bet · H501JuU29 · 2018-05-17 00:00:00 — En ny sexualbrottslagstiftning byggd på frivillighet Utskottet föreslår att antar regeringens förslag till ändringar i och i . Syftet är att tydliggöra att varje människa har en ovillkorlig rätt till personlig och sexuell integritet och sexuellt självbestämmande. Förslagen innebär bl.a. följande: • Gränsen för straffbar gärning ska gå vid om deltagandet i en sexuell aktivitet är frivilligt eller inte. Det ska inte längre krävas att gärningsmannen har använt sig av våld eller hot, eller utnyttjat offrets särskilt utsatta situation, för att kunna dömas för t.ex. våldtäkt. • Det införs ett särskilt oaktsamhetsansvar för vissa allvarliga sexualbrott. • Minimistraffet för grov våldtäkt och grov våldtäkt mot barn höjs från fängelse till fängelse . • Vid bedömningen av om bl.a. ett våldtäktsbrott är grovt ska det särskilt beaktas om gärningsmannen med hänsyn till offrets låga ålder visat särskild hänsynslöshet eller råhet. • Det straffrättsliga skyddet vid sexualbrott mot barn stärks vid oaktsamhet hos gärningsmannen i fråga om barnets ålder. • När en förundersökning om ett sexualbrott har inletts eller återupptagits ska anmälan om målsägandebiträde göras , om det inte är uppenbart att målsäganden saknar behov av ett sådant biträde. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet föreslår även två tillkännagivanden till regeringen. Förslagen rör i korthet följande frågor: • Straffminimum för våldtäkt av normalgraden bör höjas från fängelse till fängelse . • Straffskalan för köp av sexuell handling av barn bör skärpas dels genom att minimistraffet höjs från böter till fängelse i lägst , dels genom att maximistraffet höjs från fängelse till fängelse . I betänkandet finns fyra reservationer (SD, C, KD, - ). Proposition 2017/18:177 En ny sexualbrottslagstiftning byggd på frivillighet. Tre yrkanden i följdmotioner. Cirka 20 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /18. Utskottets förslag till riksdagsbeslut En ny sexualbrottslagstiftning byggd på frivillighet Köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn m.m. 1.Bristande frivillighet som gräns för straffansvar och ett oaktsamhetsrekvisit, punkt 3 (KD) 2.Översyn av 6 kap. , punkt 5 (SD, -) 3.Brottsrubricering, punkt 6 (C) 4.Internetbaserade sexualbrott, punkt 7 (C) 1.Bristande frivillighet som gräns för straffansvar och ett oaktsamhetsrekvisit, punkt 3 (M, C) 2.Bristande frivillighet som gräns för straffansvar och ett oaktsamhetsrekvisit, punkt 3 (V) 3.Skärpt straff för våldtäkt m.m., punkt 4 (SD, -) 4.Skärpt straff för våldtäkt m.m., punkt 4 (V) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /18 Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut En ny sexualbrottslagstiftning byggd på frivillighet godtar det utskottet anför om regeringens förslag till lag om ändring i i de delar det avser 27 kap. 20 d §. Därmed bifaller proposition 2017/18:177 punkt 2.1 i denna del. antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i i den mån lagförslaget inte omfattas av vad utskottet föreslagit ovan. Därmed bifaller proposition 2017/18:177 punkterna 1 och 2.1 i denna del. Bristande frivillighet som gräns för straffansvar och ett oaktsamhetsrekvisit 2017/18:1032 av (KD) yrkande 4, 2017/18:1106 av (S), 2017/18:2840 av och (båda C) yrkande 1, 2017/18:3433 av (M), 2017/18:3604 av m.fl. (V), 2017/18:3625 av m.fl. (KD) yrkande 25 och 2017/18:3867 av m.fl. (KD) yrkande 8. Reservation 1 (KD) Skärpt straff för våldtäkt m.m. ställer sig bakom det som utskottet anför om att höja straffminimum för våldtäkt av normalgraden från fängelse till fängelse och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4125 av m.fl. (M, L, C, KD) och 2017/18:170 av (SD), 2017/18:1130 av (M), 2017/18:2986 av (M) yrkande 2, 2017/18:3438 av (M), 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 18 och 2017/18:4115 av och (SD, -) yrkande 1. Översyn av 6 kap. 2017/18:4115 av och (SD, -) yrkande 2. Reservation 2 (SD, -) 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 29. Reservation 3 (C) 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 34. Reservation 4 (C) Köp av sexuell handling av barn ställer sig bakom det som utskottet anför om att straffskalan för köp av sexuell handling av barn bör skärpas dels genom att minimistraffet höjs från böter till fängelse i lägst , dels genom att maximistraffet höjs från fängelse till fängelse , och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:278 av och (båda C) yrkande 4 och 2017/18:880 av och (SD, -) yrkande 16, 2017/18:2358 av (SD) yrkande 2 och 2017/18:3867 av m.fl. (KD) yrkande 9. Köp av sexuell tjänst m.m. 2017/18:278 av och (båda C) yrkande 2, 2017/18:599 av (S) och 2017/18:2358 av (SD) yrkande 1. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (M), (S), (C), (M), (S), (SD), (L), (V), (KD), Lawen Redar (S), (S), (-), (MP) och (S). I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2017/18:177 En ny sexualbrottslagstiftning byggd på frivillighet. I propositionen föreslår regeringen ändringar i och i . Det kan nämnas att har tillkännagett för regeringen dels att det för våldtäkt bör införas en lagstiftning som tydligare än baserar sig på frivilligt deltagande samt ett oaktsamhetsbrott, dels att det bör införas ett nytt brott, grovt sexuellt ofredande (bet. 2016/17:JuU16 punkt 10 respektive 12, rskr. 2016/17:211). Den formella behandlingen av propositionens förslag till ändring i 27 kap. 20 d § kommer att äga rum inom ramen för utskottets beredning av proposition 2017/18:123 Det straffrättsliga skyddet mot människohandel och människoexploatering. Paragrafen är också föremål för ändringsförslag i den propositionen. Vidare har civilutskottet vid beredningen av proposition 2017/18:200 En ny lag om företagshemligheter en ändring i paragrafen samt har överlämnat till justitieutskottet att föreslå en sådan ändring. planerar att fatta beslut i samtliga ärenden . Överlämnandet har gjorts för att uppnå en lagteknisk samordning av förslagen. har dock svarat för den sakliga behandlingen av det överlämnade ändringsförslaget inom ramen för beredningen av det överlämnade lagförslaget. Regeringens förslag till riksdagsbeslut återges i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. I betänkandet behandlar utskottet även tre motionsyrkanden som har väckts med anledning av propositionen. Utskottet behandlar också 21 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden /18. Yrkandena rör bl.a. frågor om bristande frivillighet som gräns för straffansvar och ett oaktsamhetsrekvisit, översyn av 6 kap. , internetbaserad brottslighet samt köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn. Förslagen i motionerna återges i bilaga 1. En ny sexualbrottslagstiftning byggd på frivillighet Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till lag om ändring i och lag om ändring i 23 kap. 5 § . godtar det utskottet anför om regeringens förslag till lag om ändring i i de delar det avser 27 kap. 20 d §. ställer sig bakom det som utskottet anför om att höja straffminimum för våldtäkt av normalgraden från fängelse till fängelse , och detta tillkännager för regeringen. avslår tio motionsyrkanden. Motionerna handlar bl.a. om bristande frivillighet som gräns för straffansvar och ett oaktsamhetsrekvisit, om en översyn av 6 kap. , om brottsrubricering och om internetbaserade sexualbrott. Jämför reservation 1 (KD), 2 (SD, -), 3 (C) och 4 (C) samt särskilt yttrande 1 (M, C), 2 (V), 3 (SD, -) och 4 (V). Behovet av en reform Den parlamentariskt sammansatta sexualbrottskommitté gör i betänkandet Ett starkare skydd för den sexuella integriteten (SOU 2016:60) bedömningen att sexualbrottslagstiftningen bör ändras och ha sin utgångspunkt i om deltagandet i den sexuella aktiviteten är frivilligt eller inte. Regeringen konstaterar i den nu aktuella propositionen att den nuvarande regleringen utgår från att gärningen har vidtagits genom användande av något medel eller