frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — Alla beslut som har fattats samt viktiga händelser och väsentliga uppgifter om vidtagna och planerade åtgärder avseende den in- tagne ska dokumenteras. Även uppgifter om omständigheter i övrigt som är av betydelse för vistelsen i arresten ska dokumenteras. Dokumentationen ska ske . Uppgifterna som förs in ska vara korrekta och sakliga. (Se 5 § häktesförordningen och 2 kap. 2–4 §§ föreskrifter och allmänna råd om polisarrester, 2015:7, FAP 102-1.) P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L I ett beslut anförde JO Renfors följande. Min granskning har avsett om AA fick den tillsyn och omsorg som måste kunna krävas när en person har omhändertagits med tvång. Jag vill framhålla att de synpunkter som förs fram nedan inte ska uppfattas så att el- ler någon tjänsteman där hålls ansvarig för att AA avled hon var omhändertagen. Jag vill inledningsvis framhålla att det givetvis är angeläget med en fortlö- pande, noggrann och omsorgsfull tillsyn för att kunna iaktta och bedöma en omhändertagens tillstånd och för att uppmärksamma om det finns anledning att tillkalla läkare eller föra den omhändertagne till sjukhus. Enligt tillsynsbladet ägde tillsynen av AA rum kl. 6.00–9.45. Av övervakningsfilmen framgår att AA sågs till kl. 5.48, 6.02, 6.43och 7.12, och att arrestpersonalen gick in i cellen kl. 9.09. Därefter visar filmen att tillsyn skedde kl. 9.36 genom luckan i dörren till cellen. Övervak- ningsfilmen visar också att flera personer ur arrestpersonalen gick in i cellen kl. 9.43. Det är klarlagt att de filmsekvenser som har bevarats inte visar samtliga till- synstillfällen. har angett att AA därför kan ha setts till fler gånger än vad som framgår av filmen. Mot denna bakgrund finns det enligt min mening inte underlag för slutsatsen att tillsynen av AA inte skötts tillräckligt frekvent. Vad som kommit fram ger därför inte grund för någon kritik i den här delen. Av utredningen framgår att tillsynen av AA huvudsakligen skedde genom en lucka i celldörren. Utredningen ger inte vid handen att omständigheterna var sådana att det var obehövligt för den som utövade tillsynen av AA att gå in i cellen och kontrollera hennes tillstånd. Särskilt efter tillsynstillfället kl. 9.09 då AA snarkade och därför lades i framstupa sidoläge framstår det tvärtom närm- ast som en självklarhet att det borde ha skett. Hon borde dessutom ha väckts när hon snarkade. Såvitt framkommit gick arrestvakterna, förutom när de lade AA i framstupa sidoläge, inte in i cellen förrän kl. 9.43 efter att det uppstått osäkerhet om AA:s andning. Tillsynen har därmed inte i fråga om noggrannhet och omsorg uppfyllt de krav som gäller för tillsynen av den som är omhänder- tagen med tvång. ska kritiseras för bristande tillsyn av AA i detta avseende. Utredningen visar att tillsynsbladet helt saknar anteckningar om de iakttagelser som gjordes av AA i samband med tillsynen av henne. Som konstaterat är det självfallet inte godtagbart. Iakttagelser och andra väsentliga P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L omständigheter från tillsynstillfällena skulle givetvis ha dokumenterats och det är en brist att det inte har skett. ska kritiseras för detta. har vidare angett att det skulle vara önskvärt att tidsangi- velserna i tillsynsbladet bättre stämmer överens med faktiskt handlande. Vad menar med detta uttalande är inte helt klart för mig. Jag kan dock konstatera att anteckningarna på tillsynsbladet ger intryck av att tillsynen av AA genomgående skett exakt , vilket inte stämmer överens med vad som framgår av övervakningsfilmen, och att uppgiften om när AA sattes in i cellen skiljer sig från vad som framgår av filmen. Det finns mot den bakgrunden anledning att understryka att det naturligtvis är helt oacceptabelt om det som dokumenteras inte stämmer överens med vad som faktiskt inträffat. Dokumentationsbrister påverkar förtroendet för polisen på ett negativt sätt och