frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — Enligt dokumentationen från tidigare handläggare lämnas ärendet samt information om oro över om familjehemmet kan tillgodose AA:s behov över från barngruppen till ungdomsgruppen. handläg- gare lämnar information om att anser att ytterligare insatser behövs för att säkerställa AA:s trygghet. handläggare ger muntligt uppdrag till socialpedagog, vilken tjänstgör på anlägg- ningsboende, att göra tillsyn i hemmet hos AA. Tillsyn genomförs oregi- strerat då det är så förebyggande informationsarbete på an- läggningsboendet genomförs. Till dess att det eventuellt framkommer nå- got som föranleder att utredning inleds. När utredningen avslutas av handläggare i barngruppen skriver handläg- gare i utredningen/motivering till förslag till beslut om placering att AA inte får alla sina behov tillgodosedda på ett tillfredsställande sätt i nätverks- hemmet men att de brister som förelåg i omsorgen eventuellt kunde vägas upp med extra stöd från . Ansvarig arbetsledare på ungdomsenheten anser inte att det föreligger skäl att öppna ny utredning med hänvisning till nämndens beslut om sta- digvarande placering i familjehemmet. Vid besöken i AA:s familjehem framkommer inget oroväckande som föranleder oro från sida. kommer AA och god man på besök på för att genomföra övervägande för placering i familjehemmet. Den 23 sep- tember inkommer en anonym anmälan som gör att öppnar en ny utredning . I ett beslut anförde stf JO följande. S O C I A L T J Ä N S T handläggning av ärendet om AA väcker flera frågor. Jag har begränsat min granskning till nämndens beslut om placering av AA i familje- hemmet och uppföljningen av vården av AA fram till dess att nämnden inledde en ny utredning . När ett ensamkommande barn har kommit till ska anvisa en kommun som ska ansvara för omhändertagandet av barnet. Anvis- ningskommunen har därmed det yttersta ansvaret för att barnet får det stöd och den hjälp som han eller hon behöver (3 § lagen [1994:137] om mottagande av asylsökande m.fl. och 2 a kap. 1 § SoL). Vid handläggningen av ärenden som rör ensamkommande barn ska nämn- den tillämpa bestämmelserna i socialtjänstlagen om utredning och placering m.m.Det följer av den s.k. normaliseringsprincipen som innebär att samma regler ska gälla för alla barn som vistas i landet (se prop. 2005/06:46 s. 41). En god man för ett ensamkommande barn likställs med en vårdnadshavare och har samma befogenheter som en sådan. Den gode mannen ska därmed an- svara för barnets personliga förhållanden och sköta dess angelägenheter. Bar- nets gode man har rätt och skyldighet att bestämma i alla frågor som rör barnet, såväl personliga som ekonomiska och rättsliga (2 § lagen [2005:429] om god man för ensamkommande barn och prop. 2004/05:136 s. 29 och 30). Insatser enligt SoL kräver alltså samtycke från barnets gode man och – om ett barn har fyllt – från barnet. Den gode mannen har därmed möjlighet att utöva ett avgörande inflytande över frågan om bl.a. barnets boende. ska verka för att barn och ungdomar växer upp under trygga och goda förhållanden. Nämnden ska i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet (5 kap. 1 § SoL). ska se till att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i t.ex. ett familjehem. ansvarar för att den som genom nämndens försorg har tagits emot i ett annat hem än det egna får god vård (6 kap. 1 § SoL). Vid åtgärder som rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Vid alla beslut och andra åtgärder som rör vård- och behandlingsinsatser för barn ska vad som är bäst för barnet vara avgörande (1 kap. 2 § SoL). När ett barn placeras ska det i första hand övervägas om barnet kan tas emot av någon anhörig eller annan närstående. Vad som är bäst för barnet enligt 1 kap. 2 § SoL ska dock alltid beaktas (6 kap. 5 § SoL). Ett beslut om att placera barnet hos en anhörig eller annan närstående benämns ofta nätverksplacering eller anhörigplacering. Det finns