frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — Hon reagerade mycket kraftigt på omhändertagandet eftersom hon blev fast- hållen av män och då hon har blivit våldtagen . När hon placerades i cellen fick hon endast behålla sina små spetstrosor, men hon fick en T-shirt och en luvtröja. Hon var i princip naken på nederdelen av kroppen och manliga poliser kom och stirrade på henne. Vid upprepade tillfällen bad hon att få gå på toaletten, men blev tillsagd att ”hålla käften” och kissa på golvet. Hon bad att en kvinnlig polis skulle komma i stället, eller att hon skulle få något att täcka sig med, men fick till svar att det inte var några kvinnor i tjänst och att det fanns boxershorts men de kunde hon inte få. Ef- tersom hon mådde så dåligt över hur hon blev behandlad tog hon madrassen och ställde den mot dörren. Madrassen togs då ifrån henne. Därefter rev hon sönder sin T-shirt, flätade remsorna till en snara och använde delar av en plast- mugg till att få in snaran i gångjärnet till toaletten för att hänga sig. Manliga poliser tog ned snaran och visiterade henne. Alla kläder och den filt hon fått tidigare togs ifrån henne och hon fick sitta på golvet i bara trosorna. Hon bad att få en filt eftersom hon frös, men hon fick inte det förrän när en kvinna började arbeta. När hon bad om att få dricka vatten fick hon höra att hon fick skylla sig själv, eftersom hon hade förstört muggen för att göra en snara. Hon försökte skada sig och slog bl.a. huvudet i väggen. När hon skulle friges fick hon gå genom korridoren, förbi manliga poliser, med endast sina trosor på sig. Hennes väska och plånbok hade blivit kvar på nattklubben och hon hade endast sin mobil, ett skärp, ett lakan och skor med höga klackar. När hon berättade att hon inte kunde ta sig hem eftersom hon inte hade pengar eller nycklar fick hon till svar att hon fick lösa problemet själv och att hon inte skulle ha druckit så mycket. Hon sa att hon skulle skära upp handlederna efter att hon hade kommit hem. En polisman sa att hon skulle lämna arresten eller så skulle de köra henne till psykiatrisk klinik. Hon svarade att hon inte brydde sig ef- tersom hennes liv var över, och hon blev då utknuffad på parkeringen med be- skedet att hon hade en mobiltelefon och att hon fick lösa situationen. När hon kommit hem gjorde hon ett försök att begå självmord. Hennes beteende i arres- ten kom sig av att hon mådde dåligt och att hon var rädd för att bli våldtagen igen. Hon gjorde mycket motstånd vid omhändertagandet och fick skador av det fängsel man satte på henne. Av de handlingar som hämtades in från framgick bl.a. följ- ande. Enligt arrestantbladet sattes AA in i cellen kl. 3.50. Hon fick en filt kl. 4.45 och bad om att få större trosor kl. 4.55. En patrull tog ut och P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L filt kl. 5.00 efter att AA hade satt madrassen för dörren, och patrullen tog hen- nes tröja kl. 5.15 då hon hotade att hänga sig. Hon fick en filt igen kl. 8.10 och fick besöka en toalett . Av blanketten för säkerhetsbedömning avseende den som tas in i polisarrest som fylldes i kl. 3.55 framgår bl.a. att AA uppvisade eller uttalade tecken på självskadebeteende och psykisk ohälsa. ombads att yttra sig över •dokumentationen av användningen av fängsel •dokumentationen av den händelse i cellen när AA enligt egen uppgift för- sökte skada sig själv •vilka överväganden som gjordes i fråga om AA borde bedömas av läkare och eventuellt beredas vård på sjukhus eller annan vårdinrättning •genomförandet av den i tillsynsbladet antecknade åtgärden att ta ifrån AA hennes tröja •vilka överväganden som låg bakom att AA inte – såvitt framgår – tilldela- des något klädesplagg för underkroppen utöver de trosor hon hade på sig när hon sattes in i cellen •om det var manlig eller kvinnlig personal som skötte tillsynen av AA hon befann sig i cellen iförd endast sina trosor och vilka övervägan- den som gjordes i den frågan •AA:s möjligheter att dricka vatten och att uträtta sina behov, och vilka