bet · H501KU20d3 · 2018-01-01 00:00:00 — Det här med är nämligen ett ständigt återkommande problem för oss. : Tack för frågan! Min uppfattning är nog att det fanns ett fungerande system både för att följa upp myndigheter och för att dokumentera information. Det framgår också av de svar som har lämnats av Närings- departementet att det finns utförligt vilka möten som har hållits. Sedan är det nog så i just det här ärendet att eftersom det är väldigt känslig information har det nog av det skälet varit mer återhållsamt med anteckningar och så vidare. Men jag har inte en bild av att det generellt är en organisa- tionskultur på som innebär att man har bristfällig dokumentation. Sedan är det ju så i alla organisationer, skulle jag vilja hävda, att det alltid finns förbättringsområden. Är det så att man upplever att det är svårt att få korrekt information är det naturligtvis någonting som departementet behöver ta till sig och säkerställa att man förbättrar de rutiner som man har. (V): I det här fallet är det uppenbart att bristen har varit informationen mellan statssekreterare och dig själv. Någonstans har informationen inte funkat, och det är där det har varit ett problem. Det finns inget problem generellt i departementet, eller? Det är statssekreterarproblem i förhållande till minister? Är det så jag ska tolka svaret? : Tack för frågan! Min uppfattning är att i det här fallet handlar det om att jag inte fick information av min statssekreterare när jag borde ha fått den, ja. Sedan kan man väl konstatera i det här ärendet att informationsöverföring generellt har varit ett problem. Delvis handlar det nog, återigen, om ärendets art – att det har varit väldigt känsliga uppgifter. Men jag skulle säga att det finns ett generellt … Därför är, också återigen, statsministerns initiativ väldigt välkommet därför att det finns … När man tittar tillbaka på det här ärendet ser man att det finns ett behov av att inte bara säkerställa att information lämnas i olika avseenden utan också säkerställa att mottagaren av informationen uppfattar vilken information det är som har överlämnats. Där kan jag se, så här när jag går tillbaka och tittar, att det i flera avseenden och flera kontakter inte har fungerat fullt ut. (L): Tack så mycket, , för att vi får möjlighet att med din hjälp reda ut det som har hänt här! är ju en ofta citerad tidning i det här mötet. Jag vill också gå tillbaka till det du säger där: ”Jag har inte fått rätt information vid rätt tillfälle, och det får jag ta på mig.” Hur menar du att du blir ansvarig för att du inte har fått rätt information vid rätt tillfälle? : Tack, ledamoten, för den frågan! Jag är ytterst ansvarig för det ansvarsområde som jag har fått som statsråd. Oavsett om det är jag personligen som har agerat på ett felaktigt sätt eller om det finns brister i organisationen har jag alltid det yttersta ansvaret. Det gäller naturligtvis även informationsöverföring. (L): Du är ju inte den enda i den här röran som antingen inte har fått information eller anser sig inte ha förstått att man har fått information. En regering agerar ju alltid som en grupp. Ni är en enhet. Tycker du kanske att ditt resonemang – som jag högaktar – borde föras av fler som har varit inblandade i Transportstyrelsefrågan? : Tack för frågan! Jag svarar på frågor om mitt agerande och på mitt ansvarsområde. Andra frågor som rör andras ansvarsområden kan med fördel ställas till andra personer. (L): Vilket naturligtvis ska göras. Tack så mycket! Statsministern insåg tydligen att det inte bara är på Transportstyrelsen som Han lovade då att det skulle göras en noggrann genomlysning av allt som har hänt. Har du fått några frågor inom ramen för den undersökningen? : Den kunskap jag har i det här ärendet är väl känd. Jag har naturligtvis haft samtal med både statsministern och andra om min bild av det inträffade. Något behov av att ytterligare utreda det ser jag inte vara för handen. (L): Statsministerns genomlysning, som han lyfte fram skulle ske, har