även situationer då ett barn bor hos en familj i efter en överenskommelse med en ställföreträdare för barnet, s.k. pri- vatplacering. S O C I A L T J Ä N S T Ett barn får inte tas emot i ett enskilt hem utan att socialnämnden har lämnat medgivande till det eller har beslutat om vård. får inte lämna ett medgivande eller fatta ett beslut om vård utan att förhållandena i det en- skilda hemmet och förutsättningarna för vård där är utredda av en socialnämnd (6 kap. 6 § SoL). medgivande tar sikte på s.k. privatplaceringar medan beslut om vård avser situationer då familjehemsplacering sker efter socialnämndens beslut. Vid utredningen ska socialnämnden bedöma hemmets allmänna förutsätt- ningar för att erbjuda barn vård som är trygg, säker, ändamålsenlig och präglad av kontinuitet. Nämnden ska dessutom bedöma om hemmet har förutsättningar för att tillgodose det tilltänkta barnets specifika behov. ska sär- skilt uppmärksamma förekomsten av våld mot närstående, annan brottslighet, missbruk eller andra omständigheter i det tilltänkta familjehemmet som kan äventyra ett barns eller en ung persons trygghet och säkerhet (4 kap. 1 och 2 §§ föreskrifter och allmänna råd: ansvar för barn och unga i familjehem, jourhem eller hem för vård eller boende [SOSFS 2012:11]). Hemmets lämplighet ska bedömas genom en sammanvägning av det som har kommit fram i utredningen. Bedömningen och de uppgifter som ligger till grund för denna ska tillsammans med övriga fakta om familjen sammanställas i en familjehemsutredning (4 kap. 8 § SOSFS 2012:11). Utredningsskyldigheten gäller för alla former av placeringar i enskilda hem. Samma krav på utredningens omfattning och kvalitet ska alltså ställas oavsett om det är fråga om en privatplacering, nätverksplacering, placering i ett kon- sulentstött familjehem eller en ”vanlig” familjehemsplacering. har ett särskilt ansvar för att noga följa vården av de barn och ungdomar som vårdas i bl.a. ett familjehem (6 kap. 7 b § SoL). Uppgiften om AA:s ålder Vid ankomsten till uppgav AA att hon var . I asylprocessen regi- strerade den ålder som AA hade uppgett. I samtal med soci- altjänstens utredare uppgav AA att hennes ålder var när hon kom till Sve- rige. När det gäller frågan om åldersbedömning vill jag framhålla att varje myn- dighet måste göra en egen bedömning av ett ensamkommande asylsökande barns ålder inom ramen för sin verksamhet och utifrån det regelverk som styr denna om det inte finns någon särskild reglering om annat. I praktiken har dock beslut om ålder ofta stor betydelse vid den åldersbedömning som den andra myndigheten själv ska göra (jämför propositionen Åldersbe- dömning tidigare i asylprocessen [prop. 2016/17:121 s. 13] och 12 kap. 2 § re- geringsformen samt JO 2017/18 s. 332, ärende med dnr 5565-2016). I detta fall verkar socialnämnden inte ha gjort någon egen bedömning av AA:s ålder. Det innebär att nämnden alltså hade att utgå från att hon var när ärendet inleddes. S O C I A L T J Ä N S T borde inte ha placerat AA i familjehemmet med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen Uppgifter om att ett barn är gift med en vuxen person måste natur- ligtvis utredas omsorgsfullt av socialnämnden. Ett barn som inte har fyllt och som har en sexuell relation med en vuxen person utsätts för brott (6 kap. 4 och 5 §§ ). Utgångspunkten är att barn har behov av ett absolut skydd mot sexuella handlingar. Det har alltså inte någon betydelse om barnet har deltagit frivilligt i de sexuella handlingarna (prop. 2004/05:45 s. 21 och 22). JO brukar som regel vara försiktig med att uttala sig om de bedömningar som en nämnd har gjort. Det som har kommit fram i ärendet om AA ger mig dock anledning att uttala följande: Redan när anvisade AA till kommun fick nämnden information om att AA var gift med sin kusin, en vuxen son till fas- tern. Uppgiften ledde till oro för AA:s förhållanden. Under utredningen tog AA och fastern tillbaka uppgifterna om äktenskapet. Enligt en journalanteckning