utnyttjande av vissa omständigheter. Ett handlande är straffbart som våldtäkt eller sexuellt tvång endast om en sexuell handling har tvingats fram med hjälp av våld eller hot eller genom att offrets särskilt utsatta situation har utnyttjats på ett otillbörligt sätt. Regleringen är alltså inte heltäckande och omfattar inte sådana fall där en sexuell handling har utförts mot en person som inte vill delta i den sexuella aktiviteten, men där det inte har förekommit något våld eller hot och målsäganden inte heller har ansetts befinna sig i en särskilt utsatt situation eller beroendeställning. Av den praxisgenomgång som kommittén har gjort har det bl.a. framkommit att situationer där gärningsmannen har överrumplat målsäganden med en oönskad sexuell handling liksom fall där målsäganden har bemött en sådan handling med passivitet har bedömts som sexuellt ofredande trots att den sexuella handlingen bestått i samlag eller en annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens allvar är jämförlig med samlag. Även kunskapen om hur offer för sexualbrott reagerar på sexuella övergrepp talar enligt regeringen för att lagen bör utgå från en bristande frivillighet i stället för användande av något medel eller utnyttjande av vissa omständigheter. Regeringens uppfattning är att en modern sexualbrottslagstiftning tydligt bör ge uttryck för att en sexuell handling mot någon som inte deltar frivilligt innebär en kränkning av den personens ovillkorliga rätt till personlig och sexuell integritet och sexuellt självbestämmande. Enligt regeringen stämmer en sexualbrottslagstiftning som tar sin utgångspunkt i om samtycke föreligger bättre överens med den allmänna uppfattningen om sexuellt självbestämmande och innebär ett naturligt steg för att åstadkomma ett heltäckande och tydligt straffrättsligt skydd mot sexuella övergrepp. Regeringen anser att en sådan reglering är att föredra framför en reglering som bygger på användande av något medel eller utnyttjande av vissa omständigheter. Vidare anser regeringen att det är befogat att utöka det straffbara området genom att införa ett oaktsamhetsansvar för vissa sexualbrott. Syftet med förslaget i denna del är att strafflagstiftningen ska erbjuda ett heltäckande skydd för den sexuella integriteten och den sexuella självbestämmanderätten. Regeringen anför bl.a. att det i samband med införandet av en sexualbrottslagstiftning som bygger på bristande samtycke framstår som naturligt att analysera och ta ställning till vad som ska krävas av gärningsmannen i form av personligt ansvar. En frivillighetsbaserad lagstiftning tar sin utgångspunkt i att den som har för avsikt att ha sexuellt umgänge med någon annan måste försäkra sig om att viljan till ett sådant sexuellt umgänge är ömsesidig. I det ligger ett krav på aktsamhet. Med den utgångspunkten framstår det enligt regeringen som konsekvent att inte bara uppsåtliga utan även vissa oaktsamma beteenden mot någon som inte deltar frivilligt bör omfattas av straffansvar. Sammanfattningsvis är regeringens bedömning dels att gränsen för straffbar gärning bör gå vid om deltagandet i en sexuell aktivitet är frivilligt eller inte, dels att det bör införas ett särskilt oaktsamhetsansvar för vissa sexualbrott. Brottsbeteckningen sexuellt tvång ändras till sexuellt övergrepp – brottsbeteckningen våldtäkt ändras inte Regeringen föreslår att brottsbeteckningen sexuellt tvång ska bytas ut mot sexuellt övergrepp. Genom att byta ut sexuellt tvång mot sexuellt övergrepp anser regeringen att en större enhetlighet i brottsbeteckningarna för vuxna och barn uppnås. Mot bakgrund av att brottsbeteckningen sexuellt övergrepp redan existerar som benämning på motsvarande gärning som begåtts mot ett barn bedömer regeringen att risken för att ett byte av brottsbeteckningen sexuellt tvång till sexuellt övergrepp skulle leda till att brottet uppfattas som mindre allvarligt inte torde vara särskilt stor. Enligt regeringens uppfattning bör det i övrigt inte