bet · H501SoU22 · 2018-05-07 00:00:00 — Styrande principer inom hälso- och sjukvården och en förstärkt vårdgaranti Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till ändringar i hälso- och sjukvårdslagen och patientlagen. Regeringens förslag innebär att landstingen ska organisera hälso- och sjukvårdsverksamheten så att vården kan ges nära befolkningen. Om det är motiverat av kvalitets- eller effektivitetsskäl ska vården få koncentreras geografiskt. Vidare föreslår regeringen att vårdgarantin inom primärvården ska stärkas. är den formulerad så att den enskilde ska få besöka läkare. Enligt det nya förslaget ska den enskilde i stället inom garanteras en medicinsk bedömning av läkare eller annan legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet föreslår vidare ett tillkännagivande till regeringen. Enligt utskottet bör regeringen ta initiativ till att skapa en samlad definition av primärvårdens uppdrag och funktion med syfte att stärka patientens tillgång till en jämlik primärvård oavsett var i landet patienten bor och återkomma till med förslag. Utskottets förslag grundas på motionsyrkanden. Utskottet anser att bör avslå övriga motionsyrkanden. I betänkandet finns 16 reservationer (S, M, SD, MP, C, V, L, KD). I en reservation (S, MP, V) föreslås att inte ska göra något tillkännagivande till regeringen. Proposition 2017/18:83 Styrande principer inom hälso- och sjukvården och en förstärkt vårdgaranti. 15 yrkanden i följdmotioner. Cirka 20 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /16 och 2017/18. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Styrande principer inom hälso- och sjukvården och en förstärkt vårdgaranti 1.Regeringens lagförslag, punkt 1 (SD) 2.Regeringens lagförslag, punkt 1 (C) 3.Ytterligare förslag om vårdgarantin, punkt 2 (SD, C) 4.Ytterligare förslag om vårdgarantin, punkt 2 (KD) 5.Uppföljning av den förstärkta vårdgarantin, punkt 3 (M) 6.Uppföljning av den förstärkta vårdgarantin, punkt 3 (L) 7.Uppföljning av den förstärkta vårdgarantin, punkt 3 (KD) 8.Begreppet nära vård och primärvårdens uppdrag, punkt 4 (S, MP, V) 9.Styrande principer inom hälso- och sjukvården, punkt 5 (V) 10.Fast läkare eller vårdkontakt, punkt 6 (M) 11.Fast läkare eller vårdkontakt, punkt 6 (SD, C) 12.Fast läkare eller vårdkontakt, punkt 6 (L) 13.Prestationsbaserat statsbidrag för att korta vårdköerna, punkt 7 (M, C, L, KD) 14.Utvärdering och utvidgning av den nationella vårdgarantin, punkt 8 (M) 15.Utvärdering och utvidgning av den nationella vårdgarantin, punkt 8 (SD) 16.Utvärdering och utvidgning av den nationella vårdgarantin, punkt 8 (V) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motion från allmänna motionstiden /16 Motioner från allmänna motionstiden /18 Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), 2. lag om ändring i patientlagen (2014:821). Därmed bifaller proposition 2017/18:83 punkterna 1 och 2 samt avslår motionerna 2017/18:3983 av Per Ramhorn m.fl. (SD) och 2017/18:3989 av (C) yrkande 1. Reservation 1 (SD) Reservation 2 (C) Ytterligare förslag om vårdgarantin 2017/18:3987 av m.fl. (KD) yrkandena 2–4 och 2017/18:3989 av (C) yrkande 2. Reservation 3 (SD, C) Reservation 4 (KD) Uppföljning av den förstärkta vårdgarantin 2017/18:3987 av m.fl. (KD) yrkande 5, 2017/18:3988 av m.fl. (L) yrkande 2 och 2017/18:3990 av m.fl. (M) yrkande 2. Reservation 5 (M) Reservation 6 (L) Reservation 7 (KD) Begreppet nära vård och primärvårdens uppdrag ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör ta initiativ till att skapa en samlad definition av primärvårdens uppdrag och funktion med syfte att stärka patientens tillgång till en jämlik primärvård oavsett var i landet patienten bor och återkomma till med förslag och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3421 av m.fl. (M) yrkandena 7 och 10, 2017/18:3568 av m.fl. (M) yrkandena 9 och 10, 2017/18:3651 av m.fl. (KD, M, C, L) yrkande 3 och 2017/18:3987 av m.fl. (KD) yrkande 1. Reservation 8 (S, MP, V) Styrande principer inom hälso- och