innebär att det med visst fog kan ifrågasättas om en åtgärd har genomförts i enlighet med de regler som gäller. Bristerna omöjliggör också en effektiv till- syn. Det är ett grundläggande krav ur rättssäkerhets- och kontrollsynpunkt att dokumentationen sker i enlighet med gällande regelverk. Jag har uttalat kritik mot för att ha brustit i tillsynen av en person som omhändertagits för berusning och som avled i arresten (se mitt beslut , dnr 2468-2016). Det ärendet liksom det nu aktuella visar på ett tydligt sätt de svårigheter som ställs in- för när mycket påverkade personer förvaras i polisarrest och de risker för de omhändertagna som är förenade med detta. Personalen i en arrest saknar nor- malt medicinsk kompetens och kan därför inte tillgodose behovet av nödvändig medicinsk tillsyn. Som framgår av det beslutet anser jag att personer som om- händertas för berusning som huvudregel bör komma under medicinsk övervak- ning i stället för att förvaras i en polisarrest. Vidare uttalade jag att det enligt min mening finns skäl för regeringen att på nytt se över behovet av lagstift- ningsåtgärder i denna fråga, och jag lämnade därför över beslutet till med stöd av 4 § lagen med instruktion för ombudsmän. Då även detta beslut visar på bristerna med dagens lagstiftning kommer jag att lämna en kopia av detta beslut till för kännedom. har lämnat ut bilder ur en förundersökning på en misstänkt person för publicering trots att det inte funnits förutsättningar för det (Dnr 3572-2016) Beslutet i korthet: publicerades bilder från en övervakningska- mera i ett program som webbsänds av ett medieföretag samt i medieföreta- gets tidning. Bilderna visade två personer som var misstänkta för bedrägeri och försök till bedrägeri, och de hade lämnats över till medieföretaget av polisen för att de skulle visas i programmet i syfte att få allmänhetens hjälp P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L att identifiera den ena av de misstänkta personerna. I en anmälan till JO upp- gav den personen att polisen redan kände till hennes identitet när bilderna lämnades ut. En bild på en misstänkt person i en pågående förundersökning omfattas normalt av sekretess. JO har tidigare behandlat under vilka förutsättningar en publicering på polisens webbplats av bilder från en övervakningskamera på en misstänkt person kan vara rättsenlig och lämplig (JO 2011/12 s. 118). I det nu aktuella ärendet konstaterar JO att syftet med att lämna ut bilderna har varit detsamma som i det nämnda beslutet, dvs. att få allmänhetens hjälp att identifiera en misstänkt, och att motsvarande överväganden när det gäller den misstänktes personliga integritet bör göras som när polisen själv publicerar en bild. Enligt JO bör bedömningen av om bilderna kunnat läm- nas ut till medieföretaget för publicering göras med ledning av de förutsätt- ningar som angetts i JO 2011/12 s. 118, och som i allt väsentligt stämmer överens med riktlinjer för publicering på sin webbplats. När polisen lämnar en bild från en förundersökning till någon annan för pub- licering i identifieringssyfte avhänder man sig dock kontrollen över hur bil- den används. Detta ger anledning att göra särskilt noggranna överväganden av om bilden ska lämnas ut. Enligt JO har åtgärden att lämna ut bilderna för publicering i detta fall inte skett i enlighet med de förutsättningar som ställts upp av JO och i Po- lismyndighetens riktlinjer. Den har därmed inte varit förenlig med bestäm- melserna i 10 kap. 2 § och 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen och inte heller med den s.k. hänsynsprincipen i 23 kap. 4 § . kritiseras för detta och för bristande dokumentation i ärendet. Två personer var misstänkta för bedrägeri och försök till bedrägeri genom att ha handlat med en tredje persons kort och vid ett annat försökt handla med det då spärrade kortet i en butik i . Polisen hämtade in en övervakningsfilm från butiken och kunde på så sätt identifiera en av de miss- tänkta