bet · H501JuU36 · 2018-06-07 00:00:00 — Undantagen motsvarar i huvudsak sådan kameraövervakning som är undantagen från tillståndsplikten eller är tillåten efter anmälan enligt kameraövervakningslagen. Undantag som föreslås är bl.a. viss kamerabevakning vid skyddsobjekt. Enligt regeringens bedömning föreligger ett ökat behov av kamerabevakning i samhället på vissa strategiska platser. Regeringen föreslår därför att undantaget utvidgas till att också avse sådana skyddsobjekt som avses i 5 § 5 skyddslagen (2010:305) liksom byggnader, andra anläggningar och områden som används för eller är avsedda för fredstida krishantering enligt 4 § 4 skyddslagen. Regeringen bemöter vidare i propositionen ett remissvar om behovet av en utvidgning av det område som får bevakas i anslutning till ett skyddsobjekt. Remissinstansen anför att det bättre skulle korrespondera med behovet av bevakning och skyddsvakternas befogenhet. Regeringen gör bedömningen att det saknas underlag för att göra en sådan utvidgning i det aktuella lagstiftningsärendet, vilket innebär att det tillståndsfria området runt ett skyddsobjekt kommer att vara begränsat till området i skyddsobjektets omedelbara närhet. Regeringen pekar avslutningsvis på att de förbättrade möjligheterna att få tillstånd som lagförslaget innebär bör innebära att det finns goda möjligheter att bevilja ett tillstånd för kamerabevakning av ett större område om det av en särskild anledning finns en förhöjd hotbild mot det aktuella skyddsobjektet. Regeringen föreslår vidare undantag för viss kamerabevakning som sker i en tunnelbanevagn och av en tunnelbanestation. Jämfört med den nuvarande regleringen utvidgas undantaget till att omfatta bevakning som har till syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott eller förebygga, förhindra eller upptäcka olyckor eller begränsa verkningarna av inträffade olyckor. Undantagen från tillståndskrav utvidgas för kamerabevakning som har samband med postverksamhet, kamerabevakning i parkeringshus och kameraövervakning för säkerheten i trafiken. Vidare föreslår regeringen att undantagen från tillståndskravet inte ska innehålla några begränsningar för hur kameran ska vara monterad, vilken optik som får användas eller huruvida ljud får avlyssnas eller tas upp. Viss kamerabevakning som varit undantagen från tillståndskravet kommer inte längre att vara tillståndspliktig i enlighet med det mer begränsade tillståndskrav som föreslås ska gälla enligt kamerabevakningslagen. Som regeringen påpekar innebär det inte att den övervakningen blir oreglerad. Regeringen skriver att den i vissa avseenden kommer att vara föremål för en mer omfattande reglering än till skydd för den personliga integriteten och att den som bedriver kamerabevakning som inte är föremål för ett tillståndskrav i första hand måste se till att kamerabevakningen är förenlig med regleringen i dataskyddsförordningen eller någon annan tillämplig personuppgiftsreglering. I vissa fall kan sådan kamerabevakning t.ex. kräva en konsekvensbedömning dataskydd och en skyldighet att samråda med tillsynsmyndigheten. Slutligen uppger regeringen att det saknas underlag att i det aktuella lagstiftningsärendet närmare överväga ett undantag från tillståndskravet för viss kamerabevakning inom hälso- och sjukvården. Precis som har beskrivits ovan påpekar dock regeringen att möjligheterna att få tillstånd för kamerabevakning på platser av det aktuella slaget där det finns problem med brottslighet och andra störningar kommer att förbättras genom regeringens förslag eftersom det vid tillståndsprövningen ska beaktas särskilt om kamerabevakningen behövs för att platsen är brottsutsatt eller för att det av särskild anledning finns risk för angrepp på någons liv, hälsa eller trygghet till person eller på egendom. De tillfälliga undantagen ska behållas och utvidgas Regeringen föreslår att de tillfälliga undantagen från kravet på tillstånd till kamerabevakning ska behållas och utvidgas. Det gäller bl.a. viss