frsrdg · H604RS6 · 2018-12-12 00:00:00 — Intyget ska avse en pålitlighetsbedömning när det gäller att hantera säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter upp till och med en viss nivå. Ett säkerhetsintyg ska få utfärdas i två olika typsituationer. Den första situationen är när ett intyg behövs för säkerhetskänslig verksamhet som utgör en del av internationell samverkan mellan och ett annat land eller en mellanfolklig organisation, t.ex. ett internationellt säkerhetskänsligt materielprojekt som deltar i. Den andra situationen är när ett intyg behövs för deltagande i ett annat lands eller en mellanfolklig organisations verksamhet vilken till sin natur närmast motsvarar säkerhetskänslig verksamhet. Ett exempel kan vara om en person som är bosatt i söker anställning i ett annat land där det för anställning krävs ett säkerhetsintyg på en grund som motsvarar förutsättningarna i den svenska säkerhetsskyddslagstiftningen. Säkerhetsintyg för personer kommer att i huvudsak utfärdas för personer som redan är placerade i säkerhetsklass vid en myndighet eller leverantör. I de undantagsfall då personen inte redan är placerad i säkerhetsklass måste personen säkerhetsprövas innan ett intyg kan utfärdas, vilket framgår av den nya säkerhetsskyddslagen. Regeringen meddelar föreskrifter bl.a. om vilken myndighet som ska göra säkerhetsprövningen. Av 6 kap. 3 § säkerhetsskyddsförordningen (2018:658) framgår att beslutar om registerkontroll, utfärdar intyg och lämnar underlag enligt 4 kap. 1, 2 och 4 §§ säkerhetsskyddslagen. får besluta att även andra myndigheter som anges i bilagan till förordningen ska utföra dessa uppgifter för personer som deltar i myndigheternas egen verksamhet. Bestämmelserna om säkerhetsintyg i 4 kap. 1–3 §§ nya säkerhetsskyddslagen kommer att gälla för och dess myndigheter. Säkerhetsskyddsförordningen gäller dock inte för och dess myndigheter. 4.2.7 Kravet på att ingå säkerhetsskyddsavtal utvidgas Skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal utvidgas enligt den nya säkerhetsskyddslagen (2 kap. 6 §). Statliga myndigheter, kommuner och landsting som avser att genomföra en upphandling och ingå ett avtal om varor, tjänster eller byggentreprenader ska se till att det i ett säkerhetsskyddsavtal anges hur kraven på säkerhetsskydd enligt 2 kap. 1 § ska tillgodoses av leverantören om det i upphandlingen förekommer säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskyddsklassen konfidentiell eller högre, eller om upphandlingen i övrigt avser eller ger leverantören tillgång till säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet. Sådan säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet kan ha ett starkt 4 EN NY SÄKERHETSSKYDDSLAG SOM BARA DELVIS GÄLLER OCH DESS MYNDIGHETER skyddsvärde trots att fokus inte ligger på säkerhetsskyddsklassificerade upp- Det kan t.ex. gälla kärnkraftverk, flygplatser eller annan verksamhet som bedrivs vid skyddsobjekt. Utvidgningen av bestämmelsen till att även gälla upphandlingar och ingå- ende av ett avtal om varor, tjänster eller byggentreprenader som i övrigt avser säkerhetskänslig verksamhet innebär en skyldighet för verksamhetsutövarna att skydda uppgifter och informationssystem ur ett riktighets- och tillgänglig- Förslaget medför t.ex. att en verksamhetsutövare som ska upp- handla programmeringstjänster för ett informationssystem som bedöms vara säkerhetskänsligt måste ta ställning till behovet av säkerhetsskydd när uppgift- ers riktighet och tillgänglighet är centrala förutsättningar för systemet. avtal som gäller varor, tjänster och byggentreprenader som direkt berör säker- hetskänslig verksamhet finns det enligt regeringens uppfattning också skäl att ställa krav på säkerhetsskydd när en leverantör kan få tillgång till säkerhets- känslig verksamhet utan att den avtalade tjänsten för den sakens skull gäller en säkerhetskänslig verksamhet. Det kan t.ex. vara fallet om en verksamhets- utövare ingår avtal med en leverantör som får tillgång till lokaler där säker- hetskänslig verksamhet