frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — Av Soci- alstyrelsens allmänna råd (SOSFS 1997:15) framgår att med en åtgärd av- ses bl.a. att en orosanmälan inkommer och utredning öppnas, när beslut att inhämta uppgifter eller hålla samtal under pågående utredning fattas, samt när det fattas beslut att avsluta utredning och andra olika former av beslut under pågående LVU-vård. har i svar till JO uppgett att nämnden i ärenden som det förevarande måste utreda vad som orsakar beteendet – om barnet själv är utsatt, om det handlar om omsorgssvikt eller om barnet har erfaren- het av våld inom familjen m.m. När anmälningar inkommer avseende sex- uellt beteende hos barn är därmed bedömningen att det är nödvändigt att begära in uppgifter från misstanke- och belastningsregistret rörande vård- nadshavare som en del i utredningen för att kunna bedöma barnets behov av skydd och insatser. Enligt SKL:s mening har nämnden således kunnat redogöra för att det har funnits ett tydligt behov av informationen enligt 6 § lagen (1998:621) om misstankeregister och 7 § lagen (1998:620) om be- lastningsregister. En begäran om att få ta del av uppgifter får enligt dessa bestämmelser endast göras om skälet till det uppväger den olägenhet det innebär för den som berörs. Därutöver kan socialnämnden enligt 11 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs vid en utredning av om nämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd. Detta gäller oavsett om man bedömer att utredningen kommer innebära åtgärder med stöd av LVU eller SoL. AAoch BB fick tillfälle att kommentera , Kommuner och Landstings samt socialnämndens respektive yttrande. fick del av och Kommuner och Landstings respektive ytt- rande. I ett beslut anförde stf JO följande. S O C I A L T J Ä N S T ska utan dröjsmål inleda en utredning av det som genom t.ex. en anmälan har kommit till nämndens kännedom och som kan leda till någon åtgärd av nämnden. Vid en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd får nämnden, för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. Utredningen ska bedrivas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet (11 kap. 1 och 2 §§ socialtjänstlagen [2001:453], SoL). Bestämmelserna om socialnämndens utredningsskyldighet gäller för en ut- redning som avser insatser för ett barn som grundar sig på frivillighet, men även för en utredning som kan komma att, eller redan från början är tänkt att, ligga till grund för en ansökan om vård med stöd av lagen (1990:52) med sär- skilda bestämmelser om vård av unga, LVU. En utredning om ett barns behov av skydd eller stöd kan därmed omfatta en mängd frågor av skiftande karaktär. När en sådan utredning inleds behöver socialnämnden normalt upprätta en plan för hur utredningen är tänkt att bedrivas. Planeringen bör ske i nära samråd med barnets vårdnadshavare. När en utredning bedrivs utan samtycke från barnets vårdnadshavare ska det framgå av dokumentationen i vilka avseenden den enskilde inte har samtyckt till att nämnden tar de kontakter som behövs (5 kap. 6 § före- skrifter och allmänna råd: Dokumentation i verksamhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU, LVM och LSS [SOSFS 2014:5]). Enligt ett allmänt råd till be- stämmelsen bör nämndens planering av utredningen dokumenteras och bl.a. omfatta vad som ska klargöras i utredningen. Om nya eller ändrade omständig- heter uppstår under utredningen bör nämnden överväga om planeringen behö- ver ändras. Vissa myndigheter, t.ex. , är skyldiga att lämna social- nämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för en utredning av ett barns behov av stöd och skydd (14 kap. 1 § tredje stycket SoL). När socialnämnden begär uppgifter med stöd av 14 kap. 1 § SoL är det den utlämnande myndig- heten som ska pröva om uppgifterna omfattas av uppgiftsskyldigheten. När det gäller utlämnande av uppgifter från belastnings- och misstankeregister finns dock särskilda bestämmelser. Sekretess gäller i verksamheter som avser förande