frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — att de bedömdes utgöra ett uttryck för ett allmänt missnöje och att det inte torde vara möjligt att rikta jäv mot hela myndigheter. Som ansvarig för domen kan PP inte undgå kritik för dessa brister. Vidare hade klaganden FF enligt förvaltningsrättens dom i mål (…) fört fram att socialnämndens handläggare var jävig. Det kan inte uppfattas på något annat sätt än att FF därigenom, och oavsett hur underbyggt påståendet var, framställde en invändning om att en befattningshavare vid beslutsmyndigheten hade varit jävig. Det var fel av förvaltningsrätten att inte ta ställning till om invändningen var befogad. Som ansvarig för domen ska QQ kritiseras för denna felaktighet. Enligt förvaltningsrättens domar i mål (…) hade klaganden GG gjort gällande att den djurskyddskontroll som låg till grund för de överklagade besluten hade genomförts av en befattningshavare hos som var jävig och kor- rumperad. Det kan inte uppfattas på något annat sätt än att GG därigenom, och oavsett hur underbyggt påståendet var, framställde en invändning om att be- fattningshavaren vid beslutsmyndigheten hade varit jävig. Det var därför fel av förvaltningsrätten att inte ta ställning till om invändningen var befogad. Likaså var det fel att påstå att förvaltningsrätten inte hade möjlighet att inom ramen för sina mål pröva frågan om jäv. Som ansvarig för domarna ska SS kritiseras för dessa felaktigheter. Inom ramen för det här ärendet har jag kritiserat fyra förvaltningsrätters hand- läggning av det som tydligt utgjorde parters invändningar om att handlägg- ningen vid beslutsmyndigheten varit partisk eller att en befattningshavare där varit jävig. De ansvariga domarna får kritik för att de inte uttryckligen tog ställ- ning till invändningarna om jäv eller lämnade förklaringar till sina bedöm- ningar på det sätt som de gjort i remissvaren till JO. D O M S T O L A R Jag utgår från att resultatet av denna granskning understryker betydelsen ur rättssäkerhetssynpunkt av reglerna om jäv och inskärper vikten av att påståen- den om partiskhet och jäv tas på allvar och hanteras på ett riktigt sätt i domsto- larna. Detta är nödvändigt för att allmänheten ska ha förtroende för myndighet- erna och domstolarna och hur deras verksamhet bedrivs. Med dessa uttalanden avslutas ärendet. En särskild ledamot vid en förvaltningsrätt var med och avgjorde ett mål om laglighetsprövning utan att ge till känna en omständighet som kunde antas utgöra jäv mot honom (Dnr 331-2018) Beslutet i korthet: En särskild ledamot vid Förvaltningsrätten i var med och avgjorde ett mål om laglighetsprövning av ett kommunalt beslut. Ledamoten hade tidigare befattat sig med den sak som beslutet gällde i egen- skap av juridisk konsult åt kommunen; han hade biträtt kommunen som mot- part i målet bl.a. genom att författa förslag till yttranden till förvaltningsrät- ten och Kammarrätten i . Ledamoten hade inte som lagen föreskri- ver självmant anmält att detta kunde antas innebära att han var jävig innan han deltog i förvaltningsrättens nya prövning av målet. JO uttalar i beslutet att det var uppenbart att ledamotens tidigare befatt- ning med saken kunde antas innebära att han var jävig och att han var skyl- dig att ge det till känna. Ledamoten får allvarlig kritik av JO för att han inte gjorde det. Som ombud för anmälde BB den särskilda ledamoten vid Förvaltnings- rätten i för domarjäv och påstod följande: CChar som särskild ledamot dömt i ett mål om laglighetsprövning mot kommun som han i samma mål även biträtt kommunen med rättslig rådgivning samt för kommunen upprättat underlag till rätte- gångsskrifter som inlämnats i målet. Ingivna och inhämtade handlingar JO hämtade in dagboksblad och samtliga handlingar i förvaltningsrättens mål (…)och (…) (handlingarna i det senare målet inkluderade även Kammarrätten i handlingar i mål (…)). Av dessa handlingar, och av de bilagor som hade fogats till anmälan, framgick bl.a. följande: I en dom i ett mål om