorers villkor innan den som står inför att väljas har accepterat uppdraget. Utredningen föreslår att riksdagsstyrelsen fattar beslut om en utredning av formerna och förutsättningarna för riksrevisorernas anställningsförmåner. En utgångspunkt för utredningens arbete bör vara att den som åtar sig att vara riksrevisor inte ska förlora på uppdraget i ekonomiskt avseende. Utredningens genomgång har gjort klart att det har en betydande uppgift att fylla i förhållandet mellan och . Utredningen föreslår därför att rådets roll förstärks och förtydligas. För att tydliggöra rådets ställning föreslås dessutom att rådets namn ändras till ”råd för ”. råd för föreslås bestå av en riksdagsledamot från varje partigrupp samt lika många suppleanter. Ledamöter och suppleanter i rådet ska väljas av efter förslag från och finansutskottet, och det är bland dessa utskotts ledamöter och suppleanter som ledamöterna i rådet ska utses. Ett särskilt tjänstemannastöd för utövandet av rådets funktioner bör dessutom knytas till och finansutskottets kanslier. och finansutskottets särskilda roller i förhållande till motiverar enligt utredningen att en samrådsskyldighet för rådets ledamöter föreskrivs i förhållande till dessa utskott. SAMMANFATTNING AV UTREDNINGENS FÖRSLAG BILAGA 2 Förutom detta föreslår utredningen att en möjlighet till samråd med i fråga om organisatoriska och andra närliggande frågor införs för riksrevisorerna på ett likartat sätt som för ombudsmän. Utredningen gör bedömningen att en sammanhållen beredning av anslagsfrågorna för kontrollmakt i dess helhet bör samlas hos . Ansvaret för frågor om som myndighet bör därför behandlas av . Det innebär att beredningen av förslaget till anslag på statens budget för bör flyttas till liksom beredningen av årsredovisning och upphandlingen av årlig revision av myndigheten. samlade ansvar för budgetberedning och för frågor i av ekonomisk-politisk innebörd begränsas inte av förslaget. Utredningen gör bedömningen att finansutskottets ansvar för att säkerställa relevans, kvalitet och produktivitet i verksamhet framträder mer renodlat i och med förslaget. har en självständig ställning i granskningsverksamheten men är inte undantagen från de lagregler som gäller för andra myndigheter. I lagen (2016:1091) om budget och ekonomiadministration för myndigheter (BEA-lagen) föreskrivs t.ex. att årsredovisning ska lämnas till . Genom finansutskottet granskas årsredovisningen på motsvarande sätt som andra myndigheters årsredovisningar, och årsredovisningen ger ett omfattande underlag bl.a. vad gäller tillsyn och kvalitetssäkring av verksamhet. tar även emot riksrevisorernas granskningsplan, den årliga rapporten samt . Utredningen föreslår en förstärkt roll för råd för samt en skyldighet för rådet att samråda med konstitutions- och finansutskotten i frågor kring . Utredningen gör bedömningen att detta, tillsammans med den redovisning som redan finns, kommer att ge ett tillräckligt underlag för att bedöma och dess verksamhet. anser utredningen att bör kunna ta initiativ till utvärdering av verksamhet, på motsvarande sätt som finansutskottet låter göra utvärderingar av den svenska penningpolitiken. Utvärderingen bör finansieras genom utskottens anslag för revisionsliknande utredningar. Utredningen har även konstaterat att ett omfattande arbete genomförs på för att säkerställa en god tillsyn och kvalitetssäkring av den revisionella verksamheten. Tillsyn av den årliga revisionen sker på motsvarande sätt som tillsyn av auktoriserade revisorer inom privat sektor, dvs. av FAR men på uppdrag av . Utformningen kan ifrågasättas utifrån konstitutionell synpunkt, men det bör vara riksrevisorernas uppgift att väga behovet av auktoriserade revisorer i verksamheten mot det principiella problemet. BILAGA 2 SAMMANFATTNING AV UTREDNINGENS FÖRSLAG detta genomförs ett omfattande kvalitetsarbete för att säkerställa den årliga revisionens kvalitet. Effektivitetsrevision är inte föremål för extern tillsyn, men har vidtagit omfattande åtgärder för att kvalitetssäkra effektivitetsrevisionen och inhämtar bl.a. synpunkter från externa forskare på