av eller uttag ur register enligt lagen (1998:620) om belastningsregister för uppgifter i registret. När det gäller utlämnande av en sådan uppgift gäller det som är föreskrivet i den lagen och i säkerhetsskyddslagen (1996:627) samt i förordningar som har meddelats med stöd av dessa lagar (35 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400], OSL). Av bestämmelsen följer att sekretessen för sådana register är absolut. Bestämmelsen motiveras av att det är angeläget att uppgifter om en persons förflutna inte sprids mer än vad som är absolut nödvändigt. Därmed ligger det i sakens natur att utomordentligt stor restriktivitet gäller för insyn i registret (prop. 1997/98:97 s. 65). Uppgifter ur belastningsregistret kan alltså endast lämnas till en socialnämnd om det finns stöd för det i lagen om belast- ningsregister och förordningen (1999:1134) om belastningsregister. S O C I A L T J Ä N S T I fråga om uppgifter som förekommer i bl.a. register som förs enligt lagen om misstankeregister gäller sekretess för uppgifter om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att en uppgift kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men (35 kap. 1 § första stycket 7 OSL). Sekretessen enligt 35 kap. 1 § OSL hindrar inte att uppgifter om en enskild lämnas ut enligt vad som före- skrivs i bl.a. lagen (1998:621) om misstankeregister och förordningen (1999:1135) om misstankeregister (35 kap. 10 § första stycket 3 OSL). innehåller uppgifter om den som bl.a. genom en dom har ålagts en påföljd för brott. Av 6 § första stycket 4 lagen om belastningsre- gister och 11 § första stycket 8 förordningen om belastningsregister följer att uppgifter ur registret ska lämnas ut om det begärs av en socialnämnd bl.a. i ärenden om åtgärder enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, eller lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. innehåller uppgifter om brottsmisstankar. När det gäller socialnämndens rätt att få uppgifter ur det registret finns det bestämmelser i 5 § första stycket 2 lagen om misstankeregister och 4 § 9 förordningen om miss- tankeregister. De bestämmelserna motsvarar bestämmelserna om socialnämn- dens rätt att få uppgifter ur belastningsregistret. Om en socialnämnd har beslutat att hämta in en uppgift ur belastnings- eller misstankeregistret har inte någon möjlighet att pröva om so- cialnämnden verkligen behöver uppgiften. Mot den bakgrunden har det i de båda lagarna införts en behovs- och proportionalitetsprincip. begär att få ta del av uppgifter ur registren ska nämnden i varje särskilt fall noga pröva behovet av informationen. En begäran om att få ta del av uppgifter får göras endast om skälet till det uppväger den olägenhet det innebär för den som berörs (7 § lagen om belastningsregister och 6 § lagen om misstankeregister). På grund av det som kom fram om de aktuella barnens lekar gjorde skolan en anmälan till . inledde en utredning för att klar- lägga om något av barnen hade behov av skydd eller stöd från sida. Så långt har jag inte någon invändning mot handläggningen. Det ligger i sakens natur att socialnämnden och de som berörs av en utred- ning kan ha olika uppfattningar om bl.a. hur utredningen ska bedrivas och vil- ken betydelse som en uppgift ska tillmätas. Ytterst grundar sig de frågorna på en bedömning i det enskilda fallet. JO är återhållsam med att uttala sig i sådana frågor, och det finns inte skäl för mig att ta ställning till den saken här. Min granskning är i stället inriktad på nämndens beslut att hämta in uppgifter ur polisens misstanke- och belastningsregister om AA och BB. I en utredning till skydd eller stöd för ett barn får nämnden, enligt de be- stämmelser som jag har redogjort för, hämta in uppgifter ur belastnings- och misstankeregistren när ärendet gäller åtgärder enligt LVU. Frågor om åtgärder enligt LVU kan aktualiseras redan när nämnden inleder en utredning. S O C I A L T J Ä N S T också under en pågående utredning uppstå skäl för nämnden att överväga