laglighetsprövning avslog för- valtningsrätten (en rådman och två särskilda ledamöter) AA:s överklagande av Kommunstyrelsen i kommuns beslut . Efter det att AA överklagade förvaltningsrättens dom upphävde kammarrätten domen och visade målet åter till förvaltningsrätten för en ny D O M S T O L A R Förvaltningsrätten återupptog därefter handläggningen av målet. meddelade förvaltningsrätten (assessorn DD och två sär- skilda ledamöter, varav den ena var CC) en dom i målet. Genom domen biföll förvaltningsrätten överklagandet och upphävde det kommunala beslutet. I en artikel med rubriken var jävig: satt på flera stolar, som publi- cerades i , angavs bl.a. följande: stadsjuristen i , CC, var en av dem som dömde i ärendet där kommun konstaterades ha brutit mot lagen. var han kommunens juridiska rådgivare i samma ärende. –Det är riktigt och det är absolut inte bra. Jag kan bara beklaga att det blev så här. Enligt min bedömning är det här jäv, säger , assessor i målet. Enligt DD är det upp till ledamöterna själva att anmäla jäv, vilket CC alltså inte gjort. I det sammanträdet vi hade inför det här målet så förde han inte fram något jäv, utan det kom till min kännedom först . Hade jag vetat om det så kan jag säga att han inte hade fått döma i det här fallet. Har du pratat med CC om detta? –Det har jag gjort och han har bekräftat att han har haft uppdrag för kom- munens räkning och han bekräftar även att han inte sagt någonting om detta. Vad säger du om det? – Det är beklagligt. CCsjälv har avböjt att låta sig intervjuas per telefon men i ett sms skriver han: ”Mitt arbete åt hade upphört så jag anser att jag inte längre var jävig.” Inhämtade upplysningar och yttrande JO uppmanade förvaltningsrätten att lämna upplysningar om och yttra sig över handläggningen av mål (…). Remissvaret skulle särskilt belysa hur handlägg- ningen hade förhållit sig till 41 § förvaltningsprocesslagen (1971:291), FPL, som hänvisar till bl.a. 4 kap. 13–15 §§ , RB. Förvaltningsrätten (lagmannen ) lämnade ett remissvar – till vilket det bifogades underyttranden från DD och från CC, som redovisas längre ned – med följande innehåll: Inledningsvis vill jag framhålla att jag delar DD:s bedömning att CC var jävig i målet på grund av vad som framkommit om att han tidigare haft ett konsultuppdrag som juridisk rådgivare åt kommun och i denna egenskap varit involverad i det ärende som målet gäller. Dessa förhållanden utgör sådana särskilda omständigheter som är ägnade att rubba förtroendet till CC:s opartiskhet i målet. Det är självfallet djupt beklagligt att han trots det deltagit i handläggningen av det. Särskilda ledamöter ska ha god kännedom om verksamhet och det är med tanke på den begränsade krets som innehar denna kompetens inte ovanligt att de har eller har haft anställning hos eller uppdrag i en kom- mun inom förvaltningsrättens domsaga. Eftersom det därmed finns en stor D O M S T O L A R risk för jäv är det också självklart att de särskilda ledamöterna, när de inle- der sin tjänstgöring vid förvaltningsrätten, informeras om vad som gäller i jävsfrågor och om skyldigheten att självmant ge tillkänna omständigheter som kan antas utgöra jäv. Lika självklart är det att rättens ordförande förhör sig om möjlig jävsproblematik för de ledamöter som deltar i ett avgörande. CChar mångårig tjänstgöring som särskild ledamot i förvaltningsrätten. Jag kan dock konstatera att de särskilda omständigheter som har gjort ho- nom jävig att handlägga det aktuella målet var helt okända för såväl dom- stolen som rättens ordförande vid tiden för målets handläggning. Det fanns inte heller i målet något som tydde på att CC på något sätt skulle ha varit involverad i kommunens hantering av ärendet, och jag vill i sammanhanget hänvisa till DD:s eget yttrande. Det är varje domares eget ansvar att självmant ge till känna omständig- heter som kan antas utgöra jäv i målen. CC borde själv ha förstått det olämpliga i att delta i handläggningen av målet på grund av sin tidigare befattning med ärendet för