frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — Enligt Krimi- nalvårdens föreskrifter ska ett telefonsamtal som genomförs utanför INTIK-systemet på grund av att de inte kan beviljas inom INTIK-systemet på grund av säkerhetsskäl, avlyssnas om det inte är uppenbart obehövligt. Med anledning av detta ärende har yttranden angående hanteringen av tillstånd till IP-telefoni inhämtats från flera regioner. Av yttrandena tycks förhållandena vara sådana att intagna på anstalter av säkerhetsklass 3 nor- malt tillåts att ringa till IP-telefoni inom INTIK-systemet. På anstalter av säkerhetsklass 2 beviljas sådana tillstånd i varierande utsträckning. K R I M I N A L V Å R D flesta fall då telefontillstånd medges till IP-telefoni inom INTIK-systemet rör det sig om tillstånd till en närstående. Kriminalvården kan konstatera att praxis avseende tillstånd för intagna att ringa till IP-telefoni tycks skilja sig åt i viss utsträckning även om man tar i beaktande att det rör sig om individuella riskbedömningar. Av allt att döma vilar skillnaderna framför allt på en osäkerhet gällande bedömningen av vilka risker som får anses vara godtagbara. Kriminalvården har för avsikt att närmare kartlägga skillnaderna i syfte att successivt kunna ensa praxis. Se mer om detta nedan under Myndighetens fortsatta arbete. Eftersom samtal till IP-telefoni inte kan kontrolleras genom de tekniska kontrollfunktionerna i INTIK-systemet så återstår det att antingen tillåta okontrollerade samtal till IP-telefoni eller att kontrollera intagnas samtal genom avlyssning. Kriminalvårdens möjligheter att avlyssna intagnas sam- tal regleras i fängelselagen samt i Kriminalvårdens föreskrifter och all- männa råd om fängelse (se ovan under författningsbestämmelser). I prakti- ken begränsas möjligheterna till avlyssning också av att en sådan åtgärd kräver omfattande personalresurser. Kriminalvårdens säkerhetsavdelning arbetar med olika tekniska lösningar för att möjliggöra inspelning av samtal i en annan om- fattning än vad som är möjligt och för att underlätta hanteringen av inspelning och avlyssning av sådana samtal. Det återstår emellertid en del arbete innan de tekniska lösningarna är färdiga för implementering. En fråga i detta sammanhang är i vilken utsträckning nya tekniska lös- ningar är förenliga med befintliga bestämmelser i om avlyssning av elektronisk kommunikation. Av 7 kap. 5 § första stycket FäL framgår, som ovan redovisats, att elektronisk kommunikation mellan en intagen och en annan person får avlyssnas om det är nödvändigt av säkerhetsskäl samt att de som ska kommunicera med varandra ska informeras om kontrollen i för- väg. Enligt uppfattning krävs däremot inte att avlyss- ningen äger rum i realtid. I författningskommentaren till bestämmelsen (se prop. 2009/10:135 s. 146) anges att avlyssningen ska ske på lämpligt sätt, normalt genom att kommunikationen avlyssnas av personal i direkt anslut- ning till att den äger rum. I syfte att kunna tillåta samtal till IP-telefoni i en högre utsträckning än har Kriminalvården för avsikt att vidare utreda de rättsliga förutsätt- ningarna för att införa stickprovsvis avlyssning samt för att bevara och gallra inspelningar. Se mer om detta nedan under Myndighetens fortsatta arbete. De säkerhetsrisker som är förknippade med telefontillstånd till mobilnum- mer är att det inte går att säkerställa att det som telefonnumret går till är placerat i en telefon som innehas av den person som den intagne an- sökt om tillstånd till att ha kontakt med. Även om mobilabonnemanget är registrerat på en person som Kriminalvården har gjort en bakgrundskontroll på och godkänt telefontillstånd till är en mobiltelefon eller ett mycket lätta att överlåta. Det finns därför risk för att telefonen lämnas vi- dare till någon annan person. Det är inte nödvändigtvis så att personen an- söker om telefontillstånd med avsikten att missbruka tillståndet utan det kan röra sig om starka påtryckningar från andra personer. På samma