åt- gärder enligt LVU, även om utredningen inte inledningsvis har omfattat en så- dan fråga. I remissvaret har nämnden redogjort för hur man har resonerat när det gäller behovet av att hämta in aktuella registerutdrag. Nämnden har bl.a. angett att det rent faktiskt inte funnits någon åtgärd med stöd av LVU i ärendet. Utifrån det som ärendet gällde kunde det dock enligt nämnden inte uteslutas att åtgärder enligt LVU kunde bli aktuella. Nämnden har därför ansett att det var försvar- bart att hämta in uppgifterna. Jag delar nämndens uppfattning att det i en utredning av sådana händelser som var aktuella här kan finnas skäl att undersöka vårdnadshavarnas förhållan- den. Frågan är om detta kan ske genom att hämta in uppgifter ur belastnings- och misstankeregistren. Det finns inte några bestämmelser som tydliggör när en utredning enligt SoL övergår till att bli ett ärende om åtgärder enligt LVU. Mot den bakgrunden framstår det inte som helt klart när eller i vilket skede i en utredning som nämn- den har möjlighet att hämta in uppgifter ur de aktuella registren. Enligt min mening gäller ett ärende åtgärder enligt LVU först när en sådan fråga har aktu- aliserats i en utredning, dvs. när nämnden rent faktiskt överväger ett ingripande enligt LVU. Jag delar uppfattning att det t.ex. kan vara fallet när nämnden, inför ett beslut om omhändertagande eller en ansökan om vård enligt LVU, anmäler behov av offentligt biträde till förvaltningsrätten. Ett rutinmässigt inhämtande av uppgifter från belastnings- och misstankere- gistret i sådana ärenden är dock inte acceptabelt. Uppgifterna får alltså hämtas in först om nämnden bedömer att de behövs för att nämnden ska kunna ta ställ- ning i ärendet och det behovet väger tyngre än den olägenhet det innebär för den enskilde att uppgifterna tas in i utredningen. Skolans anmälan till grundade sig på att det hade kommit fram att CC och några andra barn hade lekt lekar som innefattade ett sexuellt gränsöverskridande beteende. I anmälan gav skolan inte uttryck för någon annan oro för CC. Skolans uppfattning var att CC hade stöd från sina föräldrar, och i anmälan informerade man om att föräldrarna hade en pågående kontakt med barn- och ungdomspsykiatrin. CC:s familj var inte tidigare känd för . Sammantaget fanns det, när utredningen inleddes, knappast någon omständighet som talade för att det kunde bli aktuellt att ge CC vård med stöd av LVU. Det framgår inte heller av den utredning som nämnden utförde att nämnden var ens i närheten av att över- väga ett sådant ingripande. Det borde därför ha stått klart för nämnden att ären- det om CC inte gällde någon åtgärd enligt LVU. Som jag har nämnt tidigare får socialnämnden hämta in uppgifter ur belast- nings- och misstankeregistren om ärendet rör åtgärder enligt LVU. Enbart det förhållandet att nämnden har inlett en utredning som rör ett barns behov av skydd eller stöd innebär emellertid inte att nämnden har rätt att begära uppgifter ur registren. Nämndens åtgärd att hämta in registerutdragen hade alltså inte stöd i författningarna. Nämnden får kritik för att den hämtade in uppgifterna. S O C I A L T J Ä N S T Som jag har konstaterat ovan är det en förutsättning för att nämnden ska få hämta in uppgifter ur belastnings- och misstankeregistren att ärendet gäller åt- gärder enligt LVU. Det är dock oklart när ett s.k. barnärende övergår från att vara ett ärende enligt SoL till att bli ett ärende om åtgärder enligt LVU. Frågan berörs inte i förarbetena till bestämmelserna. handböcker på området ger inte heller någon vägledning i frågan. I ett yttrande över betänkandet Barns och ungas rätt vid tvångsvård (SOU 2015:71) konstaterade jag att bestämmelsen om socialnämndens rätt att besluta om en läkarundersökning har knutits till att det finns ett ärende enligt LVU (32 § LVU och 14 kap. 3 § i betänkandets förslag till en ny LVU). Eftersom det varken i den nuvarande LVU eller i förslaget till nya LVU finns någon be- stämmelse som anger när ett ärende