kommunens räkning, och han borde också ha anmält detta till rättens ordförande i enlighet med 41 § FPL och 4 kap. 14 § första stycket RB. Genom att han inte självmant tog upp frågan om jäv med rättens ordförande anser jag att han brustit i sina skyldigheter. DDvar som rättens ordförande ansvarig för hanteringen av frågan om någon av rättens ledamöter var jävig. Vad gäller frågan om hon gjort vad som kan krävas av henne för att undvika en jävssituation kan jag bara kon- statera att det av CC:s eget yttrande framgår att han inte själv ansåg sig jävig i målet och att han beklagar att han inte tog upp saken med rättens övriga ledamöter. DD:s underyttrande hade bl.a. följande innehåll: Sammanträde med särskilda ledamöter hölls i det aktuella målet den 8 no- vember 2017 med bl.a. CC. Då jag inte tidigare träffat CC och den andra särskilda ledamoten presenterade vi oss för varandra. CC nämnde då att han tidigare hade arbetat som kommunjurist i men inte nå- got om att han tidigare hade biträtt kommun i det aktuella ären- det, vilket jag inte kände till. Det framgår inte heller av inlagorna i de tidi- gare målen att CC bistått kommunen i frågan. Om jag hade vetat att han gjort det, hade jag ansett honom vara jävig i målet. Att han, trots att han var jävig, fick döma i målet är beklagligt. Det är dock enligt 4 kap. 14 § RB varje domares eget ansvar att självmant ge till känna omständigheter som kan antas utgöra jäv i målen. CC:s underyttrande hade bl.a. följande innehåll (tre bilagor och en hänvisning till dessa bilagor här utelämnade): Det finns ett fåtal av kommunerna i som har en egen kommunju- rist. Även tillgången i övrigt i på kommunalrättsligt kunniga ju- rister är mycket begränsad. När jag 2009 gick i pension från min anställning som förste stadsjurist i fick jag förfrågan från några kommuner om jag på konsultbasis kunde hjälpa till med juridiska frågor. Bl.a. från Ham- marö kommun. Vi träffade en överenskommelse om att jag fem tim- mar/vecka skulle stå till förfogande. Med en så begränsad tid kunde min hjälp endast omfatta en formell granskning av vissa ärenden och kortfattad muntlig rådgivning. En djupare analys fanns inte möjlighet till. Eftersom kommunen är en politiskt styrd organisation fanns ofta olika uppfattningar i enskilda frågor. Då jag skulle biträda både majoritet och opposition var jag mycket angelägen om att vara strikt formell och inte redovisa någon egen personlig uppfattning. Jag tog därför inte ställning utan höll mig till att redovisa rättsläget för de handlingar som jag fick del av. Mitt avtal med kommun upphörde men med att slutföra […] ärendet . D O M S T O L A R Det aktuella ärendet gällande det kommunala bolaget […] var mycket kontroversiellt mellan de politiska blocken. Jag skrev här tre tjänsteskrivel- ser där jag inte tog ställning utan redovisade rättsläget. Skrivelsernas inrikt- ning var i enlighet med de direktiv som jag erhållit. togs målet upp på nytt i förvaltningsrätten och jag del- tog. Jag prövade ingående om jag skulle anses jävig. Jag kom fram till att jag inte var jävig då −Jag i kommun inte hade tagit ställning i sak utan enbart re- dovisat gällande lag i kommunallagen. −Jag inte deltagit i någon muntlig redovisning för kommunstyrelsen. −Jag inte varit kommunens ombud och −Att förflutit sedan jag var i kontakt med den aktuella frågan och mitt engagemang i kommunen hade upphört . Jag beklagar att jag inte informerade rättens övriga ledamöter om mitt ställ- ningstagande så jävsfrågan blev inte formellt prövad. Jag anser fortfarande att jag inte var jävig enligt RB 4 kap. 13 § som förvaltningsprocesslagen hänvisar till. Som ombud för kommenterade BB remissvaret med bilagor. Han förde också fram nya klagomål om domarjäv mot CC. I ett beslut anförde JO följande. En förvaltningsrätt är som huvudregel domför med en lagfaren domare och tre nämndemän. Ett av undantagen är att förvaltningsrätten vid behandling av mål om laglighetsprövning ska bestå av en lagfaren ledamot och två särskilda