sjukvården 2017/18:2147 av m.fl. (S) yrkandena 1–3 och 2017/18:3982 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2. Reservation 9 (V) Fast läkare eller vårdkontakt 2017/18:3421 av m.fl. (M) yrkande 9, 2017/18:3568 av m.fl. (M) yrkande 8, 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 56, 2017/18:3988 av m.fl. (L) yrkande 1 och 2017/18:3990 av m.fl. (M) yrkande 3. Reservation 10 (M) Reservation 11 (SD, C) Reservation 12 (L) Prestationsbaserat statsbidrag för att korta vårdköerna 2017/18:3651 av m.fl. (KD, M, C, L) yrkande 1 och 2017/18:3990 av m.fl. (M) yrkande 1. Reservation 13 (M, C, L, KD) Utvärdering och utvidgning av den nationella vårdgarantin 2015/16:3226 av m.fl. (M) yrkande 52, 2017/18:802 av m.fl. (S) yrkande 4, 2017/18:1638 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkandena 24, 28, 53, 75 och 80, 2017/18:2940 av m.fl. (V) yrkande 2, 2017/18:3421 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2017/18:3568 av m.fl. (M) yrkande 2. Reservation 14 (M) Reservation 15 (SD) Reservation 16 (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (KD), (S), (M), (S), (M), (S), Per Ramhorn (SD), (M), (S), (C), (MP), (S), (SD), (L), (V), (S) och (M). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2017/18:83 Styrande principer inom hälso- och sjukvården och en förstärkt vårdgaranti, 15 yrkanden i följdmotioner och 22 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /16 och 2017/18. Regeringens förslag till riksdagsbeslut och förslagen i motionerna finns i bilaga 1. Lagförslagen finns i bilaga 2. I propositionen finns en redogörelse för ärendets beredning fram till regeringens beslut om propositionen. Propositionen är ett första steg i regeringens avsedda omstrukturering av hälso- och sjukvården där primärvården ska bli den tydliga basen och första linjen i hälso- och sjukvården. I propositionen görs bedömningen att alla vårdens intressenter och aktörer bör sträva åt samma håll i omstruktureringen av hälso- och sjukvården. En förflyttning bör ske från dagens sjukhustunga hälso- och sjukvård till en förstärkt första linjens hälso- och sjukvård. Grunden är en god och nära vård som tydligt utgår från patientens behov. I propositionen föreslår regeringen en ny bestämmelse i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) om att landstingen ska organisera hälso- och sjukvårdsverksamheten så att vården kan ges nära befolkningen. Om det är motiverat av kvalitets- eller effektivitetsskäl får vården koncentreras geografiskt. Vidare föreslås att vårdgarantin inom primärvården ska stärkas. är den formulerad så att den enskilde ska få besöka läkare. Enligt det nya förslaget ska den enskilde i stället inom garanteras en medicinsk bedömning av läkare eller annan legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal. Det är patientens behov som ska styra vilken yrkesgrupp hon eller han får träffa. Syftet är att använda så mycket som möjligt av den kompetens som finns inom primärvården för att på bästa sätt möta patienternas behov. Fördelarna med detta är att patienten snabbare får träffa någon med den kompetens man har störst behov av och att läkartid kan frigöras för de patienter som har behov av en läkare. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Styrande principer inom hälso- och sjukvården och en förstärkt vårdgaranti Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag och avslår motionsyrkanden om avslag och delvis avslag på propositionen. Vidare ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör ta initiativ till att skapa en samlad definition av primärvårdens uppdrag och funktion med syfte att stärka patientens tillgång till en jämlik primärvård oavsett var i landet patienten bor och återkomma till med förslag, och detta tillkännager för regeringen. bifaller därmed sex motionsyrkanden. Motionsyrkanden om styrande principer inom hälso- och sjukvården, fast läkare eller vårdkontakt, medicinsk bedömning inom primärvården, uppföljning av den förstärkta vårdgarantin och