bet · H501SoU9 · 2018-05-08 00:00:00 — Motionärerna anför att Utredningen om donations- och transplantationsfrågor i betänkandet Organdonation – En livsviktig verksamhet (SOU 2015:84) har lämnat förslag om hur informationen om möjligheten att ta ställning till att donera sina organ ska kunna bli bättre, och om hur fler organ ska kunna tas till vara. Det är nu remisstiden gick ut, och regeringen bör komma med lagförslag. I den gemensamma partimotionen 2017/18:3651 av m.fl. (KD, M, C, L) yrkande 7 finns ett likalydande förslag. Förslag med samma innebörd finns även i motionerna 2017/18:2165 av (M), 2016/17:2138 av (M) och 2017/18:1936 av och (båda M) yrkande 2. I motion 2017/18:3149 av (M) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att de regionala skillnaderna i donationsfrekvens måste minska. I motion 2017/18:3281 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att överväga att ge i uppdrag att samla in uppgifter till donationsregistret i samband med deklarationen. I motion 2016/17:880 av och (båda S) föreslås ett tillkännagivande om att låta särskilt utvalda personer inom hälso- och sjukvården få tillgång till donationsregistret. I kommittémotion 2016/17:3222 av m.fl. (M) yrkande 19 föreslås ett tillkännagivande om att det nordiska samarbetet inom ramen för Scandiatransplant bör utvecklas på fler ställen i landet. Lagen (1995:831) om transplantation m.m. innehåller bestämmelser om ingrepp för att ta till vara bl.a. organ eller annat biologiskt material från en levande eller avliden människa för behandling av sjukdom eller kroppsskada hos en annan människa (transplantation) eller för annat medicinskt ändamål. beslutade i enlighet med utskottets förslag att tillkännage för regeringen som sin mening vad utskottet anfört om att regeringen skulle åter-komma till senast innan sommaruppehåll 2012 med en redovisning av en plan för vilka åtgärder som krävs i det fortsatta arbetet i syfte att förbättra tillgången på organ och vävnader för donation. Därmed bi-föll delvis respektive avslog ett antal motioner om detta (inga reservationer). I regeringens skrivelse 2016/17:75 skrivelser till regeringen – åtgärder bedömde regeringen att tillkännagivandet skulle vara slutbehandlat när en proposition med anledning av betänkandet Organdonation – En livsviktig verksamhet (SOU 2015:84) lämnades till . I skrivelse 2017/18:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anför regeringen bl.a. följande: Det är inte längre aktuellt med någon proposition baserad på befintligt underlag utifrån bl.a. betänkandet En livsviktig verksamhet (SOU 2015:84). Detta har kommunicerats med bl.a. i interpellationsdebatt där statsrådet angett bl.a. följande. Regeringen har nogsamt analyserat det underlag som utredningen om organdonation – en livsviktig verksamhet (SOU 2015:84) lämnade och kommit fram till att frågan kräver ytterligare utredning och överväganden. Enligt regeringen är problemen bl.a. kopplade till den grundlagsskyddade rättigheten att samtycka till den vård som ges. Det finns undantag när det handlar om att rädda liv, men detta undantag till samtycke avser patientens vård och liv. Undantaget gäller alltså inte i förhållande till någon annan vars organ kan rädda liv genom organdonation. Detta faktum tar inte utredningens förslag hänsyn till och därför är det inte möjligt att gå vidare med just dessa delar av utredningens förslag. En mer utförlig information angående de rättsliga aspekterna av förslagen, presenterades för socialutskottet vid en särskild föredragning i enlighet med överenskommelse mellan departementet och utskottet. Regeringen beslutade om ett uppdrag till att inrätta ett nationellt donationsfrämjande centrum. Regeringen förbereder tillsättande av en ny utredning om organdonation . Regeringen anser inte att skrivelse är slutbehandlad. Utskottet behandlade ett motionsyrkande om organdonation i betänkande 2015/16:SoU7 Hälso- och sjukvårdsfrågor. Utskottet hänvisade till beredningen av betänkandet Organdonation – En livsviktig