alltså inte nått dig? : Tack för frågan! Så skulle jag kanske inte uttrycka det. Jag tänker att en genomlysning i första hand bör inrikta sig på att identifiera kunskapsluckor i ett skeende, och när det gäller min inblandning i det här uppfattar jag att det är väl känt både när jag fick information och vilka åtgärder jag vidtog och på annat sätt vilken min inblandning i det här har varit. Den delen är ju en del av genomlysningen. Något skäl att ställa ytterligare frågor om någonting som redan är väl … Skulle det vara så att det uppstår en fråga kring mitt agerande i något avseende eller skeende är jag naturligtvis beredd att svara på sådana frågor. Men jag utgår från att den information som finns i ärendet är tillräcklig. Ordföranden: Då har vi genomfört den första frågerundan. Vi fortsätter, och då tänkte jag ställa några frågor. Jag tänker så här: Du fick ju kännedom om problemen och satt kvar i regeringen till . Vi har ju varit inne lite grann på det här tidigare, men jag undrar om du skulle kunna berätta lite utförligare för oss hur du agerade för att hålla dig informerad om händelseförloppet i Transportstyrelsen, gärna ganska konkret. Vilka möten hade du, vilka personer talade du med, hur höll du dig informerad och vilka åtgärder vidtog du ? : Tack för den frågan! Det första som inträffade när jag fick informationen var att jag ganska snabbt insåg att inte kunde vara kvar i sin roll som generaldirektör eftersom det fanns en brottsmisstanke riktad mot henne. Det som inträffade då var att vi snabbt påbörjade processen med att skilja henne från det uppdraget och parallellt med det rekrytera en ersättare. Det här skulle naturligtvis ske så fort som möjligt, och det gjorde det också. Det var också en väldigt snabb kontakt mellan min statssekreterare och dåvarande statssekreteraren i Statsrådsberedningen , som också medförde att informationen nådde statsministern. Efter den rekryteringen hade framför allt min statssekreterare väldigt tät kontakt. Jag kan inte redogöra för exakt vilka möten, för jag har i första hand fått informationen via min statssekreterare. Vi hade naturligtvis daglig kontakt, och det här var ett ärende som vi – av uppenbara skäl, skulle jag säga – pratade om ofta och mycket. , som vi tillsatte först som vikarierande och som ordinarie generaldirektör, hade tät kontakt med framför allt statssekreteraren och departementet i övrigt. Jag träffade också vid ett antal tillfällen. Framför allt lyssnade vi på hans beskriv- ning av vilka åtgärder han vidtog. Det handlade bland annat om att göra ganska omfattande omorganisationer i ledningsgruppen, stärka säkerhetsorganisa- tionen och samarbeta väldigt nära med Säkerhetspolisen för att säkerställa att de skador som hade uppstått kunde minimeras så långt som möjligt. Jag kan inte redogöra för tidpunkter eller datum, men det var en tät kontakt, som vi naturligtvis alltid måste hålla rågången att regeringen inte har det operativa ansvaret för myndigheternas verksamhet, utan det har myndig- heterna. Men det var en väldigt tät kontakt för att försäkra oss om att myndig- heten gjorde det som myndigheten skulle göra och att den nya general- direktören framför allt vidtog de åtgärder som var nödvändiga. Ordföranden: du någon uppfattning om ungefär hur du träffade för att tala om de här frågorna? Var det säkerhets- problemen ni diskuterade då? : Jag vill helst inte uppge någon siffra, för det är lätt att det blir fel, men jag träffade vid ett flertal tillfällen , både i planerade möten och i olika sammanhang. här en fråga som dryftades vid samtliga de tillfällen då vi träffades, naturligtvis mer eller mindre konkret beroende på sammanhang. Jag tror att det var svar på frågan. Ordföranden: När du fick information sa du tidigare under utfrågningen här att det inte var helt självklart för dig vilka brister som kvarstod , till exempel vad gällde hot mot rikets säkerhet. När blev det tydligt för dig vilka brister som kvarstod? : Tack för frågan! Det här var, som jag har