sätt som när en intagen vill ringa till en IP-telefon så måste Kriminalvården, när en intagen vill ringa till en mobiltelefon, bedöma de risker som kommunikationen är förenad med. En sådan riskbedömning måste göras med utgångspunkt i vad som är känt om den intagne, den som den intagne vill ha kontakt med, samt relationen dem emellan. K R I M I N A L V Å R D sig riskerna kring ett tillstånd starkare gällande ju högre anstaltens säker- hetsklass är. Med anledning av detta ärende har yttranden angående hanteringen av tillstånd till mobiltelefoner inhämtats från flera regioner. Av yttrandena tycks förhållandena vara sådana att intagna på anstalter av säkerhetsklass 3 normalt tillåts att ringa till mobiltelefoner inom INTIK-systemet. På anstal- ter av säkerhetsklass 2 beviljas tillstånd till mobiltelefoner i varierande om- fattning medan anstalter av säkerhetsklass 1 nästintill uteslutande avslår an- sökningar om telefontillstånd till mobiltelefoner. I de flesta fall då telefon- tillstånd medges till en mobiltelefon inom INTIK-systemet rör det sig om tillstånd till en närstående. Kriminalvården kan, på samma sätt som rörande IP-telefoni, konstatera att praxis avseende tillstånd för intagna att ringa till mobiltelefoner tycks skilja sig åt i viss utsträckning även om man tar i beaktande att det rör sig om individuella riskbedömningar. Av allt att döma vilar skillnaderna även här framför allt på en osäkerhet gällande bedömningen av vilka risker som får anses vara godtagbara. Kriminalvården har för avsikt att närmare kart- lägga skillnaderna i syfte att successivt kunna ensa praxis. Se mer om detta nedan under Myndighetens fortsatta arbete. Det har länge funnits tekniska lösningar för att positionera mobiltelefo- ner som använts vid SOS-alarm. Lösningen har emellertid inte varit till- gänglig för andra organisationer eller företag. Kriminalvårdens säkerhets- avdelning arbetar med att ta fram en funktion för position- ering av en mobiltelefon. Genom att positionera mobiltelefonen till den adress där personen som kontrollerats och godkänts av Kriminalvården bor när ett samtal inom INTIK-systemet ska kopplas fram, kan Kriminalvården på samma sätt som med en analog telefon få bättre kontroll över att sam- talsmottagaren är den avsedda. När positioneringssystemet är färdigutveck- lat och implementerat skulle Kriminalvården i huvudsak kunna likställa en mobiltelefon med en analog telefon och därmed kunna godkänna fler sam- tal till mobiltelefoner. Kriminalvården utreder nu de rättsliga förutsättningarna för att kunna hantera positionering av mobiltelefoner och den information som därige- nom ackumuleras, allt i syfte att tillåta samtal till mobiltelefoni inom INTIK-systemet i en högre utsträckning . Se mer om detta nedan under Myndighetens fortsatta arbete. Kostnaden för att ringa inom INTIK-systemet Vid telefonsamtal inom INTIK-systemet styrs den intagnes samtal via röst- meddelanden som spelas upp i luren. Röstmeddelandena hjälper den in- tagne att genomföra samtalet. Debitering av samtal inom börjar först när samtalet kopplas upp vilket medför att några startavgifter inte finns. Innan någon uppkoppling sker informeras den intagne om hur många markeringar som finns kvar på telefonkortet samt hur samtal till valt telefonnummer kan genomföras. Telefonkort finns med valörerna 20 och . Ett samtal inom till ett fast abonnemang kostar /min och ett mobilsamtal kostar /min. Anstalten köper telefonkorten från och telefonkorten säljs sedan till de intagna genom anstaltens kiosk. Den avgift intagna betalar för samtal inom INTIK-systemet har beräk- nats utifrån kostnaden som Kriminalvården har för trafikavgift med ett påslag för myndighetens kostnader för INTIK-systemet som sådant (bl.a. för drift och underhåll av systemet). Detta medför att kostnaden för ett te- lefonsamtal inom INTIK-systemet är högre än för motsvarande samtal ut- anför systemet. De kostnader för INTIK-systemet som beaktats vid prissättningen, och sedermera vid beräkningen av myndighetens kostnader för systemet, består av: K R I M I N A L V Å R D 1.Kostnaden för systemet i sig (till ) 2.Trafikavgifter (till ) 3.