verksamhet (SOU 2015:84) och ansåg att det inte fanns skäl att föreslå någon åtgärd från (s. 54, inga reservationer). följde utskottet (rskr. 2015/16:220). Bakgrund och pågående arbete Som nämnts ovan överlämnade Utredningen om donations- och transplantationsfrågor (S 2013:04) betänkandet Organdonation – En livsviktig verksamhet (SOU 2015:84) till . Utredningen föreslog bl.a. ett antal ändringar i lagen (1995:831) om transplantation m.m. Sedan utredningen remitterats och remissvaren behandlats beslutade regeringen om ett uppdrag till (S2018/00366/FS delvis). Enligt uppdraget ska inrätta ett nationellt donationsfrämjande centrum som ska utgöra en funktion inom myndigheten. Det nationella rådet för organ- och vävnadsdonation vid ska upphöra (dnr S2018/00363/FS). får genom en ändring i förordningen (2015:284) med instruktion för ett förtydligat uppdrag i frågor som rör donation. Det innebär att myndigheten ska ansvara för nationell samordning och spridning av kunskap när det gäller frågor om donation och transplantation av organ och vävnader. Myndigheten ska vidare ansvara för kunskapsstödjande insatser inom donations- och transplantationsområdet till hälso- och sjukvården, ansvara för att allmänheten får kontinuerlig information i donationsfrågor samt verka för ändamålsenliga möjligheter för enskilda att göra sin inställning känd. Centrumet inrättas i syfte att samla och stärka myndighetens arbete med donationsfrågorna under ett namn som blir tydligt i förhållande till såväl allmänheten som hälso- och sjukvården. Som en del i uppdraget ingår att redovisa plan för myndighetens donationsfrämjande arbete. Den delen av uppdraget ska redovisas . Uppdraget ska slutredovisas . Medicinska insatser som syftar till att främja donation av biologiskt material utsåg regeringen en särskild utredare med uppdraget att föreslå en ändamålsenlig och rättssäker ordning för donation av biologiskt material från människa och som bättre motsvarar behoven av organ och den höga donationsvilja som finns i (dir. 2018:22). Den särskilda utredaren ska utreda, analysera och lämna förslag som syftar till att medicinska insatser får ges till en levande människa för att möjliggöra donation efter att han eller hon har avlidit med beaktande av skyddet för den personliga integriteten. I uppdraget ingår att utreda, analysera och lämna förslag om – vilka medicinska insatser som kan komma i fråga att vidta på en levande människa i syfte att möjliggöra donation efter att han eller hon har avlidit, om det bör finnas begränsningar i vilka insatser som får vidtas och de får pågå – vad som ska gälla i fråga om en enskilds inställning till medicinska insatser som görs medan han eller hon är i livet och som syftar till att möjliggöra donation efter att han eller hon har avlidit – vad som ska gälla i fråga om närståendes inställning till medicinska insatser på en enskild som är i livet och som syftar till att möjliggöra donation efter att han eller hon avlidit. Utredaren ska i förekommande fall överväga och redovisa de olika alternativ till förslag som finns, väga för- och nackdelarna med de alternativa lösningarna mot varandra och därefter lämna de förslag på åtgärder och författningsändringar som utredaren bedömer är mest ändamålsenliga. Utredaren ska analysera hur förslagen förhåller sig till bl.a. skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp i 2 kap. 6 § regeringsformen. För varje förslag ska en rättslig och etisk analys redovisas. Utredaren får även lämna förslag på andra åtgärder och för-fattningsändringar som kan främja donation av biologiskt material, om utredaren ser att det finns ett behov av sådana åtgärder. Samtliga förslag ska innehålla nödvändiga konsekvensbeskrivningar. Uppdraget ska redovisas . finns hos och innehåller sekretessbelagda uppgifter om enskilda personers inställning till egen donation av organ och vävnader. Anmälan till donationsregistret lämnas av den enskilde själv, och sedan anmälan kommit in till registret skickas en bekräftelse