göras några ändringar av nuvarande brottsbeteckningar. Det innebär bl.a. att regeringen anser att beteckningen våldtäkt bör finnas kvar. Det som enligt regeringen starkast talar för att beteckningen våldtäkt bör vara kvar är det tydliga signalvärde begreppet har på så sätt att det indikerar allvaret i gärningen. Bristande frivillighet som gräns för straffansvar för våldtäkt och sexuellt övergrepp Regeringen föreslår att straffansvaret för våldtäkt ska omfatta den som, med en person som inte deltar frivilligt, genomför ett samlag eller en annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens allvar är jämförlig med samlag. Vid bedömningen av om ett deltagande är frivilligt eller inte ska det särskilt beaktas om frivillighet har kommit till uttryck genom ord eller handling eller på annat sätt. Regeringen föreslår också att straffansvaret för sexuellt övergrepp ska omfatta den som, med en person som inte deltar frivilligt, genomför en annan sexuell handling än den som framgår i föregående stycke. Det som avgör om brottet ska rubriceras som våldtäkt eller som sexuellt övergrepp är endast vilken typ av sexuell handling det har varit fråga om. Regeringen framhåller att den grundläggande skillnaden jämfört med gällande rätt ska vara att våld, hot eller utnyttjande inte längre ska krävas för ansvar för våldtäkt eller sexuellt övergrepp, utan att regleringen ska utgå från att den sexuella handlingen har genomförts mot någon som inte deltar frivilligt. Regeringen anser att rekvisitet ”inte deltar frivilligt” på ett bra sätt speglar avsikten att lagstiftningen ska uttrycka varje persons rätt till sexuellt självbestämmande. Vidare konstaterar regeringen att det är högst skiftande hur någon uttrycker sitt frivilliga deltagande till sexuellt umgänge och att en sådan viljeyttring kan vara mer eller mindre aktiv eller subtil. En person som mot sin vilja utsätts för en sexuell handling har inte något ansvar för att säga nej eller tydligt visa sin motvilja till en sexuell handling. Man har heller inget ansvar för att tydligt visa sin vilja till sexuellt umgänge. På samma sätt som att var och en själv ska bestämma om han eller hon vill ha sexuellt umgänge anser regeringen att det är en del av den sexuella självbestämmanderätten att bemöta sexuella närmanden som man vill, även med passivitet. Lagstiftningen bör enligt regeringens uppfattning återspegla detta och ska tydligt ange vad som är tillåtet och inte. Däremot menar regeringen att lagen inte bör uppställa krav på hur personer ska uttrycka sitt frivilliga deltagande till sexuellt handlande för att det ska räknas som ett giltigt samtycke. Regeringen anser emellertid att vad målsäganden har uttryckt eller inte uttryckt bör vara en central del vid prövningen av straffansvar. Förslaget innebär att det vid prövningen särskilt ska beaktas om frivillighet har kommit till uttryck genom ord eller handling eller på annat sätt. Regeringen anför att den prövningen bör ta sikte på det faktiska handlandet och inte på personens inre inställning. Enligt regeringen är det inte möjligt eller lämpligt att i lagen därutöver ange under vilka förutsättningar ett deltagande ska bedömas som frivilligt. Om det uppstår osäkerhet får gärningsmannen förvissa sig om att deltagandet är frivilligt. Regeringen skriver att det ytterst måste överlämnas åt rättstillämpningen att bedöma om ett frivilligt deltagande har förelegat i det enskilda fallet. Utgångspunkten bör vara att den som deltar frivilligt i en sexuell handling ger uttryck för sin vilja att delta på något sätt och att avsaknaden av sådana uttryck normalt får förstås som att deltagandet inte är frivilligt. Det finns enligt regeringens uppfattning skäl att tro att vid passivitet kommer fall av bristande frivillighet där uppsåt inte kan styrkas att fångas upp av det oaktsamhetsansvar som regeringen nu föreslår för vissa sexualbrott. Om en person har valt att delta i sexuellt umgänge och det inte har förekommit t.ex. våld, hot