personerna. I syfte att identifiera den andra personen skickade förunder- sökningsledaren bilderna från övervakningskameran till poliskommissa- rien BB för att de skulle visas i programmet Brottsplats som webbsänds av . BB ansvarade för kontakter med när det gällde ärenden som polisen ville ta upp i tidningens program. publicerades bilder från övervakningskameran i program- met och i tidningen. anmälde sig CC hos polisen efter att ha sett bilderna på sig själv i tidningen. CC avfördes senare som misstänkt för brott. I en promemoria som upprättades av polisinspektörerna har angetts att de jämfört en passbild på CC med bilderna från över- vakningskameran och kommit fram till att de stämde överens mycket väl. Det angavs också att CC och den misstänkta person som redan identifierats hade P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L varit arbetskamrater och var vänner på Facebook. I promemorian hade vidare CC:s personnummer antecknats. I en anmälan till JO förde CC fram klagomål mot , polisre- gion Mitt, för att lämnat ut filmen från en övervakningska- mera till , trots att redan kände till hennes identitet. () uppmanades att yttra sig över CC:s anmälan. Yttrandet skulle avse hur publiceringen av bilderna förhåller sig till de principer som anges i ett tidigare JO-beslut och till myndighetens allmänna råd om publice- ring av bilder m.m. på sin webbplats. Inför yttrandet hade bl.a. AA, BB och DDfått tillfälle att lämna synpunkter. AA uppgav bl.a. följande. Han var förundersökningsledare i de aktuella brottsutredningarna. Att få in tips från allmänheten genom utlämnandet av bilderna för publicering var det enda möjliga sättet att identifiera en av de misstänkta gärningsmännen [CC]. Han är medveten om att det fanns en promemoria i vilken CC peka- des ut som en av de misstänkta, men namnet och personnumret innehöll vissa felaktigheter. Han anser inte att han satt i position att ta beslut om publicering, utan bollade över allt till BB […] som samordnade med me- dier. Han vet inte ens vilka medier som publicerade, annat än ett TV- program på och publicering i tidningen. BBuppgav bl.a. följande. Han hade för publiceringen i uppgift att samordna och ta upp ärenden för att få tips från allmänheten m.m., i ett webbsänt program, kallat ”Brottsplats”, vilket sändes från Vestmanlands Läns Tidnings hem- sida. Publiceringar av oidentifierade misstänkta gärningsmän kunde göras i programmet i syfte att få in tips från allmänheten. Det var regelmässigt förundersökningsledaren som gjorde bedömningen och fattade beslut om publicering i varje enskilt fall. Som han minns det fanns inget direktiv, ingen arbetsordning eller liknande angående arbetsgången. I det föreva- rande fallet fattade AA beslut om att lämna ut bildmaterial för publicering i programmet i syfte att identifiera en misstänkt gärningsman med hjälp av tips från allmänheten. Eventuell publicering i papperstidningen eller i öv- rigt var inget som myndigheten hade inflytande över. Han känner inte till om någon dokumentation av utlämnandet för publicering har gjorts. DD, som tillsammans med EE blivit ombedd att hjälpa till med att identifiera CCutifrån stillbilder, uppgav bl.a. att de drog slutsatsen att personen på bil- derna var CC. redovisade följande bedömning. [Åtgärden att lämna ut bilder från en övervakningskamera] har vidtagits som ett led i brottsbekämpande verksamhet. Ändamålet med åtgärden har varit att utreda brott. [– – –] Det är i formell mening inte , utan , som har publicerat P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L bildmaterialet i fråga. Det står dock klart att myndigheten har försett tid- ningen med bildmaterialet och därigenom låtit tidningen publicera det- samma. Utlämnandets förenlighet med de allmänna råden om publicering av bilder m.m. på Polisens hemsida på internet (RPSFS 2011:7, FAP 188-1) [De allmänna råden i RPSFS 2011:7, FAP 188-1] avser, enligt ordalydel- sen, vilka överväganden bör göra i en