till den anmälda personens folkbokföringsadress. Det är ett mycket begränsat antal personer inom hälso- och sjukvården (transplantationskoordinatorer) som kan ta del av uppgifter i donationsregistret. De får enbart söka uppgifter om personer som avlidit. Den personal vid som administrerar registret har också personlig behörighet att ta del av uppgifter i registret. All personal som hanterar uppgifterna i registret har tystnadsplikt. är en organisation för utbyte av organ mellan , , , , och . Scandiatransplant täcker ca 28,2 miljoner invånare och ägs av sjukhusen som sysslar med organtransplantation i medlemsländerna. Ungefär 2 000 patienter transplanteras inom Scandiatransplant. Svar på skriftlig fråga besvarade socialminister (S) en skriftlig fråga om kunskap om organdonation (fr. 2017/18:777). Ministern svarade följande: har frågat mig på vilket sätt jag ämnar säkerställa att regelverk efterlevs av vårdgivarna och därmed säkerställa att färre personer mister sina liv i väntan på donation. För efterlevnaden av regelverk inom hälso- och sjukvården gäller samma ordning för organdonation som för övriga delar av hälso- och sjukvården. Det är landstingen som ansvarar för att ge en god och säker vård och de ansvarar för utformningen av hur de organiserar sig för att uppnå det. Till det finns ett system med olika vägar för att framföra klagomål. Inspektionen för vård och omsorg ansvarar för tillsynen över hälso- och sjukvården och dess personal. Syftet med tillsynen är att granska att befolkningen får vård och omsorg som är säker, har god kvalitet och bedrivs i enlighet med lagar och andra föreskrifter. För att samla och stärka det donationsfrämjande arbetet i har regeringen givit i uppdrag att inrätta ett nationellt donationsfrämjande centrum. Regeringen anser att roll i den donationsfrämjande verksamheten på nationell nivå behöver förtydligas och förstärkas genom en särskild satsning 2018 och 2019. Förändringarna bör göras med utgångspunkt i utredningens förslag, vilka stöds av en majoritet av remissinstanserna. får genom en ändring i förordningen (2015:284) med instruktion för ett förtydligat uppdrag i frågor som rör donation. Det innebär att ska ansvara för nationell samordning och spridning av kunskap avseende frågor om donation och transplantation av organ och vävnader. Myndigheten ska vidare ansvara för kunskapsstödjande insatser inom donations- och transplantationsområdet till hälso- och sjukvården, ansvara för att allmänheten får kontinuerlig information i donationsfrågor samt verka för ändamålsenliga möjligheter för enskilda att göra sin inställning till donation känd. Centrumet inrättas i syfte att samla och stärka myndighetens arbete med donationsfrågorna under ett namn som blir tydligt i förhållande till såväl allmänhet som hälso- och sjukvården. ska redovisa myndighetens plan för det donationsfrämjande arbetet. Planen ska innehålla samtliga delar av myndighetens arbete som har relevans för att främja organdonation i samt myndighetens bedömning av vilken effekt insatserna kommer att få. Om ser behov av eventuella ytterligare åtgärder inom ramen för nuvarande regelverk, som skulle kunna leda till att fler donationer kan genomföras, ska myndigheten även redovisa dessa. Genom denna insats tror jag att donationsverksamheten i kommer att stärkas och föra med sig flera positiva följder, inte minst i form av en ökning av antalet . Det är av största vikt att stärka det donationsfrämjande arbetet. Utskottet noterar att regeringen, sedan man tagit emot och arbetat med utredningen – En livsviktig verksamhet (SOU 2015:8), funnit att frågan kräver ytterligare utredning och överväganden. I en interpellationsdebatt har socialminister kommunicerat detta med (ip. 2017/18:113) och anfört att problemen är kopplade till bl.a. den grundlagsskyddade rättigheten att samtycka till den vård som ges. Det finns undantag när det handlar om att rädda liv, men detta undantag till samtycke gäller patientens vård och liv och alltså inte i förhållande till