eller utnyttjande av en särskilt utsatt situation anser regeringen att gärningen bör vara straffri även om den utsatte i grunden har varit negativt inställd till handlingen. Det innebär t.ex. att s.k. tjatsex inte bör vara straffbart. Regeringen konstaterar att det i grunden är en rättssäkerhetsfråga att den som deltar i en sexuell handling med en person som har gett uttryck för en vilja att delta normalt kan förlita sig på den uppgiften. Förslagens innebörd i korthet Regeringen pekar på att förslagen inte innebär någon ändring i fråga om begreppet sexuell handling eller hur olika sexuella handlingar ska bedömas. Rättsläget bedöms således i detta avseende vara oförändrat i förhållande till tidigare lagstiftning. Bedömningen ska även i fortsättningen göras med utgångspunkt i vilken kränkning handlingen har inneburit för den utsatte. Den nya regleringen innebär enligt regeringen att straffansvaret för våldtäkt och sexuellt övergrepp utvidgas på det sättet att vissa gärningar som bedöms som sexuellt ofredande kommer att omfattas av bestämmelserna om våldtäkt och sexuellt övergrepp, under förutsättning att den sexuella handlingen når upp till den nivå som krävs för bestämmelsernas tillämpning. Det kan handla om s.k. överrumplingsfall, dvs. där den sexuella handlingen utförs på ett sådant sätt att offret överrumplas av den. Ett exempel på överrumplingsfall kan vara sexuella handlingar som utförs i folksamlingar under festivaler, konserter och liknande arrangemang. Ett annat exempel på fall som straffas som sexuella ofredanden men som med den nya regleringen kommer att omfattas av tillämpningsområdet för våldtäkt och sexuellt övergrepp är enligt regeringen situationer där den utsatte, som inte kan anses vara i en särskilt utsatt situation, bemöter ett övergrepp med passivitet. Mot den bakgrunden anser regeringen att det inte finns behov av att införa ett nytt brott, grovt sexuellt ofredande, som har tillkännagett för regeringen (bet. 2016/17:JuU16 punkt 12, rskr. 2016/17:211). Den nya regleringen innebär också att situationer som enligt nuvarande lagstiftning är att bedöma som sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning kommer att omfattas av bestämmelserna om våldtäkt och sexuellt övergrepp. Omständigheter som innebär att ett deltagande aldrig kan anses som frivilligt För att den nya lagstiftningen ska få ett klart och tydligt innehåll anser regeringen att de omständigheter vars förekomst innebär att ett frivilligt deltagande aldrig kan anses föreligga bör anges i lagen. Regeringen föreslår således att en person aldrig kan anses delta frivilligt om deltagandet är en följd av misshandel, annat våld eller hot om brottslig gärning, hot om att åtala eller ange någon annan för brott eller hot om att lämna ett menligt meddelande om någon annan, gärningsmannen otillbörligt utnyttjar att personen på grund av medvetslöshet, sömn, allvarlig rädsla, berusning eller annan drogpåverkan, sjukdom, kroppsskada, psykisk störning eller annars med hänsyn till omständigheterna befinner sig i en särskilt utsatt situation, eller gärningsmannen förmår personen att delta genom att allvarligt missbruka att personen står i beroendeställning till gärningsmannen. Som en konsekvens av punkt 3 föreslår regeringen att straffbestämmelserna om sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning och grovt sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning ska tas bort. Omständigheterna har sin utgångspunkt i de medel och omständigheter som anges i de nuvarande bestämmelserna om våldtäkt och sexuellt tvång. Det finns enligt regeringen många fördelar med att en ny lagstiftning inte skiljer sig i alltför stort hänseende från tidigare lagstiftning; bl.a. kan äldre praxis tillämpas till viss del även på den nya lagstiftningen. Regeringen anser att det inte framkommit tillräckliga skäl för att uttryckligen reglera fall av sexuella vilseledanden och menar att den rådande ordningen bör bestå. Sexualbrott som