bet · H501FöU7 · 2018-04-09 00:00:00 — Bakgrunden är att de är överrepresenterade i skadestatistiken. En begränsad tillgänglighet bör indirekt även bidra till ett minskat missbruk, anför myndigheten (MSB dnr 2018-00625). För att minska antalet fyrverkeriolyckor informerar MSB också om riskerna med fyrverkerier, t.ex. genom artiklar och annonser i tidningar, via sin webbplats etc. Tillstånd till användning, handel och förvaring av fyrverkerier enligt LBE prövas av den kommun där verksamheten ska äga rum. Om det behövs tillstånd till användning av fyrverkerier enligt ordningslagen (1993:1617) är det på orten som handlägger detta. Att verksamheter med fyrverkerier följer lagstiftningen kontrolleras också genom tillsyn av MSB och respektive kommun. svarade det dåvarande statsrådet på fråga från (fråga 2016/17:745) om vilka åtgärder han avsåg att vidta för att underlätta för kommuner att införa lokala fyrverkeriförbud och försvåra för enskilda att få tillgång till fyrverkeripjäser: Av ordningslagen följer att fyrverkerier inte får användas utan tillstånd av om användningen innebär en risk för skada på person eller egendom. Regeringen har vidare bemyndigat kommunerna att meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för att förhindra att människors hälsa eller egendom skadas till följd av användningen av pyrotekniska varor. Det är också kommunerna som ger tillstånd att sälja fyrverkerier och som i tillståndet sätter upp de villkor som behövs för att hindra, förebygga och begränsa olyckor och skador på liv, hälsa, miljö eller egendom. Det är straffbart att använda fyrverkerier utan tillstånd av eller i strid med en lokal föreskrift. Den som använder fyrverkerier på ett sätt som kan leda till skada på person eller egendom kan också göra sig skyldig till andra typer av brott. Regeringen ansåg således att det fanns möjligheter att inom ramen för gällande lagstiftning begränsa och ingripa när användandet av fyrverkerier innebär en risk att skada andra, och man utgick från att polis och kommuner agerar med de lagliga möjligheter som finns för att stävja problemet. Regeringen hade inte för avsikt att vidta några ytterligare åtgärder vid den aktuella tidpunkten men avsåg att följa frågan framöver. Utskottet anser – liksom man gjorde i bl.a. betänkande 2016/17:FöU10 – att det är förenat med ett stort personligt ansvar att använda sig av fyrverkerier, både för egen och för andras säkerhet och trivsel. I likhet med regeringen anser dock utskottet att det finns möjligheter att inom ramen för gällande lagstiftning begränsa och ingripa när användandet av fyrverkerier innebär en risk för att skada andra. Utskottet, liksom regeringen, förutsätter att polis och kommuner agerar med de lagliga möjligheter som finns för att stävja problemet. Det är emellertid positivt att regeringen avser att fortsätta följa frågan. Utskottet anser inte att det finns skäl att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om fyrverkerianvändning. De aktuella motionsyrkandena avstyrks. Olovlig befattning med handgranater Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om olovlig befattning med handgranater. m.fl. (L) anför i motion 2017/18:3582 att handgranater har blivit en allt vanligare form av beväpning för den organiserade brottsligheten. Handgranater saknar fredlig användning men trots detta klassas de inte som vapen utan sorterar under lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor, förkortad LBE. I motionen välkomnas genomförda straffskärpningar i fråga om olovlig hantering av bl.a. handgranater men det är också viktigt att lagstiftningen avspeglar i vilken mån det finns anledning till att olika företeelser alls finns i den civila vardagen, menar motionärerna som föreslår att handgranater bör klassas som vapen och att olovlig befattning med handgranater således bör klassas som vapenbrott (yrkande 7). I betänkande 2016/17:FöU10 ansåg utskottet det välkommet att