som jag har tagit del av gav utredarna uttryck för att de inte upplevde uppgif- terna som trovärdiga. I remissvaret har socialnämnden uppgett att nämnden vid upprepade tillfällen informerade familjen om vad som gäller för 13-åringar i och att nämnden ställde krav på att AA:s kusin inte fick bo tillsammans med familjen. kom det dock fram uppgifter om att man- nen ändå hade vistats hos familjen. Nämnden har även redogjort för att förut- sättningarna för att se till att AA hade det bra i boendet blev sämre när familjen flyttade till ett annat boende. Nämnden gjorde bedömningen att det inte gick att genomföra en omplace- ring mot AA:s vilja. Utredningen avslutades ”med insats från socialpedagog som ska jobba i hemmet med AA och familjen”. I en komplettering till yttran- det har förvaltningen uppgett att det inte fanns grund för någon tvångsåtgärd och att man inte såg någon annan möjlighet än att stadigvarande placera AA i familjehemmet hos sin faster och fasterns man. Jag har förståelse för att nämnden ställdes inför en svår situation när man gjorde bedömningen att det inte gick att hitta en boendelösning på frivillig väg och när man inte heller ansåg att det fanns grund för tvångsåtgärder enligt LVU. En socialnämnd kan dock inte erbjuda andra insatser än sådana som nämnden bedömer kan tillgodose barnets behov på ett lämpligt sätt. Varken barnet eller den gode mannen har någon obegränsad frihet att välja vård- eller boendeform eller var placeringen närmare ska ske (jämför prop. 1979/80:1 s. 185 och prop. 2000/01:80 s. 91). Ett nätverkshem ska, som jag har anfört ovan, utredas på samma sätt som andra familjehem. En socialnämnd ställs generellt inför svåra avväganden när det kan bli aktuellt att placera ett barn i ett nätverkshem där familjehemsföräld- rarna själva är asylsökande. Det ställer höga krav på familjehemsutredningen, och varje hem måste utredas noga för att socialnämnden ska kunna säkerställa att familjen kan tillgodose barnets behov och rättigheter. Inför det slutliga ställ- ningstagandet ska nämnden göra en sammanvägd bedömning av förhållandena i det tilltänkta familjehemmet och förutsättningarna för att ge barnet vård där. S O C I A L T J Ä N S T I det aktuella fallet fanns det omständigheter som talade för en placering av AAi det tilltänkta familjehemmet såsom att familjen hade god kännedom om henne och att AA kände en anknytning till och trygghet hos familjen. AA ut- tryckte även ett starkt önskemål om att få bo i det aktuella hemmet. Sådana omständigheter kan vid en sammanvägning av det som har kommit fram i en utredning om familjehemmet ofta leda till bedömningen att det är till barnets bästa att placeras där, trots att det har kommit fram vissa andra brister i det tilltänkta familjehemmets förmåga att uppfylla de åtaganden som ett uppdrag som familjehem innebär. Ett barn som är har behov av ett absolut skydd mot sexuella handlingar. En uppgift om att ett barn är gift med eller har en äk- tenskapsliknande relation till t.ex. en son i ett tilltänkt familjehem är enligt min mening en uppgift av sådan art att det framstår som olämpligt med en placering av barnet i det hemmet med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen. De eventuella skyddsfaktorer som finns i familjehemmet kan i ett sådant fall inte väga upp den risk som en placering i familjehemmet innebär för barnet. En annan sak är att familjen i många fall ändå kan och bör kvarstå som viktiga personer för barnet. I detta fall hade AA uppgett att hon var gift med en vuxen son till de till- tänkta familjehemsföräldrarna. Hon tog sedan tillbaka uppgifterna men nämn- den bedömde inte de senare uppgifterna som trovärdiga. fick även information om att den aktuella mannen hade vistats i familjehemmets boende. De uppgifter som kom fram var enligt min mening sådana att social- nämnden inte borde ha erbjudit AA en placering i familjehemmet enligt soci- altjänstlagen. Nämndens åtgärder att informera