revisionens arbete. En omfattande extern och kollegial utvärdering av hela den revisionella verksamheten har genomförts av den brittiska och den finska revisionsmyndigheten , s.k. peer review. Utredningen ser mycket positivt på egna initiativ, dvs. att inom ramen för de kvalitetssäkrande insatserna säkerställa god tillsyn och kvalitet, och riksrevisorerna bör även fortsättningsvis ha möjlighet att besluta om en regelbunden genomlysning av hela eller delar av verksamheten. Effektivitetsrevisionens kvalitet och genomslag granskning utgör en del av kontrollmakt och ska tillgodose behov av underlag för debatt och beslut. Det är ett uppdrag som ställer höga krav på det revisionella innehållets relevans och kvalitet. För att tillgodose behov av underlag har ett brett mandat som ger möjlighet till granskning med varierad inriktning samt olika metodval och angreppssätt. Inriktningen på granskningarna liksom utformningen kan också variera , bl.a. beroende på vad som bedöms som mest relevant att granska. De granskningar som genomförts har också inom ramen för effektivitetsrevisionens uppdrag haft olika inriktning och utformning. Det är riksrevisorerna som svarar för inriktningen på effektivitetsrevisionen utifrån vad som bedöms som relevant för och samhället att få kunskap om. Att inriktningen förändrats har även framgått av granskningsplaner. Genomslaget av effektivitetsgranskningarna har följts upp av , och finansutskottet har sedan den första rapporten kommenterat uppföljningsrapporten i samband med behandlingen av årsredovisning. Även myndigheter som varit föremål för granskning har genom olika undersökningar gjort bedömningen att effektivitetsrevisionen ger ett positivt stöd och att granskningarna bidrar till verksamhetens utveckling. har iakttagelser och synpunkter på effektivitetsrevisionens granskningar och rapporter framförts från externa forskare och experter i olika sammanhang. kan formellt inte påverka granskningarnas genomslag i regeringens och myndigheternas utvecklingsarbete. Effektivitetsrapporterna behandlas dock inom respektive fackutskott i då regeringens skrivelser med anledning av rapporten inkommer. Regeringens svar bereds då som ett riksdagsärende, och ger motionsrätt. Enskilda riksdagsledamöter kan även genom interpellationer skapa ytterligare debatt. De skilda fackutskotten har möjlighet att agera utifrån revisionens iakttagelser och t.ex. föreslå beslut i . Själva behandlingen i innebär därför ett avsevärt genomslag för SAMMANFATTNING AV UTREDNINGENS FÖRSLAG BILAGA 2 varje rapport, och utredningen gör bedömningen att effektivitetsrevisionens granskningar har gott genomslag. kontrollmakt är en grundläggande beståndsdel i det svenska folkstyret. Dess betydelse och tyngd har till följd av den konstitutionella utvecklingen ökat efter hand alltsedan tillkomsten av regeringsform, och den framstår som en betingelse för vårt politiska systems demokratiska legitimitet. Utredningen kan därför se att ytterligare åtgärder är möjliga för att uppmärksamma revisionens iakttagelser. Iakttagelserna skulle t.ex. kunna behandlas vid ett årligt uppföljande seminarium i , och en samordning av kammarens debatter i ärenden som avser utövningen av kontrollmakten bör övervägas. De aspekter på regleringen av effektivitetsrevisionens uppdrag som utredningen funnit anledning att särskilt analysera är –vad som sägs om granskningens omfattning i 2 § 1 lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. (lagen om statlig revision) då det föreskrivs att får granska ”den verksamhet som bedrivs av regeringen” –föreskriften om granskningens inriktning i 4 § andra stycket samma lag där det föreskrivs att effektivitetsrevisionen huvudsakligen ska inriktas på ”granskning av hushållning, resursutnyttjande, måluppfyllelse och samhällsnytta”. Effektivitetsrevisionens förhållande till regeringens arbete befogenhet att ”granska den verksamhet som bedrivs av regeringen” måste anses vara begränsad till regeringens verkställande av beslut. Lagregleringen av effektivitetsrevisionens uppdrag i denna del är emellertid tämligen öppen och vittomfattande. Det har också