bet · H501KU20d3 · 2018-01-01 00:00:00 — Sedan får man hålla sig inom de ramar som finns, naturligtvis, när det gäller ministerstyre och annat. Men att få in så bra information som möjligt är väldigt viktigt för oss förstås. Din fråga gällde: Vad hände egentligen ? Då fick vi en uppgång. Vad jag pekar på är att så sent som och är bedömning den att det ska komma 90 000 . Man räknar med 3 000 och därefter ett avtagande till 2 000. Det var den informationen som vi fick. Jag tycker inte att man ska lasta för mycket i den delen på grund av detta. Här är en exceptionell situation, helt enkelt. Det är ohyggligt svårt att veta vad som ska hända eller veckan därpå. Det handlar om vart människor egentligen bestämmer sig för att de ska åka någonstans i slutänden. Det fanns många varierande uppgifter om hur många som egentligen befann sig i . De tyska myndigheterna hade inte någon kontroll över situationen över huvud taget. agerade på ett sådant sätt att de egentligen i likhet med bara vinkade igenom folk genom landet så fort som möjligt och ville själva inte ta något ansvar för att stoppa upp. Svaret på din fråga är att den bedömning som vi jobbade med kommer till uttryck i att vi kanske skulle hamna i det övre spannet av juliprognosen och kanske något över. Men det fanns inga som helst sådana besked eller bedömningar från den ansvariga myndigheten om att vi skulle hamna på 160 000. Det bekräftas av generaldirektören här så sent som när han säger 90 000. (M): Anser statsrådet att både och den särskilda utredaren har kommit till felaktiga slutsatser när de menar att regeringen tidigare hade kunnat förutspå att juliprognosen var inaktuell? : Jag tänker inte recensera deras bedömning. Det är deras jobb. Jag kan bara konstatera att i de prognoser som fanns och i de bedöm- ningar som gjordes är det de här siffrorna vi pratar om, alltså 80 000–90 000 och dessutom fallande. Jag visade dessutom hur man bedömde att det skulle bli . Hade det stannat på den nivån hade vi klarat av det utan några extraordinära åtgärder. Men det var vad vi visste . (M): I den information som har fått från säger de att sa generaldirektören till att detta endast är toppen av ett . Myndigheten fram- förde då att antalet nyanlända asylsökande ökade i en sådan takt att myndigheten inte skulle kunna klara av att ordna boende åt dem på egen hand. Det stämmer inte riktigt överens med den information som du pekar på , statsrådet. Hur ser du på det? : är vi ännu fram i förhållande till den 9:e. Jag vill bara peka på hur väldigt mycket snabbare saker och ting går . hade vi statssekreterargruppen i arbete och sedan hade vi också gruppen för strategisk samordning som hade mötts. Vi hade dessutom fått en MSB-bedömning veckan innan. Det är veckorna då man ser att det ökar väldigt kraftigt. Då ser man: Här måste vi se till att vidta särskilda åtgärder, vilket vi också gjorde. Men då är vi inte längre på sommarveckorna. Det var ju sommar- veckorna som anmälan handlade om, om jag inte minns fel. Det handlar också om den bedömning som och hade gjort när det gäller informationsspridningen . Det är som vi verkligen ser hur siffrorna börjar öka. (M): Anmälan handlar om . Den information som jag nämnde lämnades senast . Då undrar jag, statsrådet, vilken prognos det var som låg till grund för regeringens budget som presenterades . Var det juliprognosen som låg till grund för siffrorna och budgeteringarna då? : Svaret på frågan är ja. Det var juliprognosen som vi hade att förhålla oss till då. Sedan vet vi att vi fick revidera detta rejält och gå in med extra pengar både till kommunsektorn och till . Men den prognos som har lämnats är ju också den man har att förhålla sig till. (M): Då har jag en sista fråga i denna omgång. Ni vägde alltså inte in alla de övriga uppgifter som ni hade fått om att just denna prognos var överspelad , utan ni höll er ändå kvar vid den? : Vi får ju utgå från den prognos som finns. Det är den som utgör den analys som kommer från vår