Överföring av samtal till Informationsutvecklings växel som är en fast månadskostnad till 4.Kostnaden för att trycka upp telefonkort Efter ett upphandlingsförfarande, som inleddes , fattade Kriminal- vården ett tilldelningsbeslut genom vilket myndig- heten antog Tele2:s anbud om leverans av telefoni. I upphandlingen var det tre företag som lämnade anbud. Med anledning av en överprövningsprocess dröjde det till innan avtalet mellan Kriminalvården och Tele2 slutligen kunde undertecknas. Detta avtal gäller från och med avtalets undertecknande och framåt med en möjlighet för Kriminalvården att förlänga avtalet med upp . Avtalet har allt imple- menterats inom . På grund av oförutsedda tekniska problem så har övergången till den nya operatören tagit än planerat och förväntas vara avslutad . I anslutning till att samtliga Kri- minalvårdens enheter lagts över till Tele2 kommer även prissättningen för samtal inom INTIK-systemet att ses över. Se mer om detta nedan under Myndighetens fortsatta arbete. Kriminalvården genomförde en större omorganisation. Ett syfte med den nya organisationen har varit att öka förmågan att leda och styra hela Kriminalvårdens alla verksamhetsdelar för att kunna erbjuda en mer sammanhållen, likvärdig och rättssäker kriminalvård i hela landet. Den nya organisationsstrukturen skapar alltså goda förutsättningar för att kunna ensa praxis på ett flertal viktiga områden, bl.a. avseende intagnas möjlig- heter till elektronisk kommunikation. Frågan om intagnas möjligheter till kontakt med omvärlden bl.a. genom telefon har varit föremål för diskussion . Nya tekniska lös- ningar skapar både ökade möjligheter till snabbare och billigare elektronisk kommunikation men också nya utmaningar vad gäller kontrollen av kom- munikationen. Intagnas intresse av utökade möjligheter till kontakt med omvärlden måste ställas mot de risker intagnas utnyttjande av elektroniska kommunikationsvägar kan innebära. Det är Kriminalvårdens lagstadgade skyldighet att göra denna avvägning och att hantera båda aspekterna. I syfte att förbättra intagnas möjligheter till elektronisk kommunikation har anstalts- och häktesdirektören tillsammans med säkerhetsdirektören be- slutat att tillsätta en arbetsgrupp med uppdrag att göra en översyn över in- tagnas möjligheter till elektronisk kommunikation, se bifogad uppdragsbe- skrivning Översyn av intagnas möjligheter till elektronisk kommunikation [utelämnad här, JO:s anm.]. Översynen är en vidareutveckling av tidigare utvecklingsarbete. Målet med översynen är att förbättra intagnas möjlig- heter till elektronisk kommunikation. Genom att identifiera och utnyttja ny teknik ska intagna beredas en billigare och ökad tillgång till elektronisk kommunikation. Möjligheterna att förbättra intagnas tillgång till elektro- nisk kommunikation genom en enklare och snabbare hantering av ansökan om tillstånd ska utredas. Genom att utveckla en enhetlig praxis vid bedöm- ning av intagnas ansökan om elektronisk kommunikation ska intagnas möj- ligheter till elektronisk kommunikation ytterligare förbättras. Arbetsgruppen ska presentera sina resultat för Kriminalvårdens strate- giska ledningsgrupp . Utefter ledningsgruppens inriktnings- besked ska sedan förslag till åtgärder tas fram, liksom en plan för hur dessa åtgärder kan genomföras. Kriminalvården avser att hålla JO underrättad om de förändringar som vidtas angående intagnas möjligheter till elektronisk kommunikation. K R I M I N A L V Å R D Kriminalvårdens arbete efter remissvaret Jag har tagit del av den avslutande rapporten från Kriminalvårdens arbets- grupps översyn av intagnas möjligheter till elektronisk kommunikation (Rap- port telefoniuppdraget, , dnr 2018-7217). Av rapporten framgår att arbetsgruppen analyserat och sett över flera frågor och att de åtgärder som ana- lysarbetet