bedrivs. Vidare ska skyldigheten att ingå säkerhetsskyddsavtal gälla även för en- skilda verksamhetsutövare som ingår avtal om varor, tjänster eller byggentre- prenader med utomstående leverantörer. I sådana situationer ska beslut om placering av tjänst eller annat deltagande i säkerhetsklass fattas av en myndig- Av propositionen framgår även att hänvisningen i 2 kap. 6 § till 1 § innebär att säkerhetsskyddet inte får göras mindre långtgående i ett säkerhetsskydds- avtal än vad som följer av lagen. Däremot kan ett säkerhetsskyddsavtal fylla funktionen att det preciserar säkerhetsskyddet hos leverantören för att passa den aktuella upphandlingen. Kravet på säkerhetsskyddsavtal ska gälla för uppgifter i säkerhetsskydds- klassen konfidentiell och uppåt samt vid i övrigt säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse. Skyldighet att ingå säkerhetsskyddsavtal kommer inte att gälla för alla säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. fyra säkerhetsskyddsklasser gör att olika skyddsåtgärder kan vidtas på ett mer differentierat sätt än . Om en upphandling kan komma att beröra uppgifter som har klassificerats enligt den lägsta säkerhetsskyddsklassen, eller om den avser säkerhetskänslig verksamhet av motsvarande betydelse för säkerhet, torde det enligt propositionen finnas ett mindre behov av att ingå säkerhetsskyddsavtal med leverantörer. Detta är också i linje med hur motsvarande bestämmelser ser ut i andra länder. I propositionen anges vidare att utifrån den slutsatsen kan det även finnas företagsekonomiska skäl för att inte lägga kravet på en annan nivå för svenska aktörer. Detta gäller särskilt när den nya lagstiftningen även ska gälla enskilda verksamhetsutövare. det kan vara befogat att säkerhetsskyddsavtal även får ingås i de fall då den säkerhetskänsliga verksamheten det är fråga om endast har klassificerats i 4 EN NY SÄKERHETSSKYDDSLAG SOM BARA DELVIS GÄLLER OCH DESS MYNDIGHETER säkerhetsskyddsklassen begränsat hemlig har den nya paragrafen i säkerhetsskyddslagen utformats för att även möjliggöra säkerhetsskyddsavtal när uppgifter i den lägsta säkerhetsskyddsklassen omfattas. Bestämmelsen om säkerhetsskyddsavtal kommer inte att gälla för och dess myndigheter men en motsvarande bestämmelse om säkerhetsskyddsavtal finns i 8 § lag. 5 Riksdagsstyrelsens överväganden och förslag 5.1Ny lag om säkerhetsskydd i och dess myndigheter 5.1.1Det behövs en ny lag om säkerhetsskydd i och dess myndigheter Riksdagsstyrelsens förslag och bedömning: Lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter ersätts av en ny lag som innehåller de ändringar som är nödvändiga med anledning av den nya säkerhetsskyddslagen. Övriga bestämmelser förs över till den nya lagen. I den nya lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter införs bestämmelser om vad som avses med säkerhetskänslig verksamhet, säkerhetsskydd och säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter samt om säkerhetsskyddsåtgärderna: informationssäkerhet, fysisk säkerhet och personalsäkerhet. Begrepp som används i den nya lagen har inte någon annan innebörd än den som anges i säkerhetsskyddslagen. Det införs inte några bestämmelser om tillsyn över och dess myndigheters säkerhetsskydd i den nya lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Förslagen överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Remissinstanserna tillstyrker förslagen, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag och bedömning Det är enbart bestämmelserna om säkerhetsskyddsklassificering i 2 kap. 5 §, säkerhetsprövning i 3 kap. och säkerhetsintyg i 4 kap. 1–3 §§ den nya säkerhetsskyddslagen som ska gälla för och dess myndigheter. I dessa bestämmelser används emellertid begrepp som beskrivs i andra bestämmelser i den nya lagen. Dessa sistnämnda bestämmelser ska inte gälla för och dess myndigheter. Ett exempel är att den nya lagen enligt 1 kap. 1 § gäller för den som till någon del bedriver säkerhetskänslig verksamhet, dvs. verksamhet som är av betydelse för säkerhet eller som omfattas av ett för förpliktande internationellt åtagande om säkerhetsskydd. Begreppet säkerhetskänslig verksamhet används i 3 kap. 1 § och 4 kap. 1 §. Ett annat exempel är definitionen av vad som avses med säkerhetsskydd i 1 kap. 2 §. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Vidare används i 2 kap. 5 § om säkerhetsskyddsklassificering begreppet säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som definieras i 1 kap. 2 § andra Även definitionerna av säkerhetsskyddsåtgärderna i 2 kap. 2–4 §§ skiljer sig från de som finns lag. För att bestämmelserna om säkerhetsskyddsklassificering, säkerhetsprövning och säkerhetsintyg ska kunna tillämpas på ett tillfredsställande sätt behöver således lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter ändras. I propositionen som ligger till grund för den nya säkerhetsskyddslagen utvecklas vad som avses med säkerhetskänslig verksamhet, säkerhetsskydd och säkerhetsskyddsåtgärder (s. 36–53 och 67–75). Det saknas anledning för och dess myndigheter att införa egna begrepp som avviker från dem som förekommer i den nya säkerhetsskyddslagen. Inte heller andra begrepp som används i den nya lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter är avsedda att ha någon annan innebörd än den som anges i säkerhetsskyddslagen. Övriga bestämmelser lag (2 § 2 och 3, 5–7, 9 och 10 §§) förs över till den nya lagen i oförändrat skick eller med enbart små redaktionella ändringar. I framställningen till lag fördes resonemang om lagens tillämpningsområde (framst. 2005/06:RS1 s. 19). Där anfördes bl.a. följande om riksdagspartiernas kanslier. På dessa kanslier arbetar personer som anställts av partierna för att biträda ledamöter. har alltså inte något personalansvar för dem, och partikanslierna är inte en del av förvaltningen. Partikanslierna arbetar emellertid i lokaler som äger, och de använder datautrustning som är ansluten till nätverket inom . verksamhetsområde omfattar således i viss utsträckning partikanslierna och deras personal. Detta innebär att de instrument som den nya lagen ger bör kunna användas i förhållande till partikanslierna. I praktiken innebär detta att Riksdagsstyrelsen kan meddela föreskrifter som gäller för partikanslierna. Kanslierna åläggs emellertid inga skyldigheter att självständigt vidta säkerhetsskyddsåtgärder, ansvaret för detta åvilar i stället . Detta uttalande bedöms fortfarande gälla även för en ny lag om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. På samma ställe i framställningen berördes även de ackrediterade företrädarna för massmedier som har rätt att vistas i . Eftersom det inte är massmediernas verksamhet som ska skyddas av den nya lagen anfördes att lagen inte skulle gälla i deras verksamhet. Samma bedömning görs även i förhållande till den nya lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. I den nya säkerhetsskyddslagen finns även bestämmelser om tillsyn. Av 5 kap. 4 § framgår att den myndighet som regeringen bestämmer ska utöva tillsyn över säkerhetsskyddet hos myndigheter och andra som lagen gäller för. Denna bestämmelse gäller inte för och dess myndigheter. Regeringen har tillsatt en särskild utredare som 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG bl.a. ska föreslå hur en ändamålsenlig tillsyn ska vara utformad (Utkontrakter- ing av säkerhetskänslig verksamhet, sanktioner och tillsyn, dir. 2017:32). propositionen finns inget resonemang om frågan om tillsyn över eller dess myndigheters säkerhetsskydd. Frågan om eventuell tillsyn över och dess myndigheter behöver utredas och övervägas ytterligare innan något förslag kan lämnas i denna del. Det finns därför inte underlag för att nu ta ställning till behovet av sådana bestämmelser. Det kan dock finnas anledning för riksdagsstyrelsen att återkomma i frågan. Riksdagsstyrelsens förslag: Den som bedriver säkerhetskänslig verksamhet enligt denna lag ska göra en säkerhetsskyddsanalys och vidta de säkerhetsskyddsåtgärder som behövs med hänsyn till verksamhetens art och omfattning, förekomsten av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter och övriga omständigheter. Förslaget överensstämmer med riksdagsstyrelsens. Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget, har inget att invända eller avstår från att lämna synpunkter. och Säkerhetspolisen anför att det skulle kunna övervägas om en rapporteringsskyldighet enligt 2 kap. 1 § tredje stycket säkerhetsskyddslagen (2018:585) bör införas. Säkerhetspolisen föreslår även att det införs en bestämmelse om att det ska finnas en säkerhetsskyddschef om det inte är uppenbart obehövligt. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag I den nya säkerhetsskyddslagen anges vissa skyldigheter för den som bedriver säkerhetskänslig verksamhet, bl.a. att utreda behovet av säkerhetsskydd (säkerhetsskyddsanalys), att planera och vidta de säkerhetsskyddsåtgärder som behövs samt att kontrollera, anmäla och rapportera sådant som är av vikt för säkerhetsskyddet (2 kap. 1 §). Enligt 2 § första stycket i den nu gällande lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter ska det säkerhetsskydd finnas som behövs med hänsyn till verksamhetens art, omfattning och övriga omständigheter. För att bedöma behovet måste en utredning göras. En sådan utredning innebär i praktiken en säkerhetsskyddsanalys. För att betona vikten av att en säkerhetsskyddsanalys verkligen genomförs bör det emellertid införas en bestämmelse med ett sådant krav. Bestämmelsen i lagförslaget har utformats efter förebild av 2 kap. 1 § första stycket i den nya säkerhetsskyddslagen. Ordet säkerhetsskydd bör ersättas med säkerhetsskyddsåtgärder för att bättre stämma överens 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG med terminologin i den föreslagna säkerhetsskyddslagen. Dessutom bör förekomst av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter läggas till i den nya lagbestämmelsen som en omständighet som ska beaktas vid bedömningen av behovet av säkerhetsskyddsåtgärder. I 2 kap. 1 § tredje stycket den nya säkerhetsskyddslagen anges att en verksamhetsutövare ska anmäla och rapportera sådant som är av vikt för säkerhetsskyddet. Bestämmelsen kompletteras genom 2 kap. 10 § säkerhetsskyddsförordningen (2018:658) på så sätt att säkerhetshotande händelser ska anmälas till Säkerhetspolisen eller Försvarsmakten beroende på vilken av dessa myndigheter som är ansvarig för tillsyn inom verksamhetsområdet. Någon motsvarande bestämmelse föreslogs inte i promemorian eftersom varken Säkerhetspolisen eller Försvarsmakten utövar tillsyn över säkerhetsskyddet i eller dess myndigheter. Riksdagsstyrelsen instämmer visserligen i uppfattning att anmälningsskyldigheten i säkerhetsskyddslagen är betydelsefull. Anmälningsskyldigheten ger Säkerhetspolisen och Försvarsmakten möjlighet att tidigt få kännedom om säkerhetshot som riktas mot skyddsvärda verksamheter och gör att myndigheterna i ett tidigt skede kan bistå med råd i sådana situationer. Riksdagsstyrelsen anser emellertid att frågan om en anmälnings- och rapporteringsskyldighet bör tas upp i samband med att frågan om eventuell tillsyn över och dess myndigheter utreds (se avsnitt 5.1.1). Riksdagsstyrelsen konstaterar även att det i samband med framtagandet av promemorian inte har kommit fram något som tyder på att myndigheters samverkan med Säkerhetspolisen inte fungerar tillfredsställande. Säkerhetspolisen har föreslagit att det ska föras in en bestämmelse om säkerhetsskyddschef. Varken den nuvarande säkerhetsskyddslagen eller den nya lagen innehåller en bestämmelse om säkerhetsskyddschef, utan detta regleras på förordningsnivå. gällande lag om säkerhetsskydd i och dess myndigheter innehåller de grundläggande bestämmelserna om säkerhetsskyddet. När lagen beslutades var tanken att och övriga myndigheter under i föreskriftsform skulle meddela de närmare föreskrifter som behövs på området (se t.ex. 2005/06:KU16 s. 7). Riksdagsstyrelsen gör bedömningen att frågan om att inrätta en funktion som säkerhetsskyddschef är en sådan organisatorisk fråga som respektive myndighet under kan föreskriva om. 5.1.3Det behövs inte några bestämmelser om säkerhetsskyddsklassificering Riksdagsstyrelsens förslag: Det förs inte in någon bestämmelse om säkerhetsskyddsklassificering i den nya lagen. Förslaget överensstämmer med riksdagsstyrelsens. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Remissinstanserna tillstyrker förslaget, har inget att invända eller avstår från att lämna någon synpunkt. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Bestämmelsen om säkerhetsskyddsklassificering 2 kap. 5 § i den nya säkerhetsskyddslagen kommer att gälla för och dess myndigheter. Den som upprättar en handling som innehåller säkerhetsklassificerade uppgifter måste ha kunskaper om uppgifternas betydelse eller informationsvärde och uppgifternas potentiella skadeeffekt om de röjs. För att kunna placera en uppgift i rätt säkerhetsskyddsklass är det viktigt att uppgiften bedöms på ett konkret och korrekt sätt. Detta kräver korrekt sakkunskap av den som gör bedömningen. Inom gäller i fråga om informationssäkerhet att skyddet ska anpassas efter informationens värde. Detta värde baseras på hur betydelsefull informationen är för eller utifrån lagfästa krav på hur informationen ska hanteras. Inom finns fyra informationsklasser: publik, begränsad, känslig och mycket känslig. Information som finns hos kan därmed omfattas av såväl den nya säkerhetsskyddslagens krav på säkerhetsskyddsklassificering enligt de angivna fyra klasserna som av fyra interna informationsklasser. I bilden nedan visas sambandet mellan informationsklasser och säkerhetsskyddsklasserna. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 2 kap. 5 § säkerhetsskyddslagen Enligt 2 kap. 7 § i den nya säkerhetsskyddslagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela ytterligare föreskrifter om säkerhetsskyddsklassificering enligt 2 kap. 5 §. I 10 § första stycket lag finns en upplysning om att enligt 7 § lagen (2011:745) om instruktion för får meddela föreskrifter inom sitt verksamhetsområde. Av 10 § andra stycket (lydelse enligt SFS 2018:589) framgår att övriga myndigheter som avses i 1 § lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter får meddela de närmare föreskrifter inom sitt verksamhetsområde som behövs för tillämpningen av den lagen samt av säkerhetsskyddslagens bestämmelser om säkerhetskyddsklass, säkerhetsprövning och säkerhetsintyg. 10 § föreslås föras över till den nya lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter med enbart en redaktionell ändring (14 § i lagförslaget), se avsnitt 5.1.1. Mot denna bakgrund bedömer riksdagsstyrelsen att det inte är nödvändigt att föra in någon bestämmelse i den nya lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter med anledning av den nya bestämmelsen om säkerhetsskyddsklassificering. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.1.4 Det behövs inte några bestämmelser om säkerhetsprövning Riksdagsstyrelsens förslag: Det förs inte in någon bestämmelse om säkerhetsprövning i den nya lagen. Förslaget överensstämmer med riksdagsstyrelsens förslag. Remissinstanser tillstyrker förslaget, har inget att invända eller avstår från att lämna någon synpunkt. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Bestämmelserna om säkerhetsprövning i 3 kap. i den nya säkerhetsskyddslagen kommer att gälla för och dess myndigheter. Av 10 § lag framgår att och övriga myndigheter som avses i 1 § får meddela de närmare föreskrifter inom sitt verksamhetsområde som behövs för tillämpningen av säkerhetsskyddslagens bestämmelser om säkerhetsprövning. Bestämmelsen föreslås föras över till den nya lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter med enbart en redaktionell ändring (14 § i lagförslaget). För och del regleras säkerhetsprövningen i riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2006:2) om säkerhet och fredstida krishantering och i instruktionen om säkerhetsprövning av anställda vid . Både föreskriften och instruktionen kommer att behöva ses över med anledning av förslaget om ny säkerhetsskyddslag. Liksom tidigare ska och dess myndigheter