myndighet. Den övriga information som sedan kom gick i allmänhet ut på att läget var väldigt, väldigt svårbedömt. Som jag visade trodde långt in att vi skulle få se en vikande trend. De trodde att vi skulle toppa på runt 3 000 och därefter minska ned mot 2 000. Det var den information som vi hade då, och då var vi . Då pratar vi om budgetfrågor. Vi utgick alltså från juliprognosen, men vi såg också att det var möjligt att vi måste göra mer. Det var precis därför vi också drog igång det övriga arbetet med att se till att förbättra mottagandet. Då tog vi också kontakt med oppositionen för att se vad vi kunde göra tillsammans för att ändra reglerna så att vi skulle kunna klara av situationen. (S): Herr ordförande! Tack, statsrådet, för svaren ! Jag tänker på hur det var och början på augusti. Var det så att expertmyndigheterna föreslog någon åtgärd från regeringens sida utifrån prognoserna? : De åtgärder som föreslogs handlade mycket om att helt enkelt förbättra mottagandekapaciteten så att vi kunde klara av tak över huvudet och mat för dagen för dem som kom. Det jobbade vi väldigt aktivt med. Sedan begärde man förstås också ökade resurser för . Men det kom inga förslag på hur man skulle göra för att strama åt antalet asylsökande förrän , när kom in med sin skrivelse där de förordade gränskontroller. beslutade vi som sagt om detta. Jag kan också säga att polisen, som ju är den som enligt regelverket rent formellt kan begära att gränskontroller införs, inte kom in med någon sådan begäran över huvud taget, vare sig eller vid något annat tillfälle. Gränskontrollerna infördes alltså på initiativ från regeringen efter att vihade fått ett underlag från . Det var det vi hade att agera på. (S): Herr ordförande! Tack för svaret! Jag tänker också på den rapport som Myndigheten för samhällsskydd och beredskap kom med till regeringen. I vårt underlag står det att det inte var några signaler på att regeringen behövde vidta några extraordinära åtgärder. Det står också att situationen var ansträngd men att ansvariga myndigheter hade kontroll över läget. Jag skulle vilja höra statsrådet kommentera detta, tack. : Så lät det från myndigheterna just vid den här tidpunkten. När man ser att så sent som , , tror på ett antal som är ungefär 90 000 och har prognosti- serat uppemot 80 000 förstår man att det var högre än de hade trott men inte så pass högt att de bedömde att det skulle behöva vidtas några extraordinära åtgärder. Den utvecklingen såg vi därefter, när antalet som kom verkligen ökade. Då drog också regeringen igång med alla dessa åtgärder: vi såg till att gå fram med id-kontrollerna och gränskontrollerna och den nya lagstiftningen – den tillfälliga asyllagstiftning som vi nu har. (S): Jag har en sista fråga. Den handlar om när regeringen drog igång hela krishanteringssystemet i regeringen. Jag undrar om statsrådet kan föredra lite grann om hur det såg ut och hur det gick till. : Det var när gruppen för strategisk samordning möttes . Det var då krisorganisationen drog igång, så att säga. Men då visste vi fortfarande inte hur det skulle utvecklas framöver. Det var dock då vi såg att vi nog behövde förbereda oss för att kunna göra ännu mer än vad vi kanske hade tänkt oss från början. Vi hade som sagt haft en statssekreterargrupp på plats i egentligen , som hade jobbat med allt detta. Det gällde bostadsfrågorna, frågorna kring utbildning, arbetsmarknad och sådant. var alltså väl informerat om allt som hände via denna statssekreterargrupp. Men det var som krishanteringsorganisationen aktiverades på det sättet. (SD): Ordförande! Tack, statsrådet, för det ni har anfört än så länge! Vi har från KU:s sida ställt en massa frågor; det är normalt sett vad vi gör i vårt utredningsarbete. En av de frågor vi har skickat är själva pudelns kärna: När fick ni informationen om att juliprognosen sannolikt var felaktig? Där har vi fått svaret att det var månad som denna information nådde er. Vi har ställt en följdfråga om huruvida ni kan förtydliga