bet · H501UU25 · 2018-05-03 00:00:00 — Samarbetsavtal om partnerskap och utveckling mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och islamiska republiken , å andra sidan Utskottet föreslår att godkänner samarbetsavtalet om partnerskap och utveckling mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Islamiska republiken , å andra sidan. Utskottet föreslår att avslår motionen. I betänkandet finns en reservation (V). Proposition 2017/18:143 Samarbetsavtal om partnerskap och utveckling mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Islamiska republiken , å andra sidan. Två yrkanden i en följdmotion. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Återvändandeavtal, punkt 2 (V) Förteckning över behandlade förslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut godkänner samarbetsavtalet om partnerskap och utveckling mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Islamiska republiken , å andra sidan. Därmed bifaller proposition 2017/18:143. 2017/18:4048 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2. Reservation (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (SD), (M), (S), (C), (MP), (M), (S), (L), (V), (KD), (S), (S), (SD) och (S). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlar utskottet proposition 2017/18:143 Samarbetsavtal om partnerskap och utveckling mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Islamiska republiken , å andra sidan, samt en följdmotion. Europeiska unionens råd beslutade att bemyndiga Europeiska kommissionen att inleda förhandlingar om ett samarbetsavtal om partnerskap och utveckling med Islamiska republiken (). Förhandlingarna avslutades och avtalet paraferades . Regeringen beslutade att avtalet skulle undertecknas. EU:s medlemsstater undertecknade avtalet , och EU och undertecknade avtalet . tillämpas avtalet provisoriskt mellan och . är ett s.k. blandat avtal, dvs. både EU och medlemsstaterna är parter i avtalet, tillsammans med . Parterna ska godkänna avtalet i enlighet med sina respektive interna krav och förfaranden. Avtalet träder i kraft i efter den dag då parterna till varandra anmäler att de rättsliga förfaranden som är nödvändiga för detta ändamål har slutförts. I propositionen föreslås att godkänner samarbetsavtalet om partnerskap och utveckling mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Islamiska republiken , å andra sidan. Europeiska unionens råd bemyndigade Europeiska kommissionen att förhandla ett samarbetsavtal om partnerskap och utveckling med . Avtalet tillämpas provisoriskt mellan och . är det första avtalsförhållandet mellan och och utgör en bekräftelse av EU:s åtagande att stödja framtida utveckling under dess omvandlingsdecennium (2015–2024). Syftet med avtalet är att upprätta ett partnerskap mellan parterna för att stärka dialog och samarbete. Som grund för samarbetsavtalet ligger rättsligt bindande åtaganden om respekt för demokrati, de mänskliga rättigheterna, rättsstatsprincipen och skyldigheter i fråga om icke-spridning av massförstörelsevapen. Avtalet ger möjlighet till samarbeten på en rad områden, däribland politisk dialog, utveckling, miljö och klimat, handel och investeringar, rättsliga frågor och rättsstatsprincipen, kamp mot organiserad brottslighet, penningtvätt och narkotika, migrationsfrågor, sektorsamarbeten samt regionala samarbeten. Utskottets förslag i korthet godkänner samarbetsavtalet om partnerskap och utveckling mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Islamiska republiken , å andra sidan. avslår en motion om återtagandeavtal. Jämför reservationen (V). Regeringen konstaterar att engagemang för är brett och långsiktigt. kommer, inom ramen för arbetet i FN, EU och genom ett omfattande bilateralt bistånd, att fortsätta ett aktivt engagemang för fred och försoning, för utveckling och stabilitet, för jämställdhet och inte minst för ökad respekt för mänskliga rättigheter, i synnerhet kvinnors och barns åtnjutande av dessa, i . verkar aktivt för genomförandet av FN:s säkerhetsråds resolution (2000) om kvinnor, fred och säkerhet och följer noga dess tillämpning. utgör ett viktigt steg för EU:s engagemang i . Avtalet är det första avtalsförhållandet mellan och och utgör en bekräftelse av EU:s åtagande att stödja framtida utveckling under dess omvandlingsdecennium (2015–2024). Det syftar till att utgöra den rättsliga ramen för det omfattande samarbete mellan och som vuxit fram och som är förankrat i för och EU:s fleråriga utvecklingsprogram för . kommer att ligga till grund för förbindelserna mellan och och kan förlängas automatiskt med femårsperioder. Avtalet innehåller bestämmelser om grundvalar för relationerna, såsom respekt för demokrati, de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen. Avtalen bedöms inte medföra några negativa statsfinansiella konsekvenser. Avtalen bedöms inte heller ge anledning till någon genomförandeåtgärd när det gäller nationella domstolsförfaranden. Regeringen gör sammantaget bedömningen att avtalet bör anses vara av större vikt och att det därför enligt 10 kap. 3 § regeringsformen ska godkännas av . föreslår i kommittémotion 2017/18:4048 av m.fl. yrkande 1 att regeringen bör arbeta för att avtalet om återvändande mellan och sägs upp. Motsvarande avtal mellan och bör också sägas upp enligt yrkande 2. Utskottet noterar inledningsvis att den utdragna väpnade konflikten i har fortsatt att förvärras i såväl omfattning som intensitet . FN rapporterar om över 10 000 civila offer , varav knappt 3 500 döda. Säkerhetssituationen skiljer sig åt mellan olika delar av landet. Antalet civila dödsoffer är högst i de södra och centrala delarna. Regeringen beräknas kontrollera knappt två tredjedelar av landets territorium. Även den humanitära situationen har fortsatt att försämras, framför allt till följd av den pågående konflikten. Utskottet konstaterar att samarbetsavtalet mellan EU och dess medlemsstater, å ena sidan, och , å andra sidan, ligger till grund för förbindelserna mellan och och kan förlängas med femårsperioder. Avtalet återspeglar de principer och villkor på vilket det framtida partnerskapet mellan och kommer att grundas. Syftet med avtalet är att upprätta ett partnerskap mellan parterna för att stärka dialog och samarbete. Utskottet välkomnar att avtalet slår fast att rättsligt bindande åtaganden om respekt för de demokratiska principerna, mänskliga rättigheter, rättsstatens principer och skyldigheter i fråga om icke-spridning av massförstörelsevapen ligger till grund för avtalet. Parterna är överens om att samarbeta för att främja och effektivt stödja mänskliga rättigheter och stärka institutioner med anknytning till mänskliga rättigheter i . Utskottet noterar att parterna även åtar sig att samarbeta för att stödja genomförandet av nationella strategier för jämställdhet, inklusive kvinnors rättigheter och egenmakt. Samarbetet ska sträva efter att kvinnor till fullo ska kunna utöva sina grundläggande rättigheter. Mot bakgrund av den bristfälliga respekten för mänskliga rättigheter i , i synnerhet när det gäller kvinnors och barns åtnjutande av de mänskliga rättigheterna, vill utskottet särskilt betona vikten av att regeringen agerar för att dessa aspekter av avtalet genomförs och följs upp. Utskottet erinrar om att –2014 deltagit i den internationella militära insatsen Assistance Force, (ISAF) och bidrar till Natos utbildnings- och rådgivningsinsats, Resolute Support Mission (RSM). var också en av de största deltagarna i EU:s polisinsats (Eupol) i . Utskottet välkomnar bl.a. mot den bakgrunden att avtalet understryker parternas åtagande att stödja strävan efter fred och försoning. Det är också positivt att parterna betonar vikten av att kvinnor deltar fullt ut i alla insatser för att bevara och främja fred och säkerhet samt behovet av att utöka kvinnors roll i beslutsfattandet när det gäller konfliktlösning, i enlighet med FN:s säkerhetsråds resolution . är det volymmässigt största mottagarlandet av svenskt bistånd. har också aviserat ett långsiktigt engagemang med indikativt stöd på ca 8–8,för perioden –2019 med fokus på demokrati, jämställdhet och mänskliga rättigheter, utbildning och sysselsättning, privatsektor- och landsbygdsutveckling samt ökad ekonomisk integration. bidrar därutöver med ett humanitärt stöd som uppgick till . EU:s utvecklingssamarbete med uppgår till ca . Utskottet noterar att de övergripande målen och grundläggande principerna för utvecklingssamarbetet mellan och behandlas i avtalet och att det framgår att mänskliga rättigheter, jämställdhet, demokrati, god förvaltning, miljömässig hållbarhet, klimatförändring, hälso- och sjukvård, institutionell utveckling och kapacitetsuppbyggnad, narkotikabekämpning, biståndseffektivitet och åtgärder mot korruption systematiskt ska integreras inom alla områden av utvecklingssamarbetet. Mot bakgrund av omfattningen av EU:s bistånd till , välkomnar utskottet att avtalet föreskriver samarbete mot bedrägerier och slår fast att regelbundet ska kontrollera att de insatser som finansieras med EU-medel genomförs korrekt. Parterna ska vidta lämpliga åtgärder för att förhindra bedrägeri, korruption och annan olaglig verksamhet som påverkar dessa medel samt underrätta Europeiska kommissionen om alla sådana åtgärder. De afghanska myndigheterna ska utan dröjsmål överlämna all information till Europeiska kommissionen som kommer till deras kännedom om misstänkta eller faktiska fall av bedrägeri, korruption eller annan olaglig verksamhet i samband med genomförandet av EU-medel. De afghanska myndigheterna ska också se till att utreda och lagföra misstänkta och faktiska fall av bedrägeri, korruption och annan olaglig verksamhet medan Europeiska byrån för bedrägeribekämpning får bistå de behöriga afghanska myndigheterna i denna uppgift. Byrån ska på begäran få tillstånd att utföra kontroller och inspektioner på plats i . Utskottet delar regeringens bedömning att avtalet bör anses vara av större vikt och att det därför enligt 10 kap. 3 § regeringsformen ska godkännas av . Mot bakgrund av vad som anförts ovan tillstyrker utskottet att godkänner samarbetsavtalet om partnerskap och utveckling mellan och . Frågan om återtagandeavtal tas upp i följdmotionen till propositionen. Utskottet noterar att EU och undertecknade en politisk överenskommelse om migration (Joint on Migration Issues) som utgör ett ramverk för samarbete om återvändande och återtagande till . I samarbetsavtalet åtar sig parterna att inleda en omfattande dialog och ett omfattande samarbete om migrationsrelaterade frågor i linje med EU:s övergripande strategi om migration och rörlighet och relevanta internationella konventioner. Dialogen och samarbetet ska täcka frågor som rör asyl, förbindelser mellan migration och utveckling, reguljär och irreguljär invandring, återvändande, återtagande, visering, gränsförvaltning, dokumentsäkerhet samt kampen mot människohandel och smuggling av migranter. Samarbetet får även omfatta kapacitetsuppbyggande åtgärder. Parterna är överens om att på begäran av den ena parten ingå ett avtal om reglering av parternas särskilda skyldigheter när det gäller återtagande, inklusive bestämmelser om att återta andra länders medborgare och statslösa. Ett samförståndsavtal mellan och om regelbundna politiska konsultationer undertecknades . Sådana konsultationer genomfördes . I samband med dessa slöts ett samförståndsavtal mellan och om återtagande av afghanska medborgare. Enligt riksdagsordningen ska socialförsäkringsutskottet bereda frågor om migration. har i betänkande 2017/18:SfU15 behandlat frågan om återtagandeavtal och konstaterar bl.a. att kommissionen har mandat att ingå återtagandeavtal med tredjeländer för att effektivisera återvändandearbetet. Tanken med återtagandeavtal är att de ska bidra till en förbättrad hantering av återvändande för personer som bedömts sakna skyddsbehov och som