bet · H501CU10 · 2018-02-21 00:00:00 — Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden som behandlas i betänkandet. Motionsyrkandena gäller bl.a. reklamationsrätten vid köp av varor, köp av levande djur, användarnas ställning i delningsekonomin, köp av varor i samband med hantverkstjänster samt betalningstider i näringslivet. 45 motionsyrkanden behandlas i förenklad ordning. I de fallen hänvisar utskottet till ställningstaganden som gjorts tidigare . I betänkandet finns fem reservationer (SD, C, V). Ett femtiotal yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /18. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Reklamationsrätten vid köp av varor Köp av levande djur Användarnas ställning i delningsekonomin Köp av varor i samband med hantverkstjänster Uppföljning av lagen om kollektivtrafikresenärers rättigheter Redovisning av beräknade koldioxidutsläpp vid köp av resor Motioner som bereds förenklat 1.Reklamationsrätten vid köp av varor, punkt 1 (C) 2.Köp av levande djur, punkt 2 (C) 3.Användarnas ställning i delningsekonomin, punkt 3 (V) 4.Köp av varor i samband med hantverkstjänster, punkt 4 (SD) 5.Betalningstider i näringslivet, punkt 7 (V) Motioner som bereds förenklat, punkt 8 (M, SD, C, V, L, KD) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /18 Utskottets förslag till riksdagsbeslut Reklamationsrätten vid köp av varor 2017/18:3686 av m.fl. (C) yrkande 47. Reservation 1 (C) Köp av levande djur 2017/18:946 av (C) yrkande 4, 2017/18:2811 av och (båda M) yrkandena 1–3 och 2017/18:2936 av (M). Reservation 2 (C) Användarnas ställning i delningsekonomin 2017/18:3598 av m.fl. (V) yrkande 6. Reservation 3 (V) Köp av varor i samband med hantverkstjänster 2017/18:3527 av (SD). Reservation 4 (SD) Uppföljning av lagen om kollektivtrafikresenärers rättigheter 2017/18:1406 av och (båda S). Redovisning av beräknade koldioxidutsläpp vid köp av resor 2017/18:2650 av (MP) yrkandena 1 och 2. 2017/18:1379 av (S) och 2017/18:3456 av m.fl. (V) yrkande 15. Reservation 5 (V) Motioner som bereds förenklat 2017/18:274 av och (båda C), 2017/18:611 av Lawen Redar (S), 2017/18:690 av m.fl. (S), 2017/18:787 av m.fl. (S), 2017/18:920 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2, 2017/18:984 av och (båda SD) yrkande 4, 2017/18:1571 av (SD), 2017/18:1701 av (MP) yrkandena 1–3, 2017/18:2294 av (SD) yrkandena 3 och 4, 2017/18:2540 av (KD) yrkande 1, 2017/18:2656 av (S), 2017/18:2660 av m.fl. (S), 2017/18:2661 av (S), 2017/18:2780 av m.fl. (MP), 2017/18:2852 av (C), 2017/18:2893 av (M), 2017/18:3079 av (M), 2017/18:3213 av m.fl. (M) yrkandena 2, 3, 17 och 18, 2017/18:3364 av (M) yrkande 3, 2017/18:3456 av m.fl. (V) yrkande 14, 2017/18:3536 av (SD), 2017/18:3579 av m.fl. (L) yrkandena 3, 5 och 7, 2017/18:3598 av m.fl. (V) yrkandena 1–5, 7, 10 och 11, 2017/18:3625 av m.fl. (KD) yrkande 23, 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 19, 2017/18:3686 av m.fl. (C) yrkande 46, 2017/18:3756 av m.fl. (C) yrkandena 1 och 8 samt 2017/18:3896 av och (båda SD) yrkande 9. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (KD), (M), (S), (M), (S), (SD), (M), (S), (C), (MP), (M), (S), (SD), (L), Nooshi Dadgostar (V), (S) och ClasGöran (S). I betänkandet behandlar utskottet ett femtiotal motionsyrkanden från allmänna motionstiden /18. Motionsyrkandena gäller bl.a. reklamationsrätten vid köp av varor, köp av levande djur, användarnas ställning i delningsekonomin, köp av varor i samband med hantverkstjänster samt betalningstider i näringslivet. 45 motionsyrkanden behandlas i förenklad ordning. I de fallen hänvisar utskottet till ställningstaganden som gjorts tidigare . Förslagen i motionerna finns i bilagan. Reklamationsrätten vid köp av varor Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att reklamationsrätten bör följa en vara. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 1 (C). m.fl. (C) anför i partimotion 2017/18:3686 att för att stödja återanvändning och vidareförsäljning av produkter som den enskilda inte längre behöver ska reklamationsrätten följa en vara i stället för att stanna hos den ursprungliga köparen. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 47). Konsumentköplagen (1990:932) gäller när en näringsidkare säljer en lös sak till en konsument. Enligt 23 § konsumentköplagen får köparen inte åberopa att varan är felaktig, om han eller hon inte lämnar säljaren meddelande om felet inom skälig tid efter det att köparen märkt eller borde ha märkt felet (reklamation). Meddelande som lämnas efter det att köparen märkt felet ska alltid anses ha lämnats i rätt tid. Reklamerar köparen inte från det att han eller hon har tagit emot varan, förlorar köparen rätten att åberopa felet, om inte annat följer av en garanti eller liknande utfästelse. Köplagen (1990:931) är tillämplig på köp mellan näringsidkare men även på köp mellan privatpersoner och när en privatperson säljer till en näringsidkare. Enligt 32 § köplagen får köparen inte åberopa att varan är felaktig, om köparen inte lämnar säljaren meddelande om felet inom skälig tid efter det att köparen märkt eller borde ha märkt felet (reklamation). Reklamerar köparen inte från det att han eller hon har tagit emot varan, förlorar köparen rätten att åberopa felet, om inte annat följer av en garanti eller liknande utfästelse. Kommissionen presenterade ett förslag till ett fullharmoniserande direktiv om vissa aspekter på avtal om försäljning av varor på nätet och annan distansförsäljning av varor, (KOM(2015) 635). Förslaget hade sin bakgrund i kommissionens meddelande om en digital inremarknadsstrategi för . Kommissionen presenterade ett ändrat förslag till direktiv om vissa aspekter på avtal om försäljning av varor, (KOM (2017) 637). I ändringsförslaget utvidgas tillämpningsområdet för det ursprungliga förslaget så att direktivet ska gälla vid både distans- och butiksköp. Syftet med ändringsförslaget är att åstadkomma samma köprättsliga regler när en näringsidkare säljer en vara till en konsument oavsett om det sker på nätet, i butik eller på annat sätt. Förslaget ska bidra till snabbare tillväxt på den inre marknaden och stärka konsumentskyddet. Det ändrade förslaget syftar till att skapa ytterligare fullharmoniserade regler på en hög konsumentskyddsnivå när det gäller avtal om försäljning av en vara mellan en näringsidkare och en konsument. Direktivförslaget ska ersätta det nuvarande minimiharmoniserande konsumentköpsdirektivet (1999/44/EG). Förslaget består av 24 artiklar och reglerar särskilt frågor om en varas avtalsenlighet och vilka påföljder konsumenten kan göra gällande vid bristande avtalsenlighet, dvs. när varan är behäftad med fel, och på vilket sätt konsumenten utövar dessa rättigheter. Som ett första steg har konsumenten rätt att inom skälig tid och utan väsentlig olägenhet få ett fel i varan avhjälpt eller omleverans från säljaren (artikel 9.1 och 9.2). Som ett andra steg har konsumenten rätt till prisavdrag eller hävning av avtalet om felet inte avhjälps eller inte kan avhjälpas genom reparation eller omleverans (artikel 9.3). I förslaget finns inte någon skyldighet för konsumenten att inom skälig tid reklamera ett fel. Konsumenten har enligt förslaget rätt att göra gällande felpåföljderna efter övergången av risken för varan från säljaren till konsumenten (artikel 14). Direktivförslaget förhandlas inom EU. I faktapromemorian om direktivförslaget (2017/18:FPM21) redovisar regeringen som preliminär svensk ståndpunkt bl.a. att regeringen i förhandlingarna avser att verka för fullharmoniserade, enhetliga och ändamålsenliga EU-regler på en hög konsumentskyddsnivå som näringsidkarnas intresse liksom hållbarhetsaspekter beaktas. Som redovisats ovan har kommissionen presenterat ett ändrat förslag till direktiv om försäljning av varor. Syftet med ändringsförslaget är att åstadkomma samma köprättsliga regler när en näringsidkare säljer en vara till en konsument oavsett om det sker på nätet, i butik eller på annat sätt. Förslaget innehåller bl.a. regler om vilka rättigheter konsumenten har om ett fel uppkommer och hur rättigheterna utövas. Direktivförslaget förhandlas inom EU. I faktapromemorian om direktivförslaget anför regeringen att den i förhandlingarna avser att bl.a. verka för att hållbarhetsaspekter beaktas. Utskottet anser att det pågående arbetet inte bör föregripas genom någon åtgärd från . Motionsyrkandet bör därför avslås. Köp av levande djur Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om köp av levande djur. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 2 (C). och (båda M) anser i motion 2017/18:2811 att det finns ett tydligt behov av att undanta köp av levande djur från konsumentlagstiftningen. Konsumentköplagen i sin nuvarande form är inte anpassad till köp av levande djur. Köprättens regler om fel i varan tar inte hänsyn till varor som under sin livstid förändras på ett sätt som inte alltid kan förutses. Motionärerna anför att beslutade om ett tillkännagivande i frågan (se nedan). Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om att införa ett moratorium när det gäller konsumentköplagens tillämplighet på levande djur regeringen tar fram ett lagförslag (yrkande 1). Vidare föreslås tillkännagivanden om att regeringen bör göra internationellt utvärderingsarbete som kommer ny svensk lagstiftning till del (yrkande 2) och att regeringen i arbetet med ny lagstiftning bör ta in erfarenheter från drabbade djurägare (yrkande 3). (M) anför i motion 2017/18:2936 att konsumentköplagen behöver anpassas och justeras när det gäller överlåtelser av hästar och eventuellt även andra levande djur. Motionären hänvisar till tillkännagivande och anser att regeringen bör påbörja en översyn av konsumentköplagen. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. I motion 2017/18:946 yrkande 4 föreslår (C) ett tillkännagivande om att göra en översyn av konsumentlagstiftningen så att regler om försäljning av hästar och övriga levande djur skiljs från regler om försäljning av andra varor. Köplagen (1990:931) är tillämplig vid köp av lös egendom, dvs. all egendom som inte är fast egendom. Konsumentköplagen (1990:932) är tillämplig vid köp av lösa saker. Med lösa saker avses vanligen fysiska föremål som är flyttbara. Till lös egendom och lösa saker räknas även djur. Vid köp av djur ska således köplagens och konsumentköplagens regler om t.ex. fel på varan tillämpas. Konsumentköplagen gäller när en näringsidkare säljer en lös sak till en konsument. Konsumentköplagen är i huvudsak tvingande till köparens (konsumentens) förmån. Lagen gäller inte vid köp mellan privatpersoner. En vara ska enligt 16 § konsumentköplagen anses felaktig bl.a. om den avviker från vad som avtalats eller om den i något annat avseende avviker från vad köparen med fog kunnat förutsätta. Frågan om varan är felaktig ska enligt 20 § konsumentköplagen bedömas med hänsyn till varans beskaffenhet när den avlämnades. Säljaren ansvarar för fel som har funnits även om felet visar sig först . Den köprättsliga utgångspunkten är att det är köparen som har bevisbördan för att ett fel föreligger och att felet fanns när varan avlämnades. En särskild presumtionsregel finns i 20 a § konsumentköplagen. Ett fel som visar sig efter det att varan avlämnades ska anses ha funnits vid avlämnandet, om inte annat visas eller detta är oförenligt med varans eller felets art. Regeln innebär att om konsumenten efter köpet lägger fram tillräckligt stark bevisning för att ett fel i varan ska anses föreligga och att felet visade sig, dvs. rent faktiskt uppenbarade sig, inom sexmånadersfristen, ska felet presumeras ha funnits vid avlämnandet. För att undgå ansvar ska näringsidkaren bevisa att felet inte fanns för avlämnandet utan har uppkommit senare, dvs. att det orsakats av eller beror på en handling eller en underlåtelse som är hänförlig till en tidpunkt efter varans leverans. Bestämmelsen i 20 a § infördes i konsumentköplagen 2002 och genomför artikel 5.3 i direktivet (1999/44/EG) om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier (konsument-köpsdirektivet). Konsumentköpsdirektivet är ett s.k. minimidirektiv. Det innebär att medlemsstaterna får bestämma ett starkare skydd för konsumenterna än det som direktivet ger. De nationella reglerna får däremot inte ge konsumenterna ett sämre skydd. beslutade , i enlighet med utskottets förslag, om ett tillkännagivande om att regeringen både nationellt och inom EU bör initiera överväganden om huruvida reglerna i konsumentköplagen för köp av levande djur är ändamålsenligt utformade (bet. 2016/17:CU12, rskr. 2016/17:209). Som tidigare redovisats i avsnittet Reklamationsrätten vid köp av varor har kommissionen presenterat ett ändrat förslag till direktiv om vissa aspekter på avtal om försäljning av varor, (KOM (2017) 637). Det ändrade förslaget syftar till att skapa ytterligare fullharmoniserade regler på en hög konsument-skyddsnivå när det gäller avtal om försäljning av en vara mellan en näringsidkare och en konsument. Förslaget ska ersätta det nuvarande minimiharmoniserande konsumentköpsdirektivet (1999/44/EG). Förslaget omfattar köp av levande djur. Direktivförslaget innehåller bl.a. regler om vilka rättigheter konsumenten har om ett fel uppkommer och hur rättigheterna utövas. I förslaget föreslås att fel som uppkommer från avlämnandet ska presumeras ha varit ett ursprungsfel, om inte felet är oförenligt med varans eller felets natur (artikel 8.3). Direktivförslaget förhandlas inom EU. Statsrådet anförde följande som svar på en skriftlig fråga (fr. 2017/18:568) om på vilket sätt hon och regeringen agerar på EU-nivå för att regelverket vid köp av levande djur ska förändras och bli mer ändamålsenligt. Det är viktigt att vi har ändamålsenliga konsumentköpsregler i . Att köpa och sälja varor ger tillväxt, bidrar till sysselsättningen och tillgodoser människors behov. En förutsättning för detta är att det råder en god balans mellan konsumenters och näringsidkares intressen. har tillbaka kontakt med främst häst-näringens företrädare som redovisat sin problembeskrivning. Frågan om hur konsumentlagstiftningen fungerar på köp av levande djur är alltså en fråga som jag och regeringen är uppmärksam på. Det finns enligt min mening inte något enkelt sätt att lösa det som näringsidkare upplever som problem vid försäljning av levande djur utan att försämra skyddet för konsumenterna. Det tillkännagivande som beslutat innebär ”att regeringen både nationellt och inom EU bör initiera överväganden om huruvida reglerna i konsumentköplagen för levande djur är ändamålsenligt utformade”. Ordvalet i tillkänna-givandet avspeglar att även har insikt i komplexiteten i denna fråga. Regeringen verkar generellt för ett konsumentskydd som på en gång är både högt och balanserat. Kommissionen presenterade så sent som ett ändrat förslag till direktiv om konsumentköp av varor. Direktivet omfattar, liksom tidigare, köp av levande djur. har redan i de inledande förhandlingarna av förslaget tagit upp att frågan om köp av levande djur är något som bör uppmärksammas i de fortsatta diskussionerna. presenterade kommissionen ett ändrat förslag till direktiv om försäljning av varor. Förslaget omfattar köp av levande djur. Det föreslagna fullharmoniserande direktivet ska ersätta det nuvarande konsumentköpsdirektivet. I direktivförslaget föreslås bl.a. att ett fel som uppkommer från avlämnandet ska presumeras ha varit ett ursprungsfel, om inte felet är oförenligt med varans eller felets natur. Direktivförslaget förhandlas inom EU. Statsrådet uppgav i ett frågesvar att i de inledande förhandlingarna om direktivförslaget tagit upp att frågan om köp av levande djur är något som bör uppmärksammas i de fortsatta diskussionerna. Vidare har kontakt med främst hästnäringens företrädare som redovisat sin problembeskrivning. Utskottet anser att resultatet av det pågående arbetet nu bör avvaktas. Utskottet är därför inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena. Motionsyrkandena bör avslås. Användarnas ställning i delningsekonomin Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att ytterligare utreda frågan om ett stärkt konsumentskydd i delningsekonomin. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 3 (V). I kommittémotion 2017/18:3598 anser m.fl. (V) att det är nödvändigt att säkerställa att konsumentskyddet i delningsekonomin utvecklas. Enligt motionärerna bör frågan om ett stärkt konsumentskydd i delningsekonomin utredas ytterligare. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 6). Utredningen om användarna i delningsekonomin Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att • göra en beskrivande kartläggning av olika modeller som möjliggör eller underlättar transaktioner där privatpersoner säljer, hyr ut, lånar ut eller ger bort materiella eller finansiella tillgångar, samäger eller samnyttjar sådana tillgångar eller erbjuder tjänster • analysera olika användares roller och rättsliga ställning vid sådana transaktioner • resonera kring om befintlig lagstiftning är ändamålsenlig eller om det finns eventuella behov av författningsändringar, såväl nationellt som inom EU, framför allt i fråga om förmögenhetsrätt, konsumenträttsliga delar av marknadsrätten, produktsäkerhet, tillsyn och tvistlösning • bedöma om det finns behov av andra åtgärder för att främja en positiv utveckling, exempelvis när det gäller information eller samarbete mellan olika samhällsaktörer. Utredaren skulle inte resonera kring behov av författningsändringar vad avser den arbetsrättsliga regleringen. Utredaren skulle inte heller lämna författningsförslag och inte heller föreslå någon ny myndighet. Utredningen, som antog namnet Utredningen om användarna i delningsekonomin, överlämnade betänkandet Delningsekonomi – På användarnas villkor (SOU 2017:26). I utredningen används begreppet delningsekonomi för att beteckna den del av ekonomin där privatpersoner ger varandra tillgång till underutnyttjade resurser, egendom såväl som tjänster, mot eller utan betalning. Detta kan ske med hjälp av digitala plattformar eller via analoga forum. Gemensamt är dock att resurserna ska kunna delas med användare bortom den egna bekantskapskretsen. Enligt den användar-undersökning som utredningen låtit genomföra har av befolkningen använt delningsekonomiska tjänster . De flesta av dem har enbart använt tjänsterna enstaka gånger. En klar majoritet, , av de som deltagit i delningsekonomin anger att de har övervägande positiva erfarenheter. Ungefär en fjärdedel av de som på något sätt deltagit i delningsekonomin har upplevt någon typ av problem eller störning i relationen med andra användare. De allra flesta i denna grupp, , har bara upplevt problem . Utredningen gör bl.a. följande bedömningar. Utredningen har bl.a. konstaterat att det såväl bland plattformsaktörer som bland erfarna användare finns ett motstånd mot att lagreglera delningsekonomin eller de transaktioner som sker i den. Mot den bakgrunden, och då utredningens användarundersökning inte indikerat användarproblem av den typ som kan motverkas med lagstiftning i användarrelationen, finner utredningen inte skäl att nu föreslå att sådan lagstiftning ska övervägas eller utredas närmare. Vid en samlad bedömning, och mot bakgrund av det starkt begränsade antalet erfarenheter av problem och tvister i delningsekonomiska transaktioner, finner utredningen att det inte nu finns skäl att resonera om författningsändringar i de delar som avser relationen mellan användarna i delningsekonomin. Utredningen anför vidare att relationen mellan användare och plattform i regel är ett konsumentförhållande vars tjänsteinnehåll kan variera från fall till fall. Det betyder att konsumenträtten gäller i tillämpliga delar för plattformens åtagande mot enskilda konsumenter. Dessutom kan den marknadsrättsliga konsumentskyddslagstiftningen, såsom lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, marknadsföringslagen, e-handelslagen och pris-informationslagen tillämpas. Utredningen har dock inte funnit något fall där det