frsrdg · H604JO1 · 2018-11-14 00:00:00 — Verkställighetsplanen ska grundas på en utredning om den intagnes behov av stöd och kontroll och om vilka åtgärder som bör vidtas under verkställig- heten för att minska risken för återfall i brott (6 § första stycket fängelseförord- ningen [2010:2010]). Verkställighetsplanen ska vara särskilt inriktad på kon- kreta åtgärder som kan underlätta övergången till ett liv i frihet (7 § första stycket fängelseförordningen). Eventuella barns behov i egenskap av närstå- ende ska särskilt beaktas vid utformningen av verkställighetsplanen (allmänt råd i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse [KVFS 2011:1], FARK Fängelse, till 6 § andra stycket fängelseförordningen). Verkställigheten får inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av fängelselagen eller är nödvändiga för att ordningen eller sä- kerheten ska kunna upprätthållas (1 kap. 6 § första stycket fängelselagen). En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas (1 kap. 6 § andra stycket). En intagen får inte placeras så att han eller hon underkastas mer ingripande övervakning och kontroll än vad som är nödvändigt för att ordningen och sä- kerheten ska kunna upprätthållas (2 kap. 1 § första stycket fängelselagen). Vid beslut om placering ska, i den mån det är möjligt, hänsyn tas till den intagnes behov av sysselsättning, omvårdnad och en lämplig frigivningsplanering (2 kap. 1 § andra stycket). Vid bedömningar av frågor om placering ska särskilt beaktas risken för rymning, fritagning, fortsatt brottslighet, missbruk och annan misskötsamhet samt behovet av att undvika en olämplig sammansättning av intagna och att i övrigt kunna bedriva en ändamålsenlig verksamhet i anstalt (10 § fängelseförordningen). En intagen som behöver hälso- och sjukvård ska vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Om den intagne inte kan undersökas eller behandlas på lämpligt sätt i anstalten, ska den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, ska den intagne föras över till sjukhus (9 kap. 1 § fängelselagen). K R I M I N A L V Å R D ska, i anslutning till att han eller hon tas in i anstalt, tillfrågas om sitt hälsotill- stånd och ges tillfälle att få sin hälsa undersökt av en sjuk- sköterska, om en sådan undersökning inte har genomförts i en annan anstalt (9 kap. 1 § FARK Fängelse). Särskilda bestämmelser om intagna med medföljande barn En intagen får medges att ha sitt spädbarn hos sig, om det kan anses vara till barnets bästa (2 kap. 5 § fängelselagen). Ett tillstånd för en intagen att ha sitt spädbarn hos sig får endast lämnas efter att yttrande har inhämtats från social- nämnden (11 § fängelseförordningen). Med spädbarn avses ett barn . Att tillåta en intagen att ha sitt spädbarn hos sig kan anses vara till barnets bästa i situationer som när den återstående verkställig- hetstiden är kort eller när ut- eller avvisning av den intagne är nära förestående och det inte finns någon lämpligare placering för barnet (allmänna råd till 2 kap. 5 § fängelselagen i FARK Fängelse). En intagen som medgetts tillstånd att ha sitt spädbarn hos sig ska förses med nödvändig utrustning och ges sådana bostads- och sysselsättningsförhållanden som möjliggör vård av barnet (2 kap. 7 § FARK Fängelse). Innan ett spädbarn skiljs från en intagen ska samråd ske med socialnämnden (2 kap. 8 § FARK Fängelse). En intagen ska, så långt som det är möjligt, anvisas sysselsättning som är ägnad att motverka återfall i brott eller som på annat sätt underlättar den intag- nes anpassning i samhället (12 § fängelseförordningen). Vid socialtjänståtgärder som rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas, och vid beslut som rör vård- eller behandlingsinsatser för barn ska vad som är bäst för barnet vara avgörande (1 kap. 2 § första stycket socialtjänstlagen [2001:453]). Den kommun där den enskilde är folkbokförd ansvarar för stöd och hjälp under kriminalvård i anstalt (2 a kap. 5 § 1 socialtjänstlagen). Kriminalvården och dess anställda har en skyldighet att genast anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om eller misstänker att ett barn far illa (14 kap. 1 § första stycket socialtjänstlagen). Efter inspektionen upprättades, utöver inspektionsprotokollet, en promemoria med JO:s iakttagelser i anslutning till de inspektioner som genomförts med te- matiskt fokus på situationen för frihetsberövade kvinnor. Kriminalvården upp- manades att yttra sig över denna promemoria, med ett antal frågeställningar. Yttrandet skulle bl.a. belysa –hur myndigheten ser på möjligheten att, med nuvarande lagreglering och organisering av anstalter, erbjuda intagna med medföljande barn en verk- ställighet av fängelsestraffet som är likvärdig med den han eller hon skulle ha fått om han eller hon inte hade haft ett medföljande barn K R I M I N A L V Å R D –hur myndigheten säkerställer att hänsyn tas till att en intagen har, eller kan antas komma att ha, ett medföljande barn eller är gravid under verkställig- heten av ett fängelsestraff 1.vid myndighetens bedömningar av en intagens behov av sysselsättning, omvårdnad och frigivningsplanering i samband med placeringsbeslut 2.vid bedömningar av vad som är lämpliga eller olämpliga sammansättningar av intagna 3.vid verkställighetsplanering, inklusive i risk- och behovsbedömningar –vilka överväganden myndigheten gör när frågan väcks om huruvida en manlig intagen kan komma att verkställa fängelsestraff med ett medfölj- ande barn –vilka möjligheter myndigheten har att stödja intagna med medföljande barn i deras utövande av sitt föräldraskap. Kriminalvården skulle vidare redogöra för vilken hänsyn som tas till barnkon- ventionens principer om att barnets bästa ska sättas i främsta rummet (barnkon- ventionens artikel 3.1) och till barnets utveckling (artikel 6.2). Särskilda frågor som borde belysas rörde –om hänsyn till det medföljande barnets bästa och utveckling tas vid upprät- tandet av placeringsbeslut och verkställighetsplaner och om, och i så fall hur, detta dokumenteras –om Kriminalvården anser att utformningen och anpassningen av anstalts- miljön i de anstalter där medföljande barn vistas eller kan komma att vistas är lämpliga för barn, samt vilka åtgärder myndigheten vidtar för att utforma och anpassa anstaltsmiljön för medföljande barn i olika åldrar –hur Kriminalvården tillgodoser medföljande barns behov av medicinsk, fy- sisk och social omvårdnad samt lek och annan stimulans –om Kriminalvården arbetar med att säkerställa att medföljande barn får kontakt med andra barn –om medföljande barn kan få tillgång till förskola och annan barnomsorg i alla anstalter där en intagen med medföljande barn kan placeras –vilken kompetens Kriminalvården har att uppmärksamma t.ex. fysiska och sociala behov hos medföljande barn. I sitt remissvar, som kom in till JO , uttalade Kriminal- vården, genom anstalts- och häktesdirektören, bl.a. följande: Beslut om placering fattas av placeringssektion vid hu- vudkontor. Ett beslut om placering föregås av en helhetsbedömning i varje enskilt fall utifrån de risker och behov som är hänförliga till den som ska tas in. styrs placeringen av ordnings- och säkerhetsskäl. I den utsträckning det är möjligt ska dock även hänsyn tas till den intagnes behov av sysselsättning, omvårdnad och lämplig frigivningsplanering. Det finns däremot ingen rätt för den intagne att placeras nära sin hemort. Den tidigare gällande närhetsprincipen har numera en underordnad roll vid be- slut om placering (jfr prop. 2009/10:135 s. 71). K R I M I N A L V Å R D I praktiken är det kvinnor som har spädbarn hos sig under sin straffverk- ställighet i anstalt. Kvinnor som döms till fängelse placeras vid ett begrän- sat antal anstalter; Färingsö, Hinseberg, Ljustadalen, , och . Utgångspunkten är att samtliga dessa anstalter kan hantera medföl- jande spädbarn. I den utsträckning det är möjligt tas dock hänsyn till vad som