enligt SoL övergår till att bli ett ärende enligt LVU påtalade jag att det finns behov av ett förtydligande i fråga om när nämnden får fatta ett beslut om läkarundersökning. Enligt min mening tillåter de nuvarande bestämmelserna att en socialnämnd hämtar in uppgifter ur belastnings- och misstankeregistren först när en utred- ning har kommit till det skedet att nämnden rent faktiskt överväger en åtgärd med stöd av LVU, och nämnden efter en behovs- och proportionalitetsbedöm- ning anser att uppgifterna är nödvändiga för att nämnden ska kunna ta ställning i ärendet. Det innebär att socialnämndens möjligheter att hämta in sådana upp- gifter är begränsade. Jag finner inte anledning att nu ta ställning till om social- nämndens möjligheter i dessa avseenden bör utvidgas. Belastnings- och miss- tankeregistren innehåller dock uppgifter som är integritetskänsliga för den en- skilde. Det bör därför inte råda någon tvekan om när förutsättningarna för en socialnämnd att ta del av uppgifterna är uppfyllda. Det är mot den bakgrunden angeläget att även reglerna om en socialnämnds möjlighet att hämta in uppgif- ter ur polisens belastnings- och misstankeregister förtydligas. Med hänvisning till ovanstående får jag härmed, enligt 4 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän, väcka frågan om en översyn av regleringen i de hänseenden som har berörts. Jag lämnar därför över en kopia av detta beslut till (och Socialdeparte- mentet). Ett ensamkommande barn uppgav att hon var och gift med en vuxen kusin. Fråga bl.a. om socialnämnden borde ha familjehemsplacerat flickan i kusinens familj (Dnr 1556-2017) Beslutet i korthet: En ensamkommande flicka kom till tillsammans med sin faster och fasterns familj. anvisade flickan till kommun. Vid ankomsten till uppgav flickan att hon var och gift med sin kusin, en vuxen son i fasterns familj. inledde en utredning om flickan. försökte att hitta ett boende i samförstånd med flickan och flickans S O C I A L T J Ä N S T gode man, men flickan gick inte med på att placeras i ett annat boende. ansåg inte att det fanns grund för tvångsåtgärder enligt LVU och såg ingen annan utväg än att bevilja flickan bistånd enligt socialtjänst- lagen i form av en familjehemsplacering hos fastern och fasterns man. informerade flickan och familjen om vad som gäller för 13- åringar i och ställde vissa krav på familjen. utsåg även en socialpedagog/behandlare som skulle ha kontakt med flickan och familjehemmet. JO uttalar att barn som är har behov av ett absolut skydd mot sexuella handlingar. Ett barn som inte har fyllt och som har en sexuell relation med en vuxen person utsätts för brott. Det har inte någon betydelse om barnet har deltagit frivilligt i de sexuella handlingarna. En uppgift om att ett barn är gift med eller har en äktenskaps- liknande relation med t.ex. en son till de tilltänkta familjehemsföräldrarna är enligt JO en uppgift av sådan art att det framstår som olämpligt att placera barnet i det hemmet med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen. De eventuella skyddsfaktorer som finns i ett tilltänkt familjehem kan i ett sådant fall inte väga upp den risk som en placering i familjehemmet innebär för barnet. JO konstaterar att socialnämndens uppgift att noga följa vården, och se till att ett barn som är placerat i ett familjehem har det bra, är en av social- nämndens viktigaste uppgifter. Med anledning av de uppgifter som hade kommit fram om flickan var det enligt JO särskilt angeläget att placeringen av henne noggrant följdes upp och att hade en tät och konti- nuerlig kontakt med flickan och familjehemmet. Enligt JO var det inte tillräckligt att överlåta insynen i flickans situation och familjehemmet till en socialpedagog/behandlare på det sätt som skedde. I beslutet riktar JO kritik mot nämnden placerade flickan i familjehemmet trots att det hade kommit fram uppgifter om att flickan, som var , var gift med en vuxen son till familjehemsför- äldrarna. JO kritiserar även den inte har