regeringen vidtagit åtgärder för att stävja den ökade förekomsten av explosiva varor i kriminella kretsar, inklusive innehav och användning av handgranater i brottsligt syfte. Regeringens uppfattning att det behöver vidtas åtgärder för att kunna likställa straffen för brott mot LBE med straffen för vapenbrott var bra ansåg utskottet. Utskottet tillstyrkte därför regeringens förslag om skärpta straff för brott mot tillståndsplikten för explosiva varor enligt LBE. Utskottet ansåg emellertid att det kunde sättas i fråga om förslaget i alla delar var tillräckligt långtgående. Utskottet ansåg att regeringen borde utreda möjligheten att höja minimistraffet för grovt brott mot tillståndsplikten enligt LBE till fängelse, vilket sedermera också beslutade skulle tillkännages för regeringen. Övriga motionsyrkanden avstyrktes med hänvisning till att utskottet ansåg att den föreliggande propositionen i huvudsak tillgodosåg syftet med motionärernas initiativ, bl.a. en motion om att otillåten hantering av handgranater borde klassas som vapenbrott. I betänkande 2017/18:JuU8 såg justitieutskottet positivt på att regeringen, mot bakgrund av tidigare nämnt tillkännagivande, hade överlämnat ett förslag på skärpta straff för brott mot vapenlagen och tillståndsplikten för explosiva varor till . Utskottet delade regeringens oro för den ökade förekomsten av illegala vapen och handgranater i samhället. För att motverka den utvecklingen ansåg utskottet i likhet med regeringen att straffen för de nämnda brotten borde skärpas, vilket sedermera beslutade om. , och sedan även , beslutade dock om två nya tillkännagivanden till regeringen. Enligt dessa bör regeringen återkomma med dels ett förslag om att även straffmaximum för de synnerligen grova brotten ska höjas, dels ett förslag om att fler vapenbrott än ska anses som grova. Utskottet delar regeringens oro för den ökade förekomsten av illegala vapen och handgranater i samhället och det hot mot människors trygghet som detta innebär. Det är därför välkommet att regeringen har vidtagit åtgärder för att bl.a. motverka den ökade användningen av handgranater i brottsliga syften. Utskottet instämmer med regeringen att det finns goda skäl för att straffvärdet för vapenbrott och brott mot tillståndsplikten i LBE när det gäller explosiva varor ska stämma överens, och att straffskalorna ska utformas på ett likadant sätt. Detta gäller i synnerhet i fråga om de grova och synnerligen grova brotten. I förhållande till motionsyrkandet anser utskottet att denna överenstämmelse mellan hur de olika lagarna ser ut är det centrala, inte om otillåten hantering av handgranater rubriceras som vapenbrott eller ej. I sammanhanget ser utskottet fram emot behandling av regeringens proposition 2017/18:116 om en tidsbegränsad amnesti för tillståndspliktiga explosiva varor för att t.ex. minska antalet illegala handgranater i samhället. Utskottet anser sammantaget att det inte finns skäl för att bifalla det aktuella motionsyrkandet som därmed avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om kommunikationssystemet . (M) anför i motion 2017/18:2006 att det under en kris ställs höga krav på att alla berörda parter kan samtala med varandra på enklaste och effektivaste sätt. Motionären föreslår att det bör övervägas huruvida samtliga statliga, regionala samt kommunala myndigheter och organisationer som arbetar med krisberedskap ska åläggas att införa kommunikationssystemet . I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 6) anger regeringen att närmare 500 myndigheter, kommuner och företag m.fl. numera är anslutna till och att anslutningen fortsätter att öka, vilket är en indikation på att aktörernas förmåga att kommunicera skyddat och driftssäkert har stärkts. kopplades även systemet ihop med det norska internationella radiokommunikationssystemet Nödnet. har nått en ekonomisk stabilitet, anger regeringen. Enligt MSB:s årsredovisning (publ. MSB1172) har