· H501UbU18 · 2018-04-12 16:29:29 — Det tog nämligen fem till innan det som gjorde under sina som utbildningsminister gav effekt. Den lilla uppgång, eller åtminstone inbromsning, som vi såg i studien från ska faktiskt den regeringen ta åt sig äran för. Jag jobbade som lärare under den tiden, och jag vet att det tar tid för elever att gå från årskurs ett, två och tre och komma upp till årskurs åtta och nio. Det behövs som sagt ingen raketforskning för att förstå det. Jag tycker alltså att ni ska ta åt er äran för det, . Är alla de saker som ni genomförde någonting som står bakom? Nej, kanske inte. Men ni gjorde en hel del bra saker som förbättrade skolresultaten. Jag håller med om att man nu tar bort många saker som har varit bra för elever, lärare och rektorer. och Liberalerna har en gemensam fråga. Det är förstatligandet. Jag vill gärna höra några korta och konkreta förslag från om förstatligande för att se var vi kan mötas i den frågan. Jag ska också ta upp den heliga kon - lärarutbildningen, för att se vad vi kan göra åt den. Vi vet tyvärr att eleverna sällan eller oftast aldrig blir bättre än den lärarkår som finns. De länder som har lyckats vända trender uppåt ser till att satsa mycket på lärarna. Vi har lärare som har gått en lärarutbildning som kanske inte har varit den absolut bästa och högkvalitativa utbildningen. 70 procents avhopp från lärarutbildningen på säger ganska mycket. Det skulle vara intressant att höra vilka tankar har om vad vi kan göra åt den befintliga utbildningen. Ni drog faktiskt igång en fortbildning för lärarna. Kan vi förstatliga den på något sätt och se till att den blir likvärdig i hela ? Och vilken bildning behöver vi enligt ändra i lärarutbildningen för att den ska bli bättre? På den första frågan svarar jag att vi anser att staten bör ta över huvudansvaret från kommunerna. Det innebär att det blir staten som betalar ut lön till rektor och lärare. Exakt hur det ska ske får man naturligtvis utreda eftersom det är en ganska stor reform. Vi vill inte ha tillbaka det system som gällde . Vi tror att det är obsolet. Vi tycker också att staten ska se till att det finns karriärvägar och fortbildningsmöjligheter. Kommunerna kommer att fortsätta att ha en hel del inflytande, till exempel över var skolor ska ligga, skolskjuts och mat. Men det viktiga för mig och Liberalerna är att när det gäller själva undervisningen ska den vara ett statligt uppdrag. Staten är den som anger vad man ska uppnå och vilka kunskapskrav som ställs. Då är det också rimligt att staten ser till att det finns förutsättningar för att uppnå detta. Tillsammans med Alliansen har vi förslag till hur man ska förbättra lärarutbildningen. Vi liberaler tycker att man ska höja antagningskraven. Det ska vara svårare att komma in på den utbildningen, och man ska ha bra betyg i de ämnen som man vill läsa in för att bli ämneslärare. Jag och Liberalerna anser att det är rimligt att lärarutbildningen koncentreras till färre orter, men till exempel de pedagogiska, didaktiska och metodiska delarna av utbildningen kan ske på många ställen. Det behöver bli mer av hantverk och ledarskap. Själva hantverket att vara lärare är centralt. Många av dem som går ut från skolan, efter att ha gått en lång lärarutbildning, känner sig inte tillräckligt väl förberedda för klassrumssituationen. Där måste det förbättras. I mångt och mycket låter det som att Liberalerna och är väldigt överens om vissa delar i skolan. Det gäller kvalitetshöjningen på lärarutbildningen. Man bör också effektivisera så att man inte har 28 utan - som föreslog - 18 utbildningsområden. Man ska också säkerställa att det är en likvärdig utbildning. Många av dessa saker är vi helt överens om. Det är bra att vi äntligen vågar ta tag i den heliga kon i lärarutbildningen. Det blir annars aldrig något bättre resultat. har också tittat väldigt mycket på hur man kan likställa lärarutbildningar, och det är den sista fråga som jag ska ställa till . Är beredd att titta på frågan om ett