ledde fram till har vidtagits. Sammanfattningsvis har Kriminalvården arbetat med följande frågor som rör intagnas telefoni: •praxisdiskussioner om IP- och mobiltelefoni •översyn av de tekniska möjligheterna för mobilpositionering och avlyss- ning i efterhand •rättslig analys av inhämtande av samtycke från den som en intagen vill ha telefonkontakt med, särskilt när det gäller barn, samt mobilpositionering och avlyssning •förfrågan via Europris (en organisation som samlar kunskap om europeiska fängelsesystem) om ordningen i några andra europeiska länder. infördes en funktion i INTIK, en s.k. röstprompt, som innebär att mottagaren måste bekräfta att han eller hon vill ta emot samtalet. Anstalts- och häktesdirektören beslutade vidare om nya sam- talstaxor för intagnas telefoni. Beslutet innebar sammanfattningsvis att taxan för samtal till mobiltelefon sänktes till samma taxa som för samtal till fast te- lefon, , dvs. samma taxa för alla inrikessamtal. För utrikes- samtal tillkommer utöver denna taxa den extra trafikavgiften för respektive land, vilken framgår av en bilaga till beslutet. beslutade generaldirektören om en ändring i Kriminalvårdens förskrifter och allmänna råd (KVFS 2011:2) om häkte, FARK Häkte. Ändringen innebar att Kriminal- vården tog bort kravet på att den som den intagne vill ha besöks- och telefon- tillstånd till måste samtycka till kontakten. Ändringen trädde i kraft den 1 ok- tober 2017 (KVFS 2017:3). beslutade anstalts- och häk- tesdirektören om ändringar i om besök och elektro- nisk kommunikation i anstalt och häkte (2014:3), vilka också trädde i kraft . Dom i ett skadeståndsmål mot staten Jag har tagit del av tingsrätts dom i mål nr T 4237-16. I målet har tingsrätten prövat ett ersättningsanspråk riktat mot staten från personer som varit intagna i anstalt. I korthet kan sägas att grunden för talan var att den kostnad som de intagna haft för att ringa samtal från anstalten varit högre än vad motsvarande samtal kostade ute i samhället. Jag har fått veta att domen har överklagats till hov- rätt. Kriminalvården har i sitt yttrande redogjort för de bestämmelser som reglerar intagnas kontakt med andra personer genom elektronisk kommunikation. K R I M I N A L V Å R D egen del finner jag anledning att redogöra för två bestämmelser som är av cen- tral betydelse för Kriminalvårdens verksamhet. Enligt 1 kap. 5 § första stycket fängelselagen (2010:610) ska verkställig- heten utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Enligt 1 kap. 6 § fängelselagen får verkställigheten inte innebära andra be- gränsningar i den intagnes frihet än de som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas (första stycket). En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rim- lig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är till- räcklig ska den användas (andra stycket). I ett beslut anförde chefsJO följande. Som jag anfört har JO fått många klagomål som gäller Kriminalvårdens INTIK-system. Klagomålen har förts fram både i samband med inspektioner av anstalter och genom anmälningar. Under handläggningen av detta initiativärende har en intagen (AA) spontant lämnat in en skrivelse i syfte att de omständigheter som – enligt dennes mening – är viktiga för de intagna ska bli belysta. AA har anfört bl.a. att det inte är rimligt att Kriminal- vården helt förbjudit intagna i anstalter av säkerhetsklass 1 att ringa till IP- abonnemang. Enligt AA har en majoritet av den svenska befolkningen IP-baserade abonnemang, och dessutom är kostnaden för att ha ett analogt abonnemang betydligt högre för den enskilde än att ha ett IP-abonnemang. AA har vidare ifrågasatt Kriminalvårdens lagliga möjligheter att spela in och i efter- hand avlyssna samtal respektive att använda positionering vid godkännande av telefontillstånd till mobiltelefoner. AA har även ifrågasatt Kriminalvårdens prissättning av telefonsamtal inom INTIK-systemet. Genom intagnas berättelser har det blivit uppenbart för mig att intagna