när ni fick denna vetskap. Ni har inte lämnat något datum. Skulle statsrådet kunna redogöra för när denna information kom er till del? : Formellt sett fick vi inte veta detta förrän , när presenterade sin nya prognos. Formellt sett är det så. Det är då de skriver upp från mellan 66 000 och 80 000 upp till mellan 140 000 och 190 000. Sedan har jag, precis som i min föredragning, sagt att när man är inne i ett sådant här skede har man också väldigt många andra kontakter. Det måste faktiskt en aktiv regering ha. När sådant här händer kan vi inte sitta och vänta på att det ska komma en formell prognos, utan då måste vi ha kontakten . Det hade vi också. Jag skulle nog säga att det var och som gav uttryck för att vi kanske kommer att komma högre än de 80 000. Men bedömningen var fortfarande 90 000. Det är inga 160 000, och man tror fortfarande på att det ska gå ned. Den information som generaldirektören ger uttryck för i intervjun i i det offentliga skiljer sig inte alls från den information som vi fick oss till del och hade fått oss till del i och med de kontakter vi har haft. (SD): Ordförande! Tack, statsrådet, för svaret! Vi har ställt frågor även till . De har bland annat skrivit så här i svaret: månad 2015 visade statistiken att antalet asylsökande började öka betydligt mer än vad myndigheten tidigare antagit i den överlämnade verksamhets- och utgiftsprognosen. verkar det alltså som att åtminstone inser detta eller ser att det finns risk för att det kommer att öka väldigt mycket. Jag har förstått det som att det är denna information som de sedan på ett eller annat sätt delger regeringen. Jag har inte fått höra något exakt datum för när denna information skulle ha kommit er till del. Men åtminstone enligt vad skriver hade generaldirektör med medarbetare ett möte med statssekreterare med medarbetare i om ensamkommande barn. Vid mötet lämnade myndigheten en lägesbild av den rådande situationen med fokus på kommunernas förmåga och belastning. Informationen lämnades muntligen. Det är då kopplat till det som jag läste upp tidigare om att man också såg att antalet asylsökande började öka betydligt mer än vad myndigheterna tidigare hade antagit i juliprognosen. När statssekreteraren uppenbart fick informationen – var det någonting som också statsrådet av sin statssekreterare blev informerad om? Självklart var det så. Det mesta som min statssekreterare hörde vid den här tidpunkten gick direkt till mig också – om inte så direkt. Men man ska komma ihåg att mötet bara var ett möte. Det hade naturligtvis funnits många, många fler omfattande kontakter mellan och för att höra vad det egentligen var som inträffade och om stod fast vid prognosen. Den bild vi fick av var precis den bild som man sedan ger uttryck för , det vill säga: Den prognos som vi skrev får vi nog vara beredda att revidera upp, men då från runt 74 000 till kanske runt 90 000. Det var alltså inte så att man sa att nu förutspår vi att det kommer att komma 150 000 eller 160 000. Det var inte det besked som gällde då. Det sa i det offentliga var också det han sa till oss vid alla de kontakter vi hade. Återigen: Varken eller någon annan myndighet begärde några extraordinära insatser . Bedömningen så långt var i stället att man nog skulle kunna klara det under de ramar och möjligheter man hade då. Men sedan vet vi hur det gick. (SD): Den information som ni fick, vad jag förstod inom ramen för ett vanligt muntligt möte, var ingen kvantifierad prognos. Det var en uppskattning där man sa att de tidigare prognoserna inte kommer att hålla. Det kommer sannolikt att bli betydligt fler än vad vi har prognostiserat för, sa . Jag förstår det som att man hade mötet med din stats- sekreterare med medarbetare, och du fick sedan informationen. Kan du säga ungefär när i tiden du fick denna information och vad din reaktion blev på den information du då fick om att juliprognosen var felaktig? : Som jag har sagt följde jag detta löpande dag för dag. Jag fick information