bet · H501UU15 · 2018-05-25 00:00:00 — När ett hot mot internationell fred och säkerhet uppstår kan ett medlemsland självständigt eller på uppmaning av generalsekreteraren ta initiativ till att frågan tas upp. I slutna möten förbereds då en resolution som medlemsländerna sedan röstar om vid ett öppet möte. För att en resolution ska bli antagen krävs nio ja-röster och inget veto. Förutom resolutioner kan säkerhetsrådet också med konsensus, alltså genom att man kommer överens om någonting, anta ordförandeskapsuttalanden eller pressmeddelanden. Dessa är de tre produkter, som vi brukar kalla det, som kan komma ut av detta: resolutioner, ordförandeskapsuttalanden eller pressmeddelanden. Vad gör då i säkerhetsrådet? Vi påverkar rådets beslut – ibland öppet och publikt, ibland mer lågmält, men alltid med fokus på resultat och grundat i våra värderingar. Dessa värderingar tar avstamp i det som vi kallar en bottenplatta, eller våra grundläggande värderingar om folkrätt, respekt för folkrätten, mänskliga rättigheter, jämställdhet och ett humanitärt perspektiv. Detta är själva fundamentet för vårt arbete. Det kan tyckas vara självklart, men vi är en av få rådsmedlemmar som regelbundet för dialog med de stater som står på säkerhetsrådets dagordning. Vi talar inte bara om dessa stater, utan vi talar också med dem. Vi har gjort oss tillgängliga, även i , för den typen av samtal. Låt mig också vara tydlig med att har en enda utrikespolitik, och vi verkar på olika arenor – bilateralt, i EU, i FN och i säkerhetsrådet – för att driva denna politik. Vår ambition är att vara EU:s bästa vän i säkerhetsrådet och FN:s bästa vän i EU. Under vårt år i säkerhetsrådet har rådet hanterat vår tids svåraste kriser, såsom , , Sydsudan och fredsprocessen i . Trots låsningarna har medverkat till att rådet har kunnat göra framsteg i några av de svåraste situationerna. Som jag nämnde inledningsvis vill jag ta upp tre exempel, till att börja med . har sedan vårt inträde i säkerhetsrådet kontinuerligt verkat för att fästa rådets uppmärksamhet på det alarmerande läget för befolkningsgruppen rohingya. Vi stöder generalsekreterarens arbete för att få stopp på våldet samt för att säkerställa obehindrat tillträde för hjälpinsatser och säkert återvändande för flyktingar. har varit drivande för att rådet på mycket har kunnat uttala sig med en gemensam röst om situationen i . Det är långt ifrån tillräckligt, som ni alla har kunnat notera, men det är ett viktigt första steg. Det andra exemplet är . drev på så att säkerhetsrådet kunde tala enat genom ett ordförandeskapsuttalande som uppmanade till ökat tillträde för hjälpinsatser och att striderna måste upphöra. Det tredje exemplet gäller svältrisken i , , och norra . initierade och lotsade i hamn ett uttalande av säkerhetsrådet om svältrisken i dessa fyra stater. Detta är första gången någonsin som uttalar sig om kopplingen mellan svält och konflikt – ett samband som borde vara självklart. Jag vill också nämna de fyra områden där och regeringen kanske har lagt ned mest arbetstid. En stor del av vår energi lägger vi på att göra den feministiska utrikespolitiken konkret och på att driva frågor om kvinnor, fred och säkerhet. Jag har ofta sagt att vi ställer frågan: Var är kvinnorna? Man kan, om man så vill, kalla det jämställdhetsintegrering i praktiken. Vi har drivit igenom tydligare skrivningar i säkerhetsrådets resolutioner, bland annat i mandaten för FN:s insatser i , i , i och vid gränsen mellan och Sydsudan. Vi har kontinuerligt efterfrågat könsuppdelad statistik och genusmedveten rapportering från FN, och detta börjar nu ge resultat. Vi har även drivit igenom att sexuellt och könsbaserat våld i sig utgör ett kriterium för att rikta sanktioner. Den är starkt övertygad om diplomatins kraft och om att det konfliktförebyggande arbetet måste få en större roll. Detta är ett förhållningssätt och ett synsätt som vi delar med FN:s generalsekreterare . Genom att hela FN-systemet bidrar till att hantera grundorsakerna