kamerabevakning som bedrivs av eller Säkerhetspolisen i samband med risk för allvarlig brottslighet. Jämfört med den nuvarande regleringen förlängs undantaget till att gälla . Undantaget utvidgas dessutom till att omfatta alla typer av allvarlig brottslighet och även innefatta kamerabevakning som sker i syfte att upptäcka sådan brottslighet eller utreda eller lagföra sådana brott. Begreppet utreda och lagföra brott syftar precis som i andra bestämmelser i kamerabevakningslagen på brott som ännu inte har begåtts och inte på arbetet i en pågående förundersökning. Regeringen framhåller vidare att det inte krävs en misstanke om ett visst konkret brott för att undantaget ska vara tillämpligt utan det räcker med att det av en särskild anledning finns risk för allvarlig brottslighet. Slutligen anför regeringen att en utvidgning av det aktuella undantaget från innebär bl.a. förbättrade möjligheter för och Säkerhetspolisen att i händelse av ett förhöjt terrorhot snabbt sätta in kamerabevakning på strategiska platser under en längre men ändå begränsad tid. Regeringen föreslår att upplysning om kamerabevakning ska lämnas genom tydlig skyltning eller på något annat verksamt sätt. Vidare föreslås att om ljud kan avlyssnas eller tas upp vid bevakningen ska en särskild upplysning lämnas om detta. Till skillnad från utredningens förslag innehåller propositionen således inga krav på att upplysningen ska innehålla kontaktuppgifter eller andra uppgifter om kameraövervakningen utan endast uppgift om att platsen är kamerabevakad. Som skäl för detta anför regeringen att exempelvis kontaktuppgifter skulle kunna medföra risker för hot och trakasserier samt innebära ett återkommande behov av att byta ut skyltarna. Enskildas rätt till information om den personuppgiftsbehandling som kamerabevakningen innebär ska i stället regleras av bestämmelser i dataskyddsförordning, brottsdatalagen och annan tillämplig personuppgiftsreglering. Förslaget till ny kamerabevakningslag innehåller även undantag från upplysningskravet och rätten till information. De nu gällande undantagen behåll och utvidgas. För att säkerställa integritetsskyddet för arbetstagare hos privata arbetsgivare som inte utför en uppgift av allmänt intresse föreslår regeringen att kamerabevakningslagen ska innehålla en bestämmelse som upplyser om att det i fråga om arbetsgivares kamerabevakning av en arbetsplats finns bestämmelser om förhandlingsskyldighet i 11–14 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Regeringen gör vidare bedömningen att integritetsskyddet vid kamerabevakning förstärks genom att regleringen i EU:s dataskyddsförordning, dataskyddslagen och brottsdatalagen kommer att gälla i tillämpliga delar. Kamerabevakningslagen ska därför inte innehålla särskilda bestämmelser om allmänna principer för behandling av personuppgifter, lagringstid, rättigheter för enskilda, skyldigheter för personuppgiftsansvariga och personuppgiftsbiträden eller överföring av personuppgifter till tredjeland eller internationella organisationer. I propositionen föreslår regeringen att den som befattar sig med en uppgift som har inhämtats genom kamerabevakning inte obehörigen får röja eller utnyttja det som han eller hon har fått veta om någon enskilds personliga förhållanden. I det allmännas verksamhet ska i stället offentlighets- och sekretesslagen tillämpas. Förslaget motsvarar det som gäller i enlighet med kameraövervakningslagen. Tillsyn, sanktioner och rättsmedel I propositionen föreslår regeringen att den myndighet som regeringen bestämmer ska utöva tillsyn över kamerabevakning enligt kamerabevakningslagen. Regeringen skriver vidare att Datainspektionen ska vara tillsynsmyndighet och att detta ska regleras i en förordning. I kameraövervakningslagen är tillsynsansvaret delat mellan Datainspektionen och länsstyrelserna. Tillsynen enligt kamerabevakningslagen måste ordnas på ett sätt som är förenligt med EU-regleringen. Det innebär bl.a. att den myndighet som utövar