antalet abonnemang ökat till 72 000 . Utskottet anser – liksom i betänkandena /16:FöU7 och 2016/17:FöU7 – att det ser en bred anslutning till kommunikationssystemet som central för det svenska krisberedskapssystemets och det civila försvarets funktionalitet. Det är därför fortsatt glädjande att anslutningen till systemet fortsätter att öka med betydande siffor. Utskottet ser det också som glädjande ur ett finansiellt perspektiv att systemet numera är självfinansierat. Av dessa skäl finner utskottet för tillfället inte någon anledning att föreslå några ytterligare åtgärder när det gäller införande av . Delande av sekretessbelagd information mellan blåljusaktörer Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att mot bakgrund av utredningen för vår gemensamma säkerhet (Ds. 2017:7) regeringen utan dröjsmål bör vidta åtgärder i syfte att åstadkomma en utvecklad och säker kommunikationslösning för aktörer inom allmän ordning, säkerhet, hälsa och försvar, och tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller delvis motion 2017/18:1927 (yrkande 1). (M) konstaterar i motion 2017/18:1927 att sekretessbelagda uppgifter inte utan vidare kan delas mellan myndigheter eller andra offentliga aktörer i akuta situationer. Motionären föreslår att det bör möjliggöras för blåljusaktörer att dela sekretessbelagd information för bästa möjliga effektivitet i insatserna (yrkande 1). I yttrande 2015/16:FöU1y önskade utskottet understryka vikten av myndighetssamverkan för att kunna lösa de uppgifter som olika myndigheter står inför, oavsett om det gäller samhällets krisberedskap, Försvarsmaktens behov eller specifikt vid terrorism. Utskottet instämde i regeringens intention i skrivelse 2014/15:146 Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism, att verka för att uppgiftsutbytet ska effektiviseras inom centrum för terrorhotbedömning (NCT) – där (), Säkerhetspolisen och den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (Must) ingår – och att de brottsbekämpande myndigheterna ska ha möjlighet att utbyta information i den omfattning som behövs för en effektiv terrorismbekämpning. Intentionen i den aktuella motionen ansågs som tillgodosedd genom vad som anfördes av regeringen i skrivelsen, varför mo-tionen avstyrktes. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 6) beskriver regeringen vilka åtgärder man tänker sig för att aktörer inom allmän ordning, säkerhet, hälsa och försvar ska kunna kommunicera och utbyta information effektivt och säkert med varandra. Rakelsystemet som används anses ha en begränsad kapacitet att leverera data och räcker inte till för att möta användarnas ökande behov. gav en utredare i uppdrag att föreslå en utvecklad och säker kommunikationslösning för aktörer inom allmän ordning, säkerhet, hälsa och försvar (dnr Ju2016/05476/LP). Utredningen för vår gemensamma säkerhet (Ds 2017:7) konstaterar att det nuvarande samhällsnätet för Rakelsystemet avser främst talkommunikation och har alltför begränsad kapacitet för mobil dataöverföring. behöver därför kompletteras och helt ersättas med ett modernare system som kan hantera även realtidsöverföring av data och rörliga bilder. Samhällsutvecklingen och förändrade säkerhetspolitiska förutsättningar ökar kraven på att utveckla en lämplig mobil och säker lösning. Enligt budgetpropositionen bereds ärendet inom och regeringen avser att återkomma i frågan. Regeringen uttrycker också i budgetpropositionen att den vill säkerställa att polis, räddningstjänst, ambulansverksamhet och alarmeringstjänst på ett effektivt sätt ska kunna dela information med varandra av betydelse för personalens säkerhet och trygghet vid hjälpinsatser samt för ett effektivt genomförande av insatser. Bland annat mot denna bakgrund har regeringen gett utredningen om en samordnad alarmeringstjänst (dir. 2015:113) i tilläggsuppdrag att analysera och föreslå hur informationsdelningen mellan aktörerna kan bli mer effektiv