från antingen direkt, via min statssekreterare eller via mina tjänstemän , skulle jag säga, om hur saker och ting utvecklade sig. Den bedömning vi fick från var fortfarande den att prognosen kommer att behöva skrivas upp. Men man pratade inte om tal på 150 000–160 000, utan man pratade om tal på kanske uppemot 80 000 eller 90 000 i det läget. Jag tror att i den intervju som jag hänvisade till här uttrycker sig på detta sätt: Vi kommer att få revidera upp vår prognos, men om vi hamnar på 85 000 eller 90 000 vet jag inte riktigt. Så säger alltså då, och då var vi inne i . Det är först därefter som saker och ting inträffar och vi ser det stora lyftet. Det är riktigt som säger; det var ingen kvantifierad prognos . Det var en föraning om att vi nog kommer att hamna i det övre spannet, och kanske till och med över den övre siffra som vi sa . (SD): Tack för svaren! Jag förstår det som att man ändå gav uttryck för att juliprognosen sannolikt kommer att behöva skrivas upp. Efter- som myndigheten också sannolikt kände till att den prognos man hade tagit fram var väldigt starkt underdriven, så att säga, tänker man sig kanske att regeringen såklart borde reagera på detta. Men vad jag har förstått spreds inte heller informationen vidare i . : Du säger ”starkt underdriven”. Du kanske ska säga ”starkt underskattad”. Som sagt sa 66 000–80 000. och började man prata om att det kanske kan bli 90 000 eller över de 80 000. Det är klart att man kan säga att det är en stark underskattning eller underdrift. Jag vill inte säga att det är på det sättet, utan jag bara konstaterar att man då såg att vi kanske kommer att hamna i det övre spannet. Men det fanns ingen begäran om några extraordinära insatser som vi skulle vidta, utan man bedömde att man kunde klara det inom de ramar som vi hade gett och det som vi redan hade börjat med. Som jag sa sprids den informationen naturligtvis i via de fora vi har – jag har hänvisat till statssekreterargruppen och senare också till den här gruppen för strategisk samordning när den sedan möttes. Jag skulle säga att det inte är informationsspridningen i som är bekymret här. Bekymret är att läget är så oerhört svårbedömbart. Det är också väldigt svårt att veta vad man egentligen ska göra i det här läget för att strama åt. Vad ska vi göra för att kunna hålla oss inom ram och inom för att kunna lösa den här uppgiften? kommer vi ju på det också när det gäller id-kontrollerna. Ordföranden: jag ger ordet till en gång till ska jag säga att vi ur planeringssynpunkt behöver avrunda här typ för att vi har en utfrågning i sessionssalen . Jag ber att vi får korta frågor och korta svar så att vi håller ett bra tempo och alla får möjlighet att ställa sina frågor. – en avrundande fråga här kanske i första rundan? (SD): Tack, ordförande! Jag har en avrundande och mycket kort fråga. Utskottet brukar ju vid vår granskning ställa frågor på temat: När har detta hänt? Var har detta hänt? Vem har träffat vem? och så vidare. Det har vi även gjort den här gången. När vi frågar får vi i det här fallet i alla fall inte särskilt uttömmande svar och inte från heller om vilka datum som avses och när och var och vilka som har mötts. viställer samma frågor till får vi faktiskt betydligt mer uttömmande svar med datum och vilka som har träffats och vilka ärenden som har avhandlats. KU har diskuterat och även såklart kritiserat det som handlar om att hantera dokumentation och spårbarhet. Väcker det här tankar hos statsrådet när det gäller hur och kanske statsrådets dåvarande eget departement bör jobba med de här frågorna för att förstärka spårbarheten och dokumentationen? : Nej, det finns säkert möjligheter att göra förbättringar, men det vi dokumenterar är ju exempelvis de promemorior som kommer in och det skriftliga material som lämnas. Det är ju det vi har som vi sedan kan lämna ut. Men det är också bakgrunden till att jag försöker att vara så öppen som möjligt här och berätta hur vi såg på saken vid det tillfället och också