digitalt test på alla lärarutbildningar? Om man läser till exempel matematiklärarutbildningen på någon av de 10, 18 eller 28 lärarhögskolorna borde man säkerställa dem så att man får någon sorts likvärdighet i utbildningen. Jag tror att vägen till ett förstatligande inte kommer att genomföras på en mandatperiod. Det kommer kanske att ta . Det är en väldigt stor reform att helt och fullt flytta den ekonomiska biten från kommunerna till staten. Både , som är en klok man, och jag vet nog att så är fallet, herr talman. Sedan vill jag tacka för att har en god fostran, vilket gör att vi kommer att ta i hand efteråt, till skillnad från vissa i andra partier. Min fostran har jag inte själv stått för, utan det har kloka föräldrar gjort. Jag tror att man ska vara lite försiktig med att ha enkla quick fix på alla problem. Jag vet inte om det här med digital utvärdering är någon idé som löser alla problem. Däremot är jag oroad över de förändringar som har gjorts när det gäller utvärdering av kvaliteten på högskolorna. Det vore otroligt olyckligt att ändra i systemet. Vi behöver en tydlig kvalitetsgranskning på nationell nivå, både av lärarutbildningen som helhet och av de olika ämnena. Det har blivit svårare med de förändringar som den här regeringen har gjort när det gäller utvärdering av högskolan. Det beklagar jag. På lång sikt är det nog bättre att se till att man har hög kvalitet på högskolorna runt om i landet och deras undervisning i ämnen och lärarutbildningsdelen än att nu införa digitala prov som jämför saker och ting. Liberalerna har inte tagit ställning till den frågan eftersom den inte har varit aktuell. Den viktigaste är att se till att man i högskoleutbildningen fortsatt har tydligt kvalitetsfokus och mindre kvantitetsfokus. Dessutom bör man se till att ha ordentliga utvärderingar av kvaliteten på alla högskolor. Det är där som man kan nå framgång, även på lång sikt. Vi behandlar utbildningsutskottets betänkanden om skolväsendet: UbU18, 19, 20 och 22. Detta är ett omfattande motionsbetänkande som av praktiska skäl har delats upp i fyra delar men som alltså behandlas i den här samlade debatten, som ni har förstått av tidigare talare. Jag vill inledningsvis yrka bifall till utskottets förslag i samtliga betänkanden, inklusive ett gemensamt tillkännagivande om trygghet och studiero. Jag vill också tydliggöra att utskottets ställningstaganden och regeringens arbete har målsättningen att höja kunskapsresultaten, stärka läraryrket och öka jämlikheten i skolan. Där ser vi nu resultat med fler anställda, högre kunskapsresultat och resurser som i större utsträckning fördelas efter behov. Eftersom vi av och till får märkliga debatter om att vissa röstar för eller emot vissa motioner känns det viktigt att lägga på att reda ut vad som gäller här i . Det är ganska mycket formalia här. För dem som eventuellt sitter hemma och tittar på debatten eller ser den i efterhand känns det också viktigt att påpeka hur arbetsgången skiljer sig åt när man hanterar motioner här i mot hur de hanteras på den lokala eller regionala nivån. Här i kan man bifalla eller avslå en motion, men man besvarar inga motioner. Partierna i driver sin politik med partimotioner utifrån enskilda ledamöters motioner. Under den allmänna motionstiden lämnas nästan 4 000 motioner in . Det kan givetvis finnas situationer där en motion lyfter en fråga som regeringen behöver uppmärsammas på. Men det är inte det normala. I de flesta fall pågår redan ett arbete i frågan och motionen avslås. Så är fallet med flertalet av de motioner som oppositionen yrkar bifall till här. Först vill jag säga någonting om it i skolan. Att höra barnen berätta under #tystiklassen att skolan för många var det första stället som de kom i kontakt med porr på gör mig både ledsen och ärligt talat också förbannad. Det är fullständigt oacceptabelt. Låt mig vara tydlig med att för Socialdemokraterna är det självklart att skolan ska vara fri från både pornografi och våld. Elever ska inte surfa runt