förekommit att revisionen granskat regeringens förslagsställande verksamhet, vilket ibland har lett till kritik. Det har ansetts förbehållet , och i särskilt hög grad förväntad av riksdagsoppositionen, att kritiskt pröva de förslag som regeringen lämnar. Effektivitetsrevision kan även ge intryck av en viss koncentration på regeringens roll i den verksamhet som bedrivs av staten, inte minst på så sätt att många av de rekommendationer som lämnas i granskningsrapporter riktar sig till regeringen. Trots det gäller de iakttagelser som redovisas i granskningsrapporterna ofta nog den verksamhet som bedrivs av skilda förvaltningsmyndigheter. Enligt utredningens bedömning är intentionerna bakom regleringen av effektivitetsrevisionens uppdrag att även regeringens styrning av förvaltningen BILAGA 2 SAMMANFATTNING AV UTREDNINGENS FÖRSLAG ska granskas, men att den huvudsakligen bör vara inriktad på den stora statliga förvaltningens resursutnyttjande, måluppfyllelse och organisation. Utredningen anser att det saknas tillräckliga skäl att i lag avgränsa effekti- vitetsrevisionens uppdrag i förhållande till den verksamhet som bedrivs av re- geringen, eftersom det skulle kunna riskera att revisionen av statens verksam- het inte blir så heltäckande som eftersträvats. Utredningen förutsätter likväl att tyngdpunkten i verksamheten utgörs av granskningen av den förvaltning som lyder under regeringen och av regeringens styrning av denna förvaltning. Utredningen har uppmärksammat att beskrivningen av effektivitetsrevisionens uppdrag uttrycker förväntningar på som kan vara svåra att leva upp till och som kan leda till oklarhet om hur effektivitetsrevisionens arbete bör bedrivas. Inte minst kan det vara orealistiskt att lagstiftaren förväntar sig granskningar som är på en gång breda och djupa. Lagens krav på att effektivitetsrevisionen ska inriktas på granskning av hushållning, resursutnyttjande, måluppfyllelse och samhällsnytta är avsedda att svara mot de internationella standarderna för revisionen (economy, efficiency och effectiveness). En revisionell granskning av statliga åtgärders effectiveness kan innefatta granskning av om uppställda mål har uppfyllts, men den kan också gå ut på att i ett vidare perspektiv bedöma effekterna av en åtgärd eller insats. Det kan då röra sig om samhällsekonomiska effekter, men likaväl om betydelsefulla samhällseffekter av annat slag. Sådana bedömningar kan för del tillgodose ett behov av information om vad olika beslut och insatser har lett till. Revision av effectiveness kan på så sätt väl svara mot förväntningar om breda granskningar med olika perspektiv och metoder. Att avgöra i vad mån effekterna ska anses samhällsnyttiga ter sig dock som en uppgift av politisk mer än revisionell art. Revisionen bör kunna redovisa effekterna av politiska beslut och åtgärder, men bedömningen av om dessa är att anse som nyttiga eller inte bör enligt utredningen reserveras för politiska instanser. Det finns enligt utredningen anledning att låta begreppet måluppfyllelse ensamt ge uttryck för vad som på svenska språket avses med effectiveness och utmönstra uttrycket samhällsnytta. Enligt utredningens mening innefattas i en bedömning av måluppfyllelse även en beskrivning av vilka effekter en insats eller åtgärd har lett till. Den föreslagna ändringen bör inte uppfattas som en begränsning av revisionens mandat, utan som ett förtydligande av den skillnad som finns mellan revisionens uppgift och det uppdrag som folkets valda företrädare har. SAMMANFATTNING AV UTREDNINGENS FÖRSLAG BILAGA 2 Det ingår i riksrevisorernas uppdrag att företräda myndigheten utåt på samma sätt som gäller för alla myndighetschefer. I de ärenden där en riksrevisor beslutar ensam, t.ex. inom granskningsverksamheten, får det också enligt utredningens mening förutsättas att den beslutande riksrevisorn ensam företräder myndigheten. Vilket behov en myndighet har av att klarlägga vem som företräder myndigheten i vissa specifika situationer eller frågor, liksom hur ansvaret för extern kommunikation ska fördelas, måste enligt utredningens mening bedömas av myndigheten själv.