förundersökning eller i annan verksamhet innan publicering av bilder m.m. sker på polisens egen hemsida på internet. Råden tar alltså inte uttryckligen sikte på utläm- nande av bildmaterial från en förundersökning till nyhetsmedier. Polismyn- digheten har inte meddelat några allmänna råd eller riktlinjer som direkt avser överväganden som bör göras i en förundersökning vid utlämnande av bilder m.m. för publicering i nyhetsmedier. Däremot kan konstateras att of- fentlighets- och sekretesslagstiftningen, reglerna om personuppgiftsbe- handling i personuppgiftslagen (1998:204), polisdatalagen (2010:361), 23 kap. 4 § m.fl. är direkt tillämpliga oavsett om publice- ringen sker på myndighetens egen hemsida eller genom utlämnande till tredje parts hemsida. Med hänsyn till de vittgående konsekvenser som en publicering på internet får för den enskilde, oaktat denna sker genom ut- lämnande för publicering på tredje parts internethemsida eller på myndig- hetens egen hemsida, kan det tyckas att samma restriktiva principer borde tillämpas. I princip får ju myndigheten närmast anses avhända sig all kon- troll över hur mottagarna väljer att behandla personuppgifterna i båda fal- len. Det kan t.o.m. anföras skäl för att en publicering i nyhetsmedier riske- rar att leda till en större spridning, och därigenom ännu större integritetsin- trång och men för den enskilde, än om publiceringen sker på myndighetens egen hemsida. Detta eftersom myndigheten behåller kontroll över publice- ringen på den egna hemsidan till skillnad från vad som är fallet vid utläm- nande för publicering i nyhetsmedier (jfr punkterna 3 och 4 i RPSFS 2011:7, FAP 188-1). Enligt bedömning har dokumentationen av utlämnandet av bilderna för publicering varit otillräcklig i förevarande fall (jfr punkten 6 i RPSFS 2011:7, FAP 188-1). I fråga om förutsättningarna för publicering i punkten 2 i RPSFS 2011:7, FAP 188-1 hänvisas till […] uttalanden [av JO], om utlämnandets förenlig- het med principerna som anges i JO 2011/12 s. 118. Utlämnandets förenlighet med principerna i JO 2011/12 s. 118 konstaterar inledningsvis att även om JO i nämnda ärende utgick från vissa publiceringar av kameraövervakningsbilder på [] så har de uttalade principerna inte uttryckli- gen begränsats till att omfatta enbart publiceringar på på internet. Av detta skäl, och även med beaktande av de intressen som principerna har ställts upp för, får det antas att principerna är tillämp- liga på fall då lämnar ut kameraövervakningsbilder för publicering på ett nyhetsmediums internethemsida, i syfte att identifiera en person misstänkt för brott. Vad särskilt beträffar det fall som här är aktuellt gör följande bedömning utifrån nämnda principer. För att åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen har JO uttalat att alternativet till publicering helt enkelt ska vara att pågående förunder- sökning läggs ned. I förevarande fall har förundersökningsledaren uppgett P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L att det aktuella utlämnandet av bilderna var nödvändigt eftersom det i prak- tiken inte gick att identifiera CC på annat sätt. [I detta avseende] noteras emellertid att CC redan i ett tidigare utredningsskede hade pekats ut i en polispromemoria. Även med beaktande av förundersökningsledarens upp- gifter om att både namn och personnummer i promemorian innehöll vissa felaktigheter, kan det ifrågasättas om inte identiteten på CC, med ledning av bl.a. återstoden av uppgifterna i promemorian, borde ha kunnat faststäl- las med traditionella utredningsåtgärder. ifrågasätter därför att det var av synnerlig vikt för utredningen att lämna ut bildmateri- alet för publicering på så sätt som skett. Enligt får kameraövervakningsbilderna bedömda till- sammans med övrig utredning i ärendet anses ha visat några som utför vad som objektivt sett är bedrägeri. Straffet för bedrägeri av normalgraden är fängelse i högst . Alltså har det i det aktuella fallet, i straffskalan, varit