marknadsrättsliga regelverket använts i delningsekonomin. Däremot har utredningen noterat t.ex. avtalsvillkor och informationsbrister som sannolikt kan prövas enligt de marknadsrättsliga reglerna. Utredningen menar att det finns skäl att inleda en särskild och samlad tillsynsinsats när det gäller efterlevnaden av det marknadsrättsliga regelverket bland företagen i delningsekonomin. Innan så skett saknas det enligt utredningens mening anledning att närmare överväga ny eller förändrad lagstiftning. Utgångspunkten torde vara att regelverket, innan annat visats, är lika ändamålsenligt för att reglera de delningsekonomiska plattformarnas marknadsbeteende som t.ex. när det gäller företag inom e-handeln eller andra webbaserade tjänster som riktar sig till enskilda konsumenter. Utredningen har i användarledet identifierat hinder mot en tillväxt av delningsekonomin i som i första hand kan relateras till osäkerheter i stora delar av befolkningen om gällande rättsregler, partsförhållanden, tillgång till tvistlösning och plattformarnas ställning. Detta leder, enligt utredningens mening, till slutsatsen att det krävs någon typ av tillkommande, trygghetsskapande åtgärder och funktioner, om delningsekonomin ska kunna växa och etablera sig utanför kretsen av nyfikna, socialt intresserade och något riskbenägna ”early adopters”. Sådana åtgärder bör vara av flera slag. Det är enligt utredningen i första hand en utmaning för de företag och organisationer, som tillhandahåller delningsekonomiska plattformar. Vidare anför utredningen att om staten anser att en positiv utveckling av delningsekonomin är önskvärd, innebär det att vissa väl avvägda statliga åtgärder bör övervägas för att förtydliga användarnas ställning i delningsekonomin. Det handlar bl.a. om att följa utvecklingen och samla mer kunskap. Vidare bör staten svara för att användare, och potentiella användare, av delningsekonomiska tjänster har tillgång till oberoende information och vägledning. Utredningen har också övervägt behovet av enkel och billig tvistlösning i delningsekonomin och funnit att det finns ett sådant behov. Vidare konstaterar utredningen att egenåtgärder i många fall varit ett lämpligt sätt att förbättra marknaders funktionssätt. Utredningen föreslår att får i uppdrag att i samråd med berörda myndigheter och organisationer, såsom , sektorsmyndigheter och försäkringsbranschen, inom ramen för Hallå konsument och informera om vad delningsekonomi innebär och risker och möjligheter med delningsekonomiska transaktioner samt att ge individuell vägledning till användare i samband med sådana transaktioner. Det finns också skäl att rikta information till företag som driver delningsekonomiska plattformar om lagstadgade rättigheter och skyldigheter. Sådan information bör förmedlas via egen webbplats. Utredningen konstaterar att delningsekonomin ännu är i ett tidigt skede i och att erfarenheterna i befolkningen är starkt begränsade. Det gäller i synnerhet i fråga om svårigheter och problem som kan motverkas med lagstiftning. Mot den bakgrunden föreslår utredningen att i samarbete med , och i samråd med andra berörda myndigheter, får i uppdrag att följa hur delningsekonomin utvecklas i ett användarperspektiv, överväga insatser som kan förtydliga användarnas ställning i delningsekonomin samt rapportera resultaten till regeringen. Utredningsbetänkandet har remissbehandlats. I budgetpropositionen anförde regeringen bl.a. följande. Delningsekonomin, där privatpersoner, ofta via webbplattformar och mobilappar, kan hyra, hyra ut, byta eller låna tillgångar av varandra, har varit föremål för en hel del uppmärksamhet . Regeringen tillsatte 2016 en utredning för att få en kartläggning och analys av användarnas villkor. Förslagen i betänkandet Delningsekonomi på användarnas villkor (SOU 2017:26) och remissinstansernas synpunkter kommer att analyseras och beaktas bl.a. i samband med arbete utifrån översynen av konsumentskyddsregelverket inom EU (prop. 2017/18:1, utg.omr. 18, s.72).