efter porr på skoltid eller riskera att ofrivilligt få se porr. Det ska inte vara så att barn och unga använder mobiler, datorer, surfplattor till annat än skolarbete i skolan. De digitala verktyg som används i skolan ska tillhandahållas av skolan och då är det också rimligt att skolans verktyg inte kan användas till vad som helst. Därför har regeringen tydliggjort i den nya digitaliseringsstrategi som kom att våra skolor ska ha en strategi för hur man använder nätet så att möjligheter tas till vara och risker undviks. Och i arbetet med den strategin, som skolhuvudmännen nu gör, måste givetvis förbud mot ett sådant elände som porr och våld finnas. Regeringen avsätter också nu till förstärkt arbete med sex- och samlevnadsundervisning i skolan, detta som ett av många svar på det som kom fram under metoo. Så för att återupprepa vad jag sagt: Vi står självklart för en skola fri från porr, och vi är för att skolorna använder de verktyg som behövs för att komma till rätta med detta. Arbete i riktning mot att ta bort porr i skolan pågår och kommer att fortsätta tills den är borta från varenda skola i hela landet. Ända sedan statsministerns regeringsförklaring efter valet har skolan varit i fokus. Det jag inledde med - att vi ska höja kunskapsresultaten, stärka läraryrket och öka jämlikheten i skolan - är vad regeringen har haft fokus på sedan valet. Låt mig påminna om några viktiga saker som har skett. Den nationella samlingen för läraryrket var nästan det första som hände efter valet. Då samlade statsministern och de berörda statsråden de fackliga organisationerna och satte sig runt samma bord och diskuterade. Vad behöver göras för att läraryrket återigen ska vara attraktivt och eftersökt? Och steg för steg har åtgärder vidtagits i riktning mot att förbättra och förändra. Regeringen har varit lyhörd för vad professionen har lyft fram. Ännu en viktig pusselbit var utredningen som leddes av och som alldeles presenterade sina förslag. Utredningen handlar om att visa hur läraryrket kan få högre status, och huvudförslaget är ett nationellt professionsprogram som ska vara ett tydligt, nationellt ramverk för hur lärare och rektorer kan avancera i karriären genom kompetensutveckling och ökade erfarenheter. Det betyder att en lärare ska kunna gå från att vara legitimerad lärare till att bli erfaren lärare, meriterad lärare och slutligen särskilt meriterad lärare. I utredningen betonas också vikten av att de bäst meriterade lärarna också används till de svåraste uppdragen. Jag tror att detta är viktiga förslag som är efterlängtade av många. Dessa båda saker - den nationella samlingen för läraryrket och utredning - svarar på många av de motioner som har lagts fram i dessa betänkanden. Samverkan för bästa skola är kanske ändå det enskilt bästa uppdrag som regeringen har avsatt pengar till. Det innebär att staten tar ett större ansvar för likvärdigheten genom att erbjuder stöd och råd i samarbete med lärosätena till de skolor som har de allra största utmaningarna och som vill åstadkomma resultat i riktning mot det bättre. Vi socialdemokratiska ledamöter i utbildningsutskottet har särskilt följt satsningen och har besökt många av de skolor som deltar. De budskap som vi fått med oss är samstämmiga: Det är så bra att dels få stöd och råd, dels få struktur och ögon utifrån som ser vad som behöver förändras. Och vi ser att något händer med resultaten för de skolor som deltar. Det blir till det bättre. Det här är alltså väl investerade pengar. Tillsättandet av en skolkommission - att samla ledande forskare för att se vad som behöver göras - var ytterligare en viktig åtgärd som regeringen vidtog tidigt i mandatperioden. Vi har fått deras förslag, och några saker är redan på gång. Andra håller vi på att titta på. En viktig sak som är på gång är ökade resurser till skolorna. Hela 1 miljard rullas redan ut och följs av 3,5 miljarder för att 2020 landa på hela . Det är pengar som ska fördelas utifrån socioekonomi, det vill säga de som har de största