familjehemmet om de regler som gäller för 13-åringar i och krav på att mannen som AA hade upp- gett sig vara gift med inte fick bo tillsammans med familjen var i det samman- hanget inte tillräckliga. Nämnden får kritik för att den placerade AA i familjehemmet trots att det hade kommit fram uppgifter om att hon var gift med en son till familjehems- föräldrarna. har brustit i sitt ansvar att följa upp AA:s förhållanden i familjehemmet har ett särskilt ansvar för barn som vistas i bl.a. ett familjehem. Nämnden ska noga följa vården av barnet. Uppföljningen sker framför allt ge- nom regelbundna besök i familjehemmet och genom samtal med barnet och familjehemsföräldrarna. När det gäller ensamkommande barn är samtal med den gode mannen givetvis av stor vikt. Under uppföljningen ska nämnden sär- skilt uppmärksamma barnets eller den unges hälsa, utveckling, sociala bete- ende, skolgång och relationer till anhöriga och andra närstående (6 kap. 7 b § SoL). Nämnden ska vara uppmärksam på om det finns behov av ändrade eller utökade insatser som kan medföra att det krävs en ny utredning enligt 11 kap. 1 § SoL (allmänna råd: Handläggning av ärenden som gäller barn och unga [SOSFS 2014:6 s. 6]). Att noga följa vården och se till att ett barn som är placerat i ett familjehem har det bra är en av socialnämndens viktigaste uppgifter. För att nämnden ska S O C I A L T J Ä N S T kunna fullgöra sitt ansvar för att ett barn växer upp under trygga förhållanden krävs som regel en tät och kontinuerlig kontakt med barnet samt regelbundna besök där barnet vistas. Arbetet med att följa en placering måste givetvis an- passas efter förhållandena i det enskilda fallet. Genom uppföljningen ska soci- altjänsten bl.a. säkerställa att vården är rättssäker och trygg. I remissvaret har nämnden uppgett att AA hade en pågående insats i form av en socialpedagog/behandlare och att det i huvudsak var denne som hade kontakt med AA och familjen. Nämnden gjorde bedömningen att den kontakten var tillräcklig. Mot bakgrund av det som hade kommit fram om AA och hennes relation till familjehemsföräldrarnas son var det naturligtvis särskilt angeläget att placer- ingen av AA noggrant följdes upp och att hade en tät och konti- nuerlig kontakt med AA och familjehemmet. Jag anser därför att det inte var tillräckligt att överlåta insynen i AA:s situation och familjehemmet till en so- cialpedagog/behandlare på det sätt som skedde. Nämnden har därmed inte på ett godtagbart sätt följt AA:s situation i familjehemmet. För den bristen förtjä- nar nämnden kritik. Jag riktar i detta beslut kritik mot i kommun för att nämnden placerade AA i familjehemmet trots att det hade kommit fram upp- gifter om att AA, som var , var gift med en vuxen son till familje- hemsföräldrarna. Jag kritiserar även den inte har följt vården av AA på ett godtagbart sätt. Sammantaget är bristerna i handlägg- ningen allvarliga. Jag noterar att AA numera har fyllt . Insatser med stöd av socialtjänst- lagen för ett ensamkommande barn som har fyllt kräver samtycke av både barnet och den gode mannen. AA har även uppnått åldern för sexuellt självbe- stämmande. Det skyddsbehov som finns när det gäller barn som är gör sig därför inte längre lika starkt gällande (jämför JO 2016/17 s. 484, dnr 394-2016). Om nämnden bedömer att ett enskilt hem inte är lämpligt som familjehem ska en placering i det hemmet inte ske med stöd av bestämmelserna i . Om det inte går att komma överens om ett lämpligt boende för barnet saknas därför förutsättningar för att placera barnet på frivillig grund. Det kan därmed uppstå en situation där det inte går att placera barnet med stöd av SoL och där det inte heller finns grund för tvångsåtgärder enligt LVU. har dock, uti- från sitt ansvar för att barn och unga som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver, ett fortsatt ansvar för barnet (5 kap. 1 § SoL). Hur det kravet ska tillgodoses varierar naturligtvis från fall till fall, och jag är medveten