någon annan vars organ kan rädda liv genom organdonation. Företrädare för informerade vidare utskottet , och då belystes särskilt de rättsliga aspekterna av utredningsförslaget. Utskottet noterar att regeringen därefter utsåg en särskild utredare med uppdraget att föreslå en ändamålsenlig och rättssäker ordning för donation av biologiskt material från människa, som bättre motsvarar behoven av organ och den höga donationsvilja som finns i . Av direktiven framgår att utredaren ska analysera hur förslagen förhåller sig till skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp i 2 kap. 6 § regeringsformen och att en rättslig och etisk analys ska redovisas för varje förslag (dir. 2018:22). Utskottet ser positivt på detta liksom på uppdraget till att inrätta ett nationellt donationsfrämjande centrum. Utredningsuppdraget ska redovisas . Mot denna bakgrund bör motionerna 2016/17:2138 (M), 2017/18:1936 (M) yrkande 2, 2017/18:2165 (M), 2017/18:3149 (M) yrkande 2, 2017/18:3281 (M), 2017/18:3651 (KD, M, C, L) yrkande 7 och 2017/18:3750 m.fl. (KD) yrkande 69 avslås. Även motion 2016/17:880 (S) bör avslås. Utskottet noterar det arbete som pågår inom ramen för Scandiatransplants verksamhet. Utskottet anser inte att det som föreslås i motion 2016/17:3222 (M) yrkande 19 ger skäl för ett initiativ från sida. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om organhandel. Jämför reservation 65 (V). I motion 2017/18:1986 av (M) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att kriminalisera organisering samt genomförande av ”organresor” till och andra länder där sådant förekommer. I motion 2016/17:1949 av (M) yrkande 2 föreslås ett liknande tillkännagivande. I motion 2016/17:811 av m.fl. (V) yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag om att göra det straffbart för svenska medborgare att handla med organ även utanför gränser. I motion 2016/17:243 av (MP) föreslås ett tillkännagivande om att se över möjligheter att bidra till att stoppa organskörden i . Motionären anser bl.a. att kravet på dubbel straffbarhet inte ska gälla för otillåten handel med organ. Bestämmelser om straff m.m. för handel med biologiskt material finns i 8 kap. 6 och 7 §§ lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. Här framgår att den som i vinstsyfte tar, överlämnar, tar emot eller förmedlar biologiskt material från en levande eller avliden människa eller vävnad från ett aborterat döms till böter eller fängelse i högst (6 §). Till samma straff döms den som använder eller tar till vara sådant material för transplantation eller annat ändamål trots insikt om att materialet tagits, överlämnats, tagits emot eller förmedlats i vinstsyfte. I ringa fall ska inte dömas till ansvar. Därutöver framgår att biologiskt material som varit föremål för brott enligt 6 § ska förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller utbytet av sådant brott (7 §). Av 2 kap. 2 § andra stycket följer ett krav på dubbel straffbarhet som innebär att svensk domstol kan döma för ett brott som begåtts utomlands endast om handlingen är kriminaliserad även där. Det finns dock undantag från kravet på dubbel straffbarhet; som exempel kan nämnas brotten människohandel och äktenskapstvång samt ett antal sexualbrott om dessa begåtts mot någon som är . Det finns inte något undantag från kravet på dubbel straffbarhet i lagen om genetisk integritet m.m. Svar på skriftlig fråga besvarade socialminister (S) en skriftlig fråga om lagstiftning mot organhandel (fr. 2016/17:1764). Ministern svarade bl.a. följande: har frågat mig om jag är beredd att ta initiativ till lagstiftning som kriminaliserar handel med organ? Svensk lagstiftning förbjuder att organ tas från en människa utan giltigt samtycke. Bestämmelserna om kriminalisering av viss hantering av organ finns dels i gällande människohandel, dels i speciallagstiftning som rör transplantation av organ från människa. Inom regi har en konvention mot organhandel beslutats . Konventionen mot handel med mänskliga organ är angelägen