behoven ska också få mest. Så förändrar man, och så fördelar man för att nå jämlikhet. Slutligen, herr talman, ser vi i dessa motioner många bra förslag från enskilda ledamöter. Men det mesta som efterfrågas är redan på gång eller utreds vidare. Jag vill ställa en fråga. Men först tänkte jag läsa upp en text: "Det fria skolvalet förstärker segregationen och ökar klyftan mellan resursstarka och resurssvaga elever." Texten kommer från Socialdemokraternas partiprogram. Jag undrar varför Socialdemokraterna inte vill skrota ett icke-fungerande system som förstärker segregationen och ökar klyftan mellan resursstarka och resurssvaga elever. För inte tycker väl Socialdemokraterna att vi ska ha ett system som förstärker segregationen och ökar klyftorna mellan resursstarka och resurssvaga elever? Vi har sagt att vi ska ha kvar det aktiva skolvalet. Man kan inte bara backa in . Däremot är det viktigt att det som vi har kvar blir rättvist. Vi vet att även om man har ett skolval och har det på det sätt som i ett tidigare replikskifte gav uttryck för - att alla ska välja - har vi fortfarande kvar urvalsinstrument som behöver förändras. Det handlar om att man måste ställa sig i kö redan när man kommer ut från BB om man ska få plats på den skola där de allra flesta vill vara. Det är klart att man behöver förändra styrreglerna för att någonting ska hända. Jag tror dock att det är väldigt svårt att backa och säga att vi inte ska ha något skolval när det nu är så många som ändå vill ha det. Folk vill kunna välja, och då måste vi se till att om man ska fortsätta att göra ett val måste man kunna göra det på ett sätt som gör att likvärdigheten ökar. Vi båda har ju samma åsikt om mycket annat, till exempel att pengarna stannar i skolan och går till det som vi tycker att de ska göra. Men som svar på frågan svarar jag att vi absolut ska ha kvar ett aktivt skolval. Vi behöver dock justera det lite grann. Jag skulle vilja ställa en fråga tillbaka till . Det vore roligt att höra vad han tycker om alla de satsningar som ändå har gjorts. Vad tycker du, , är det allra viktigaste som regeringen har gjort för att öka likvärdigheten? Jag tycker att många fantastiska satsningar har gjorts, och jag är glad att regeringen har gått med på att göra dem när har krävt det i förhandlingarna. Det handlar bland annat om att öka resurserna så att den svenska skolan får fler lärare, kuratorer och personer inom elevhälsan och andra områden. Det tycker jag är väldigt positivt, och vi har pushat för det. Men det här är inte svar på min fråga. Och i och med att det är jag som har begärt replik vill jag än en gång ställa min fråga snarare än att svara på en motfråga. Mina och huvudmotståndare i valet är högern och extremhögern. Men det är ändå ett faktum att Socialdemokraterna skriver saker i sitt partiprogram som de sedan inte står upp för när de har regeringsmakten. En av dessa frågor handlar om det fria skolvalet. Om vi vet att något är fel - och det är konstaterat enligt all forskning och enligt professionen - och om vi skriver in det genom demokratiskt fattade beslut på våra kongresser, varför genomför vi det då inte? säger att de följer den opinion som finns - vi vet inte hur den ser ut - i stället för att vilja något själva. Jag tänkte därför läsa upp en bit av ett tal. Där sägs det: "Politik - kamrater - det är att vilja något. Socialdemokratisk politik det är att vilja förändringen därför att förändringen ger löften om förbättring, näring åt fantasi och handlingskraft, stimulans åt drömmar och visioner. Men naturligtvis måste viljan ha en inriktning och förändringen ett mål. Vi socialister är förmätna nog att vilja något därför att idén är viljans drivkraft och vi är djärva nog att önska förändringen därför att förändringen gör utopier till verklighet." Var finns de socialdemokrater som fanns då höll detta tal? Vi finns i allra högsta grad kvar, men vi har ju gått vidare i livet. Det tal som du läste upp hölls för ganska länge sedan. Jag tycker personligen