till konflikt och att morgondagens konflikter undviks har vi gett FN:s arbete en ny inriktning. är också ordförande för en av säkerhetsrådets arbetsgrupper, som handlar om barn i väpnad konflikt. Det finns ett antal sådana arbetsgrupper, och vi tycker att vi har injicerat ny energi i denna arbetsgrupps verksamhet. stod tillsammans med , och värd för ett möte om attacker mot skolor. Detta är helt avgörande för att hålla barn utanför krig och konflikter – att skydda barn förebygger konflikter . Det finns också frågor som handlar mer om institutionen . Vi har sedan vår kandidatur varit tydliga med att FN behöver reformeras. Därför gläder det oss att har tagit initiativ till en bred och omfattande reform av FN-systemet. Tre spår är i fokus: hållbar utveckling, fred och säkerhet samt management, alltså hur FN ska styras och ledas. Djärva och ambitiösa reformer är nödvändiga, och generalsekreterarens personliga engagemang har skapat en väldigt välkommen drivkraft i den här frågan. Avslutningsvis vill jag säga att vårt arbete i säkerhetsrådet förutsätter en nationell förankring. Det är därför vi för en nära dialog med , och det är också därför jag är mån om att vara här . Vi har inrättat ett referensråd och anordnar även dialogtillfällen med civilsamhället . Vi informerar allmänheten genom vårt nyhetsbrev och vår temasida på , som ni gärna får följa. Som ni vet kan ni också följa arbetet i – man lägger ut videofilmer och annat där det går att se hur det ser ut där de jobbar. Att en så stor del av vårt samhälle visar intresse för FN och för säkerhetsrådets arbete är utan tvekan en stor styrka för oss. Det är avgörande att vi står upp för i när allt fler attacker riktas mot våra internationella samarbeten – mot själva tanken på internationellt samarbete – och då vi ser mer av intresseinriktning och att man sätter ett nationellt intresse främst. Oavsett vilken del av världen som vi kallar vårt hem påverkas våra liv alltmer av globala händelser. Klimatförändringar, terrorattentat och hot om användning av massförstörelsevapen är bara några av de många hot som snabbt kan få globala konsekvenser. Som generalsekreterare sa under sitt anförande vid öppnandet av : ”We are a world in pieces. We need to be a world at peace.” Ordföranden: så mycket för inledningen. Jag öppnar nu upp för att ställa frågor till utrikesministern. Vi börjar alltså med ledamöter i utrikesutskottet. Vice ordföranden: Det är stort att är medlem i säkerhetsrådet, men det är också ett stort ansvar att vara det. Utrikesministern pekade i sitt anförande både på prioriteringar och på sådant som fungerar mindre bra. Det är ju lätt att se många exempel där FN inte lyckas, men vi måste också titta på exempel där man faktiskt lyckas. Reformer är helt nödvändiga. Vi behöver ett mer effektivt, mer öppet och mer transparent FN. Men hur ser utrikesministern på möjligheterna att reformera själva säkerhetsrådet? Det som jag tycker är det största misslyckandet är och oförmågan att få ett slut på det lidande, det fruktansvärda våld och den svåra konflikt som har pågått . Skulle någonting i säkerhetsrådets funktionssätt kunna förändras, förutom själva vetorätten, som jag inte tror går att ändra på? Vilken är utrikesministerns bild? Vad skulle säkerhetsrådet, i en så oerhört svår konflikt med ett ohyggligt mänskligt lidande, med hjälp kunna göra bättre i form av att få stopp på våldet och, i detta fall, också få ett ansvarsutkrävande värt namnet? (S): Tack, utrikesministern, för anförandet. Jag har en fråga som gäller hur kan vara med och påverka . Vi är ju bara med i säkerhetsrådet , men jag skulle vilja fråga hur vi kan bidra till reform och påverka med våra värderingar om jämställdhet, transparens och öppenhet via att få in svenskar på ledande poster. Vi har en lång tradition av framstående svenskar i FN ända sedan dagar. Jag undrar hur vi kan jobba med att få in fler svenskar på ledande poster. Vi är ändå en av de största bidragsgivarna, och då borde vi också få inflytande