är missnöjda både med INTIK-systemets tekniska begränsningar och med kost- naderna för att ringa inom INTIK-systemet. För den som är intagen i anstalt är det viktigt att kunna hålla kontakten med bl.a. sina anhöriga via telefon. Det har ofta betydelse både för deras återanpass- ning i samhället och för att motverka de negativa följderna av frihetsberövan- det. Många anhöriga har av olika skäl mycket begränsade möjligheter eller inga möjligheter alls att besöka den intagne i anstalten. Det är dessutom många in- tagna som av olika anledningar inte har möjlighet att träffa sina anhöriga under permissioner. Därför är det viktigt att Kriminalvården kan erbjuda intagna ett telefonisystem som är anpassat till dagens moderna telekommunikation både när det gäller tekniska lösningar och prissättning. Det är också viktigt att Kri- minalvårdens handläggning av ärenden som gäller telefontillstånd görs på ett rättssäkert sätt. K R I M I N A L V Å R D Tillstånd för samtal till IP-abonnemang och mobilabonnemang Kriminalvården har konstaterat att praxis avseende i vilka situationer intagna beviljas tillstånd att ringa till personer som har IP-abonnemang eller mobila- bonnemang tycks variera i viss utsträckning. Det är naturligtvis inte godtagbart ur ett rättssäkerhetsperspektiv att praxis skiljer sig åt i fall där omständighet- erna är likvärdiga. Jag ser därför positivt på Kriminalvårdens avsikt att kart- lägga skillnaderna för att kunna åstadkomma en mer enhetlig praxis. Intagnas kostnader för telefonsamtal Som redan framhållits är det av stor betydelse för intagna i anstalt att kunna hålla kontakten med anhöriga via telefon. Därför är det önskvärt att intagna kan erbjudas telefonkontakt till kostnader som framstår som rimliga i förhållande till deras inkomster. Många intagna har uttryckt att kostnaderna för telefoni är kännbara och ifrågasatt Kriminalvårdens prissättning för telefonsamtal inom INTIK-systemet. I sitt yttrande anförde Kriminalvården att prissättningen för samtal inom INTIK-systemet skulle ses över i anslutning till att samtliga Kriminalvårdens enheter lagts över till Tele2. Jag har därefter fått veta att Kriminalvården införde en ny samtalstaxa för telefonsamtal inom INTIK-systemet. Den nya samtalstaxan innebär bl.a. att samtal inom kostar lika mycket oavsett om det gäller fast telefoni eller mobiltelefoni. Jag välkomnar detta. Av Kriminalvårdens yttrande framgår att den avgift som intagna betalar för samtal inom INTIK-systemet har beräknats utifrån den kostnad som Kriminal- vården har för trafikavgift, med ett påslag för myndighetens kostnader för INTIK-systemet som sådant (bl.a. för drift och underhåll av systemet). Detta medför, enligt Kriminalvården, att kostnaden för ett telefonsamtal inom INTIK-systemet är högre än för motsvarande samtal utanför systemet. Av ar- betsgruppens slutrapport framgår att Kriminalvården inte får täckning för hela kostnaden för intagnas telefonerande inom INTIK utan att kostnaderna över- stiger intäkterna med ca . Det kan ändå ifrågasättas om det är rimligt att de intagna ska stå för en del av Kriminalvårdens kostnader för INTIK-systemet som sådant. Jag avstår dock från att uttala mig i denna fråga. Av Kriminalvårdens yttrande framgår att anstalts- och häktesdirektören till- sammans med säkerhetsdirektören beslutat att tillsätta en arbetsgrupp med upp- drag att göra en översyn över intagnas möjligheter till elektronisk kommuni- kation. Syftet med översynen var enligt Kriminalvården att förbättra intagnas möjligheter till elektronisk kommunikation. Som jag redogjort för ovan har ar- betsgruppen numera slutfört sitt uppdrag och flera åtgärder har vidtagits. Jag har också fått veta att Kriminalvården kommer att fortsätta att arbeta med frå- gor kring intagnas telefoni inom ramen för det utvecklingsuppdrag om modern kommunikation mellan klienter och omvärld som tagits in i myndighetens na- verksamhetsplan för åren 2018–2020. De lösningar som Kriminal- vården, enligt