tillsyn över kamerabevakning måste uppfylla de krav på tillsynsmyndighetens oberoende, organisation och befogenheter som gäller enligt både dataskyddsförordningen och dataskyddsdirektivet. Regeringen anför att utredningen om tillsynen över den personliga integriteten (Ju 2015:02) har gjort bedömningen att Datainspektionen uppfyller dessa krav (SOU 2016:65 s. 140–153). Utredningen föreslår också att Datainspektionen ska utses till svensk tillsynsmyndighet enligt både dataskyddsförordningen och dataskyddsdirektivet samt att detta ska regleras på förordningsnivå i myndighetens instruktion. Dessutom utgår förslagen till dataskyddslag och brottsdatalag från att tillsynsansvaret enligt dataskyddsförordningen och dataskyddsdirektivet kommer att samlas hos Datainspektionen. föreslås ska få ta ut en sanktionsavgift av den som bedriver kamerabevakning och bryter mot lagens bestämmelser om tillstånds- och upplysningskrav. Detsamma ska gälla för den som inte följer villkoren i ett beslut om tillstånd eller i ett beslut om undantag från upplysningskravet. Vid överträdelse av bestämmelser i kamerabevakningslagen eller av beslut som utfärdats med stöd av lagen föreslås i propositionen att bestämmelser om rätt till ersättning i EU:s dataskyddsförordning ska tillämpas. För kamerabevakning som omfattas av brottsdatalagen ska i stället bestämmelserna om skadestånd i den lagen tillämpas. beslut enligt kamerabevakningslagen ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. När ett beslut överklagas är tillsynsmyndigheten motpart i domstolen. Det föreslås vidare att beslut om tillstånd till kamerabevakning och om undantag från kravet på upplysning ska få överklagas även av den kommun där bevakningen ska ske och, om kamerabevakningen ska avse en arbetsplats, av en organisation som företräder arbetstagarna på arbetsplatsen. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. Slutligen anför regeringen att det inte finns behov av någon rätt för tillsynsmyndigheten att utfärda föreskrifter som rör tillämpningen av kamerabevakningslagen. Regeringen skriver att kamerabevakningslagen bör träda i kraft men på grund av att lagen innehåller bestämmelser som både kompletterar dataskyddsförordningen och genomför det nya dataskyddsdirektivet bör kamerabevakningslagen inte träda i kraft förrän samtliga dessa regleringar har börjat gälla. Det föreslås därför att lagen ska träda i kraft och att kameraövervakningslagen ska upphöra att gälla . Tillstånd till kameraövervakning som har beslutats enligt kameraövervakningslagen och som avser kamerabevakning som omfattas av kravet på tillstånd i den nya lagen ska fortfarande gälla. Övriga tillstånd som har beslutats enligt kameraövervakningslagen ska inte längre gälla. Regeringen skriver att förslagen väntas ge positiva effekter för det brottsförebyggande arbetet och för att motverka brottslighet i övrigt. Regeringen anför att kamerabevakning är ett verktyg bland flera som kan hjälpa till att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslighet och bidra till att begångna brott kan utredas och lagföras. Undersökningar, både svenska och utländska, visar att kamerabevakning har vissa brottsförebyggande effekter. Regeringen uppger att förslagen som helhet innebär att möjligheterna att bedriva kamerabevakning ökar, inte minst för brottsbekämpande ändamål. Kamerabevakning kommer i större utsträckning att få ske utan tillstånd, och i de fall tillstånd krävs kommer det att bli lättare att få. Enligt regeringens uppfattning väntas dessa ökade möjligheter till kamerabevakning ge positiva effekter för det brottsförebyggande arbetet. De bedöms också ge positiva effekter för att motverka brottslighet i övrigt, eftersom material från kamerabevakning i större utsträckning kommer att användas för att utreda och lagföra brott. Att begångna brott utreds och lagförs kan vidare bidra till att straffsystemet får avsedd generell brottsavhållande verkan. Regeringen gör bedömningen att förslagen innebär