därefter. Personer är viktiga för att reformera. Det handlar inte bara om ställningstaganden, utan personer är också viktiga. (L): Som utrikesministern sa finns det många helveten på jorden, och vi kan väl vara överens om att är ett av de värsta. kom det ett meddelande från TT om att Daish, eller IS, ska vara på väg att besegras i ar-Raqqa, som skulle ha blivit islamisternas huvudstad. Från Liberalerna har det varit väldigt centralt att förövarna i samband med folkmordet och kriget i och ska straffas. Detta gäller oavsett om det är islamistiska terrorister i Daish, eller IS, som har halshuggit, mördat och våldtagit småflickor och sålt dem som sexslavar eller om det handlar om militärdiktaturens al-Asad-regim, som har bombat och gasat ihjäl sin egen befolkning i olika attacker. Därför undrar jag om utrikesministern kan redogöra för hur i säkerhetsrådet har drivit att man ska få till ett straffsystem för att rättvisa ska kunna skipas för alla offer för detta helvete. Jag talar nu både om al-Asads militärdiktaturs grymheter och om de islamistiska terroristerna i Daish. Utrikesminister (S): Tack för frågorna, som är viktiga och relevanta. Hur ska säkerhetsrådets arbete reformeras? För det första gäller det i hög grad vetorätten. Vi har anslutit oss till en sammanslutning av medlemsländer som vill att användningen av vetorätten ska begränsas i ett första steg och att man i situationer som kan leda till exempelvis brott mot folkrätten, brott mot mänskligheten eller folkmord inte ska kunna använda vetorätten. Det pågår ett sådant arbete, och vi är förstås aktiva där. Man ska ha helt klart för sig, som också antydde, att detta kommer att ta . Det är ingenting som sker , utan man måste sakta men säkert arbeta för det. Vi vill ju att FN ska vara mer effektivt och representativt i sitt sätt att arbeta, och detta gäller även sammansättningen av säkerhetsrådet. Vilka länder ska vara där, och hur ser maktförhållandena ut? Det vi har sett i samband med det stora misslyckandet vad gäller är att maktförhållanden spelas upp inför öppen ridå, och det är tydligt att länder driver på för sina egna intressen. Något som vi märkte innan vi kom in i säkerhetsrådet och när vi var alldeles nya där var att det fanns en dynamik som var väldigt negativ. Det rådde en öppen strid mellan och FN-ambassadörer, och det var riktigt dålig stämning i rådet. Vår egen analys var att chansen att ändra på detta blir större om rådet kommer framåt genom att fatta beslut om resolutioner och genom att komma överens om hur man ska uttrycka sig och bedöma olika situationer i världen. Det gällde att få till beslut om dessa produkter. Det är så vi har försökt att jobba. Enligt vår FN-ambassadör känns det något bättre, kanske också för att personkemi och annat har förändrats i rådet. Inriktningen är att se till att rådet faktiskt gör nytta och att man känner att rådet kommer framåt i olika frågor. Allt detta är sådant som man måste arbeta med både på kort och på lång sikt för att se till att rådet blir effektivare och tar sig an dagens problem. Hur påverkar vi? Vi påverkar förstås genom att insistera på att vi ska kunna vara representerade. Vi sekonderar och lånar ut kompetent personal då och då, och vi ser till att vi sätter folk på viktiga poster. Vi kan dock bli mycket bättre på det, eftersom vi bidrar med så stora resurser. Vi är den sjätte största bidragsgivaren till FN och FN:s olika organ, vilket borde ge oss en viss tyngd. I våra kontakter med FN:s ledning insisterar vi på att det ska genomföras reformer. Det som framför allt har jobbat med är att se till att man reformerar FN:s arbete med utvecklingsfrågor, så att hela systemet jobbar mer samstämmigt. Det handlar om freds- och säkerhetsfrågorna, som gör att FN kan bli effektivare, såväl före som under och efter en konflikt. Vidare handlar det om att få bättre styrning och bättre administrativa rutiner i FN samt om att flytta besluten närmare genomförandenivån. Det handlar förstås också om att se till att