nämnt tidigare, väldigt känslig information. har inte ansvar för att göra säkerhetspolitiska bedömningar eller ha väldigt detaljerad kunskap om den typen av uppgifter som det handlar om. Här är det ju väldigt tydligt i lagstiftningen att det är myndigheten som har ansvar både för att känna till och skydda de uppgifter som är särskilt skyddsvärda, som myndigheten har under sig. Det gör att jag accepterade att jag inte fick en detaljerad kunskap om exakt vad som kunde ha läckt och exakt på vilket sätt. Jag vill också vara väldigt tydlig med att i den utsträckning det hade krävts att jag skulle röja sådana uppgifter här så hade den delen av utfrågningen fått ske under stängda former. Helt uppenbart för mig vad som hade hänt och hur det här hade uppstått blev det egentligen först när förundersökningen offentliggjordes och jag kunde ta del av den. Det kan man möjligen ha synpunkter på, men jag tror också att det fanns en väldigt stor respekt för att det naturligtvis även från andra håll fanns en stark önskan att inte ge vidare spridning åt känslig information än vad som var nödvändigt för frågans hantering. Detta accepterade jag. Ordföranden: begär naturligtvis inte att inför utskottet i en öppen utfrågning ska redovisa detaljer om vilken information det kan ha handlat om. Min fundering var mer att om ansvarigt statsråd får kännedom om allvarliga brister i en myndighet, känner man då inte ett ansvar för att ta reda på mer exakt vad problemen består i, vilka hot mot rikets säkerhet som kan ha uppstått och vilka brister i myndigheten som föreligger när man får informationen respektive senare under förloppet? Det var så jag tänkte: om statsrådet inte vill ha information om vilka brister som förelåg och i vilken takt de eventuellt åtgärdades. : Tack för frågan! Min uppfattning är att frågor som explicit rörde arten av frågor med bäring på rikets säkerhet hanterades i annat departement och av annan myndighet. För mig var det tydligt att det inte fanns något behov att ha en detaljerad kunskap om exakt vilka uppgifter det här rörde, vare sig för att vi skulle kunna säkerställa att myndigheten vidtog rätt åtgärder eller för att jag skulle kunna fatta rätt beslut. Den ordningen accepterade jag, eftersom jag också insåg att det här var frågor av en allvarlig karaktär. Jag skulle dock säga att det inte har gjort att inte rätt åtgärd har vidtagits, för där fanns självklart också kontakter med Säkerhetspolisen, och det var ju Säkerhetspolisen som tillsynsmyndighet som också ställde krav på vilka åtgärder Transportstyrelsen skulle vidta. Så länge vi fick signaler om att det arbetet fortlöpte fanns det ingen anledning att ställa väldigt detaljerade frågor om exakt vilka uppgifter som eventuellt skulle kunna vara röjda eller exakt i vilka system. Av respekt just för frågans känslighet ställde jag inte de detaljerade frågorna och anser kanske inte heller att jag borde ha gjort det. Ordföranden: Då frågar jag så här: Hur kunde veta att rätt åtgärder vidtogs om inte visste exakt vilka brister det var som skulle åtgärdas? : Tack för frågan! Genom att vi fick signaler att Säkerhets- polisen, som i det här ärendet var tillsynsmyndighet och som också gjorde de relevanta bedömningarna av skadan och av riskerna, upplevde att arbetet fortlöpte på ett tillfredsställande sätt och att de nödvändiga åtgärder som krävdes också vidtogs ansåg jag att jag kunde känna mig trygg med att arbetet fortlöpte på ett tillfredsställande sätt. Ordföranden: Men det var mer en abstrakt beskrivning på den nivån att det vidtas rimliga åtgärder och inte mer exakt vad de handlade om då? Jag tänker så här att om man inte vet exakt vad det är som pågår fanns det ju heller ingen möjlighet för statsrådet att driva på arbetet om det hade behövts. : Om vi hade fått signaler från Säkerhetspolisen att arbetet inte fortlöpte på ett för dem tillfredsställande sätt hade vi naturligtvis varit väldigt tydliga mot Transportstyrelsen om att vi förväntade oss att de fullt ut ska samarbeta