berätta om de kontakter som vi hade med . Jag har ingenting alls att dölja i det här avseendet utan kan egentligen bara konstatera att problemet i sig egentligen inte var informationsspridningen i utan att läget vid den här tidpunkten var oerhört svårbedömbart. (MP): Herr ordförande! Tack, ministern, så här långt! Ministern har ju beskrivit det här som den största krisen och den största Det har ju gjorts flera utredningar, som flera har varit inne och beskrivit här, dels från , dels gjorde KU en mycket stor utredning , dels gjorde en utredning. När nu alla de här utredningarna har kommit och det har blivit lite distans till de här frågorna – kan ministern se om det finns lärdomar? Finns det något som regeringen redan har gjort när det gäller att få bättre krishantering, bättre kommunikation, bättre prognoser eller andra saker? Och finns det mer att göra –någonting som du ser som kunde ha gjorts, någon rutin som inte fungerade eller något sådant? : Nej, som jag avslutade med är det alltid så lätt att vara efterklok. Vi agerade på den information som vi hade vid det tillfället. Ni ser ju hur snabbt det gick – , helt enkelt. Vad är lärdomen? Jag tror att det finns saker och ting man kan förbättra ytterligare när det gäller krishanteringen och också samarbetet i , men det är återigen inte det som var själva problemet, utan det var att materian som sådan var så oerhört svår att bedöma. Sedan tycker jag att man kan dra flera politiska slutsatser, naturligtvis, av det här. En är att EU måste ha ett system som gör att man klarar av den här situationen på ett annat sätt men sedan också, förstås, att måste ha möjligheter och regleringar som gör att vi kan möta den här situationen. Id- kontrollerna hade vi till exempel inte möjlighet att införa innan vi drev igenom en lagstiftning om det. Hade vi haft det vid det här tillfället skulle regeringen bara ha kunnat trycka på knappen och säga: måste vi faktiskt strama åt här därför att vi inte klarar av det här längre. Då kunde vi ha gjort det mycket tidigare, men fick vi inte det instrumentet förrän . Det är väl en kombination här av att man kan göra saker bättre i , men huvudproblemet är att vi inte hade de lagliga möjligheterna för att kunna hantera situationen som vi nu har. (C): Jag skulle vilja peka på att i det diagram vi har fått när det gäller antalet kommande flyktingar till finns där tre olika saker som händer. MSB ger första lägesbilden av flyktingsituationen till regeringen. möts gruppen för strategisk samordning, och ger också en prognos om antalet asylsökande – 90 000. Sedan dröjer det sju eller nästa prognos kommer. Då har det varit mycket kraftiga ökningar , och då är prognosen på 140 000–190 000. Då är det väl nästan att konstatera faktum. Men där – det går som sagt ganska många veckor – hur var prognoserna där? Dåvarande migrationsministern sa att det var nästan daglig kontakt. Fanns det något då som pekade på att det kommer att ligga på den här toppnivån på ungefär 10 000 ? För det var ju det som hände. Fanns det med i de här prognoserna, eller höll fortfarande fast vid 90 000 i prognosen? : Det som generaldirektören säger här i en tidningsintervju är ju ingen formell prognos. Den kommer inte förrän . Den senaste formella prognosen kom, som sagt, . Det han säger där är hans bedömning vid det tillfället, och jag väljer att lyfta upp den för att säga att det han säger, det offentliga där, är också det som kommunicerade till regeringen och att det är så pass mycket lägre än de 160 000 som sedan kommer. Efter det här är då den verkliga ökningen kommer, och det är då vi börjar se över vilken form av lagstiftningsförändringar vi måste göra. Vi gör det på allvar, så att säga, och börjar försöka hitta lösningen som ska kunna klara den här situationen. Däremellan beslutar vi om gränskontrollerna den 12 novem- ber. Trots att polisen inte hade begärt det alltså, utan det gör vi på underlag från , beslutar vi om gränskontrollerna. – det ser ni på bilden – börjar