prestationsbaserat statsbidrag avslås. Jämför reservation 1 (SD), 2 (C), 3 (SD, C), 4 (KD), 5 (M), 6 (L), 7 (KD), 8 (S, MP, V), 9 (V), 10 (M), 11 (SD, C), 12 (L), 13 (M, C, L, KD), 14 (M), 15 (SD) och 16 (V). En god och nära vård Regeringen anför att propositionen är ett första steg i regeringens avsedda omstrukturering av hälso- och sjukvården där primärvården ska bli den tydliga basen och första linjen i hälso- och sjukvården. Utredningen utveckling för god och nära vård (S 2017:01) första delbetänkande God och nära vård – En gemensam färdplan och målbild (SOU 2017:53) utgör grunden för propositionen. Utredningen ska lämna ytterligare två betänkanden och 2019. I utredningens uppdrag ligger bl.a. att, i dialog med företrädare för samtliga landsting, myndigheter och andra berörda aktörer, utarbeta och presentera en nationell plan för primärvården för en ökad närhet till patienten. Regeringen anför i propositionen att hälso- och sjukvården i enligt flera olika internationella jämförelser uppnår medicinska resultat i världsklass. Ytterligare andra undersökningar, bl.a. från Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (Vårdanalys), visar emellertid att det också finns stora utmaningar t.ex. när det gäller tillgänglighet, kontinuitet och patienternas upplevelse av delaktighet. I betänkandet Effektiv vård (SOU 2016:2) anger utredaren att har ett sjukhustungt system som i mångt och mycket är uppbyggt utifrån att möta, diagnostisera och behandla patienter med akuta sjukdomstillstånd. Denna typ av insatser har hälso- och sjukvårdssystemet hanterat väl, men befolkningens behov har förändrats både på grund av den medicinska utvecklingen och förbättrade levnadsvillkor. Medellivslängden ökar och med ökande ålder drabbas fler av kroniska sjukdomar som de behöver hälso- och sjukvårdens hjälp att hantera . Dessutom ökar befolkningens storlek. Det nuvarande hälso- och sjukvårdssystemet bedöms framöver, enligt betänkandet Effektiv vård, inte förmå att använda de begränsade resurserna på ett tillräckligt effektivt sätt med bibehållen eller förbättrad vårdkvalitet. Om ska bibehålla och öka kvaliteten i hälso- och sjukvården, möta den demografiska utvecklingen och ha kontroll på kostnaderna i vården går det, enligt regeringen, inte att fortsätta att tillhandahålla vård och omsorg på samma sätt som . Givet de begränsade resurserna finns det ett behov av att i möjligaste mån effektivisera hälso- och sjukvårdens insatser och styra resurserna dit där de gör mest nytta för patienterna. Ett personcentrerat synsätt bygger på att se hela personens samlade vårdbehov. Primärvården är den vårdnivå som, tillsammans med delaktiga patienter, borde ha bäst förutsättningar att tillgodose det. I betänkandet Effektiv vård görs bedömningen att en förstärkning av primärvården är nödvändig och att det sannolikt är den enskilt viktigaste åtgärd som hälso- och sjukvården kan vidta för att minska ojämlikheten i hälsa bland befolkningen. Kommissionen för jämlik hälsa instämmer också i att en välfungerande primärvård är särskilt viktig för att åstadkomma en jämlik hälsa (SOU 2017:47). Personer med sämre socioekonomiska förutsättningar kontaktar enligt Vårdanalys primärvården i högre grad än befolkningen i övrigt. Att stärka primärvården så att den har förutsättningar att erbjuda en vård av högre kvalitet kan alltså särskilt komma att gynna dessa grupper och därigenom leda till en mer jämlik vård. Primärvården är också den del av hälso- och sjukvården som enligt utredningen borde ha bäst förutsättningar att se till personers samlade vårdbehov. Utredningen utveckling för god och nära vård har i betänkandet God och nära vård – En gemensam färdplan och målbild (SOU 2017:53) presenterat en färdplan för omstruktureringen som sträcker sig . Att förändra ett komplext system på ett hållbart sätt med bibehållen kvalitet behöver få ta tid. Många olika typer av förändringar behöver göras i många steg och i olika skeden. Det är avgörande att alla berörda aktörer förmår att