med Säkerhetspolisen i det här ärendet. Några sådana signaler kom emellertid inte, och av det skälet drog vi slutsatsen att arbetet fortlöpte på ett tillfredsställande sätt. Det fanns ju också vid det laget upparbetade kanaler och ett långtgående samarbete mellan de här båda myndigheterna, vilket naturligtvis var helt avgörande för att rätt åtgärder skulle vidtas. Det man kan konstatera i sammanhanget var också att Säkerhetspolisen i ett tidigare skede hade synpunkter på att Transportstyrelsen inte fullt ut var samarbetsvilliga. Det var ju en av punkterna, kan man säga, vid det möte som ägde rum . Vid det tillfället hade myndigheten börjat samarbeta, men fanns det en synpunkt från om att det inte fullt ut fungerade. I den meningen menar jag nog att rätt åtgärder vidtogs. Ordföranden: Jag har bara ett par frågor till innan jag lämnar ordet vidare på detta tema. Det framgår av rapport att Transportstyrelsen beslutade sig för att omförhandla avtalet med för att föra in nya säkerhetskrav och för att säkerställa att hela leveransen skedde i med svensk säkerhetsklassad personal. Formellt inleddes projekt , med målsättning att teckna ett reviderat avtal med . Sedan drog detta ut så att ett reviderat tecknades först , alltså efter nästan ett halvårs omtag, så att säga. Kände till projekt och ambitionen om att förhandla fram ett nytt avtal med och att det sedan dröjde till juni? : Tack för frågan! Ja, det var en information som jag fick från den då ganska nytillträdda generaldirektören att det pågick ett sådant arbete och också fortlöpande hur det fortskred. Däremot blandade sig självklart varken jag eller departementet i övrigt i hur upphandlingen gick till. Men vi följde frågan i så måtto att vi visste att det drog ut och att det också berodde på att det både var väldigt kvalificerade uppgifter och väldigt komplexa frågor som behövde hanteras i det här avtalet. Vi hade alltså kännedom om och följde frågan men agerade självklart inte. Ordföranden: vidtog inga åtgärder för att skynda på processen när det blev klart att det här dröjde? Jag fick information om att arbetet fortlöpte och att det fanns en komplexitet i frågan som gjorde att själva avtalet drog ut . Jag fann ingenting som sa att Transportstyrelsen inte gjorde det de kunde för att det här skulle gå i land så snabbt som möjligt, och jag fann heller ingen anledning att skynda på det. Jag tror också att det hade varit ganska anmärkningsvärt om jag som statsråd direkt hade lagt mig i en fråga som handlade om en myndighets upphandling. Skånberg (KD): I en medieuppgift står det: ”Slutligen, , får ansvarig minister information om vad som hänt. , efter julhelgen, informerar hon statsminister .” Det du har nämnt i din inledning var att informationen till dig skedde . Vilken information fick du ? Var det bara något övergripande , eller vad handlade den informationen om? : Tack, ledamoten, för frågan! Det får du nog fråga journalisten, för jag känner inte igen det. Jag har inte fått någon information . Det är en felaktig uppgift. Jag fick information . Däremot är det möjligt att den som har skrivit den här artikeln har blandat ihop det, därför att statssekreterare , och jag tror också statssekreterare , fick en kort förhandsinformation – jag vågar inte redogöra för exakt datum – om att någonting var på gång. Jag fick informationen . Skånberg (KD): Förstår jag det rätt att din relativt nytillträdde statssekreterare och statsministerns statssekreterare får informationen , men det är ett glapp över hela julen mellan det och att du får informationen från din statssekreterare? : Tack för frågan! Som jag sa var inte det här en fullödig information, utan det var en information som innebar att det var någonting på gång. Det var inte av den karaktären att det egentligen fanns någon anledning att vidarebefordra den. Jag fick den fullständiga informationen om att det hade gjorts avsteg från gällande lagstiftning, att det fanns fara för kvalificerade skyddsidentiteter och att det fanns