det faktiskt minska rejält. också, ska jag säga, beslutade … Och därefter, efter beslutar vi om id-kontroller på färjorna mellan och , vilket ju får stor betydelse. försöker ju hela … inte bara och , att hantera ett mycket stort antal människor som kommer till och se till att de har tak över huvudet och mat för dagen. De här månaderna, , kom det 114 000 människor till , varav 26 000 var ensamkommande ungdomar. Det är alltså 1 000 skolklasser som anländer till inom loppet av . Då förstår man kraften i det här, men man förstår också att det här var en situation som inte var hållbar. Vi var tvungna att vidta åtgärder, och det var det vi gjorde. , under den här toppen, gjorde vi allt för att kunna klara situationen och titta på: Vilka lagliga möjligheter har vi för att kunna stoppa den här utvecklingen? Och så hittade vi då de lösningarna. (L): Tack så mycket, statsrådet, för redogörelsen! Vi kan väl alla komma ihåg, om vi skruvar tillbaka minnesbilden, att det var en väldigt tuff tid och att utsattes för något som närmast skulle kunna kalla för ett chocktest. Det klarade vi väl sisådär. Därför tycker jag också att det är lite märkligt att statsrådet sitter och raljerar över de privata aktörer som steg in och faktiskt gjorde att det fanns möjlighet att få tak över huvudet och mat i kroppen, för det var precis där vi var. Det var till och med så mot slutet av den här perioden att folk bussades runt i , för det var enda sättet vi kunde ha tak över huvudet och mat i magen åt folk tills bostadsfrågan var löst. Jag tror nog att vi ska tänka med stor tacksamhet på många av de här privata aktörerna och frivilligorganisationerna som steg in. Låt mig också säga att jag håller med statsrådet om att det faktum att lyckades ta emot 160 000 människor som flydde under brinnande krig är någonting att vara stolt över, och det kan vi väl vara gemensamt. diskuterade vi tiden . Statsrådet säger att en aktiv regering inte kan sitta och vänta på officiella rapporter, utan man måste så att säga driva verkstad ändå. Du har kommit tillbaka ett antal gånger med att regeringen uppfattar att myndigheten hade kontroll över läget, det vill säga folk fick tak över huvudet och mat i kroppen – oavsett om det var under bussning kanske. Man begärde alltså ingen aktivitet från regeringen – är det rätt uppfattat då att statsrådet uppfattar det som att man får en aktiv begäran först ? : Det är då vi får begäran om gränskontrollerna, eller att förordar gränskontroller. Den får vi inte . Med har vi ju haft mycket diskussion kring vilka resurser man behöver ha och vilken hjälp man behöver ha rent praktiskt i övrigt. Ni kommer ihåg tälten som byggdes i som vi var beredda att köpa in för att kunna klara ett akut behov. Det fanns ju en massa sådana här praktiska beslut som vi var med om att fatta. Dåvarande landshövdingen i , , fick ett särskilt uppdrag för att hitta vilken mark man skulle kunna använda för att sätta upp olika former av läger, faktiskt, som vi pratade om i inledningsskedet, för att kunna se till att åtminstone ge folk tak över huvudet och mat för dagen. Alla de där praktiska sakerna, allt det där, pratade vi om dagligdags, skulle jag vilja säga. Men när det gäller åtgärd för att strama åt är det gränskontrollen . Det var inte min mening att raljera när jag nämnde de privata aktörerna. Jag sa bara att den bedömning vi gjorde när vi tillträdde 2014 var att vi hade alldeles för få egna boenden, alltså boenden på långa kontrakt, och i stället var man hänvisad till att teckna väldigt korta kontrakt och väldigt dyra kontrakt med privata aktörer. Därför var en av våra åtgärder just att bygga ut antalet boenden som vi hade på egna och långa kontrakt. Det var för att undvika … Det var också en kostnadsfråga förstås, för att kunna få ned kostnaderna. Sedan delar vi uppfattningen att utan alla frivilligorganisationer som var med och hjälpte hade vi aldrig klarat av det. Kom ihåg: Vi klarade av att ge tak över huvudet åt 114 000 människor .