leda- möter. Dessa ledamöter ska ha god kännedom om verksamhet (17–17 b §§ lagen [1971:289] om allmänna förvaltningsdomstolar, LAF). Den som tjänstgör som särskild ledamot ska ha avlagt domared (28 § andra stycket LAF). Den särskilda sammansättningen i mål om laglighetsprövning motiveras av att det för bedömningen av dessa mål, utöver rent kommunalrättsliga kun- skaper, även krävs en god kännedom om kommunala förhållanden i allmänhet. En av statsskickets grunder är att domstolarna i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet (1 kap. 9 § reger- ingsformen). För att garantera denna objektivitetsprincip finns regler om jäv. För den som handlägger förvaltningsrättsliga mål inklusive mål om laglig- hetsprövning gäller bestämmelserna i 4 kap. RB om jäv mot domare (41 § FPL). Bestämmelserna gäller alltså alla som medverkar i handläggningen av ett mål, dvs. juristdomare, nämndemän, särskilda ledamöter, föredragande m.fl. En sådan person kan vara jävig att handlägga ett mål av flera olika anled- ningar, bl.a. –om han eller hon i saken som ombud har fört en parts talan eller har biträtt en part eller vittnat eller varit sakkunnig (4 kap. 13 § 9 RB) eller –om det, enligt den s.k. generalklausulen, annars finns någon särskild om- ständighet som är ägnad att rubba förtroendet för hans eller hennes opar- tiskhet i målet (4 kap. 13 § 10 RB). Vid bedömningen av om det är fråga om jäv enligt generalklausulen är det av- görande inte om domaren uppfattar sig som jävig eller inte, utan om det finns D O M S T O L A R någon omständighet som utåt sett ger anledning att ifrågasätta domarens med- verkan. Det finns många situationer när man säkerligen kan utgå från att en domare hanterar målet på ett professionellt sätt och inte låter sig påverkas av olika kopplingar till saken eller parterna, men där domaren ändå bör anses vara jävig med hänsyn till hur situationen kan uppfattas av parter och utomstående. har i rättsfallet NJA 1981 s. 1205 uttalat att jävsreglerna syftar till att skydda rättskipningens objektiva handhavande och att det är ange- läget att reglerna tillämpas på ett sådant sätt att en domare som omfattas av en jävsregel inte får delta i en rättegång även om det i det särskilda fallet saknas anledning att anta att han eller hon vid handläggningen eller avgörandet av målet skulle låta sig påverkas av sitt förhållande till den ena parten. Samma synsätt kan anläggas när det gäller förvaltningsprocessen (se t.ex. , och , , Förvaltningsprocesslagen m.m.: En kommentar, 6 uppl., s. 502, samt JO 2014/15 s. 314, dnr 772-2013, med där gjorda hänvisningar). En domstol är skyldig att – oavsett om någon part framställer en invändning om jäv – vara uppmärksam på om det finns anledning till jäv mot någon av dess ledamöter (se t.ex. Fitger, m.fl., , del 1, supplement 78 , s. 4:35). Om en domare vet att det finns en omständighet som kan antas utgöra jäv mot honom eller henne är han eller hon skyldig att själv- mant ge det till känna (4 kap. 14 § första stycket RB). En domare som vet med sig att jäv mot honom eller henne föreligger bör givetvis redan från början av- hålla sig från att delta i handläggningen av målet (se t.ex. anförd sida). Sedan en fråga om jäv mot en domare har väckts, får han eller hon endast vidta sådana åtgärder i målet som inte utan synnerlig olägenhet kan skjutas upp och som inte innefattar ett avgörande av målet (4 kap. 15 § första stycket RB). Vid prövningen av själva jävsfrågan får domaren inte delta, annat än om rätten inte är domför utan honom eller henne och en annan domare inte utan tidsut- dräkt kan ingå i rätten (4 kap. 15 § tredje stycket RB). I ett mål om laglighetsprövning vid Förvaltningsrätten i hade AA överklagat ett beslut av Kommunstyrelsen i kommun, och kommu- nen var hans motpart i målet. Förvaltningsrätten avslog hans överklagande. AA överklagade förvaltningsrättens dom till Kammarrätten i . Under för- valtningsdomstolarnas handläggning av målen hade CC ett uppdrag som juri- disk konsult åt kommunen. Bland