en brottsmisstanke riktad mot generaldirektören hade vare sig min statssekreterare, så som jag har uppfattat det, eller jag, definitivt, den kunskapen. Skånberg (KD): Du och din statssekreterare fick den fullständiga informationen , men han fick någon övergripande information innan årsskiftet. Hur kan han ha fått information om brott mot rikets säkerhet som inte var allvarlig? Hur kan man ge en information om den frågan som gör att en statssekreterare inte går till sitt statsråd? Vilka instruktioner hade han, om nu inte hans företrädare hade några instruktioner? : Tack för frågan! Hans företrädare hade instruktioner – inte uttryckta i skrift men definitivt var det tydligt uttryckt att jag ville ha information om sådant som jag behövde ha information om. Det fanns ingen tvekan kring det, så jag vet inte riktigt varifrån ledamoten har fått det påståendet. Vilken art denna information var av skulle jag föreslå att utskottet frågar statssekreteraren om, för jag fick inte informationen. Men jag har inte uppfattat att det var av sådan art att det fanns någon anledning att då informera vare sig mig eller någon annan. Det var så att säga en heads up om att det skulle komma information, och den fick jag . Det var också så att eftersom innehållet i den här informationen, som jag har nämnt tidigare, var av känslig karaktär var det olämpligt att dela den över telefon. Därför fick jag den informationen vid ett fysiskt möte. Då är det självklart så att jul- och nyårshelger och annat gör att det inte är lika täta fysiska kontakter under den tiden. Skånberg (KD): Bara för att undanröja alla frågetecken här frågar jag: Har jul- och nyårsledigheten spelat in i informationsöverföringen? Det handlar , men i alla fall. Har det brustit i informationsöverföringen på grund av julledighet? : Tack för frågan! Det är inte min bild. Jag fick informationen kort efter att statssekreteraren hade fått den. Möjligen hade tidsutdräkten kunnat vara ytterligare någon dag kortare. Men min uppfattning är inte att informationsöverföringen har lidit men till följd av julledighet. Skånberg (KD): Jag har en sista fråga om en annan medieuppgift. citerar direkt ur från . Det står: ”har själv sagt att hon har ansvar för Transportstyrelsen och hon fick inte den information som hon skulle ha haft. Det är en brist där, sade under presskonferensen.” Har före detta statsrådet anledning att opponera mot statsministern? Är det en brist eller inte? : Tack för frågan! Som jag sa i min inledning, och som jag har svarat på flera frågor, har jag samma bild som statsministern. (S): Jag vill bara ställa en sammanfattande fråga för att se om jag har uppfattat rätt. Det har funnits bristande kommunikation mellan din statssekreterare och dig, och det har lett till bristande kommunikation gentemot Statsrådsberedningen. Men den bristande kommunikationen har inte fått några negativa följder i det här fallet. Har jag uppfattat det rätt? : Tack för frågan! Den bristen fick den negativa konsekvensen att Statsrådsberedningen och därmed statsministern inte har fått relevant information i rätt tid från , om sådant som ligger inom ansvarsområde. Däremot har den informationsbristen inte lett till någon negativ inverkan på själva skadeläget eller på frågan som sådan. Men det är naturligtvis allvarligt om statsministern inte får tillgång till information i ett väldigt allvarligt ämne. Den borde ha lämnats i ett tidigare skede från Näringsdeparte- mentet och eventuellt från andra berörda departement som hade tillgång till informationen. (SD): Ordförande! Jag vill tacka för redogörelsen än så . En sak som före detta statsrådet har återkommit till är tids- pressen som har funnits . Kan du redogöra för när du fick en bild av att det fanns en tidspress? När fick du de uppgifterna första gången? upplevde du att det var så att ni led under tidspress? : Tack för frågan! Jag skulle tro att det var redan när jag gjorde ett verksamhetsbesök vid Transportstyrelsen; jag kan inte redogöra för datum för