är en geografiskt mest lämplig placering för att underlätta kontakter med socialtjänst och andra sociala nätverk i fråga om bl.a. omvårdnad och frigivningsplanering när det finns ett medföljande spädbarn. Kriminalvår- dens placeringssektion har också möjlighet att i ett enskilt fall bevilja upp- skov av verkställighet med hänvisning till bl.a. familjeskäl, graviditet och amning, se 12 § första stycket lag (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Placeringssektionen känner inte alltid till att den som ska verkställa ett fängelsestraff vill ta med sig sitt spädbarn. Det är inte heller placeringssek- tionen som avgör om den intagne får ha med sig spädbarnet, utan det avgörs av respektive anstalt efter inhämtande av utredning från . An- staltens bedömning görs med utgångspunkt i barnets bästa och med hänsyn till bl.a. den intagnes och anstaltens förutsättningar att hantera en sådan pla- cering. Kriminalvården avslår alltid en ansökan om medföljande barn när anser att en sådan placering är olämplig. Ansökan kan dock avslås även när anser att en sådan placering är lämplig, uti- från att Kriminalvården besitter övrig relevant kunskap i ärendet. I förarbetena anges att ett medföljande kan antas vara förenligt med bar- nets bästa t.ex. när den intagnes återstående strafftid är kort eller när en ut- eller avvisning av den intagne är nära förestående och när det inte finns någon lämplig alternativ placering för barnet. Vidare anges att med späd- barn avses ett litet barn (jfr prop. 2009/10:135 s. 127). Uttalandena överensstämmer med de allmänna råden till 5 kap. 2 § fängelselagen. Det finns inga särskilda familjeavdelningar på Kriminalvårdens anstalter. I stället försöker man placera klienter med barn och gravida klienter på lug- nare avdelningar i bostadsrum med en större boyta. Vidare beaktas gravida intagna och medföljande barn inom ramen för de löpande riskbedömningar som görs på grupp- respektive avdelningsnivå avseende lämpliga samman- sättningar av intagna. När det gäller mödravård kan sådan genomföras antingen genom att en intagen som är gravid får åka till en närliggande mödravårdscentral eller genom att en barnmorska besöker anstalten. Inför förlossningen krävs nog- grann planering i fråga om t.ex. transport, medföljande personal och för att säkerställa att det finns tillräckligt med personal kvar på anstalten. Förloss- ningsplaneringen genomförs i samråd med berört sjukhus. Av säkerhetsskäl kan den intagna inte få reda på alla detaljer kring förlossningsplaneringen. Under verkställigheten ansvarar Kriminalvården för att observera rela- tionen mellan barn och förälder samt för att göra en anmälan till social- tjänsten om föräldraskapet inte fungerar (jfr 14 kap. 1 § socialtjänstlagen [2001:453]). finns barnombud på varje enhet, med uppgift att stödja kollegor, beslutsfattare och klienter i ärenden som rör barn. Under verkstäl- lighetstiden erbjuder Kriminalvården också flera föräldrastödjande insatser i form av bl.a. föräldrautbildning och Godnattsagor inifrån40. Insatserna av- ser att stärka relationen mellan barn och förälder och erbjuds föräldrar med såväl medföljande barn som barn utanför anstalten. 40Studiecirkel som ger frihetsberövade föräldrar möjligheten att läsa in godnattsagor på en cd som sedan skickas till barnet tillsammans med ett bokpaket. K R I M I N A L V Å R D Om det finns medföljande barn tillhandahåller Kriminalvården viss nöd- vändig basutrustning som t.ex. barnsäng och barnvagn (jfr prop. 2009/10:135 s. 127). Däremot får klienten normalt själv köpa förbruknings- artiklar som exempelvis blöjor. Vidare ansvarar Kriminalvården för att barnsäkra och barnanpassa anstaltsmiljön så långt det är möjligt. Anstalter- nas förutsättningar att tillgodose barnets möjligheter till utveckling och sti- mulans varierar. är det endast anstalter i säkerhetsklass 3 som har haft möjlighet att utnyttja närliggande förskolor och utnyttjandet har i dessa fall