över- väganden som gjordes i fråga om några åtgärder var påkallade från polisens sida vid frigivningen med anledning av att AA – enligt egen uppgift – för- klarade att hon skulle ta sitt liv och att hon inte kunde ta sig hem eftersom bl.a. hennes plånbok och nycklar blivit kvar på platsen för omhändertagan- det, och att hon – såvitt framgår – var iförd endast trosor, ett lakan och skor. () yttrade sig. Inför yttrandet hade upplysningar hämtats in från de befattningshavare som hade hanterat omhändertagandet av AA och ansvarat för tillsynen av henne i arresten. Myndigheten lämnade följande redogörelse för händelsen. AAomhändertogs enligt [lagen om omhändertagande av berusade personer m.m. (LOB)] efter en togafest på kårhusrestaurangen i . Anledningen till ingripandet var att hon inte ansågs kunna ta hand om sig själv och kunde antas utgöra en fara för sig själv. Hon väg- rade uppge vem hon var och omhändertogs initialt av en ordningsvakt på restaurangen, vilken tillkallade polis. När polisen kom till platsen var hon redan belagd med handfängsel. Hon påträffades liggande på mage invid en- trén och iklädd bl.a. ett lakan. Hon var höggradigt berusad och vid kontakt med henne var hon väldigt aggressiv. Hon skrek, sparkade och krängde med kroppen. Polisen bedömde därför att omhändertagandet skulle bestå. För att minimera risken för skador vid transport till polishuset belades hon även med fotfängsel. Hon fortsatte att vara aggressiv, skrika och kränga med kroppen såväl under transporten till polishuset som inne i polishuset. Uti- från hennes agerande skedde avvisiteringen och säkerhetsbedömningen i ett avskilt rum. Hand- och fotfängslen avlägsnades inne på stationen. AA placerades i en anhållningscell eftersom någon tillnyktringscell inte fanns ledig. Detta skedde kl. 3.50. På grund av hennes beteende beslutades P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L om tillsyn , vilket varade fram till kl. 7.00, och därefter utför- des tillsyn . Kl. 4.45 tilldelades hon en filt. Kl. 5.00, satte hon upp en mot fönstret till cellen, vilket resulterade i att och filt avlägsnades. Kort därefter upptäcktes att hon rivit sön- der en tröja i remsor och knutit ihop dem till ett band. uttalades även hot om suicid. Remsorna och en förstörd plastmugg avlägs- nades då av säkerhetsskäl. Förmodligen avlägsnades en luvtröja. Hon nekades därefter att få tillbaka tröjan och filten. Kl. 8.10 fick hon dock en filt. Under omhändertagandet var hon hänvisad att uträtta sina behov på golvet i cellen eftersom toaletten i cellen var stängd av säkerhetsskäl. Vid frigivningen vägrade AA fortfarande att uppge sin identitet. redovisade följande bedömning. Tillsyn och behov av läkare/sjukvård Av utredningen framgår inte att AA uppgett att hon har någon sjukdomsbild som kräver medicinering eller att hon bett om att få träffa en läkare. Någon läkare har heller inte konsulterats i samband med det aktuella omhänderta- gandet. Stationsbefälen, CC och DD, har i samråd med övrig personal fun- nit att, det i huvudsak var kvinnans mycket höga berusningsgrad, av alkohol och/eller droger, samt ett mycket affekterat tillstånd som framkallade kvin- nans beteende och inte psykisk ohälsa. Hennes upprörda tillstånd samt hen- nes påverkansgrad, har dock resulterat i beslut om tillsyn . Den tillsynsnivån har ansetts nödvändig fram till kl. 7.00. Där- efter har beslutats om tillsyn fram till . Överväganden har skett löpande. AAhar genom både ord och handlingar visat att hon inte varit bekväm med inlåsningen. Kl. 5.00 placerade hon en framför celldörren och gömde sig under sängen varpå och filt avlägsnades ur cellen. Kort därefter beslutade stationsbefälet att även en tröja, förmodligen en luvtröja, och en plastmugg skulle frånhändas henne. togs även den t-tröja som hon strimlat inne i cellen ut därifrån. Plastmuggen och t-tröjan hade förstörts i vad som av stationsbefälet och personalen benämnts som otjän- ligt försök och hot om suicid. Ingen i personalen har kunnat erinra sig om att AA