sker på distans, t.ex. på internet När det gäller sexualbrotten har det tidigare ansetts att den tilltalade själv måste ha utfört handlingen för att dömas som gärningsman. Mot den bakgrunden fick kommittén i uppdrag att analysera om den befintliga lagstiftningen erbjuder ett tillräckligt starkt skydd mot vissa sexuella övergrepp som med hjälp av modern teknik begås på internet. Därefter har i NJA 2015 s. 501 klargjort att straffbestämmelsen om sexuellt övergrepp mot barn är tillämplig även vid övergrepp som begås på internet. Av domen följer att straffansvar för den nu gällande bestämmelsen om sexuellt övergrepp mot barn inte förutsätter att gärningsmannen själv har utfört den sexuella handlingen eller att han eller hon fysiskt har befunnit sig på samma plats som offret. Enligt regeringens mening är frågan löst genom domen, och det saknas behov av att i lagtexten tydliggöra att gärningsmannaskap vid sexualbrott inte förutsätter fysisk delaktighet. Enligt regeringens bedömning bör således sexuella handlingar som begås t.ex. via telefon, internet eller andra medier omfattas av straffansvar enligt bestämmelserna om våldtäkt, sexuellt övergrepp, våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn samt de grova formerna av dessa brott och sexuellt utnyttjande av barn. I förtydligande syfte föreslår regeringen att ”har samlag” ska ersättas med ”genomför ett samlag” i straffbestämmelsen om våldtäkt mot barn. Oaktsam våldtäkt och oaktsamt sexuellt övergrepp Regeringen föreslår att två nya brott ska införas i 6 kap. . Straffansvaret ska gälla den som begår en gärning som avses i straffbestämmelsen om våldtäkt respektive sexuellt övergrepp och är grovt oaktsam i fråga om omständigheten att den andra personen inte deltar frivilligt. I övrigt ska det krävas uppsåt av gärningsmannen. Brotten ska benämnas oaktsam våldtäkt respektive oaktsamt sexuellt övergrepp. För att avgränsa det straffbara området på ett rimligt sätt föreslår regeringen att det ska finnas en bestämmelse om att mindre allvarliga gärningar ska undantas från straffansvar. Om gärningen med hänsyn till omständigheterna är mindre allvarlig, ska det alltså inte dömas till ansvar. Regeringen föreslår även att det inte ska uppställas något krav på dubbel straffbarhet för att en svensk domstol ska kunna döma för oaktsam våldtäkt och oaktsamt sexuellt övergrepp i de fall brottet begåtts utomlands mot en person som inte fyllt . En svensk domstol ska inte heller vara förhindrad att i dessa fall döma till en påföljd som är att anse som strängare än vad som är föreskrivet enligt lagen på gärningsorten. Avslutningsvis föreslår regeringen att preskriptionstiden för oaktsam våldtäkt och oaktsamt sexuellt övergrepp som begåtts mot ett barn ska börja löpa först från den dag barnet fyller eller skulle ha fyllt . Regeringen framhåller att en särbehandling av barn i preskriptionshänseende har starka skäl för sig, bl.a. eftersom sexuella övergrepp mot barn i många fall inte upptäcks förrän har förflutit. Oaktsamhet i fråga om brottsoffers ålder vid sexualbrott mot barn Av 6 kap. 13 § följer att det för straffansvar för vissa brott är tillräckligt med oaktsamhet i fråga om barnets ålder. Enligt bestämmelsen ska även den som inte insåg men hade skälig anledning att anta att den andra personen inte hade uppnått en viss ålder dömas. De gärningar som avses är våldtäkt mot barn (4 §), sexuellt utnyttjande av barn (5 §), sexuellt övergrepp mot barn (6 §), utnyttjande av barn för sexuell posering (8 §), köp av sexuell handling av barn (9 §), sexuellt ofredande (10 § första stycket) och kontakt för att träffa ett barn i sexuellt syfte (10 a §) samt, i förekommande fall, grova former av dessa brott. Enligt regeringens uppfattning innebär den nuvarande utformningen och tillämpningen av bestämmelsen om ansvar vid oaktsamhet i fråga om målsägandens ålder vid sexualbrott mot barn bl.a. en risk för att barn inte alltid får ett tillräckligt starkt straffrättsligt skydd.