ska avvisas eller utvisas till länder utanför EU. Återtagandeavtalen ingås för att reglera procedurer och ansvar för tredjeländer att återta sina medborgare och innebär ett utökat samarbete med ursprungsländer och transitländer. EU har avtal med sex länder, och fler är under förhandling. konstaterar att utöver EU:s återtagandeavtal har en rad medlemsstater i EU slutit enskilda avtal med vissa länder från vilka det kommer många migranter. För att öka samarbetet i återvändandefrågor inom EU deltar och 13 andra medlemsstater i projektet (Eurlo). Inom ramen för projektet har bl.a. placerat en särskild sambandsman i , som ska underlätta återvändande till . Vidare har en sambandsman i inom ramen för samma projekt. ser i betänkandet positivt på att arbetet inom projektet fortsätter att utvecklas. Parallellt med arbetet som pågår på nationell nivå noterar socialförsäkringsutskottet de insatser som görs inom EU och som bl.a. handlar om åtgärder för en effektivare tillämpning av den gemensamma återvändandelagstiftningen, främjande av självmant återvändande samt ett förbättrat samarbete med tredjeländer om återtagande. Vidare noteras att regeringen följer upp samförståndsavtalet som ingick med . Enligt socialförsäkringsutskottets mening är det för tidigt att bedöma effekten av de redovisade åtgärderna och därmed även för tidigt att bedöma behovet av ytterligare åtgärder. har behandlat frågan om återvändande i betänkande 2017/18:UU2 och noterade därvid att det framgår av regeringens ställningstagande med anledning av EU:s förslag till ny partnerskapsram med tredjeländer (fakta-PM 2015/16:FPM112) att regeringen anser att det, för att säkerställa den framtida gemensamma asyl- och migrationspolitiken och värna , är viktigt att EU får till stånd ett bättre återvändande. Regeringen står bakom initiativet till en skräddarsydd ansats för att främja samarbetet om migration med specifika tredjeländer, i syfte att uppnå ett mer effektivt återtagande. Regeringen anser inte att ett generellt villkorande av bistånd kopplat till frågan om återtagande vore en ändamålsenlig metod; detta skulle kunna verka kontraproduktivt. I enlighet med slutsatser som EU antagit, där främst principerna om ett effektivt utvecklingssamarbete och principen om mer för mer tillämpas, kan bistånd användas som grund för att medvetandegöra tredjeländer om vikten av att få till stånd ett väl fungerande samarbete om återtagande. Utskottet hade inga invändningar mot regeringens ställningstagande men ville i sammanhanget påminna om att syftet med det svenska biståndet är att skapa förutsättningar för bättre levnadsvillkor för människor som lever i fattigdom och förtryck. Vidare underströk utskottet att biståndsmedel måste användas i enlighet såväl med /Dacs kriterier som med principerna om biståndseffektivitet. Utskottet avstyrker med hänvisning till vad som här anförts motion 2017/18:4048 yrkandena 1 och 2. Återvändandeavtal, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4048 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2. politik för tar sin utgångspunkt i solidariteten med det afghanska folket. Vi vill att ska vara en aktiv och närvarande aktör i och understöder det arbete som afghanska män och kvinnor bedriver för fred, utveckling, demokrati och jämställdhet. stöder därför insatser som har till sin uppgift att säkerställa ett långsiktigt arbete för fred, demokratisering och jämställdhet. Det är så det afghanska samhället kan stabiliseras och vidareutvecklas. värnar också rätten att söka asyl och möjligheten till lagliga flyktvägar. mellan och innehåller även skrivningar rörande migration. Där slås bl.a. fast att parterna ska samarbeta i syfte att förhindra irreguljära migrationsströmmar och att detta ska gå i linje med unionens övergripande strategi för migration och rörlighet samt relevanta internationella konventioner. Detta ska bl.a. omfatta frågor som rör asyl, migration och utveckling, återvändande och