i ovanstående avseenden (dir. 2017:84). Utredarens samtliga uppdrag ska redovisas i ett betänkande . I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen följande: En fungerande ledning i krig kräver utbildning och övning i fredstid. Utbildningar och övningar för ledningsfunktioner på alla nivåer behöver utvecklas och ske i större omfattning. bidrar löpande arbete och samverkan samt hantering av fredstida störningar och kriser också till en förbättrad förmåga. En god ledningsförmåga ställer även krav på att ledningen ska kunna verka från andra ledningsplatser än de ordinarie. Metoder och infrastruktur för säkra samband behöver även fungera under störda förhållanden och med beaktande av krav på sekretess. Utskottet ger stöd åt regeringens syn att aktörer inom allmän ordning, säkerhet, hälsa och försvar ska kunna kommunicera och utbyta information effektivt och säkert med varandra. Utskottet instämmer med Försvarsberedningen om att metoder och infrastruktur för säkra samband även behöver fungera under störda förhållanden och med beaktande av krav på sekretess. Resultatet av regeringens beredning av genomförda och kommande utredningar emotses av detta skäl men frågan hastar. Utskottet föreslår därför, med delvis bifall av motion 2017/18:1927 (M) yrkande 1, att ställer sig bakom det som utskottet anför om att mot bakgrund av utredningen för vår gemensamma säkerhet (Ds. 2017:7) regeringen utan dröjsmål bör vidta åtgärder i syfte att åstadkomma en utvecklad och säker kommunikationslösning för aktörer inom allmän ordning, säkerhet, hälsa och försvar, och att tillkännager detta för regeringen. tillgång till polisens register Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om tillgång till polisens register. Jämför reservation 46 (SD). m.fl. (SD) föreslår i motionerna 2016/17:2899 yrkande 60 och 2017/18:2017 yrkande 66 att () bör ha tillgång till polisens register så att brottsbekämpning underlättas. I betänkande 2014/15:JuU16 ansåg justitieutskottet att de möjligheter som KBV och polisen har att ge varandra tillgång till varandras register var väl avvägda. Det aktuella motionsyrkandet avstyrktes därmed. I yttrande 2015/16:FöU1y önskade försvarsutskottet understryka vikten av myndighetssamverkan för att kunna lösa de uppgifter som olika myndigheter står inför, oavsett om det gäller samhällets krisberedskap, Försvarsmaktens behov eller specifikt vid terrorism. Utskottet instämde i regeringens intention i skrivelsen att verka för att uppgiftsutbytet inom centrum för terrorhotbedömning (NCT) ska effektiviseras och att de brottsbekämpande myndigheterna ska ha möjlighet att utbyta information i den omfattning som behövs för en effektiv terrorismbekämpning. Intentionen i den aktuella motionen ansågs som tillgodosedd genom vad som anfördes av regeringen i skrivelse 2014/15:146 Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism, varför motionen avstyrktes. I betänkande 2016/17:FöU1 betonade försvarsutskottet att myndigheters samlade resurser ska användas så effektivt som möjligt. Utskottet betonade resurseffektiviteten i den planerade verksamheten inom sjö- och kust-övervakningsområdet. Med utgångspunkt i utredningen om KBV:s rättsliga befogenheter (SOU 2008:55) välkomnade utskottet en kommande proposition om att utveckla KBV:s rättsliga befogenheter för att på ett mer effektivt sätt kunna ingripa för att bekämpa brott och upprätthålla ordningen som man också fortsättningsvis skulle kunna biträda framför allt polisen i sådana sammanhang. Det ansågs viktigt att regeringen avsatte finansiella medel för planerad verksamhet. Då regeringen ännu inte hade lämnat propositionen till fann utskottet inte skäl att vidta några åtgärder på området vid den rådande tidpunkten. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 6) anges att regeringen anser det av stor vikt att KBV utvecklar sin förmåga inom brottsbekämpningsområdet. I detta ingår förberedelser för utökade rättsliga befogenheter att bl.a. leda egna brottsutredningar. En proposition är aviserad till . En annan viktig del enligt regeringen är att KBV tillsammans med och fortsätter arbetet med att stärka samverkan myndigheterna emellan. Här utgör kartläggningen som myndigheterna utarbetat tillsammans en god grund för det fortsatta arbetet (Ju2017/01718/SSK). Myndigheterna konstaterar själva att det finns flera områden där en stärkt samverkan är möjlig, inom såväl operativt som administrativt arbete. Regeringen anger också att det finns ett behov av förstärkt operativt stöd från KBV till när det gäller insatser mot terrorism och annan allvarlig brottslighet. Regeringen anger också att den uppdragit åt KBV och att närmare analysera formerna för ett sådant stöd utifrån överenskommelsen mellan regeringen och de borgerliga partierna om åtgärder mot terrorism. presenterades slutredovisningen av regeringsuppdraget om att utveckla den myndighetsgemensamma satsningen mot organiserad brottslighet (Ju2015/09350/PO): Myndigheter i samverkan mot den organiserade brottsligheten 2017. I denna rapport anger tillsammans med KBV, , , , , , , , , och Arbetsförmedlingen hur man vill utveckla den myndighetsgemensamma satsningen mot organiserad brottslighet. I rapporten beskrivs bl.a. att generellt sett har informationsutbytet mellan myndigheterna ökat och att –17 har en mer sammanhållen underrättelseverksamhet skapats där nationell och regional nivå har utvecklat ömsesidig samverkan. Det tas exempelvis numera fram en gemensam nationell operativ lägesbild som presenteras löpande för det s.k. Operativa rådet där tidigare nämnda myndigheter ingår. Rådet har på så sätt en möjlighet att bedöma verksamheten och behovet av att vidta åtgärder utifrån presenterad information. En viktig framtidsfråga enligt rapporten är att fortsätta utvecklingen av samverkan utanför satsningen med andra myndigheter, organisationer och aktörer som kan bidra till bekämpning av organiserad brottslighet. Utskottet har fått information från KBV om att myndigheten anser sig ha tillgång till flera av polisens register och har en god dialog med polisen för att praktiskt lösa åtkomsten till ytterligare system. Utskottet ser positivt dels på den myndighetsgemensamma satsningen mot organiserad brottslighet, dels på de samlade åtgärder som vidtas mot terrorism. KBV och polisen spelar tillsammans med många andra myndigheter en central roll i detta arbete. Samverkan och informationsdelning är härvidlag mycket viktigt. Det pågående arbetet, tillsammans med regeringens kommande förslag på hur man avser att utveckla KBV:s rättsliga befogenheter för att på ett mer effektivt sätt kunna ingripa för att bekämpa brott, upprätthålla ordningen och kunna biträda framför allt polisen i sådana sammanhang, gör sammantaget att utskottet bedömer att det inte finns skäl att föreslå ytterligare åtgärder på området . Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om inordning under marinen. Jämför reservation 47 (SD). m.fl. (SD) anför i motionerna 2015/16:3218 yrkande 82, 2016/17:2899 yrkande 61 och 2017/18:2017 yrkande 67 att marinen och () båda har till uppgift att utifrån olika ansvarsområden övervaka sjöterritoriet och omgivande farvatten. Motionärerna anser att en samordning av dessa resurser skulle vara gynnsam av såväl operativa som ekonomiska skäl och föreslår att KBV bör inordnas under marinen . I betänkande 2014/15:FöU6 uttryckte utskottet att det ansåg att de åtgärder som regeringen vidtagit, bl.a. efter Försvarsberedningens rapport inför det se-naste inriktningsbeslutet, bidragit till utvecklingen av samverkan på sjö- och kustövervakningsområdet. Utskottet önskade särskilt understryka vikten av de utredningar som skapat förutsättningar för en utveckling av samverkan mellan , men även med där initiativet att samverka kring isbrytning ansågs lovvärt. Utskottet ansåg också att civil och militär verksamhet borde hållas åtskilda inom detta område, särskilt som verksamheterna inte överlappade varandra i någon högre grad. Utredningen kring maritim samverkan ansågs ha blivit omhändertagen av regeringen på ett väl avvägt sätt. Motionsyrkandet om att KBV borde inordnas under marinen avstyrktes därmed. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), konstaterar : I krig, eller efter särskilt beslut vid höjd beredskap, ska personal och materiel enligt förordningen (1982:314) om utnyttjande av inom Försvarsmakten användas inom Försvarsmakten för bland annat övervakning, transporter m.m. ledning och den personal från som anses nödvändig ingår då i Försvarsmaktens högkvarter. Försvarsberedningen betonar vikten av att den samverkan som sker mellan och Försvarsmakt-en för att reda ut detaljer kring nyttjandet av resurser också omsätts i konkret planering. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 6) anges att KBV redovisade ett regeringsuppdrag att ta fram en nationell strategi för sjöövervakning för civila behov (Ju2016/04206/SSK). I redovisningen, som utarbetats i samverkan med övriga myndigheter i , inklusive Försvarsmakten, konstateras att det finns en stor utvecklingspotential inom sjöövervakningsområdet. En förbättrad samordning skulle enligt myndigheterna kunna leda till att statens samlade resurser för sjöövervakning kan användas på ett mer effektivt sätt, en syn som regeringen säger sig dela. Utskottet vidhåller att KBV:s i grunden civila verksamhet och Försvarsmakt-ens militära verksamhet bör hållas åtskilda mot bakgrund av myndigheternas olika ansvarsområden i fråga om att övervaka sjöterritoriet och omgivande farvatten. Däremot är det centralt att utvecklingen av samverkan mellan dessa och andra myndigheter fortsätter att utvecklas, inte minst när planeringen för det civila försvaret nu återupptas. Utskottet finner det rimligt det som Försvarsberedningen anför om att den samverkan som sker mellan KBV och Försvarsmakten för att reda ut detaljer kring nyttjandet av resurser inför höjd beredskap och krig också bör omsättas i konkret planering. Utskottet anser sålunda att en ökad samverkan är central men att det inte är ändamålsenligt att gå så långt som att inordna KBV under marinen mot bakgrund av den i grunden skilda verksamhet som dessa bägge myndigheter bedriver. Utskottet avstyrker därför samtliga motionsyrkanden. Effektivisering av sjöoperativa myndigheters verksamhet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om en effektivisering av sjöoperativa myndigheters verksamhet. Jämför reservation 48 (KD). m.fl. (KD) anför i två motioner att dagens struktur för sjö- och flygräddningen, där ansvaret ligger hos , är ineffektiv eftersom kapitalintensiva resurser som helikoptrar inte utnyttjas effektivt i samhället som helhet. Motionärerna menar vidare att när det civila försvaret nu byggs upp igen är det rimligt att Försvarsmaktens helikoptrar åter utgör en resurs i händelse av en katastrof. I motionen hänvisas till att utredningen samverkan (SOU 2012:48) förespråkade en lösning där KBV och Försvarsmakten delar på uppdraget sjö- och flygräddning. Utredningen föreslog att huvudmannaskapet för sjö- och flygräddningen går in under KBV som i sin tur går in under Försvarsmakten. En annan aspekt, menar motionärerna, är att nyinköpta helikoptrar t.ex. inte kan bidra med att släcka skogsbränder och därför är en starkt underutnyttjad del av samhällets räddningstjänst. Motionärerna föreslår sammanfattningsvis att åtgärder bör vidtas för att effektivisera sjöoperativa myndigheters verksamhet (2016/17:2497 yrkande 34, 2017/18:3827 yrkandena 34 och 36), att åtgärder bör vidtas för att, i enlighet med utredningen samverkan, överföra huvudmannaskapet för sjö- och flygräddningen från till KBV (2017/18:3827 yrkande 35), att verksamhet bör ses över (2017/18:3827 yrkande 37) samt att det civila försvarets tillgång till helikoptrar bör utredas (2017/18:3827 yrkande 39).