annat författade han förslag till kommunens yttranden i målen. Kammarrätten upphävde sedermera förvaltningsrättens dom och visade målet åter till förvaltningsrätten för en ny prövning. Vid förvalt- ningsrättens nya prövning var CC, som då inte längre hade något uppdrag åt kommunen, med som särskild ledamot i rätten och avgjorde målet utan att självmant ge till känna att hans tidigare förehavanden kunde antas utgöra jäv mot honom. När CC var med och avgjorde det återförvisade målet hade han alltså tidi- gare befattat sig med den sak som det kommunala beslutet gällde och även D O M S T O L A R biträtt kommunen som motpart, innan målet återförvisades till förvaltningsrät- ten för den nya prövning som han deltog i. Även om CC inte själv ansåg – och fortfarande inte anser – att han var jävig att handlägga det återförvisade målet, står det mot denna bakgrund klart att förtroendet för hans opartiskhet i målet på objektiva grunder kunde ifrågasättas. Det var uppenbart att CC:s tidigare befattning med saken kunde antas innebära att han var jävig. Han var därför skyldig att ge det till känna. CC förtjänar allvarlig kritik för att han inte gjorde det. Det som i övrigt har förekommit i ärendet ger inte anledning till några ytter- ligare åtgärder eller uttalanden från min sida. Undersökning av den lagrade informationen i en patients elektroniska utrustning (Dnr 4746-2015) Beslutet i korthet: En patient som vårdades med stöd av lagen om psykia- trisk tvångsvård klagade på att kliniken omhändertog hans elektroniska ut- rustning för att undersöka den. Av utredningen framgår att den aktuella kliniken tillämpar ett rutindoku- ment med titeln ”Visitering av elektroniskt kommunikationsmedel”. Enligt dokumentet får chefsöverläkaren fatta beslut om undersökning av en pati- ents personliga tekniska utrustning om det t.ex. finns misstankar om att ut- rustningen används för att köpa droger eller ladda ned otillåten pornografi eller till hot och trakasserier. Teknisk utrustning som omhändertas för ge- nomgång överlämnas till tekniker som undersöker innehållet i utrustningen, dvs. den elektroniskt lagrade informationen. JO konstaterar att undersökningar av den lagrade informationen i en pa- tients elektroniska utrustning aktualiserar flera av de grundläggande fri- och rättigheter som nämns i regeringsformen och . Enligt JO utgör undersökningar av det här slaget bl.a. ett sådant intrång i den per- sonliga integriteten som bestämmelsen i 2 kap. 6 § regeringsformen är av- sedd att skydda medborgarna mot, och det krävs därför lagstöd för att få vidta en sådan åtgärd. Enligt JO finns det inte något sådant lagstöd och inte heller något utrymme för en vårdgivare inom den psykiatriska tvångsvården att med stöd av patientens samtycke genomföra undersökningar av den lag- rade informationen i patientens dator eller liknande. JO uttalar kritik mot kliniken. Ur patientens perspektiv kan dock en undersökning av hans eller hennes elektroniska utrustning i vissa fall framstå som en mindre ingripande åtgärd än det alternativ som annars kan bli aktuellt, nämligen att rätten att använda utrustningen inskränks och utrustningen omhändertas. Av rättssäkerhetsskäl är det emellertid viktigt att det klart framgår vilka tvångsåtgärder som får vidtas inom den psykiatriska tvångsvården. JO uppmärksammar regeringen på detta och väcker frågan om en översyn av lagstiftningen. I flera anmälningar klagade på Psykiatrin länsgemensamt i , Norr- bottens läns landsting (numera Region ). Han uppgav bl.a. följande: Han vårdas med stöd av lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, på en avdelning i . Trots att han inte har gjort något otillbörligt får han inte ha sin surfplatta. Han har fått information om att tekniker måste kontrollera surfplattan innan han får använda den. Avdelningschefen har dessutom beslutat att han inte får en inlämnad cd-spelare eftersom spelaren har varit öppen. H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D har även omhändertagit en mp3-spelare