skadat sig genom att slå huvudet i väggen eller på annat sätt tillfogat eller försökt att tillfoga sig skada inne i cellen. Inte heller har synliga skador på kroppen noterats. Det enda som har uppmärksammats är ovan nämnda händelse som av persona- len liknades vid ett otjänligt suicidförsök. Av den anledningen har ingen incidentrapport upprättats. Händelsen har däremot noterats på arrestantbla- det. är medveten om den försiktighet som ska iakttas av- seende medicinska bedömningar och vill betona att tecken på suicid och annan psykisk ohälsa alltid ska tas på allvar. Erfarenhetsmässigt tar dock inte sjukvården emot påverkade personer förrän efter tillnyktring om inte hälsotillståndet är särskilt allvarligt eller akut. I det aktuella ärendet har ge- nomförandet av tät och noggrann tillsyn, innefattande personlig kontakt i cellen, varit vägledande i den löpande bedömningen beträffande hälsotill- ståndet. Mot denna bakgrund anser att polisens agerande får anses godtagbart i denna del. Behandlingen av AA under omhändertagandet Mot bakgrund av det som framkommit i ärendet anser att besluten att sätta fängsel, frånta AA kläder, filt, och plastmugg var nödvändiga och i linje med de säkerhetsregler som gäller i en polisar- rest. Även om det ur den enskildes perspektiv kan förefalla kränkande att P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L bli berövad kläderna har åtgärderna vid tillfället vidtagits för hennes egen säkerhet. Åtgärder och skäl finns noterade på arrestantbladet samt i proto- koll över anbringande av fängsel. Vidare finns olika uppgifter om huruvida det alls fanns några lånebyxor att tillgå vid insättningen i cellen kl. 3.50, om AA i så fall erbjöds några byxor men avböjde eller om hon till och med tilldelades ett par byxor. Det mesta tyder dock på att hon inte fick några byxor utan att hon endast hade ett par trosor på underkroppen. Hon verkar inte heller ha erbjudits någon filt att skyla sig med, vilket får anses vara en brist. Det är vidare en brist att det inte finns någon närmare dokumentation i den här delen. , kl. 4.45, tilldelades hon filt. Den togs dock bort igen , kl. 5.00, i samband med att hon placerade en framför cellfönstret, för att sedan återlämnas kl. 8.10. Även om hon blev fråntagen filten av sä- kerhetsskäl anser att hon får anses ha vistats utan något att skyla sig med väl . När det gäller genomförandet av den i arrestantbladet antecknade åtgär- den att ta ifrån AA hennes tröja förekommer även här lite olika uppgifter. Av anteckningen framgår att ”SB och patrull tog av tröjan då hon hotar med att hänga sig”. De arrestantvakter som var i tjänst vid tillfället har i samband med JO:s remiss uppgett att det inte fanns någon tröja att ta av eftersom hon tagit av sig den och rivit den i remsor. Hon har dock själv uppgett att hon rev sönder sin t-tröja och gömde remsorna i sin luvtröja. Det torde därför ha varit både resterna från t-tröjan och luvtröjan som avlägsnats. Hon har i sin skrivelse till JO uppgett att det var manliga poliser som visiterade henne , vilket är riktigt eftersom det endast var manlig personal på plats. Visitationen vidtogs dock med stöd av 4 kap. 4 § häkteslagen, var- vid kvinnlig personal enligt 7 § inte är ett krav. har ingen anledning att ifrågasätta polisens agerande i den här delen. I ärendet är således ostridigt att AA endast varit iförd trosor i cellen un- der och att manlig personal har skött tillsynen kl. 5.15–6.45, då en kvinnlig arrestantvakt påbörjade sitt skift. Övervägande tillsyn samt frigivning har dock därefter skötts av den kvinnliga arrestantvakten. Enligt uppfattning förefaller denna fråga inte ha varit föremål för några närmare överväganden. Utifrån den aktuella situationen där det endast fanns manlig personal i tjänst medgavs emellertid inga andra alter- nativ. I den mån det är möjligt anser dock att man bör försöka undvika liknande situationer genom god personalplanering. Rätten till vatten och toalettbesök En fråga är vad AA hade för möjligheter att dricka