ett förstärkt skydd för enskildas personliga integritet och att de kan förbättra möjligheterna att nå de integrationspolitiska och jämställdhetspolitiska målen. Regeringen skriver att kamerabevakning typiskt sett innebär ett intrång i rätten till skydd för den personliga integriteten och att ökade möjligheter att bedriva kamerabevakning därför kan medföra högre risker för den personliga integriteten. Regeringen anför att det också kan vara en kränkning av den personliga integriteten att bli utsatt för brott och att i den mån de ökade möjligheterna att bedriva kamerabevakning leder till minskad brottslighet kan därför en förbättring av integritetsskyddet uppnås. Andra åtgärder som regeringen bedömer kommer att stärka integritetsskyddet är att det tydliggörs att bestämmelserna om förhandlingsskyldighet i lagen om medbestämmande i arbetslivet kan vara tillämpliga inför beslut om kamerabevakning på arbetsplatser och att tillsynen på området samlas hos en myndighet. Som anförts ovan har regeringen tillsatt en särskild utredare som bl.a. ska föreslå åtgärder som kan underlätta kameraövervakning i brottsbekämpande syfte (dir. 2017:124). Utredaren ska även bl.a. analysera ett utökat undantag för kameraövervakning av allmänna transportmedel och stationer. • kartlägga behovet av förenklade regler vid kameraövervakning i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda brott • kartlägga behovet av förenklade regler vid kameraövervakning i syfte att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten • föreslå förenklingar utifrån kartläggningen, med utgångspunkten att tillståndsplikten för kameraövervakning ska tas bort och i första hand ersättas med en anmälningsplikt • överväga om det finns skäl för förenklade regler även när det gäller annan kameraövervakning än sådan som de ovan berörda myndigheterna bedriver i brottsbekämpande syfte • analysera behovet av integritetsskyddande åtgärder när det blir enklare att använda kameraövervakning • analysera vilka effekter förenklade möjligheter till kameraövervakning i brottsbekämpande syfte kommer att få för en effektiv tillsyn • analysera om man bör införa ett utökat undantag från tillståndsplikten för kameraövervakning av allmänna transportmedel och stationer • lämna de författningsförslag som bedöms lämpliga. Uppdraget att föreslå åtgärder som kan underlätta kameraövervakning i brottsbekämpande syfte ska redovisas , och uppdraget att analysera möjligheterna till ett utökat undantag från tillståndsplikten för kameraövervakning av allmänna transportmedel och stationer ska redovisas . Utskottet har återkommande behandlat frågor om kamerabevakning och, som tidigare framgått, föreslagit flera tillkännagivanden. har bl.a. tillkännagett för regeringen att det bör bli möjligt för polisen att i större utsträckning än använda sig av kameraövervakning i områden som är utsatta för allvarlig brottslighet. Utskottet anförde i det sammanhanget att det är bra att regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att utreda vissa frågor om kameraövervakning med det uttalade syftet att säkerställa att kameraövervakning kan användas där det behövs för att bekämpa brott och garantera ett starkt skydd för den personliga integriteten. Utskottet framförde vidare att det dock är viktigt att detta leder fram till en ordning som gör det lättare för polisen att använda kameraövervakning i de områden där brottsligheten är som störst (bet. 2016/17:JuU17 punkt 1, rskr. 2016/17:212). I betänkande 2017/18:JuU19 föreslog utskottet, med stöd av sin initiativrätt i 9 kap. 16 § riksdagsordningen, att för regeringen skulle tillkännage att kravet på att polisen ska söka tillstånd för kameraövervakning ska tas bort och ersättas av en anmälningsplikt. Ändringen skulle enligt utskottets förslag till tillkännagivande införas senast i samband med att den nya kamerabevakningslagen träder i kraft . följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:127). Utskottet anförde följande i sitt