det finns strategier och handlingsplaner för att ta itu med sådant som hur man sätter stopp för sexuella övergrepp. Detta är ju den värsta företeelsen av alla – när de som har utrustats med en uniform och getts i uppdrag att skydda civilbefolkningen själva blir de som begår sexuella övergrepp försvinner allt förtroende för FN som organisation. Därför måste det bli ett absolut stopp för den typen av fenomen. Att stärka FN:s strukturer för antiterrorism har också varit en viktig del av reformarbetet. Vi hjälper till med detta. Det handlar även om att få en långsiktigt hållbar finansiering av FN. På den punkten har det kanske inte hjälpt till att på slutet har tvekat och hotat med att dra tillbaka finansiering. har också redan dragit tillbaka finansiering, till exempel när det gäller sexuell och reproduktiv hälsa. Där har vi gått in och kompenserat för det. Det handlar alltså om att såväl arbeta med politikens inriktning och se till att vi får in representanter och rätt folk som att bidra med resurser till FN-systemet. Förövarna måste straffas, och kommer det att följa en viktig process för det. Där det inte finns ett nationellt rättssystem som fungerar tycker vi att brottslingarna måste till ICC, , i förekommande fall. Man måste ständigt se till att hålla förövarna ansvariga. Att hela rättssystemen och även FN:s system för att utkräva ansvar och rättvisa fungerar är alltså mycket viktigt . (SD): Tack för dragningen, utrikesministern! Det råder inget tvivel om att det finns väldigt många frågor som jag och säkert även många andra skulle vilja ställa, inte minst med tanke på alla de konflikter som finns runt om i världen . Utrikesministern var tidigare lite inne på att svara på frågor om att effektivisera FN, men jag skulle vilja försöka få fördjupade svar. Det finns nämligen flera tongivande personer som har kritiserat effektiviteten i FN; vi har och , för att bara nämna ett par. Därför skulle jag vilja veta exakt vilka konkreta förslag man har från svensk sida för att försöka effektivisera FN-samarbetet, och även hur man arbetar för att öka tilliten och förtroendet för FN som det är . (V): Tack för anförandet, utrikesministern! Jag skulle vilja ställa en fråga om . illegala och brutala ockupation av har pågått , och därför vill jag fråga utrikesministern vilka konkreta åtgärder har vidtagit i säkerhetsrådet för att den folkomröstning som förhandlades fram med hjälp av FN och som båda parter godkände – alltså och Polisario – ska komma till stånd. Det är en folkomröstning som skulle ha hållits men som fortfarande inte har ägt rum. Jag ser folkomröstningen som en förutsättning för att få till stånd en lösning på denna långa konflikt. Vi hade en interpellationsdebatt om detta , men har det gått . Det skulle vara intressant att höra om det har hänt någonting i fråga om folkomröstningen . (M): Jag tänkte börja med två påpekanden. Utrikesministern talar om dialogen med , men det är nog formellt en information vi får från regeringen. Vi uppskattar det, men jag uppfattar inte att det finns ett våldsamt stort dialogutrymme i detta. Jag vill också nämna en sak som är väldigt viktig för utskottet, och det är det där sista R:et i ”SRHR”. Det handlar om sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, och det är viktigt att man inte tappar det även om man är i en knepig kontext i FN. Halva utskottet var i och för ungefär . Där hade vi förmånen att träffa Lacroix, som arbetar med utvecklingen av de fredsbevarande styrkorna. Han var också här på ett seminarium , och jag tänkte fråga lite hur ser på detta. Han nämnde bland annat behovet av rörliga mandat och att det kan förändras efter gång. Han nämnde att effektiviteten behöver förbättras, och det gällde såväl kapacitet som Medevac och nya förmågor. Han nämnde disciplinen, som jag uppfattade att statsrådet var inne på och det som har varit whistleblower för. Han nämnde budgetfrågan med den långsiktiga finansieringen, och han nämnde just att neddragningarna nu kommer först – innan man har haft möjlighet att gå igenom de olika uppdrag som finns. Han nämnde även de långsamma processerna och de utmaningar man ser framåt. Jag undrar lite hur driver dessa frågor. Jag förstår nämligen att det är komplicerat i den grupp som säkerhetsrådet ändå utgör. Är det någonting särskilt vi prioriterar och trycker på särskilt för framåt, till exempel disciplinfrågan? Jag uppskattar att statsrådet säger att det krävs ett absolut stopp – det är bra – men hur gör vi det? Det handlar nämligen till slut om att det ska både fungera och ha stöd från befolkningen där de fredsbevarande trupperna finns. Utrikesminister (S): Frågan om sexuellt våld och sexuellt utnyttjande har varit på dagordningen , och jag kommer ihåg det också från när jag var särskild representant. Det var en del av debatten redan då, och man etablerade en så kallad nolltolerans och införde en handlingsplan. Guterres har också insisterat på att den ska uppdateras så att det blir mycket striktare. FN har ju så att säga ingen egen polis att sätta in, utan det blir medlemsländerna som ska följa upp många av ärendena efteråt. är det en dialog direkt med de länder som bidrar med trupp och poliser, och man blir mycket snabbare och striktare med hur man utkräver ansvar i dessa fall. Det är också en tydlig politik som uttrycks i handlingsplanen. Det är dessutom en del av militära doktriner och ett arbetssätt, och det är även hur kommandokedjan ser ut. Också när det gäller de fredsbevarande insatserna måste det vara alldeles tydligt: Detta ska inte få hända under mitt överinseende. Detta tolererar vi bara inte, och människor ska ställas till svars för detta. Hur man bygger förtroende för säkerhetsrådet handlar i hög grad om huruvida man kan komma till beslut – att man faktiskt, när man ses, tar sig an de viktigaste frågorna och lyckas komma överens. Det handlar om att lyckas fatta beslut om sanktioner och insatser som behöver göras – och om att man orkar säga ifrån också till stora, tunga och viktiga länder och partner i olika situationer. Jag tror att det är det som bygger förtroendet för säkerhetsrådet. I Syrienfallet är det tyvärr så att motstridiga intressen har blockerat säkerhetsrådet från att faktiskt komma fram med vettiga beslut. Regeringens Västsaharapolitik går ut på att för det första stödja FN:s arbete, och det syftar till att åstadkomma en rättvis, ömsesidig och godtagbar förhandlingslösning där man tillgodoser västsahariernas rätt till självbestämmande. Vi har sedan början av intensifierat våra kontakter med samtliga relevanta parter. Vi har haft samtal med , , Polisario och FN. Jag har själv besökt såväl och som , och vi ger ett omfattande humanitärt stöd till de västsahariska flyktingarna. Vi är givare av kärnstöd till både UNHCR och Programme, som är aktiva i de västsahariska flyktinglägren. har före detta president utsetts till nytt FN-sändebud för , och det ser vi som väldigt glädjande. Det visar att även vill ge frågan mer tyngd, och vi tror att han har goda möjligheter att faktiskt samtala med parterna. FN:s ledarskap i hela denna politiska process menar vi är absolut central, och sedan är det meningen att man ska komma överens om hur vägen framåt ska se ut. Man måste förstås även engagera västsaharierna själva, men så länge det finns en FN-process och så länge vi ser att den flyttar fram positionerna kommer vi också att fortsätta stötta den. Detta har varit väldigt viktigt. , alltså FN-insatsen där, har också förlängts. Där betonar vi vikten av humanitärt stöd och respekt för mänskliga rättigheter. Detta är alltså en fråga vi fortsätter att vara aktiva och mycket engagerade i. Jag tycker förstås att Lacroix har väldigt väsentliga synpunkter på hur man behöver tänka om fredsbevarande insatser. Detta är reformer jag tror i många fall behövs framöver. För dem är det också det här att det kan bli svårare om man drar in pengarna först och sedan kräver att allting ska göras om, men å andra sidan kan det också behövas att man blir mycket