om att detta inte är en enkel uppgift för . överlämnade en rapport till reger- ingen: Barn som kommer till och uppges vara gifta. Rapporten bygger bl.a. på intervjuer med socialsekreterare och deras chefer. Det har under arbetet med rapporten kommit fram att kommunerna önskar mer stöd i hur de ska hand- lägga ärenden som gäller barn som kommer till och uppger sig vara S O C I A L T J Ä N S T har därför beslutat att ta fram en vägledning i syfte att förtydliga regelverket och tydliggöra vad behöver ta hänsyn till vid handläggningen av sådana ärenden. Enligt ska vägled- ningen vara klar (läs mer på webb- plats . Jag ser positivt på att det tas fram en vägledning på området. Det är min förhoppning att en sådan vägledning ska underlätta kommunernas handlägg- ning av dessa ärenden och att den ska bli ett gott stöd vid framtagandet av egna interna handläggningsrutiner. Fråga om en stadsdelsnämnd haft rätt att utan samtycke från den enskilde genomsöka den träningslägenhet nämnden beviljat honom (Dnr 7179-2016) Beslutet i korthet: En stadsdelsnämnd beviljade en man bistånd i form av boende i en s.k. träningslägenhet. Nämnden och mannen ingick ett hyres- kontrakt som gällde lägenheten. Till följd av svårigheter med att hålla den här boendeformen drogfri förändrades verksamheten bl.a. på så sätt att per- sonalen skulle göra tillsynsbesök i de uthyrda lägenheterna om det fanns indikationer på att det förekom droger där. Nämnden genomsökte därefter mannens bostad för att kontrollera om det fanns narkotika i hans lägenhet. En myndighet får inte utan vidare gå in i en bostad. Nämndens genom- sökning av bostaden utgjorde ett intrång av ett sådant slag som varje med- borgare är skyddad mot enligt 2 kap. 6 § regeringsformen (RF). Begräns- ningar i skyddet får göras genom lag. Det finns dock inget lagstöd för den typ av genomsökning som nämnden genomförde. Grundlagsskyddet gäller endast påtvingade ingrepp. Den enskilde kan alltså samtycka till en åtgärd från myndighetens sida, t.ex. en genomsökning av bostaden, som annars skulle ha utgjort ett brott mot bestämmelsen i RF. I det aktuella ärendet saknades dock ett sådant samtycke. Nämnden får allvarlig kritik för att den i strid med regeringsformens be- stämmelser genomsökte träningslägenheten. I en anmälan till JO klagade på stadsdelsförvaltning i . Han uppgav bl.a. att personal från kommunen utan lov hade varit inne i det rum som han hyrde av nämnden. Av anmälan framgick att AA polis- anmält händelsen. Av handlingar som JO hämtade in från framgick att för- undersökningen som inleddes med anledning av AA:s anmälan hade lagts ned. S O C I A L T J Ä N S T AAhar lämnat in mejlkorrespondens mellan honom och förvaltningen till JO av vilken det bl.a. framgår att personalen vid boendet var av uppfattningen att AA var informerad om att kontroller kunde ske i boendet och att det var ett villkor för att flytta in. JO hämtade in AA:s beslut om bistånd i form av boende och AA:s hyres- kontrakt samt begärde att skulle yttra sig över AA:s an- mälan. Yttrandet skulle innehålla en redogörelse för handläggningen och myn- dighetens bedömning av denna bl.a. utifrån regeringsformens krav på lagstöd för påtvingade intrång såsom husrannsakan (2 kap. 6 och 20 §§ RF) och hyreslagens tvingade bestämmelse om att en hyresvärd inte utan vidare har rätt att få tillträde till en lägenhet (se 12 kap. 26 § i förhållande till 1 § femte stycket jordabalken). I sitt remissvar anförde stadsdelsnämnden bl.a. följande: Boendet Farstasteget var ett stödboende som startades av förvaltningen un- der 2008 och avvecklades . Målgruppen var personer med missbruksproblem och behov av socialt och praktiskt stöd. Stödet utfördes av boendestödjare och boendeformen var träningslägenheter. Insatsen var ett bistånd enligt 4 kapitlet l § socialtjänstlagen. AAhar till bott vid stödboen- det. AA:s anmälan gäller ett tillsynsbesök i hans lägenhet vid stödboendet som personalen genomförde då han inte