ställningstagande: Det finns i bostadsområden som i allt större utsträckning kommit att påverkas av brottslighet och otrygghet. Utskottet anser att det är angeläget med en kraftsamling för att förebygga brott och öka tryggheten, inte minst i socialt utsatta områden. Polisen måste kunna agera snabbt för att bryta negativa trender i brottsutsatta områden, och till det arbetet krävs verkningsfulla verktyg. Dagens tillståndsförfarande för kameraövervakning är tidskrävande och försämrar polisens möjligheter till kameraövervakning. Den utredning om kameraövervakning som överlämnades till regeringen överensstämmer inte med samhällsutvecklingen och polisens ökade behov. Det kan nämnas att en av utredningens experter i ett särskilt yttrande anförde att polisens tillståndskrav borde ha slopats. Utskottet har som framkommit tidigare anfört att tillgången till information från kameraövervakning i många fall är avgörande för polisens möjlighet att förebygga brott, avbryta pågående brottslighet och utreda begångna brott och att polisens möjlighet till kameraövervakning behöver förbättras ytterligare. Utskottet föreslår därför att polisens tillståndskrav för kameraövervakning ska tas bort och ersättas av en anmälningsplikt. När polisen gör en anmälan om kameraövervakning ska polisen, förutom det som krävs vid en anmälan enligt 21 § kameraövervakningslagen, ange skälen till att andra åtgärder visat sig otillräckliga. Förslaget ska genomföras senast i samband med att den nya kamerabevakningslagen träder i kraft . ska en utredning tillsättas för att utvärdera och analysera effekterna av lagändringen. Utskottet noterar att frågan bereds inom . Utskottet befarar dock att bredningen, trots att det finns en bred majoritet för att ta bort kravet på tillstånd för polisen, riskerar att ta . Under den tiden begränsas polisens möjlighet till kameraövervakning, och svensk polis får sämre förutsättningar än polis i övriga europeiska länder att skaffa uppgifter för att bekämpa brott. Det är självklart viktigt att regeringsformens krav på beredning iakttas. Som framkommit bestäms kravets faktiska innehåll av det aktuella ämnets natur. Det är utskottets uppfattning att den tid som återstår innan den nya kamerabevakningslagen ska träda i kraft är fullt tillräcklig för att en väl avvägd och ändamålsenlig lagstiftning ska kunna tas fram. Det handlar i första hand om vilka prioriteringar regeringen gör och vilka resurser regeringen väljer att avsätta för beredningen av ärendet. har vidare tillkännagett att regeringen bör överväga att införa ett undantag från tillståndsplikten när det gäller kameraövervakning av vilt (bet. 2014/15:JuU15, rskr. 2014/15:139). har därefter tillkännagett att regeringen bör gå tidigare beslut till mötes och återkomma med ett förslag om att ersätta tillståndsplikten för kameraövervakning med ett anmälningsförfarande (bet. 2016/17:MJU4, rskr. 2016/17:26 och rskr. 2016/17:27). Frågan om utökade möjligheter till kameraövervakning berördes även i årets budgetbetänkande (bet. 2017/18:JuU1 s. 50). Utskottet vidhöll att polisens möjlighet till kameraövervakning behöver förbättras ytterligare och anförde att man kommer att följa utvecklingen på området. Regeringens redovisning av tillkännagivandena I propositionen uppger regeringen att riksdagsskrivelserna med tillkännagivandena om kameraövervakning av vilt är slutbehandlade genom de förslag som lämnas i propositionen. När det gäller tillkännagivandet om att åstadkomma en ordning som gör det möjligt för polisen att i större utsträckning än använda kameraövervakning i områden som är utsatta för allvarlig brottslighet hänvisar regeringen till avsnitt 6 i propositionen, i vilket det föreslås ett mer begränsat tillståndskrav än vad som gäller (s. 50–85). När det gäller tillkännagivandet om att ta bort kravet på polisens tillståndskrav anför regeringen i huvudsak följande. Mycket talar för att kamerabevakningslagen bör innehålla ett krav på tillstånd som träffas av det nya