och ställer sig bakom dess syften. Konventionen har tillkommit för att skapa skyddslagstiftning för människor som på grund av ekonomisk utsatthet eller fattigdom ser möjligheten att donera organ mot ekonomisk ersättning. Så länge det råder brist på organ för donationer, finns dessvärre en marknad för denna typ av handel. Varje land som tillträder konventionen har sina olika nationella bestämmelser som rör organdonation, vilket gör att behovet av lagstiftning med anledning av den skiljer sig åt från land till land. Flera av de handlingar som enligt konventionen ska göras straffbara är redan kriminaliserade i . Jag avser dock att följa frågan framöver. besvarade utrikesminister (S) en interpellation om organhandel (ip. 2016/17:185). Ministern anförde bl.a. följande i sitt svar: har frågat mig vilka initiativ jag tagit för att för påtala det oetiska med organhandel samt vad jag avser att göra framöver för att få att upphöra med organhandel. ser allvarligt på de anklagelser som framförs angående så kallad organhandel i . införde kinesiska myndigheter förbud mot användande av organ från avrättade fångar. Uppgifter om att de nya reglerna kringgås förekommer dock. EU-kretsen följer noga utvecklingen i frågan. Regeringen ser med oro på situationen vad gäller kränkningar av mänskliga rättigheter i . Frågan är något som vi regelbundet tar upp i samtal med kinesiska företrädare, både bilateralt och genom EU. Inte minst är EU och dialog om mänskliga rättigheter en viktig plattform där bland annat frågan om organhandel har lyfts fram. Även dödsstraffet, inklusive transparens när det gäller statistik över antalet avrättade, har tagits upp. Det senaste mötet inom ramen för MR-dialogen var . Detta kommer att fortsätta att vara viktiga frågor i vår dialog med även framöver. Utskottet kan konstatera att det inte finns något undantag från kravet på dubbel straffbarhet när det gäller handel med organ, och det finns enligt utskottets mening inte tillräckliga skäl att föreslå ett initiativ i den delen. Vidare noterar utskottet utrikesminister interpellationssvar (ip. 2016/17:185) och det som sägs där om samtal som förs med kinesiska företrädare om mänskliga rättigheter och organhandel. Inte heller i denna del finns skäl för att föreslå något initiativ. Motionerna 2016/17:243 (MP), 2016/17:811 (V) yrkande 4, 2016/17:1949 (M) yrkande 2 och 2017/18:1986 (M) yrkande 2 bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om blodgivning. I motion 2017/18:2291 av (SD) yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att utreda en andra blodbank. Motionären anför att en sådan blodbank kan innehålla blod från sådana som önskat ge blod men nekats med dagens system, som följd av exempelvis utlandsvistelser eller dylikt. I de lägen då akut blodbrist finns kan detta testas och sedan eventuellt användas. Ett likalydande förslag återfinns i motion 2016/17:2920 av (SD) yrkande 3. I lagen (2006:496) om blodsäkerhet finns bestämmelser som syftar till att skydda människors hälsa när blod och blodkomponenter från människor hanteras för att användas vid transfusion eller tillverkning av läkemedel eller medicintekniska produkter. föreskrifter (SOSFS 2009:28) om blodverksamhet innehåller kompletterande föreskrifter till lagen (1995:831) om transplantation m.m. och lagen om blodsäkerhet. Författningen syftar till att med respekt för den enskilda människans integritet säkerställa att blod och blodkomponenter håller hög kvalitet och säkerhet för att förhindra att smitta eller sjukdom överförs vid användning på människor (transfusion). Utskottet anser inte att det som anförs i motionerna ger skäl att föreslå någon åtgärd från sida. Motionerna 2016/17:2920 (SD) yrkande 3 och 2017/18:2291 (SD) yrkande 4 bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om assisterad befruktning. I motion 2017/18:1668 av (MP) föreslås ett tillkännagivande om rätt till assisterad befruktning oavsett familjekonstellation. Enligt motionären bör lagen vara lika även för de människor som