var hemma. Farstasteget var bemannat måndag - fredag vilket ställde höga krav på den boendes egen motivation att avhålla sig från droger och miss- bruk. För att denna verksamhet skulle vara möjlig att driva rådde totalför- bud när det gällde intag av droger och droganvändning. Detta var något som varje person som flyttade in i boendet informerades om såväl skriftligt som muntligt. genomfördes förändringar i verksamheten, en av föränd- ringarna innebar att förstärka kontroll och tillsyn i boendet. Bland annat skulle personalen göra tillsynsbesök i lägenheterna om indikationer fanns om att det förekom droger. Förändringarna initierades efter att det funnits svårigheter med att hålla boendet drogfritt. Vid det aktuella tillfället hade personalen fått kännedom om att det kunde finnas narkotika i AA:s lägenhet och att det var skälet till att personalen gjorde tillsynsbesök i AA:s lägenhet. Vid besöket genomfördes en begränsad genomsökning av lägenheten för att kontrollera om det fanns narkotika. Förvaltningens synpunkter och förslag Stödboendet startades av förvaltningen som ett internt projekt 2008. Boendet var en del i en vårdkedja inom nämndens öppenvård för missbrukare. blev det en permanent verksamhet. De som bevilja- des denna insats var vuxna personer med missbruksproblematik och motivation att fullgöra en rehabilitering för att bli drogfria. Stödboen- det hade vid starten 11 lägenheter som fanns samlade i en fastighet vid Far- stavägen. Förvaltningen blockförhyrde lägenheterna av hotell- hem i staden (SHIS). Allteftersom utökades antalet lägenheter, som mest bestod boendet av 33 lägenheter. För den person som flyttade in i boendet upprättades dels en individuell vårdplan och dels ett andrahandskontrakt gällande träningslägenheten. Per- sonal fanns vid boendet för att ge socialt och prak- tiskt stöd enligt gällande vårdplan. S O C I A L T J Ä N S T började problem återkommande förekomma vid boendet i form av droger och droganvändning i träningslägenheterna och som följd av detta inträffade stölder, brandincidenter, skadegörelser, allvarliga sjuk- domsfall med mera. Därmed uppstod svårigheter att bedriva en verksamhet med kvalitet och trygghet för de boende. Problemen vid boendet blev så omfattade och akuta att förvaltningen bedömde att det var nödvändigt att endera avveckla boendet eller göra ge- nomgripande förändringar för att det skulle vara möjligt att kunna fortsätta att driva ett tryggt boende med kvalitet. Förvaltningen valde att genomföra förändringar, dels att upprätta en plan för att reducera antalet lägenheter, dels utforma snävare kriterier avseende vil- ken målgrupp som skulle beviljas insatsen och dels snabbt öka kontroll och tillsynsinsatserna i boendet. Gällande den ökade tillsynen och striktare kontrollen upprättades snabbt ett antal åtgärder, bland annat att det skulle genomföras tillsyn i lägenheterna om det fanns indikationer om att det förekom droger i lägenheten. I denna förändringsprocess, som med nödvändighet gjordes mycket skyndsamt, togs dock vid valet av tillsynsåtgärder inte tillräcklig hänsyn till att det rådde ett hyresförhållande mellan den boende och nämnden och att hyreslagens regler då måste tillämpas. Förvaltningen beklagar detta. Med den vetskap som förvaltningen har står det klart att tillsynen i lägen- heterna inte skulle ha genomförts då det inte fanns samtycke från den bo- ende i träningslägenheten. Förvaltningen medger att det brustit i rutiner och kunskap om regelsy- stemet då hyreslagen inte följts. Förvaltningen har inte beaktat hyreslagens regler och har istället agerat utifrån att det var fråga om ett offentligrättsligt beslut om bistånd enligt 4 kap. 1§ socialtjänstlagen och att det inom ramen för detta var möjligt att göra tillsyn i lägenheterna utan samtycke från den bo- ende. Förvaltningen och ledningen för verksamheten, skulle inför starten av stödboendet, klart tydliggjort vilken form av boende som Farstasteget skulle utgöra.