följt vården av flickan på ett godtagbart sätt. Sammantaget anser JO att bristerna i hand- läggningen är allvarliga. AAkom till tillsammans med sin faster och fasterns familj. AA uppgav då att hon att hon var och att hon var gift med sin kusin, en vuxen son i fasterns familj. anvisade AA som ett ensamkommande barn till kommun. i kommun inledde en utredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, om AA. Under utred- ningstiden bodde AA tillsammans med sin faster på ett anläggningsboende. gjorde ett flertal försök att i samförstånd med AA och AA:s gode man hitta ett annat boende till henne, men AA var bestämd med att hon ville bo hos sin faster. S O C I A L T J Ä N S T Vid samtal med utredarna tog AA tillbaka uppgiften om att hon var gift och uppgav att hennes riktiga ålder när hon kom till var . Socialnämn- den informerade AA och familjen om vad som gäller för 13-åringar i och ställde även krav på att kusinen inte fick bo tillsammans med familjen på anläggningsboendet. flyttade familjen till en egen lägenhet. Utred- ningen avslutades . Efter avslutad utredning beviljade socialnämn- den AA bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL i form av en familjehemsplacering hos fastern och fasterns man. fick nämnden kännedom om att AA var gravid. AA upp- gav då att hon och kusinen hade gift sig innan AA kom till . Uppgifterna ledde till att socialnämnden inledde en ny utredning. AA omhändertogs med stöd av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (1990:52), LVU, och socialnämnden ansökte hos förvaltningsrätten om att AA skulle ges vård med stöd av LVU. I en dom avslog förvaltningsrätten socialnämndens ansökan. I en anmälan till JO ifrågasatte BB hur i kommun hade hanterat ärendet om AA. JO hämtade in vissa journalhandlingar från individ- och familjeomsorgen i kommun. Sedan begärde JO att socialnämnden skulle yttra sig över det som BB hade anfört i anmälan och besvara några specifika frågor som JO ställde till nämnden. I ett yttrande anförde nämnden bl.a. följande: 1.Vilka åtgärder vidtog utreda förhållandena i det enskilda hemmet och förutsättningar för att AA skulle få god vård i det aktuella familjehemmet? Vilka överväganden gjorde nämnden i frågan om familjehemmet kunde erbjuda AA en trygg och säker miljö? någon riskbedömning med anledning av uppgiften om att AA var gift med en son till familjehemsföräldrarna? AAkom till kommun . Hon kom med sin faster, hennes man och deras barn. Varav en kusin som man uppgivit att AA var gift med. inkommer anmälan till om att AA kom till utan vårdnadshavare, alltså som ensamkommande flyktingbarn. görs ett första hembesök hos AA och familjen, som utredning inleds. Vid detta besök informerar också social- tjänsten tydligt om att i är det olagligt för en 13-åring att vara gift och att ha en sexuell relation. Familjen och AA uppger då att AA inte alls är gift med sin 20-åriga kusin utan att man uppgivit det för att inte riskera att splittras vid ankomst till . Efter detta besök görs ett flertal täta besök hos familjen och AA samt att AA och god man kommer till kontor. in- formerar socialsekreterare om att det inte är lagligt att en 13-åring är gift i och varje gång nekar man till att AA är gift med sin 20-åriga kusin. Socialsekreterare informerar också om att AA kan bo hos sin faster i avvaktan på vad utredningen säger. S O C I A L T J Ä N S T också krav på att fasterns och mannens 20-åriga son inte kan bo ihop med 20-åringen är egentligen anvisad till annat boende i kommu- nen och hänvisas till att vistas där. Familjen lovar vid upprepade tillfällen att vuxna sonen bor på annan adress. 