vatten. Den cell hon vistades i var utrustad med en vattenanordning i rostfritt stål. Vatten får den omhändertagna genom att trycka på en knapp som sitter på väggen utanför toaletten, inne i cellen. Plastmuggen som hon tilldelats hade hon sönder och försökte använda i syfte att skada sig själv, varpå den togs ut ur cellen. Vat- ten går dock fortfarande att dricka genom att man spolar upp det i händerna eller placerar munnen intill vattenstrålen. I den situation som förelåg får detta anses ha varit acceptabelt. En annan fråga är vad AA hade för möjligheter att uträtta sina behov. I tillnyktringsceller är det inte helt ovanligt att frihetsberövade är hänvisade till att uträtta sina behov i de hål vid golvet som kan användas för det ända- målet. I den anhållningscell som AA vistades i fanns det inte någon sådan anordning, däremot fanns en toalett som var låst för att hon inte skulle kunna skada sig själv. Eftersom en glipa finns under toalettdörren och gol- vet utanför sluttar ner mot ett avlopp inne på själva toaletten hänvisades hon till att uträtta sina behov på golvet utanför toalettdörren. Mot bakgrund av det som kommit fram om AA:s sinnestillstånd och uppträdande i cellen får detta förfarande anses ha varit godtagbart i den aktuella situationen. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Myndigheten vill dock understryka att en sådan lösning inte är acceptabel annat än undantagsvis. Vid frigivningen följde en kvinnlig arrestantvakt med AA till ett separat rum med stängbar dörr där hon fick tillbaka sina tillhörigheter. Det var bara den kvinnliga arrestantvakten och AA i rummet. Enligt uppgift från arre- stantvakten avböjdes erbjudandet att låna polisens telefon och även alter- nativet att få hjälp med att ringa någon. AA har i sin skrivelse till JO uppgett att polisen vid frigivning sagt att hon kunde få skjuts till psyket men att hon inte brydde sig och att hon därefter i stället knuffades ut på parkeringen. Den kvinnliga arrestantvakten har i motsats till detta berättat att hon följde AAut och visade var Resecentrum låg. Hon har även uppgett att hon pra- tade med AA som vid frigivningen upplevdes lugn och sansad men ledsen. Såvitt hon minns fick AA tillbaka ett par leggings eller liknande att ha på benen, skor och togalakan. Hon tror att AA hade en tröja under lakanet men är inte riktigt säker. AA fick i vart fall en extra tröja att ta på sig för att hon inte skulle frysa. Arrestantvakten har inte uppmärksammat några synliga skador på AA. Hon kan inte heller komma ihåg att AA pratat om att skada sig själv eller något behov av sjukvård eller annan hjälp. Det stationsbefäl som var i tjänst har uppgett att han inte minns frigiv- ningen. Han har redogjort för de rutiner som följs vid en frigivning. Bero- ende på personens status, klädsel och rådande väderlek tillfrågas personen ofta om denne vill ha hjälp med transport eller att ringa taxi eller någon vän. kan konstatera att det råder motstridiga uppgifter om vad som förevarit vid frigivningen. Har den gått till som den kvinnliga ar- restantvakten har uppgett har myndigheten dock inget att anmärka på. I sammanhanget kan noteras att AA enligt egen uppgift haft en fungerande mobiltelefon med nätverksuppkoppling, vilket möjliggjort betalning via Swish. Detta torde enligt även innebära möjligheter till betalning via andra appar. yttrade sig inte särskilt om dokumentationen av använd- ningen av fängsel men bifogade det protokoll som hade upprättats i samband med omhändertagandet av AA. AAkommenterade yttrande och anförde bl.a. följande. bad hon att få uppsöka läkare men nekades det. När hon frigavs fick hon ett par kvarglömda långkalsonger och den tröja som tidigare hade ta- gits ifrån henne. Hon hänvisades till att betala med Swish på bussen, men hon förklarade att det inte går. Förutsättningarna för omhändertagande av en berusad person Den som är så berusad av alkoholdrycker eller annat att han eller hon inte kan ta hand om sig själv eller annars utgör en fara för sig själv, eller