krävt att den intagne beviljats frigång. När det gäller barnets möjlighet att träffa andra barn så är den därför ofta begränsad till om det finns andra medföljande barn . I fråga om medföljande barns me- dicinska behov anlitas den allmänna sjukvården. BVC-kontroller får ge- nomföras antingen genom besök på närliggande BVC eller genom att en BVC-sjuksköterska kommer till anstalten. I enlighet med normaliseringsprincipen är en intagen som har med sig sitt barn föräldraledig under sin verkställighet. Detta påverkar naturligtvis den intagnes möjligheter att delta i sysselsättning och återfallsförebyggande insatser som t.ex. programverksamhet. Deltagande i sådana aktiviteter krä- ver att barnpassning kan ordnas via externa aktörer, eftersom barnpassning inte ryms inom ramen för Kriminalvårdens uppdrag. Det finns alltså vissa svårigheter att erbjuda en klient med medföljande barn en verkställighet som är likvärdig den för en intagen utan medföljande barn. Medföljande barn och manliga intagna Det har aldrig inträffat att en manlig intagen ansökt om att få ha ett medföljande barn hos sig under sin verkställighet. Med hänsyn till det större utbudet för manliga intagna vad gäller säker- het och behandling borde det, åtminstone teoretiskt, finnas större valmöj- ligheter vid placering av manliga intagna med medföljande barn än vad det gör för kvinnliga intagna. Till följd av den annorlunda riskbilden kring manliga intagna inom områden som hot, våld och rymning finns det å andra sidan också en rad säkerhetsmässiga skillnader som försvårar placering av manliga intagna med medföljande barn. Det gäller i synnerhet för manliga intagna som är placerade i säkerhetsklass 1 och 2. Kriminalvården kan konstatera att mansanstalterna saknar den erfaren- het som kvinnoanstalterna har av placeringar med medföljande barn. En överföring av kvinnoanstalternas erfarenheter på området kräver utbild- ningsinsatser. Vidare skulle det bli nödvändigt med ytterligare förberedel- ser på lokal nivå, såsom revidering av instruktioner och åtgärdsplaner samt upprättande av nya kontaktytor, vid ett eventuellt beslut om placering av en manlig intagen med medföljande barn. Kriminalvårdens arbete med barnfrågor Kriminalvårdens grunduppdrag innefattar bl.a. att hantera frihetsberövade barn i häkte och anstalt. Kriminalvården behöver också ofta förhålla sig till barn som brottsoffer och närstående till en intagen, och möter inte sällan barn som utsatts för eller bevittnat våld inom familjen. Kriminalvården har alltså erfarenhet av att anlägga ett barnperspektiv i många av de ärenden som myndigheten handlägger. Barnperspektivet behandlas exempelvis i Kriminalvårdens – VSP (2016:2). har Kriminalvården också tagit fram en myndighetens anställda ska arbeta med barn- perspektivet inom verksamheten, – för arbetet med barnperspektivet (2016:4). ska bidra till större medveten- het, ökad tydlighet samt nationell likvärdighet när det gäller Kriminalvård- ens förhållningssätt i frågor som rör barn, både när det gäller beslutsfat- K R I M I N A L V Å R D tande och praktiska situationer. omfattar såväl barn med för- äldrar som genomgår en kriminalvårdspåföljd som barn som själva genom- går en sådan påföljd. Den behandlar dock inte frågor om medföljande barn eller gravida intagna. har Kriminalvården haft ett inledande möte med Sve- riges Kommuner och Landsting och för att påbörja en kart- läggning av vilka möjligheter det finns att samverka i frågor kring medfölj- ande barn. Behovet av en översyn Det finns vissa oklarheter kring vad som är Kriminalvårdens ansvar i fråga om medföljande barn och gravida intagna. Det kan konstateras att det är Kriminalvården som beslutar om tillstånd att ha med sig spädbarn i anstalt och att ett sådant tillstånd endast får beviljas efter det att myndigheten har inhämtat yttrande från socialnämnden. Vad socialnämndens yttrande ska innehålla är dock inte närmare reglerat, vilket medför att det för