20-åringen registrerar sig även på en adress på annan ort. Försök görs att motivera AA att flytta till ett boende för ensamkommande flickor. AA är dock tydlig med att om hon måste bo där vill hon inte leva längre. Hon vill bo ihop med sin faster och hennes familj. Socialsekreterare har kon- takt med föreståndare på anläggningsboendet för att få information om 20- åringen trots krav skulle bo hos AA och fasterns familj. I bör- jan av får kännedom om att 20-åringen setts vistas hos AA och familjen. Kontakt tas med familjen och socialsekreterare påpe- kar återigen att kravet för att AA ska kunna bo med sin faster är att 20- åringen inte bor hos dem. har familjen ordnat sig ett nytt boende på i […]. Familjen får då en egen lägenhet. Här finns mindre möjligheter för att se till så att AA har det bra. Dagen efter att familjen flyttar görs hembesök i nya boendet. Familjen upp- ger att 20-åringen inte ska bo där och att AA och han inte är gifta. Social- tjänstens krav är alltjämt att om AA ska bo med familjen får den 20-åriga sonen inte bo med familjen. Utredningen avslutas här med insats från socialpedagog som ska jobba i hemmet med AA och familjen. Trots upprepade möten, riskbedömningar, information till familjen och täta besök framkommer dock att AA är gravid med 20- åringen. Då tillstår de också att de är gifta. Sammanfattningsvis har gjort kontinuerliga avstämningar i familjehemmet, kontinuerligt påmint om vad som gäller för 13-åringar i och träffat AA och pratat med henne om hennes rättigheter och hur hon ser på sin situation. Försök till omplaceringar har gjorts med. Då AA inte vill medverka till omplacering görs bedömningen att tillsyn i familjehemmet är den minst bästa lösningen för AA. 2.Hur har nämnden samverkat med AA:s gode man? Lämnade den gode mannen sitt samtycke till en placering av AA i familjehemmet? har haft tät kontakt med god man under hela processen. God man och socialtjänst har varit tveksamma till AA:s placering i familjehemmet. AA har dock inte gått med på någon annan placering. Vid försök att prata om eller föreslå annat boende har AA agerat ut på olika sätt. Frivillig omplacering har alltså inte kunnat genomföras. Med den kun- skapen bedömde god man och socialsekreterare att flytta AA från familje- hemmet mot hennes vilja gav för stora negativa konsekvenser för AA. Sam- tidigt hade vi uppföljning och utvärdering av boendesituationen. 3.Hur följde nämnden upp AA:s situation i tiden efter att utredningen hade avslutats? Vilka kontakter hade nämnden med AA – ? några andra åtgärder ? Nämnden beslutade om insats i form av socialpedagog/behandlare som kontinuerligt hade insatser i hemmet hos AA. är det i hu- vudsak insats från socialpedagog som kontakten från sida består i. Utifrån upprepade löften från familjehemmet, AA och 20-åringen att det unga paret inte var gifta och att 20-åringen inte skulle bo i lägenheten hos AA bedömde att insatsen skulle vara tillräcklig . S O C I A L T J Ä N S T 4.Finns det någon pågående placering eller annan insats för AA med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453)? Beslut om placering på utredningshem finns men AA vägrar att gå med på den placeringen. har då beslutat om utredning i hemmet där AA nu vistas. JO begärde att individ- och familjeomsorgen skulle komma in med komplette- rande upplysningar när det gällde socialpedagogens/behandlarens uppdrag och vilka kontakter som denne hade haft med AA och familjehemmet under peri- oden –samt en redogörelse för om socialpedago- gen/behandlaren lämnade någon information till nämnden medan uppdraget pågick, och vad som i så fall kom fram. I skriftliga upplysningar , som hade undertecknats av av- delningschef , anförde individ- och familjeomsorgen bl.a. följande: delades barn- och ungdomsgrupp upp i två enheter: En grupp som jobbar med barn 0 – och en grupp som jobbar med ungdomar 13 – . I samband med den här uppdelningen lämnades AA:s ärende över till ungdomsgruppen från handläggare som ar- betar i barngruppen. handläggare har försökt att på frivillig väg omplacera AA till mer lämpliga former av boende än hos sin faster och hennes man. Försöken misslyckas då AA vägrar att flytta. för tvångsåtgärder föreligger inte varpå handläggare bedömer att den enda möjlighet vi har är att stadigvarande placera AA hos sin faster och hennes man. Detta beslut tar också socialnämnden.