återtagande och gränsförvaltning. är starkt kritiska till det rådande återvändandeavtalet mellan och . Det gäller också det bilaterala avtalet mellan och . I en situation där behovet av ett effektivt bistånd är enormt och behovet av stöd till människor på flykt är större än någonsin väljer EU att lägga om sin biståndspolitik. Detta i syfte att stoppa migrationen i stället för att bekämpa fattigdomen och utjämna klyftorna. är att sluta flyktingavtal med fattiga länder för att hålla människor utanför unionens gränser. När nöden är som störst väljer världens rikaste kontinent att ducka för sitt ansvar för människor på flykt. har EU arbetat intensivt med att sluta pakter med en rad länder i bl.a. och för att hindra flyktingar från att komma till . Pakterna innehåller löften om bistånd och handelsavtal i utbyte mot att migrationen kontrolleras. generaldirektorat för utvecklingsfrågor har kommit fram till att migration är primärt fokus i av de biståndsinsatser som EU planerat . Siffran är sannolikt en underskattning. Omprioriteringen inom biståndspolitiken sprider sig även till de bilaterala biståndsprogrammen inom EU:s medlemsstater. EU:s nya fokus i biståndspolitiken strider mot biståndets principer på tre centrala sätt: Bistånd ska utgå från mottagarens egna prioriteringar och behov. Bistånd får inte villkoras utifrån politiska prioriteringar i givarländerna. Flera av de insatser som finansieras med biståndsmedel får inte räknas som bistånd. Bland annat handlar det om bistånd till gränsbevakning och förvar. När EU tecknade återtagandeavtal med var det med hot om att dra tillbaka biståndet på motsvarande . är ett av världens fattigaste länder. Deras inhemska intäkter utgör av BNP och de är därmed så pass beroende av utländskt bistånd att den afghanska regeringen hade svårt att stå emot pressen från EU. kan på inget sätt beskrivas som ett säkert land, och utvecklingsutmaningarna är enorma. Den afghanska flyktingministern har vädjat till EU att inte deportera människor till landet. I stället har man genom avtalet tvingats förbinda sig till att återta flyktingar som utvisats med tvång, någonting man tidigare motsatt sig. Att genom EU:s avtal har tecknat ett bilateralt återtagandeavtal med är direkt skamligt. Enligt artikel 49 i avtalet ska en gemensam kommitté inrättas som bl.a. har till uppgift att säkerställa att avtalet följs, men också fastställa prioriteringar och utfärda rekommendationer. Det är av största vikt att denna kommitté utgår från ömsesidiga intressen så att det inte blir ett ensidigt verktyg för EU att genomdriva ytterligare repressiva migrationspolitiska åtgärder. har tidigare motionerat i om att som enskilt land såväl som inom EU och FN bör motverka alla beslut som innebär att asylrätten och flyktingars mänskliga rättigheter kränks. Regeringen bör även arbeta för att avtalet om återvändande mellan och sägs upp. Regeringen bör dessutom säga upp avtalet om återvändande mellan och . Förteckning över behandlade förslag Proposition 2017/18:143 Samarbetsavtal om partnerskap och utveckling mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Islamiska republiken , å andra sidan: godkänner samarbetsavtalet om partnerskap och utveckling mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Islamiska republiken , å andra sidan (avsnitt 7). 2017/18:4048 av m.fl. (V): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör arbeta för att avtalet om återvändande mellan och sägs upp och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör säga upp avtalet om återvändande mellan och och tillkännager detta för regeringen. Samarbetsavtal om partnerskap och utveckling mellan Europeiska unionen och dess medlems-stater, å ena sidan, och islamiska republiken , å andra sidan punkt i solidariteten med det afghanska folket. Vi vill att ska vara en aktiv och närvarande aktör i och understöder det arbete som afghanska människor bedriver för fred, utveckling, demokrati och