att är en av de allra största tänkarna. Det är klart att många av oss - jag skulle nog säga alla - självklart tycker samma sak om skolan. Om man tittar tillbaka på hela utbildningsreformen ända och framåt och tittar på de utredningar som och som tillsatte gick allt ut på att bryta klassmönstren. är vi ett parti som också vet att för att man ska komma någonvart måste man ibland jämka ihop sig. Vi styr ju inte själva. Det var länge sedan vi hade egen majoritet, och då måste man ibland jämka ihop sig. Man får då se till att man inte gör avkall på det man absolut inte vill göra avkall på för att komma framåt. Jag hade velat höra vad tycker, men jag kom precis på att jag inte kan ställa någon ytterligare fråga. Jag begärde egentligen inte replik på grund av något som sa, utan för något som hon inte sa. Efter tre och ett halvt, snart fyra, år med en regering ledd av Socialdemokraterna med stöd av är andelen elever som inte klarar högre . Nästan var femte elev går ut utan att ha behörighet till gymnasiet. Bara rörde det sig om 18 663 personer. Detta måste klassas som ett kapitalt misslyckande för regeringen. Hur kan man hålla ett långt anförande i en utbildningsdebatt här i kammaren utan att ens nämna det eller presentera åtgärder för att motverka detta? Jag skulle vilja påpeka för att jag ägnade en mycket stor del av mitt anförande till att tala om jämlikhet och att tala om alla de insatser som regeringen har gjort för att öka jämlikheten. En efter en av dessa insatser säger nej till. Alla de förslag som vi har lagt fram handlar om att öka jämlikheten. Ni säger nej till . Ni säger nej till Samverkan för bästa skola, där 60-70 skolor runt om i landet faktiskt har skrivit på avtal för att förbättra skolresultaten. Det säger ni nej till. Sedan står du, , och anklagar mig för att inte nämna detta i mitt anförande. Jag tycker att varenda en av dessa 18 600 eleverna är ett misslyckande. Självklart är det så. Detta antal har ökat något , men det var 15 000-16 000 när ni styrde. Sedan har det kommit väldigt många invånare till . Om man tittar på detta antal tror jag att det såg ut på ungefär samma sätt som ni styrde. Och det hände ingenting då heller. Snarare ökade detta antal. Så varför säger ni nej till alla förslag som faktiskt syftar till att göra någonting åt att dessa 18 000 elever ska klara sig? Varför säger ni nej till förslag? Och varför vill ni inte bygga ut antalet utbildningsplatser? och Alliansen säger inte nej till allt, men vi säger nej till det som inte fungerar. Kanske är det på grund av att Socialdemokraterna har bedrivit en politik som har lett till att det är en större andel än någonsin som inte klarar som förtroendet från oppositionen för att era åtgärder fungerar inte är så stort. Andelen elever som inte är behöriga till gymnasiet har gått från som värst till 17 ½ procent. Det är en ökning . Hur kan man säga att det inte är en dålig utveckling? Hur kan man inte ta ansvar för alla de tusentals barn som det handlar om - att som 15-åring stämplas ut och inte ens ha rätt att gå vidare till gymnasiet? Hur kan man inte se det som ett problem? Med all respekt för detta fokus på jämlikhet. Jämlikhet är fantastiskt. Jämlikhet är ett svenskt kärnvärde som jag tror att alla i denna kammare med något undantag delar. Men problemet med jämlikhet är att man kan ha ett jämlikt samhälle där alla har det lika dåligt. Att hänvisa till att vi ska ha en jämlikare skola, där skolresultaten sjunker, duger inte för ett land som har ambitionen att konkurrera med den absolut bästa utbildningen, med höga löner och med starka företag och att möjliggöra för människor att göra klassresor och utveckla sig själva. Regeringen kan redogöra för alla sina åtgärder som man hävdar ska leda till jämlikhet. Men var är politiken för ökade kunskaper, så att alla elever faktiskt får det bättre och inte bara mer jämlikt dåligt? Jag tycker faktiskt att det är ganska fräckt av att stå och säga att alla får det sämre i ett socialdemokratiskt styrt