inte passar in på traditionella familjekonstellationer och tvåsamhet. Som exempel kan nämnas homosexuella manliga par och ensamstående oavsett kön som vill bilda familj med en eller två vänner. Assisterad befruktning är ett samlingsnamn på olika metoder för att behandla ofrivillig barnlöshet. Inom svensk hälso- och sjukvård kan assisterad befruktning utföras i form av dels insemination, dels befruktning utanför kroppen, s.k. in vitro-fertilisering (IVF) eller provrörsbefruktning. Bestämmelser om assisterad befruktning finns i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. Assisterad befruktning får utföras när kvinnan är ensamstående, gift, registrerad partner eller sambo. Om kvinnan är gift, registrerad partner eller sambo krävs att kvinnans make, maka, partner eller sambo har samtyckt till behandlingen. Bakgrund och pågående arbete Utredningen om utökade möjligheter till behandling av ofrivillig barnlöshet överlämnade delbetänkandet Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor (SOU 2014:29). Delbetänkandet låg till grund för den lagstiftning som möjliggör också för ensamstående kvinnor att genomgå assisterad befruktning. Under lagstiftningsarbetet framhöll , bisexuellas, transpersoners och queeras rättigheter (RFSL) i sitt remissvar att det borde ges utrymme för par som inte lever tillsammans, s.k. särbor, samt för personer som inte lever i en parrelation att gemensamt bli föräldrar genom assisterad befruktning. I proposition 2014/15:127 uttalade regeringen på s. 12–13 att förslaget bara avsåg ensamstående kvinnor. Inom ramen för lagstiftningsärendet var det därför inte möjligt att överväga frågan om utökade möjligheter till gemensamt föräldraskap genom assisterad befruktning. Utskottet ser positivt på att ensamstående kvinnor har möjlighet att genomgå assisterad befruktning. Det som anförs i motion 2017/18:1668 (MP) ger inte skäl att föreslå någon åtgärd från sida. Motionen bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om abort. Jämför särskilt yttrande 1 (KD). I partimotion 2017/18:3750 av m.fl. (KD) yrkande 78 föreslås ett tillkännagivande om att säkerställa upprätthållandet av gränsen för sena aborter. Motionärerna anför att abortlagstiftningen tar fasta på fostrets möjlighet att överleva och att det kommit till motionärernas kännedom att aborter gjorts i ett så sent skede att lagen riskerar att överträdas eller överträds. Motionärerna anser att lagstiftningen kan komma att behöva ses över. En liknande begäran finns i motion 2017/18:3866 av Skånberg (KD). I motion 2017/18:258 av och (båda C) föreslås ett tillkännagivande om att registrering av personuppgifter vid abort inte ska vara obligatoriskt. Ett likalydande yrkande finns i 2016/17:2626 av och (båda C). I motion 2017/18:482 av (S) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att se över abortlagstiftningen och angränsande lagstiftning för att ta till vara kvinnors intressen. I abortlagen (1974:595) anges att om en kvinna begär att hennes havandeskap ska avbrytas får en abort utföras om åtgärden vidtas före utgången av den 18:e havandeskapsveckan och den inte på grund av sjukdom hos kvinnan kan antas medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa (1 §). Efter utgången av den 18:e havandeskapsveckan får aborter utföras endast om ger kvinnan tillstånd till åtgärden. Ett sådant tillstånd får lämnas endast om synnerliga skäl finns för aborten. Tillstånd får inte lämnas om det finns anledning att anta att fostret är livsdugligt (3 §). Om det kan antas att havandeskapet på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa får lämna tillstånd till avbrytande av havandeskap efter utgången av den 18:e havandeskapsveckan och oavsett hur långt havandeskapet framskridit (6 §). Om en kvinna har begärt abort eller om det har uppkommit en fråga om avbrytande av havandeskapet enligt 6 § ska hon erbjudas stödsamtal innan åt-gärden utförs (2 §). Stödsamtal ska också erbjudas efter en abort eller ett avbrytande av havandeskap enligt 6 § (8 §).