jämställdhet. Det är så det afghanska samhället kan stabiliseras och vidareutvecklas. Förhandlingarna om samarbetsavtalet om partnerskap och utveckling mellan och påbörjades och är, som regeringen beskriver i sin proposition, ett viktigt steg för EU:s engagemang i . har länge efterfrågat ett ökat fokus på civila och humanitära insatser i stället för militära. Vi står därför bakom stora delar av avtalet men vill särskilt stryka under vikten av att självt måste tillåtas äga sin utveckling. Vi vill också poängtera att genomförandet av avtalets olika delar måste ske med respekt för demokrati och mänskliga rättigheter. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Samarbetsavtal om partnerskap och utveckling mellan Europeiska unionen och dess medlems-stater, å ena sidan, och islamiska republiken , å andra sidan historia visar att det inte finns någon militär lösning på landets problem. Utländsk militär närvaro har gång på gång fördjupat och förstärkt landets konflikter. ser att stora utmaningar bara kan lösas genom en civil och politisk strategi. I växer det nu upp en ny generation av unga kvinnor och män. För många av dem saknas möjligheter till utbildning, försörjning och ett liv som inte begränsas av förtryck och fattigdom. Den bilden bekräftas inte minst av alla de ensamkommande barn och ungdomar som flytt landet. Det måste skapas en framtid för alla ungdomar och barn i . Bristande framtidstro och frustration är talibanernas bästa vän; det både underlättar deras rekrytering och ger Daish luft under vingarna. Civilt bistånd är därför avgörande för att lösa grundorsakerna till kriget i . Civila insatser måste kompletteras med insatser för att stödja försöken till en freds- och försoningsprocess. Denna process måste rymma ett brett spektrum av alla berörda grupper i det afghanska samhället för att en långsiktig, fredlig lösning ska kunna ta form. Därför är det viktigt att det civila samhället får en mer framträdande roll i framtida fredssamtal. Särskilt viktigt är det att kvinnor inkluderas i fredsprocessen så att deras inflytande och rättigheter inte förhandlas bort. värnar rätten att söka asyl och möjligheten till lagliga flyktvägar. mellan och innehåller tyvärr även skrivningar rörande migration. Där slås bland annat fast att parterna ska samarbeta i syfte att förhindra irreguljära migrationsströmmar och att detta ska gå i linje med unionens övergripande strategi för migration och rörlighet samt relevanta internationella konventioner. är starkt kritiskt till det rådande återvändandeavtalet mellan och . Det gäller också det efterföljande bilaterala avtalet mellan och . I en situation där behovet av ett effektivt bistånd är enormt och behovet av stöd till människor på flykt är större än någonsin väljer EU att lägga om sin biståndspolitik i syfte att stoppa migrationen i stället för att bekämpa fattigdomen och utjämna klyftorna. är att sluta flyktingavtal med fattiga länder för att hålla människor utanför unionens gränser. När nöden är som störst väljer världens rikaste kontinent att ducka för sitt ansvar för människor på flykt. har EU arbetat intensivt med att sluta pakter med en rad länder i bland annat och för att hindra flyktingar från att komma till . Pakterna innehåller löften om bistånd och handelsavtal i utbyte mot att migrationen kontrolleras. generaldirektorat för utvecklingsfrågor har kommit fram till att migration är primärt fokus i av de biståndsinsatser som EU planerat . Omprioriteringen inom biståndspolitiken sprider sig även till de bilaterala biståndsprogrammen inom EU:s medlemsstater. EU:s nya fokus i biståndspolitiken strider därmed mot biståndets grundläggande principer. Bistånd ska utgå från mottagarens egna behov och prioriteringar och får inte villkoras utifrån politiska prioriteringar i givarländerna. Flera av de EU-insatser som finansieras med biståndsmedel får inte räknas som bistånd. Bland annat handlar det om bistånd till gränsbevakning och förvar.