föreskrivet ett lindrigare straff än fängelse . Det sagda innebär att samtliga av JO uttalade förutsättningar inte har varit uppfyllda. Med utgångspunkt i de principer som JO har ställt upp be- dömer att intresset av att utreda det aktuella brottet inte vägt tyngre än skyddet för den enskilde. Det kan vid dessa förhållanden även ifrågasättas om åtgärden har varit förenlig med bestämmelsen i 23 kap. 4 § och offentlighets- och sekretesslagstiftningen. beklagar de brister som åskådliggjorts genom anmälan till JO och menar att det finns anledning att påminna om gällande rätt och rutiner samt vikten av heltäckande dokumentation. I detta sammanhang kan också tilläggas att håller på att ta fram nya nationella riktlinjer avseende publicering av bild på gärningsperson från pågående förundersökning på myndighetens hemsida på internet. Sekretess till skydd för den misstänkte under förundersökningen m.m. Sekretess gäller för en uppgift som hänför sig till förundersökning i brottmål om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs (18 kap. 1 § offent- lighets- och sekretesslagen, OSL). Vidare gäller sekretess i en förundersökning för en uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men (35 kap. 1 § första stycket 1 OSL). Bestämmelsen är utformad med ett s.k. om- vänt skaderekvisit, vilket innebär att utgångspunkten är att sekretess gäller för uppgifterna. En uppgift om att någon är misstänkt för brott är normalt så känslig att sekretess gäller för uppgiften (prop. 2003/04:93 s. 65). En bild på den miss- tänkte är lättare att knyta till en viss person än vad enbart en namnuppgift är, och utgångspunkten måste vara att bilder från en övervak- ningskamera som ingår i en förundersökning och som är så tydliga att miss- tänkta personer kan identifieras omfattas av sekretess (JO 2011/12 s.118, sär- skilt s. 125, dnr 4787-2009). Sekretess gäller vidare för en personuppgift, om det kan antas att ett utläm- nande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid med personuppgiftslagen P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L (21 kap. 7 § OSL). Den som överväger att lämna ut uppgifter ska göra en be- dömning av om mottagaren kommer att behandla uppgiften i strid med person- uppgiftslagen (Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen, , Zeteo, kommentaren till 21 kap. 7 §). Sekretess hindrar dock inte att en uppgift lämnas ut om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet (10 kap. 2 § OSL). Bestämmelsen ska tillämpas restriktivt och sekretessen får bara ef- terges om ett utlämnande av sekretessbelagda uppgifter är en nödvändig förut- sättning för att myndigheten ska kunna fullgöra ett visst åtagande. Enbart en bedömning att effektiviteten i myndighetens handlande nedsätts genom en fö- reskriven sekretess får alltså inte leda till att sekretessen åsidosätts. (Se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen, , Zeteo, kommentaren till 10 kap. 2 §). Bestämmelsen innebär att en publicering på internet av övervak- ningsbilder i syfte att identifiera en misstänkt person under vissa förhållanden kan vara tillåten (JO 2011/12 s. 118, särskilt s. 126 f.). En förundersökning ska bedrivas så att inte någon onödigt utsätts för misstanke eller orsakas kostnad eller olägenhet (23 kap. 4 § andra stycket rättegångsbal- ken, RB). Att helt undvika att utsätta någon för en misstanke som senare kan visa sig vara ogrundad är dock i många fall inte möjligt med hänsyn till de åtgärder som behöver utföras under en förundersökning. Så långt det är möjligt bör dock diskretion iakttas. (Se Fitger m.fl., , , Zeteo, kommentaren till 23 kap. 4 §). Förutsättningar för publicering av bilder JO har i ett beslut behandlat frågan under vilka förutsättningar en publicering på polisens webbplats av bilder från en övervakningskamera på en misstänkt person kan vara rättsenlig och lämplig utifrån vissa bestämmelser i offentlig- hets- och sekretesslagen, och personuppgiftslagen (JO 2011/12 