mer effektiv. Det behöver alltså inte alltid vara dåligt, utan de måste se till att de alltid levererar på sina mandat. Detta är någonting vi är i ständig dialog med FN-systemet om. Vi kan också se till att vi ordnar evenemang i där man diskuterar dessa frågor och hjälpa till att sätta sökarljuset på de frågor som rör våra fredsbevarande insatser. En annan debatt som är mycket svårare är om man ska bekämpa terrorism, alltså hur det ska gå till. Ska vi verkligen använda våra FN-insatser till detta? Blir det inte en helt annan uppgift då? Sådana krav kommer dock från många av medlemsländerna och de länder som har fredsbevarande insatser. Jag har nog uppfattat det som att vi ändå har en dialog. När jag kommer och informerar är det ju för att också lyssna, och det tycker jag att jag har gjort. Jag kommer också att fortsätta göra det. Sedan har vi även referensrådet. Vi har många möjligheter att diskutera dessa frågor, och det är viktigt – för oss, för mig och för alla som arbetar med detta på vår enhet. (MP): Herr ordförande! Tack, utrikesministern! ”We are a world in pieces. We need to be a world at peace”, som uttryckte det. Det är verkligen oerhört relevant nu att vi jobbar hårt för samarbete och multilateralism i en värld som på många sätt bryter samman. Det är ett unilateralt tänkande med Trump och så vidare. Med detta har jag tre frågor till utrikesministern. Man kan gott säga att det inte finns någon planet B. Vi lever i en orolig värld , med många konflikter – också konflikter som orsakas av klimatförändringar. Här vet jag att bedriver ett kraftfullt arbete inom FN och inom säkerhetsrådet, och jag skulle vilja höra utrikesministern berätta lite mer om vad vi faktiskt gör där och hur vi får detta att leva kvar efter att vi lämnar vår tillfälliga plats i säkerhetsrådet. För lyckades säkerhetsrådet besluta om ett väldigt viktigt instrument som kallas Responsibility to Protect. Det innebär att när enskilda stater inte kan skydda sin egen befolkning har det internationella samfundet ett ansvar att gå in och skydda befolkningen. Detta användes i fallet , och det blev ganska mycket missnöje kring hur det i slutändan användes i det långa loppet. Därför har instrumentet låst sig. Ser utrikesministern några möjligheter att kanske omstrukturera det och låsa upp det för att vi ska få tillbaka detta för omvärlden och jordens befolkning viktiga instrument? Sedan har vi det gamla vanliga problemet: När medieljuset är på i början av en konflikt finns det jättemycket resurser – alla vill vara med och finansiera, och alla vill vara på plats. När medieljuset sedan slocknar saknas det dock alltid resurser. Det leder ofta till att olika länder återfaller i konflikt, och man lyckas inte bygga upp en fungerande stat. Jag skulle vilja höra lite om hur jobbar där också. (C): Jag kan väl bara understryka frågan som gällde Responsibility to Protect, för det handlar om mänskliga rättigheter och att FN inte bara skyddar stater utan faktiskt också liv. Det är ju ett uppdrag. På vilket sätt har alltså aktualiserat den frågan i sitt säkerhetsrådsarbete för att ta detta ur den garderob som frågan just nu befinner sig i? Jag skulle också vilja knyta an till det som har diskuterats om fredsbevarande. Det finns ju även ett uppdrag att vara fredsframtvingande, men den frågan har jag uppfattat inte finns speciellt tydligt på dagordningen. Det bygger i stället på att det finns en fred att bevara, men det är många av konflikterna där det inte finns ett reellt fredsavtal. Det ser annorlunda ut än det gjorde efter . Hur diskuterar det mandatet i säkerhetsrådet? Min sista fråga handlar om att förebygga konflikter och förmågan att se, där staterna ofta är den yttre gränsen för vad man får göra eller se. Hur tar man sig vidare? Hur jobbar för att ta frågan vidare så att man kan gå in i stater för att förebygga? Ministern nämnde ett antal regioner, och låt oss ta som ett annat exempel. Där har vi , som har en lång historia inte minst i vår politiska debatt.