Kriminal- vårdens del finns en osäkerhet kring vilka aspekter som so- cialnämnden har beaktat och vad som har varit avgörande för nämndens bedömning. Det framgår inte heller om det är ansvar att inom ramen för yttrandet kontrollera om det finns ytterligare vårdnadsha- vare och i sådana fall inhämta nödvändigt samtycke till barnets medfölj- ande. Kriminalvårdens uppfattning är att det är uppgift att fort- löpande följa upp och bedöma om medföljandet är till barnets bästa. Barn som följer med en förälder i anstalt bör rimligtvis ha samma rätt till stöd och omsorg från som barn till icke frihetsberövade föräldrar. Det är också viktigt att komma ihåg att Kriminalvården har möjlighet att i vissa fall medge en intagen att ha med sig sitt spädbarn under verkställig- heten och att myndigheten alltså inte har någon lagstadgad skyldighet att rutinmässigt tillhandahålla sådana placeringar. Enligt uppfattning ger förarbetsuttalandena uttryck för att det endast är i ett be- gränsat antal situationer som ett medföljande kan antas vara förenligt med barnets bästa. Möjligheten att tillåta en intagen att ta med sig sitt spädbarn in på anstalt bör alltså användas återhållsamt, med beaktande av att det för ett litet barn i många avseenden är olämpligt att vistas i anstaltsmiljö. Vi- dare bör sådana placeringar normalt avse mycket små barn, eftersom an- staltsmiljön oundvikligen medför en kraftig begränsning bl.a. av barnets möjligheter att utveckla sitt sociala samspel med andra barn. Det går i detta sammanhang inte heller att bortse från anstaltsmiljön ofta utgör en stor på- frestning för den intagna föräldern, vilket medför att det ställs höga krav på förmågan hos den som har med sig sitt barn in i anstalt att tillgodose barnets rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran. saknar Kriminalvården samordnade rutiner för hantering av intagna med medföljande barn och gravida intagna. Det leder det till att berörda anstalter löser hanteringen av medföljande barn och gravida in- tagna genom tillfälliga lösningar vid sidan av den ordinarie verksamheten, vilket är otillfredsställande. Kriminalvården har därför initierat en översyn av myndighetens styrande dokument i fråga om medföljande barn och gra- vida intagna i syfte att säkerställa att barnets bästa tillgodoses på såväl kort som lång sikt. I samma syfte kommer Kriminalvården att försöka utveckla formerna för samverkan med Kommuner och Landsting och Soci- alstyrelsen i frågor som rör medföljande barn. I ett beslut anförde chefsJO följande: K R I M I N A L V Å R D Det aktuella ärendet rör situationen för intagna i anstalt med medföljande barn samt för gravida intagna i anstalt. Det är grupper av intagna på vilka anstalts- miljön utgör en extra stor påfrestning och som därför kan antas ha en särskilt utsatt situation under verkställigheten av ett fängelsestraff. Utredningen har förstärkt den bild som framkom under inspektionerna 2015 av att dessa intagna och de medföljande barnen inte uppmärksammas på ett tydligt och enhetligt sätt av Kriminalvården när det gäller planering, placering och verkställighet av straff. Det är en stor brist att Kriminalvården saknar samordnade rutiner och att anstalterna sköter hanteringen av dessa intagna genom tillfälliga lösningar vid sidan av den ordinarie verksamheten. Som framgår av redogörelsen för den rättsliga regleringen ovan ska verk- ställigheten av ett fängelsestraff utformas så att den intagnes anpassning i sam- hället underlättas och negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Verk- ställigheten ska särskilt inriktas på att förebygga återfall i brott. Kriminalvården har tagit fram en egen vision, Bättre ut, som går ut på att intagna ska vara bättre rustade att klara ett liv utan kriminalitet och droger efter att de har avtjänat sitt straff inom än de var förut. Det finns inga undantag från reg- lerna om verkställighetens syfte och innehåll, eller från Kriminalvårdens egen