s. 118). JO ansåg sammanfattningsvis att följande förutsättningar skulle vara uppfyllda för att en sådan publicering ska kunna ske. •Åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen. •Bilderna från övervakningskameran ska – antingen sedda för sig eller be- dömda tillsammans med övrig utredning i ärendet – visa någon eller några som utför vad som objektivt sett är ett brott eller ett försök till brott. •Det ska inte vara föreskrivet lindrigare straff än fängelse i minst sex måna- der för brottet. Kravet att åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen innebär att det inte ska finnas något annat realistiskt sätt att komma vidare i utredningen och att alternativet till en publicering är att förundersökningen läggs ned. Om dessa förutsättningar är uppfyllda väger enligt beslutet intresset av att utreda det aktuella brottet tyngre än det skydd för den enskilde som följer av personuppgiftslagen och offentlighets- och sekretesslagen. Åtgärden är då också förenlig med bestämmelsen i 23 kap. 4 § . P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Efter JO:s beslut meddelade dåvarande allmänna råd om publicering av bilder m.m. på sin webbplats (se RPSFS 2011:7, FAP 188-1). De allmänna råden innehåller i huvudsak samma krav för en publicering som angetts i JO:s beslut. Enligt de allmänna råden bör en publicering som huvud- regel komma i fråga endast för brott som det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse för, det bör inte vara någon tvekan om att personen på bilden är den misstänkte, en publicering bör vara nödvändig och användas restriktivt och en publicering bör komma i fråga endast som ett alter- nativ till att lägga ned förundersökningen. De allmänna råden ersattes av rikt- linjer för publicering av bild på en gärningsperson från pågående förundersök- ning (PM 2017:25). I förhållande till de allmänna råden har kraven för en pub- licering skärpts något. Enligt riktlinjerna ska det bl.a. vara av synnerlig vikt för förundersökningens fortsatta arbete att åtgärden genomförs. Vid förundersökningen ska det föras ett protokoll över det som har förekommit som är av betydelse för utredningen (23 kap. 21 § första stycket RB). Protokol- let ska ge en trogen bild av vad som förekommit vid förundersökningen av betydelse för målet (22 § förundersökningskungörelsen). Både de tidigare allmänna råden och nya riktlinjer inne- håller bestämmelser om dokumentation vid publicering av bilder på sin webbplats. Där anges bl.a. att det av dokumentationen ska framgå vem som har fattat beslut om publicering och när beslutet fattades. I ett beslut anförde JO Renfors följande. Som framgår av den redovisning som lämnats ovan omfattas bilder på en miss- tänkt person i en pågående förundersökning normalt av sekretess. Det framgår vidare att en publicering av en bild på en misstänkt person på polisens webb- plats trots detta under vissa förutsättningar kan vara tillåten. Innan en publice- ring sker ska det göras en avvägning mellan det brottsutredande intresset och den enskildes rätt till skydd för sin personliga integritet. I JO:s ovan redovisade beslut behandlas förutsättningarna för en publicering på polisens webbplats. I det nu aktuella ärendet är det emellertid inte fråga om en sådan publicering utan om utlämnande av uppgifter ur en förundersökning till ett medieföretag för publicering. Syftet med att lämna ut bilderna har dock varit detsamma som i JO:s tidigare beslut, dvs. att få allmänhetens hjälp att identifiera en misstänkt. Motsvarande överväganden när det gäller den miss- tänktes personliga integritet bör enligt min mening göras i ett sådant fall. Be- dömningen i detta ärende bör därmed göras med ledning av de förutsättningar som anges i JO 2011/12 s. 118 och som i allt väsentligt överensstämmer med riktlinjer för publicering av bild på gärningsperson från en pågående förundersökning. Jag vill dock i likhet med vad P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L