samverka och att hålla engagemanget levande både på kort och på lång sikt. En gemensam målbild för en god och nära vård Regeringen bedömer att alla vårdens intressenter och aktörer bör sträva åt samma håll i omstruktureringen av svensk hälso- och sjukvård. En förflyttning bör ske från dagens sjukhustunga hälso- och sjukvård till en förstärkt första linjens hälso- och sjukvård. Grunden är en god och nära vård som tydligt utgår från patientens behov. Som anförts ovan kan vård och omsorg inte organiseras på samma sätt som , om ska bibehålla eller öka kvaliteten i hälso- och sjukvården, möta den demografiska utvecklingen och ha kontroll på kostnaderna. Det krävs en förändring av strukturen och sättet att organisera som utgår från patientens behov och möjlighet till patientmedverkan för att åstadkomma såväl ökad kvalitet som bättre tillgänglighet och effektivare resursutnyttjande. Hälso- och sjukvården behöver bli mer jämlik. Det måste finnas förutsättningar att använda bästa tillgängliga kunskap i varje patientmöte, möjlighet att följa upp medicinska resultat och möjlighet att i högre grad utnyttja digitaliseringens möjligheter för att förbättra kvalitet, effektivitet och tillgänglighet. Det svenska hälso- och sjukvårdssystemet behöver reformeras så att mer resurser styrs till de delar i systemet som har goda förutsättningar att hantera både närhet till patienter och komplexiteten i sjukdomstillstånd. En förstärkning av primärvården är nödvändig. För att primärvården ska kunna utgöra en verklig första linjens hälso- och sjukvård är det enligt regeringen mycket viktigt att utveckla och förstärka den. Detta krävs för att möta patienternas behov och uppnå en socialt och ekonomiskt hållbar hälso- och sjukvård med ökad kontinuitet och tillgänglighet. En starkare och mer tillgänglig primärvård kan avlasta sjukhusens akutmottagningar. Den önskade utvecklingen ställer nya krav på primärvårdens utformning och innehåll, där dagens ohälsoutmaningar måste få utrymme att tas om hand på ett annat sätt än . Ett nytt sjukvårdssystem med primärvården som tydlig bas måste också vara organiserat för att möta behovet av stärkt kontinuitet och tillgänglighet. I och med att mer vård ska bedrivas utanför sjukhusens väggar kommer det att behövas en förflyttning av kompetenser från akutsjukhusen ut till den nya nära vården. En av anledningarna till att tidigare försök till förstärkning av primärvården inte fallit så väl ut kan vara att behovet av denna kompetensförflyttning har underskattats. Sjukhusvårdens organisering är liksom läkarkåren uppbyggd utifrån olika medicinska specialiteter. Primärvård och övrig öppen vård behöver bli en mer attraktiv arbetsplats för läkare och annan personal med tydligare utvecklingsmöjligheter och karriärvägar. Det behöver finnas goda förutsättningar för att bedriva utbildning och forskning. Regeringen bedömer att det är viktigt att redan tidigt i detta omfattande omstruktureringsarbete enas om, och sluta upp bakom, en gemensam grundläggande målbild. Denna målbild kan sedan stegvis fördjupas och specificeras under arbetets gång. Svensk hälso- och sjukvårds utmaningar finns på många olika nivåer och områden, såväl inom styrning och ledning som inom verksamhet och administration. Därför krävs ett samordnat arbete som involverar många olika aktörer i riktning mot en gemensam målbild som vårdens olika intressenter och aktörer principiellt kan stå bakom. Engagemanget och uthålligheten från samtliga aktörer i systemet är avgörande. Det är nödvändigt om verkliga, hållbara förändringar ska kunna uppnås för hela befolkningen. Målbilden involverar två centrala begrepp: god vård och nära vård. God vård är en övergripande beskrivning av hur vården ska bedrivas för att uppfylla kraven i HSL. Vården ska enligt 5 kap. 1 § HSL särskilt vara av god kvalitet med en god hygienisk standard, tillgodose patientens behov av trygghet, kontinuitet och säkerhet, bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet, främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen och vara lätt tillgänglig. Begreppet god vård, i nuvarande och tidigare form, är inarbetat i sjukvårdens ledningssystem för kvalitet, reglerat i Ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete (SOSFS 2011:9) och ligger till grund för arbete med bl.a. nationella indikatorer för god vård. Nära vård är en term som används såväl i betänkandet Effektiv vård (”närvård”) som i arbetet hos flera av vårdens huvudmän, och som beskriver hur vården i allt större utsträckning förflyttas från byggnaden ”sjukhuset” och ut i andra vårdformer: till vårdcentral, hälsocentral, andra former av externt belägna specialistmottagningar, sjukstugor, mobila team, digitala lösningar eller patientens hem. Att vården är nära kan ibland innebära geografiskt nära, ibland kan närheten också åstadkommas med hjälp av tekniska och digitala lösningar. Enligt direktiven till utredningen utveckling för god och nära vård (S 2017:01) ska ett nationellt uppdrag för primärvården formuleras i ett kommande delbetänkande. Utredningen anger i det första delbetänkandet att en gemensam definition av begreppet nära vård kommer att formuleras i samband med detta. Styrande principer för vårdens organisation Regeringen föreslår i propositionen att landstingen ska organisera hälso- och sjukvårdsverksamheten så att vården kan ges nära befolkningen. Om det är motiverat av kvalitets- eller effektivitetsskäl, får vården koncentreras geografiskt. Regeringen bedömer att vården i första hand bör ges som öppen vård. I 5 § i den tidigare hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) angavs att det för hälso- och sjukvård som kräver intagning i vårdinrättning ska finnas sjukhus, att vård som ges under intagning benämns sluten vård och att annan hälso- och sjukvård benämns öppen vård. I betänkandet Effektiv vård kritiserades paragrafen för att vara föråldrad och bidragande till ett alltför sjukhuscentrerat hälso- och sjukvårdssystem. Utredningen ansåg bl.a. att lagstiftningen inte överensstämde med den inriktning av hälso- och sjukvårdssystemet som är mest effektiv ur ett resursperspektiv (SOU 2016:2 s. 357 f.). gäller i stället den nya hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), förkortad HSL. I denna lag har bl.a. bestämmelsen om att det ska finnas sjukhus placerats efter bestämmelsen om hur landstingen ska organisera primärvården (7 kap. 3 och 4 §§ HSL). Enligt regeringens mening utgår den nya HSL inte i samma utsträckning från sjukhusvårdens perspektiv. Det finns dock fortfarande ett behov av att i lag införa grundläggande styrande principer för hur vården bör organiseras, som ett stöd för att alla inblandade aktörer strävar åt samma håll i omstruktureringen av vården. Som konstateras ovan kräver en modern, jämlik, tillgänglig och effektiv vård att fokus skiftas från dagens sjukhustunga hälso- och sjukvård till en förstärkt första linjens hälso- och sjukvård. Enligt regeringen är det angeläget att i lagstiftningen markera den inriktning som eftersträvas. Regeringen bedömer således att det i lagstiftningen behövs en bestämmelse om att vården ska ges nära invånarna. Även i fortsättningen ska vården i första hand finnas fysiskt nära patienterna. I allt större utsträckning kommer dock vården framöver att distribueras via olika tekniska lösningar. Målsättningen med denna förändring är att åstadkomma en större flexibilitet, där patientens behov med större individuell utformning och anpassning kan tillgodoses av vården. Det finns tillfällen när vården av olika skäl inte kan finnas fysiskt nära alla i befolkningen utan behöver koncentreras geografiskt. Regeringen har presenterat förslag till ändringar i HSL som innebär en ny beslutsprocess för den högspecialiserade vården. Den nya processen ska fr.o.m. ersätta systemet med rikssjukvård och den nationella nivåstruktureringen av cancervården (prop. 2017/18:40, bet. 2017/18:SoU18, rskr. 2017/18:176). Det kan också finnas t.ex. budgetmässiga eller samhällsekonomiska skäl för en geografisk