det. Då var den tidigare generaldirektören fortfarande kvar på sin post och redogjorde för det här stora projektet, eller snarare för båda de stora projekten. Det var som sagt två parallella processer. Redan då kunde vi se att framför allt stordatormigreringen var en stor och ganska svår uppgift och att det var något tidspressat. Men det var också väldigt tydligt, såväl vid det tillfället som vid senare tillfällen när jag kom i kontakt med frågan, att myndigheten uttryckte att man hade läget under kontroll och att man arbetade på för att säkerställa att man kunde genomföra det som planerat. Jag har inte fått en signal som säger: Det här går inte, Vi måste avbryta eller Det finns sådana problem förknippade med det här att vi behöver någon form av stöd. Den signalen har inte kommit från myndigheten, utan signalen har varit att man hanterar frågan och att det är tidspressat. Jag kan också tillägga att det är ingen annan än myndigheten själv som har skapat den tidspressen, genom att man från början satte en ganska snäv tidsram för projektets genomförande. Men jag har inte fått någon information som antyder att man inte klarar av uppdraget. (SD): Och statsrådet har ingen uppfattning om att man från regeringens sida, från , på något sätt drev på myndig- heten med att det var viktigt att arbetet fortskred snabbt? Vid minst tre tillfällen har dåvarande statssekreteraren , i alla fall enligt våra anteckningar, framfört vid möte med då- varande generaldirektören att det var viktigt att arbetet fortskred som han framförde den åsikten var ni medvetna om att de var under stark tidspress. Ser inte statsrådet någon risk för att det kan tolkas som att man lägger en extra börda eller ändå vill att myndigheten skyndar på, trots att man vet att det kan kräva stora åtaganden från myndigheten och även innefatta säkerhets- risker? : Tack för frågan! Det sista påståendet är inte korrekt. Vi har inte någon kunskap om att detta skulle kunna innebära några säkerhetsrisker. Det är ingen information som har lämnats. Och sambandet är snarare det motsatta, det vill säga att myndigheten framför att man jobbar under tidspress och att det här är ett stort projekt. Då är det framför allt – igen – migreringen av stordatorsystemet som är det projekt man pratar om. Den andra delen som handlar om it-driften har inte riktigt samma fokus. När myndigheten framför att man ser att det är ett arbete som sker under tidspress ställer departementet och i det här fallet statssekreteraren självklart frågan: Kommer ni att hinna klart ? Och på den frågan får han svaret: ”Ja”. Jag skulle inte uppfatta det som att departementet sätter ytterligare press, utan det man vill försäkra sig om är att man inte riskerar att hamna i ett läge där man står utan fungerande vägtrafikregister. Det hade naturligtvis varit en samhällsrisk. När det gäller att man ställer de frågorna skulle det snarare ha varit väldigt märkligt om man avstod från det, i det läge som man då hade fått klart för sig att myndigheten befann sig i. (SD): Det ges en något annan bild när vi läser vår tidslinje, som jag antar att före detta statsrådet också har fått ta del av. Det pratas där om diskussioner om nödvändigheten av att projektet fullföljs enligt plan. Det kan rimligtvis tolkas som att ändå uttryckte en önskan om att det var nödvändigt att det här projektet faktiskt fullföljdes enligt plan. Skulle det inte kunna uppfattas som att man helt enkelt begär av myndig- heten att de ska se till att skynda på det här arbetet? : Tack för frågan! Nej, så kan det inte uppfattas. Däremot är det helt riktigt att det har funnits en önskan från departementet om att säkerställa att myndigheten genomför projektet enligt plan. Annars hade risken nämligen varit att man hade stått utan fungerande vägtrafikregister. Hade myndigheten i det läget sagt: ”Vi kommer inte att klara av den här uppgiften, med mindre än att vi får stöd av regeringen av det ena eller andra slaget” hade man naturligtvis fått ett svar på en sådan signal.