land. Då skulle jag faktiskt vilja be att läsa på lite om historien. Vad är det som har hänt under historien ? Vilka var det som hade det dåligt då? Då var det ett klassamhälle som vi med det socialdemokratiska partiet har gått ifrån. har människor möjlighet att bli någonting annat än det som de så att säga föddes till. Steg för steg har man gjort reformer som har lett till att alla ska ha samma chans att få det bättre. Det som sägs här om att alla har fått det sämre stämmer inte. Sedan har vi självklart utmaningar kvar. Men vi har också haft utmaningar genom att väldigt många har kommit till vårt land på samma gång. Vi behöver nu se till att de kommer ut i samhället. Det är därför som vi också säger att vi måste lägga så mycket resurser på skolan. När parti var med och styrde detta land lade man exempelvis 19 gånger mer på skattesänkningar än på skolan. Då kan man väl ändå inte säga att det blev bättre för dem som var allra mest utsatta. De fick det ju mycket sämre. Att stå och säga att människor har fått det sämre i detta land när vi har sett den utveckling som har varit med start , under 1900talet och tycker jag är att glida lite grann på sanningen. Det är trevligt att få diskutera utbildningspolitik igen. Det var sedan jag gjorde det senast. Det kommer inte att bli så mer, eftersom jag kommer att sluta som ledamot. Därför är det mycket roligt att återigen få debattera utbildningspolitik här i kammaren. För att jag inte ska glömma bort det börjar jag med att yrka bifall till utskottets förslag i samtliga betänkanden inklusive de tillkännagivanden som finns där. Om vi menar allvar med en skola som utvecklar , som får vårt land att växa och som får människor, individer och elever att växa är det mycket viktigt att vi ser möjligheterna. När jag lyssnar på denna debatt och hör dessa svartvita skildringar - antingen är allt perfekt eller också är det kolsvart - tänker jag att verkligheten inte är svartvit. Verkligheten är väl mer regnbågsfärgad? Verkligheten är sådan att vi kan se möjligheter i allting. Det är det som vår regering har arbetat med, nämligen att försöka skapa en skola och ett utbildningssystem som bygger på kunskap, beprövad erfarenhet och vetenskap. Det är det som i alla fall jag saknade . När jag på allvar frågade om en skola som är byggd på vetenskap fick jag svaret av dåvarande utbildningsministern att det finns så många forskare och så många vetenskaper att det inte finns någonting att lita på där. Det var därför som denna S- och MP-regering tog ett rejält tag om detta och med frågade forskningen och vetenskapen hur vi ska göra. Det var inte så att vi politiker bara satte oss i en skrubb och tittade i våra partiprogram och började fundera på vad vi skulle göra. Vi frågade forskningen och professionen - lärarna. Det är detta som vi nu arbetar med. Men det tar än en mandatperiod att bygga om. Det handlar nämligen om att skapa en annan syn på skolan. När vi diskuterar hur vi ska göra den svenska skolan bättre ska den bygga på forskning och beprövad erfarenhet, inte på våra fantasier. Ska jag börja fundera på hur det var när jag gick skolan? är jag i och för sig lärare och har jobbat i skolan en hel del och har denna erfarenhet. Men fortfarande ligger detta bakåt i tiden. Jag vill ju titta framåt. Jag vill se vad vi ska skapa. Det är det som är tanken med att jobba långsiktigt. Då kommer resultaten inte alltid fort. Då tar det tid. ser vi hur regeringen lägger fram förslag efter förslag, inte om att förstatliga utan om att stärka statens roll, att stärka den socioekonomiska viktningen och att se till att de utsatta områdena, där vi har de svåraste förhållanden i skolan, får mer resurser än andra. Det är ju det som är det viktiga - att det börjar bli verklighet i det här. Jag ser det själv hemma i , där vi under de senaste sex sju åren har haft förbättrade resultat i våra skolor - i några av fattigaste och mest utsatta områden - för att kommunen har satsat rejält. Man har satsat på två lärare i varje klass.