någon annan, får omhändertas av polis (1 § första stycket lagen om omhändertagande av be- rusade personer m.m., LOB). Om det behövs med hänsyn till den omhänder- tagnes tillstånd, ska han eller hon så snart det kan ske undersökas av en läkare (3 § LOB). Den som inte bereds vård på sjukhus eller någon annan vårdinrätt- ning, och inte heller tas om hand på något annat sätt eller annars kan friges, får P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Han eller hon får tas i förvar om det är nödvändigt med hänsyn till ordning eller säkerhet (4 § LOB). Den som omhändertagits på grund av berusning ska ses till fortlöpande. Om den omhändertagnes tillstånd ger anledning till det ska han eller hon föras till sjukhus eller läkare tillkallas så snart det kan ske (6 § LOB). Polisen ska bedöma om den omhändertagne, på grund av en skada eller nå- gon annan orsak, behöver omedelbar läkarvård. Läkarundersökning ska bl.a. ske om den omhändertagne kan befaras ha fått inre skador eller skallskador eller om berusningen är förenad med anmärkningsvärda eller svårförståeliga psykiska symptom. (Se 3 kap. 1 och 2 §§ föreskrifter och allmänna råd om omhändertagande av berusade personer, RPSFS 2000:57, FAP 023-1.) Om den omhändertagne kan antas vara i behov av läkarundersökning eller sjukhusvård, ska vakthavande befäl eller någon annan förman genast underrät- tas. Är någon sådan förman inte tillgänglig ansvarar den som utövar tillsynen av den omhändertagne för att en läkare tillkallas eller att den omhän- dertagne förs till sjukhus. (Se 3 kap. 3 § RPSFS 2000:57, FAP 023-1.) JO har tidigare uttalat sig om tillsyn och läkarundersökning av den som är omhändertagen och då bl.a. framhållit följande. Det är viktigt med en omsorgs- full tillsyn för att uppmärksamma om den omhändertagnes hälsotillstånd är så- dant att det finns anledning att tillkalla läkare. Om en omhändertagen begär att en läkare ska kontaktas eller när han eller hon annars visar tecken som kan tyda på sjukdom måste poliser och annan personal vid som inte har sjukvårdsutbildning vara försiktiga med att göra medicinska bedömningar och i stället överlåta sådana bedömningar till läkare. Felbedömningar av en omhändertagen persons hälsotillstånd kan få mycket allvarliga konsekvenser. JO 2012/13 s. 158, dnr 5244-2011, JO:s beslut , dnr 3710-2015, , dnr 799-2016, och , dnr 2468-2016.) Behandling av den som förvaras i polisarrest Bestämmelser om behandlingen av den som är omhändertagen och förvaras i en polisarrest finns främst i häkteslagen. Som en allmän utgångspunkt anges där att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med ett frihetsberövande (1 kap. 4 § häkteslagen). Den som ska tas in i en förvaringslokal ska senast vid ankomsten kroppsvisit- eras eller kroppsbesiktigas för att söka efter otillåtna föremål, om det inte är uppenbart obehövligt. Även den som redan är intagen får under vissa förutsätt- ningar kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas i detta syfte. (Se 4 kap. 2–3 §§ häkteslagen). En intagen får enligt 4 kap. 4 § häkteslagen även i andra fall än som anges i dessa bestämmelser kroppsvisiteras för att söka efter vapen och P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L andra farliga föremål, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl (en s.k. skyddsvi- sitation). En kroppsvisitation eller en kroppsbesiktning får inte utföras eller bevittnas av någon av motsatt kön som inte är läkare eller legitimerad sjuksköterska. Detta gäller dock inte en skyddsvisitation enligt 4 § (se 4 kap. 7 § häkteslagen). Denna ordning gör det möjligt att hantera hastigt uppkomna situationer där det inte finns kvinnlig personal tillgänglig och där säkerheten gör att det inte är rimligt att avvakta med en visitation (se JO:s beslut , dnr 3844-2015, och , dnr 4118-2016). En skyddsvisitation behöver normalt inte gå längre än att man känner utanpå kläderna för att kon- trollera vad den intagne bär på sig (se prop. 2009/10:135 s. 152). Den som kontrolleras vid en