yttrandet i detta ärende, överväger kan medföra både fördelar K R I M I N A L V Å R D och nackdelar för enskilda. Jag konstaterar att de frågeställningar som Kriminalvården har att hantera i anslutning till utvecklingen av intagnas kom- munikation med omvärlden är mycket komplexa. Jag har för avsikt att följa utvecklingen på området. Avslutningsvis vill jag upplysa om att jag fattat beslut i ytterligare två ärenden som gäller INTIK-systemet, dnr 3682-2016 och dnr 7618-2016. Placering av intagna i häkte i avskildhet m.m. (Dnr 5969-2015) Beslutet i korthet: JO framhåller i beslutet att en häktad enligt huvudregeln i häkteslagen ska ges möjlighet att vistas tillsammans med andra intagna (gemensamhet). Verkställigheten i ett häkte får inte innebära andra begräns- ningar i den intagnes rätt att vistas tillsammans med andra intagna än som följer av häkteslagen. JO uttalar att det inte finns lagstöd för att hålla en intagen avskild på grund av faktiska förhållanden och praktiska förutsättningar. En faktisk en- samvistelse innebär att den intagne vistas under motsvarande grad av isole- ring som råder för de intagna som har restriktioner. Den intagne har dock inte någon möjlighet att få den faktiska ensamvistelsen prövad av domstol. En häktad som meddelats restriktioner av åklagare kan genom dessa komma att vägras vistelse tillsammans med andra intagna. JO:s utgångs- punkt är att Kriminalvården, som ansvarar för säkerheten i häktet, ska be- döma om de restriktioner som åklagaren har meddelat är tillräckliga. Ett be- slut av Kriminalvården som inte leder till någon faktisk skillnad i förhål- lande till de restriktioner för den häktade som åklagaren beslutat om bör undvikas. Däremot anser JO att Kriminalvården av säkerhetsskäl bör kunna fatta ett beslut som innebär ytterligare inskränkningar utöver de restriktioner åklagaren meddelat. Enligt JO:s mening behövs en författningsreglering med tidsfrister för prövningen av om förutsättningarna för en placering i avskildhet av säker- hetsskäl fortfarande föreligger. JO anser också att lagstiftningen behöver förtydligas i fråga om förutsättningarna för Kriminalvårdens beslut om pla- cering i avskildhet i förhållande till de restriktioner som åklagaren meddelat om inskränkningar i rätten för en intagen att vistas i gemensamhet. JO väcker frågan om översyn av lagstiftningen i dessa hänseenden. En kopia av beslutet överlämnas därför till regeringen. På uppdrag av dåvarande chefsJO genomförde 2015 en inspektion av Kriminalvården, häktet (dnr 4632-2015). I protokollet efter inspektionen noterades att det kommit fram att intagna utan restriktioner hade placerats i avskildhet med stöd av 2 kap. 5 § 2 häktes- lagen (2010:611) och att de hade fått sina beslut omprövade . Vidare noterades att en intagen hade varit placerad i avskildhet K R I M I N A L V Å R D på grund av behandling med metadon samt att det råder oklarhet i fråga om beslut och dokumentation när en intagen som har restrik- tioner enligt beslut av åklagare blir placerad i observationscell. beslutade med anledning av vad som kommit fram under inspektionen att inom ramen för ett särskilt initiativärende utreda frågor om placering av intagna i häkte i avskildhet. Förutom de uppgifter som hämtades in i samband med inspektionerna av häk- tena och (dnr 4969-2015) har JO hämtat in samtliga beslut som häktena , , , , och fattade med stöd av 2 kap. 5 § häkteslagen och eventuella rutinbeskrivningar av handläggningen av avskildhetsärenden. Därefter upprät- tades en promemoria. I promemorian redovisades de svar som kom in från häktena, åtta exempel på beslut och ett antal frågeställningar. (Promemorian fanns fogad som bilaga till beslutet, men har uteslutits här.) Kriminalvården uppmanades att yttra sig över följande: 1.Det förhållandet att häktena har olika rutiner för när avskildhetsbeslut ska omprövas. (Genom svaren från häktena hade det kommit fram att vissa häk- ten omprövade beslut om placering i avskildhet kontinuerligt.