som hans före detta flickvän har skickat till honom per post. Enligt chefsöverläkaren måste mp3-spelaren undersökas av tekniker innan han kan få den. Föredraganden hos JO kontaktade inledningsvis klinikens chefsöverläkare per telefon. Chefsöverläkaren kom in med ett skriftligt yttrande och bifogade kli- nikens husregler. Chefsöverläkaren anförde i yttrandet bl.a. följande: Patienten har han varit intagen här fått förvarat sina tillhörig- heter i låst skåp inne på expedition, det har även skett genomgång av inne- hållet i hans tillhörigheter för att se till att olämpligt/farligt material finns. Vi hittade oanvända kanyler och sprutor samt en använd kanyl. Inget öv- rigt farligt har hittats. Genomgång har även gjorts av de elektroniska appara- terna. Elektroniska apparater har han i enlighet med husregler erbjudits förvaras un- der vårdtiden. Inga beslut har fattats om att dra in patientens elektroniska kommunikationsmedel. Vi har haft diskussion med honom för att reda ut missförstånd och han har förklarat sig tillfreds. I de bifogade husreglerna från om användning av appa- rater för elektroniska kommunikationstjänster i mobiltelefoner, datorer, läsplat- tor m.m. angavs bl.a. följande: Du bör inte använda elektroniska kommunikationstjänster i matsal/dagrum (telefonsamtal ska skötas från det egna rummet eller rastgård). Du har möj- lighet att lämna in apparaten för elektroniska kommunikationstjänster i ge- mensamt avsett skåp när de inte används. Du bör låta säkerhetspersonal granska denna innan användning. På förekommen anledning ska dator och lagringsmedia (t.ex. USB, CD, DVD kortminnen och ext hårddiskar) undersökas. JO begärde därefter att (numera ) skulle yttra sig över det som AA hade framfört i sina anmälningar till JO. Av yttrandet skulle bl.a. framgå hur undersökningen av datorer och surfplattor gick till, vad syftet med dessa undersökningar var och vad kliniken hade för lagligt stöd för att genomföra dessa undersökningar. Av yttrandet skulle även framgå om det t.o.m. hade fattats några beslut en- ligt 20 a, 21, 22 eller 23 § LPT beträffande AA. I ett remissvar anförde bl.a. följande: Då beslut tas om visitering av elektroniskt kommunikationsmedel (se rutin) överlämnas teknisk utrustning till den så kallade teknikgruppen för genom- gång. Undersökningen genomförs i syfte att vården ska kunna bedrivas på ett säkert sätt, för patienter och personal, samt för tredjeman och är brotts- förebyggande. Teknikgruppen finns inom vuxenpsykiatrins länsgemen- samma enhet i och består av tre personer med teknisk kompetens. Gruppen arbetar på uppdrag av chefsöverläkare och undersöker innehåll i teknisk kommunikationsutrustning enligt protokoll (bifogas). Resultatet av undersökningen återförs skriftligt till berörd enhetschef som dokumenterar H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D fynd i journalsystemet VAS och återger till ansvarig läkare vad som hittats. Denne beslutar om konsekvens och enhetschef berättar beslutet för patien- ten. Sammanfattande redogörelse för handläggningen Personens anmälningar avser händelser under två vårdepisoder vid psykia- trins länsgemensamma enhet i . Anmälningarna till Justitieombuds- mannen (JO) avser att personen under vårdepisoder med LPT inte fått full tillgång till personlig teknisk utrustning. Det finns rutiner för verksamhet- erna som de agerat utifrån, vilka anges i yttrandet och bifogas. Intagningsavdelningen inom psykiatrin länsgemensamt har i uppdrag att ta emot häktade personer med psykisk svikt, därför råder så kallad häk- tesstatus. Det finns enskilda beslut för varje person som vårdas på intag- ningsavdelningen att inskränka elektronisk utrustning samt att erbjuda per- sonen att låsa in personliga ägodelar då detta är en fördel på grund av per- sonens psykiska mående och omsorgen om denne. Nedan sammanfattas händelser under de aktuella vårdepisoderna utifrån det patienten lyft fram i sina skrivelser till JO. 150815 Patienten inkom med polis till där vårdintyg ut- färdades .