centralisering. Det finns en gräns för hur mycket vård som distribueras på ett visst sätt kan få kosta, jämfört med andra skattefinansierade behov. Detta är enligt regeringen svåra prioriteringar, där målkonflikter mellan olika perspektiv kan uppkomma och måste hanteras. Enligt regeringen behöver en bestämmelse om nära vård inte gälla exempelvis den kommunala hälso- och sjukvården, elevhälsovården eller den hälso- och sjukvård som ges med staten som huvudman eftersom den redan ges nära människor. Vidare bör bestämmelsen inte heller gälla inom privat verksamhet utan offentlig finansiering. Tillgängligheten i primärvården behöver öka Dagens vårdgaranti (0-7-90-90) Bestämmelser om vårdgarantin finns i 9 kap. HSL, 2 kap. 3 § patientlagen och 6 kap. hälso- och sjukvårdsförordningen (2017:80). Två av vårdgarantins fyra delar riktar sig mot primärvården. Landstingen ska garantera en kontakt med primärvården som patienten söker hjälp (0). Det kan ske via telefon eller genom besök. Landstingen ska också garantera ett läkarbesök inom primärvården. Om vårdgivaren bedömer att patienten behöver träffa en läkare, ska patienten få från det att han eller hon har tagit kontakt (7). De två övriga delarna av vårdgarantin rör besök och behandling i planerad specialiserad vård. Om man får en remiss till den planerade specialiserade vården, ska man få för besök (90) från det att remissen utfärdats. Om man sökt vård utan remiss, ska man få besöka en specialist från det att man sökt kontakt med den specialiserade vården. Efter beslut om behandling, t.ex. en operation, ska man få till detta (90). I dessa tidsfrister ska det inte räknas in tid då den enskilde av medicinska skäl inte kan ges vård, utnyttjar sin möjlighet att välja vård i ett annat landsting eller frivilligt avstår från vård. Om inte uppfyller besöksgarantin inom den specialiserade vården eller behandlingsgarantin, ska se till att patienten får vård hos en annan vårdgivare. Det kan vara inom det egna eller hos något annat landsting/region. Detta ska ske utan merkostnad för patienten. Man kan avstå från detta erbjudande och välja att vänta . Om man senare ångrar sig kan man alltid kontakta sin vårdgivare på nytt. Vårdgarantin börjar då gälla från detta datum. Vårdgarantin gäller inte för medicinsk service såsom laboratorie- och röntgenundersökning, utredningar och undersökningar, hjälpmedelsförsörjning med undantag av utprovning av hörapparater och återbesök. Av förarbetena till bestämmelserna om vårdgaranti i den förra hälso- och sjukvårdslagen (prop. 2009/10:67 s. 39 f.) framgår tydligt att vårdgarantin inte reglerar om vård ska ges eller vilken vård som kan komma i fråga. I stället är vårdgarantin i allt väsentligt en garanti som anger den tid som en patient längst ska behöva vänta för att få kontakt, besök eller behandling. Vårdgarantin för varje enskilt fall vilar på beslut av den medicinska professionen. I primärvården är det alltså en garanti om kontakt och besök inom . Av 9 kap. 3 § HSL framgår att landstingen ska rapportera in uppgifter om väntetider till en nationell databas. Denna rapporteringsskyldighet ska enligt 6 kap. 3 § hälso- och sjukvårdsförordningen fullgöras genom att landstingen lämnar uppgifter om väntetider till den nationella väntetidsdatabas som förs av SKL (). Varje landsting ansvarar för att uppgifter lämnas enligt de instruktioner och fastställda definitioner som tillhandahålls av SKL och är ansvarigt för att uppgifter som lämnas till databasen är aktuella, tillförlitliga och kvalitetssäkrade. Mätningen för väntetider till läkarbesök i primärvården genomförs respektive hösten. Det har tidigare riktats kritik mot den metod som använts för inrapportering av väntetider. Kritiken har framför allt gällt tillförlitligheten och hur representativ mätningen är mot bakgrund av att det varit känt när i tiden mätningarna skulle ske. På så sätt har vårdcentralerna haft möjlighet att planera sin verksamhet för att öka tillgängligheten under de specifika mätperioderna.