dataskyddsdirektivet men regeringen är angelägen om att en sådan kamerabevakning som och vissa andra brottsbekämpande myndigheter bedriver inte försvåras om ett fullgott integritetsskydd kan uppnås på andra sätt. Ett alternativ till tillståndskravet skulle kunna vara någon form av anmälningsplikt. Det skulle minska de administrativa bördor som hänvisar till och ge tillsynsmyndigheten goda möjligheter att undersöka om kamerorna används i enlighet med gällande regleringar. Regeringen instämmer således i tillkännagivande om att polisens tillståndskrav bör tas bort och i första hand ersättas av en anmälningsplikt. Frågan behandlas dock inte närmare av utredningen, och med hänsyn till frågans komplexitet har det inte varit möjligt att hinna ta fram förslag, inom ramen för regeringens beredningskrav, som kan behandlas i detta lagstiftningsärende. Regeringen har dock tillsatt en utredning med uppdrag att föreslå förenklingar vid kamerabevakning i brottsbekämpande syfte. Utredningen, i den del som avser förenklingar som bl.a. och andra brottsbekämpande myndigheter bedriver, ska redovisas . Avslutningsvis anför regeringen att kamerabevakningslagen mot denna bakgrund tills vidare bör innehålla ett tillståndskrav som huvudregel för sådan kamerabevakning som omfattas av det nya dataskyddsdirektivets tillämpningsområde. Enligt regeringens bedömning finns det dock ett tydligt behov av att förbättra möjligheterna att få tillstånd och att införa utvidgade undantag från tillståndskravet, vilket återspeglas i de förslag som lämnas i propositionen. I motion 2017/18:4170 av m.fl. (V) yrkas avslag på regeringens proposition. Motionärerna anför att ökad kamerabevakning inte är den effektivaste lösningen på kriminalitet och att en ökad kamerabevakning innebär risker för den personliga integriteten. Ändring av den föreslagna kamerabevakningslagen I motion 2017/18:4172 av och (SD, -) yrkande 1 begärs att lagtexten i 9 § kamerabevakningslagen ska ha den utformning som framgår av bilaga 3. Motionärerna vill att den föreslagna kamerabevakningslagen ändras så att inte omfattas av tillståndsplikten. I motion 2017/18:4172 av och (SD, -) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att tillstånd inte ska krävas för den kamerabevakning som bedriver. Ett likalydande yrkande framförs i motion 2017/18:4176 av m.fl. (M, L, C, KD) med tillägget att även andra brottsbekämpande myndigheter ska undantas från den föreslagna kamerabevakningslagen. Även i motion 2017/18:3192 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 5, i partimotion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 16 och i motion 2017/18:3898 av m.fl. (KD) yrkande 4 framförs förslag om att underlätta polisens möjligheter till kamerabevakning. I motion 2017/18:2045 av (SD) yrkas att regeringen ska återkomma till med förslag om att polisen kan ges tillgång till befintliga kameror i syfte att säkerställa polisens möjlighet att snabbt kunna använda sig av befintliga kameror i de fall polisen utreder, följer eller försöker stoppa ett pågående brott. Kamerabevakning av vilt samt av skogs- och lantbruksmaskiner I motion 2017/18:295 anför och (båda C) att det behövs en lagändring för att det ska bli enklare att få tillstånd för kameraövervakning vid tillfälliga arbetsplatser i syfte att motverka skadegörelse, olyckor och stölder samt för viltövervakning. I motion 2017/18:1316 av (KD) yrkande 1 föreslås att tillståndsgivningen för kameraövervakning av åtel ska förenklas. m.fl. (C) anför i motion 2017/18:3855 yrkande 74 att det för kameraövervakning av viltåtel ska vara tillräckligt med anmälningsplikt i stället för tillståndsplikt. och (båda C) anför i motion 2017/18:1786 att det bör göras möjligt för företagare att sätta upp övervakningskameror om företagaren anser att övervakningskameror är nödvändiga för att förhindra stölder av fordon och maskiner. I motion 2017/18:2606 av m.fl. (KD) yrkande 8 föreslås att det ska bli enklare att kameraövervaka skogsmaskiner.