besluta om placering i säkerhetsklass när det gäller förvaltningsområde, 3 kap. 12 § nya säkerhetsskyddslagen. Regleringen i nu gällande säkerhetsskyddslag om att bestämmer om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll för anställda efter samråd med krigsdelegationens sekreterare har tagits bort eftersom den rör interna angelägenheter för och dess myndigheter. Mot denna bakgrund bedömer riksdagsstyrelsen att det inte är nödvändigt att föra in någon materiell bestämmelse om säkerhetsprövning i den nya lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.1.5 Vem som ska utfärda säkerhetsintyg Riksdagsstyrelsens förslag: beslutar om registerkontroll och utfärdar säkerhetsintyg enligt 4 kap. 1 och 2 §§ säkerhetsskyddslagen (2018:585) för personer som deltar i 1.riksdagens eller verksamhet i annan egenskap än riksdagsledamot, och 2.verksamhet som de myndigheter som anges i 1 § 5–12 bedriver. , ombudsmän och beslutar om registerkontroll och utfärdar säkerhetsintyg enligt 4 kap. 1 och 2 §§ säkerhetsskyddslagen för personer som deltar i respektive myndighets verksamhetsområde. beslutar om registerkontroll och utfärdar säkerhetsintyg för personer som deltar i och verksamhet. övriga myndigheter beslutar om registerkontroll och utfärdar säkerhetsintyg för personer som deltar i respektive myndighets verksamhet. Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget, har inget att erinra eller avstår från att lämna synpunkter. framhåller att enligt säkerhetsskyddsförordningen är det som beslutar om registerkontroll, utfärdar intyg och lämnar underlag. får vidare besluta att vissa myndigheter ska utföra dessa uppgifter för personer som deltar i myndigheternas egen verksamhet. Det är i dessa fall fråga om myndigheter som regelbundet hanterar skyddsvärda uppgifter och som har kunskap om aktuella internationella åtaganden om säkerhetsskydd. ifrågasätter om det är rimligt att lägga ansvaret på nämnden att besluta om registerkontroll och utfärda säkerhetsintyg för personer som deltar i nämndens verksamhet. Om förslaget går igenom bör i sådana fall en översyn göras av överenskommelsen mellan nämnden och om det kanslistöd som förvaltningen bör ge den ska kunna genomföra dessa uppgifter. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Bestämmelserna i 4 kap. 1–3 §§ i den nya säkerhetsskyddslagen gäller för och dess myndigheter. Däremot omfattas inte och dess myndigheter av ordningen som innebär att säkerhetsintyg utfärdas av den myndighet som regeringen bestämmer. Utfärdandet av säkerhetsintyg för och dess myndigheter måste därför regleras i lagen om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Det ligger närmast till hands att föreskriva att utfärdar säkerhetsintyg m.m. för de personer som deltar i och verksamhet eftersom det är förvaltningen som säkerhetsprövar dessa personer. Som tidigare nämnts förekommer det att anställda vid riksdagspartiernas kanslier deltar i verksamhet som stöd, t.ex. som politisk sekreter- are, för en ledamot. Även i dessa fall bör det vara upp- gift att utfärda säkerhetsintyg. I verksamhet deltar även ledamöterna. säkerhetsskyddslagen ska registerkontroll inte göras när det gäller ledamöter i I den nya säkerhetsskyddslagen anges att säkerhetsprövning inte ska göras när det gäller uppdrag som ledamot av . endast när ledamoten utövar sitt uppdrag. Om en riksdagsledamot deltar i någon annan säkerhetskänslig verksamhet ska personen säkerhetsprövas. Om det behövs för att ett säkerhetsintyg ska kunna utfärdas får det göras en säkerhetsprövning som innefattar registerkontroll och en särskild personutred- ning, se 4 kap. 2 § den nya säkerhetsskyddslagen. inte ska göras när det gäller uppdrag som ledamot av bedöms denna bestämmelse inte omfatta riksdagsledamöter som utövar sitt uppdrag. även talmannen och ersättare för riksdagsledamöter anses ingå. stämmer med vad som gäller för ledamöter av flertalet nordiska och väst- När det är fråga om att en ledamot deltar i någon annan säkerhetskänslig verksamhet än vad som följer av uppdraget som