kroppsvisitation ska visas all den hänsyn som omständigheterna medger (13 § första stycket häktesförordningen). En intagen ska vid behov förses med kläder och skor. Tillgången till kläder och skor får begränsas om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne allvar- ligt skadar sig själv eller någon annan. Den intagne bör alltid ha något att skyla sig med och får inte vistas i arresten utan kläder än vad som är nödvändigt för den intagnes egen säkerhet. (Se 3 kap. 3 § föreskrifter och allmänna råd om polisarrester, 2015:7, FAP 102-1, och det allmänna rådet till den bestämmelsen.) JO har tidigare framhållit att det inte är acceptabelt att låta en person vistas i arresten utan kläder och att den omhändertagne normalt bör erbjudas ersättningskläder, en filt eller något liknande om han eller hon har fråntagits sina kläder av säkerhetsskäl. JO:s beslut , dnr 6237-2012 och 6914-2012, JO 2017/18 s. 244, dnr 2817-2015, och JO:s beslut , dnr 6542-2015, och JO 2017/18 s. 248, dnr 4945- 2016.) Rätt till toalettbesök och tillgång till vatten En intagen har rätt att få dricksvatten i rimlig omfattning och ska ha möjlighet att sköta sin personliga hygien och få nödvändig utrustning för detta ändamål (se 3 kap. 1 och 2 §§ PMFS 2015:7, FAP 102-1.) JO har uttalat att en intagen normalt ska ges möjlighet att uträtta sina behov på en toalett. Det är godtagbart att en intagen ibland kan behöva vänta på att få besöka toaletten, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl eller på grund av arrestantvakternas ar- betsbelastning. I vissa fall kan den frihetsberövade personens tillstånd vara så- dant att han eller hon inte kan tas till en toalett. (Se JO 2017/18 s. 248, dnr 4945- 2016.) Protokoll ska föras över ingripanden som innebär att någon omhändertas. Av protokollet ska det framgå vem som har fattat beslutet om ingripandet, grunden för beslutet och tidpunkten när det har fattats, vem eller vilka som har deltagit P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L i ingripandet, vem eller vilka som ingripandet har riktat sig mot, tiden för in- gripandet samt vad som i övrigt har förekommit vid ingripandet. (Se 27 § po- lislagen.) Protokoll ska också föras över ingripanden som innebär användning av fängsel. Ett sådant protokoll ska innehålla uppgift om skälen för åtgärden. (Se 28 § polislagen.) För intagna i polisarrester ska det föras en journal i form av ett arrestantblad eller omhändertagandeblad. I denna ska alla beslut som fattats samt viktiga händelser och väsentliga uppgifter om vidtagna eller planerade åtgärder avse- ende den intagne dokumenteras. Även uppgifter om omständigheter i övrigt som är av betydelse för vistelsen i arresten ska dokumenteras. Dokumenta- tionen ska ske . (Se 2 kap. 2 och 3 §§ PMFS 2015:7, FAP 102-1.) I ett beslut anförde JO Renfors följande. Min granskning har avsett vad som förekommit sedan AA omhändertagits med stöd av lagen om omhändertagande av berusade personer m.m. och förts till polisstationen. AAhar uppgett att omhändertagandet väckte minnen av en tidigare våldtäkt och att hon mådde mycket dåligt psykiskt både hon var omhän- dertagen och efter att hon frigetts. Hon har uppgett att hon bl.a. bankade huvu- det i väggen i arresten så att hon fick en bula och att hon försökte göra en snara av sin sönderrivna tröja. Hon har också uppgett att hon bad att få träffa en lä- kare. Av handlingarna framgår att hon var mycket utagerande i cellen och att hon hotade att hänga sig. har uppgett att hennes beteende bedömdes vara framkallat av en hög påverkansgrad och ett mycket affekterat tillstånd, snarare än psykisk ohälsa. Vidare har uppgett att hennes försök till självmord var otjänligt och att sjukvården inte brukar ta emot påverkade personer förrän efter att de har nyktrat till, om inte hälsotillståndet är särskilt allvarligt eller akut. AA stod under tät tillsyn under omhändertagandet. I sä- kerhetsbedömning av AA anges att hon uppvisade eller uttalade tecken på självskadebeteende och tecken på psykisk ohälsa.