vision, för intagna med medföljande barn eller gravida intagna i anstalt. Varje kontroll- eller tvångsåtgärd som Kriminalvården vidtar ska föregås av en intresseavvägning, för att pröva om olägenheterna med åtgärden står i rimlig proportion till vad som är att vinna med den. En sådan proportionalitetsbedöm- ning ska göras i varje enskilt fall utifrån de rådande omständigheterna. När det gäller åtgärder som rör intagna med medföljande barn samt gravida intagna i anstalt är min uppfattning att det bör ställas särskilt höga krav på en nyanserad och individualiserad proportionalitetsbedömning. I det här sammanhanget vill jag även peka på några internationella standar- der och uttalanden av betydelse vid arbete med dessa frågor. Som medlem av har varit med om att anta minister- kommitténs rekommendation Rec(2006)2 till medlemsstaterna avseende de europeiska fängelsereglerna, som bl.a. innehåller bestämmelser om kvinnor i anstalt och medföljande småbarn. Där anges t.ex. att myndigheterna ska fästa särskild uppmärksamhet vid kvinnors behov, såsom deras fysiska, yrkesmäss- iga, sociala och psykologiska behov, vid beslut som i något avseende påverkar frihetsberövandet av dem (artikel 34.1). När småbarn tillåts att vistas i fängelse tillsammans med en förälder ska särskild barntillsyn, med kompetent personal, ordnas för barnet när föräldern deltar i aktiviteter där barnet inte kan vara med (artikel 36.2). Särskild inkvartering ska iordningställas för att värna om sådana småbarns välbefinnande (artikel 36.3). mot tortyr (CPT) har i en rapport från 200041 gett uttryck för följande uppfattning vad gäller behandlingen av kvinnliga intagna 41”Women deprived of their ”, utdrag från the 10th General of the CPT, publi- cerad 2000, CPT/Inf(2000) 13-part, s. 29. K R I M I N A L V Å R D och medföljande barn: När små barn befinner sig i häkten och anstalter bör omsorgen om dem kontrolleras av personer som är specialiserade inom socialt arbete och barns utveckling. Målet ska vara att skapa en barncentrerad miljö utan synliga tecken på frihetsberövandet, t.ex. uniformer. Det bör finnas lämp- liga lekplatser i anstalten och en möjlighet att lämna inrättningen för att uppleva livet utanför murarna. Att främja möjligheten till barnpassning av familjemed- lemmar utanför anstalten kan underlätta bördan av barnuppfostran (t.ex. med barnets far). Om det inte låter sig göras, bör man överväga tillgång till förskol- liknande inrättningar, vilket kan göra det möjligt för kvinnliga intagna att i större utsträckning delta i arbete och andra aktiviteter i anstalten än vad som annars vore möjligt. antog 2010 enhälligt en resolution om behandlingen av kvinnliga fångar, de s.k. Bangkokreglerna, med 70 regler speciellt utform- ade för att skydda kvinnliga intagna.42 I reglerna anges bl.a. att fängelseled- ningen ska vara flexibel nog att möta behoven hos gravida kvinnor, ammande mödrar och kvinnor med barn samt att barnpassning ska ordnas i anstalt så att kvinnliga intagna har möjlighet att delta i aktiviteter (regel 42.2). Särskilda an- strängningar ska göras för att tillhandahålla lämpliga program för gravida kvin- nor, ammande mödrar och kvinnor med barn i anstalt (regel 42.3). Uppväxt- miljön för dessa barn ska så långt som möjligt likna miljön för ett barn som växer upp utanför fängelse (regel 51.2). När det gäller dessa internationella instrument har på olika sätt gett uttryck för en avsikt att leva upp till rekommendationerna, som i många fall är mer detaljerade än bestämmelserna i fängelselagen. Kriminalvården bör därför hämta vägledning från dessa standarder och uttalanden i sitt arbete med att ut- arbeta mer preciserade föreskrifter och interna rutiner, t.ex. i de frågor som är aktuella i det här ärendet. Inför placering i anstalt Beslut om placering i anstalt fattas av placeringssektionen vid , men det är respektive anstalt som efter beslut om placering avgör om en intagen får ha med sig sitt spädbarn.