· H501UbU18 · 2018-04-12 16:29:29 — Däremot är det så att man i förstelärarsystemet går in och delegerar rollen till rektorerna. De är i många fall mycket bra och kompetenta människor, men de har inte tid att vara ute i klassrummen och observera lärarna på ett sådant sätt som skulle vara rättvist utifrån att alla lärare ska få samma chans. Vi kan ta ett exempel i stället och vända på det. Om får ge till någon i , utom sig själv, som han tycker jobbar mycket bättre än alla andra tror jag att han får ett namn i huvudet redan här och på den som han vet delegerar och arbetar bäst. Precis samma sak är det med ett arbetslag - man vet vem det är som ska ha de . Jag kan hålla med om det faktum att är otillräckligt för att kunna flytta på en elev. Det handlar framför allt om situationer där en elev beter sig på ett sådant sätt att det blir hotfullt mot personal eller andra elever och där eleven måste kunna flyttas bort permanent från miljön. Men skolan är inte ett fängelse. Skolan är inte en indoktrineringsanstalt. Skolan är heller inte någon form av straffmiljö. Om man ska ha en eller ett par pliktskolor nationellt ska man alltså på grund av misstanke kunna flytta enskilda elever, döma dem på förhand och sätta dem i denna typ av miljö. Jag tror inte att det är ett sätt att skapa en bra arbetsmiljö, utan jag är övertygad om att det skulle vara kontraproduktivt för de enskilda eleverna. Det behövs tydliga åtgärder för att skydda elever i den typen av situationer som kan uppstå. Jag är övertygad om att vi alla egentligen är överens där. Men den elev som beter sig på ett sådant sätt som beskriver är en elev som behöver hanteras. Om eleven är under 15 och inte straffmyndig är det som måste gå in och ta ansvar för eleven. Det är inte rimligt att detta ansvar läggs över på svensk skola. Låt mig vara tydlig med en sak, fru talman. Det gäller den diskussion som både jag och hade i talarstolen, om dålig arbetsmiljö för lärare och det faktum att många lärare utsätts för hot och våld. När man lyssnar på kan man få en bild av att det finns ett likhetstecken mellan dålig arbetsmiljö och att jobba på skolor som ligger i socioekonomiskt tuffa områden med tuffa förutsättningar. Så är inte fallet. Det ska man inte utgå från, utan det finns en stor skillnad däremellan. Det finns många skolor som har tuffa förutsättningar och som behöver bra lärare men där det finns en god arbetsmiljö. Detta ska inte blandas ihop i problembilden. Jag ska försöka vara icke-politiker och svara på alla frågor som dök upp. De var många, men vi börjar bakifrån. Nej, självklart kan det vara vilken miljö som helst på en skola som ligger i ett segregerat eller ett icke-segregerat område. Men vi är medvetna om att det oftast är de elever som går i de segregerade skolorna som misslyckas. Den grupp som misslyckas mest i det svenska skolsystemet är ofta andra eller tredje generationens invandrare, framför allt pojkar. Det är de som ligger längst ned i resultatordningen. Huruvida hot och våld finns över hela eller är koncentrerat till vissa skolor tror jag inte att vare sig eller jag har någon speciellt bra statistik över, men vi vet att en fjärdedel av alla lärare känner sig hotade eller utsätts för våld. Om det är så, finns det då en chans att det är någon av de 80-150 elever som jag pratade om tidigare som ligger bakom en del av det? Ja, med största sannolikhet. Det är inte lätt att hantera denna fråga, för vi vet att det finns många lagar runt omkring. Vi vet att det finns en massa sociala nätverk som ska försöka fånga upp dessa elever, men problemet är att det tar alltför . Systemet är kraftigt överbelastat , vilket innebär att det tar . Jag har själv varit med och plockat en kille som hade ett knogjärn med en fastsvetsad kniv och som gick in i ett slagsmål med en annan kille på skolan. Vi tog kniven och knogjärnet ifrån honom, och han blev avhyst från skolan . kom han tillbaka igen, vilket innebar en extremt stor hotbild för de andra eleverna. Någonstans måste vi göra ett val här: Är det dessa extremt få elevers rätt att gå i skolan som är viktigast, eller är den övriga 1 miljon elever som finns i och som faktiskt sköter sig? ställer sig på deras sida. Vi ska debattera ett antal olika betänkanden. Vi står givetvis bakom alla våra reservationer, men jag vill vara så tydlig som möjligt genom att säga: I Ubu18 yrkar jag bifall till reservation 25, i UbU19 yrkar jag bifall till reservationerna 23 och 29 och i Ubu20 yrkar jag bifall till reservation 27. Förhoppningsvis var detta tillräckligt klart och tydligt. Och som sagt står vi givetvis bakom alla våra olika reservationer. När jag satt och förberedde denna debatt funderade jag på ett antal saker, och då kom tanken upp i huvudet att skolan ändå är viktigaste arbetsplats. Direkt började jag fundera på om det finns något som motsäger detta. Det finns många olika viktiga arbetsplatser, men om man ska titta på den miljö där alla våra barn och ungdomar går i princip måste jag ändå säga att skolan är viktigaste arbetsplats. Då har vi politiker ett stort ansvar för vilka förutsättningar vi ger för att den ska fungera så optimalt som möjligt. Alla barn och ungdomar möts där. De möts av respekt från lärare, rektorer, elevhälsopersonal, kuratorer, psykologer och så vidare. Förutom att de möts och lär sig tillsammans lär de sig också att umgås med varandra. Det är viktigt för varje barn att få gå i en riktigt bra skola. Så ser det inte ut . De betänkanden som vi nu kommer att debattera är motionsbetänkanden som rymmer mycket, och jag tänker bara kort uppehålla mig vid reservationer. Givetvis finns det många andra viktiga frågor också. Såväl som alla de fyra allianspartierna tillsammans har arbetat för att stärka svensk skola - i en alliansregering med majoritet, samt i opposition för att ta fram förslag som vi har ansett vara viktiga för att på allvar vända trenden med sjunkande resultat. För att kunna göra detta krävs ytterligare ett antal åtgärder på områden som den nuvarande regeringen, i alla fall enligt mig, inte fullt ut inser vidden av eller kanske inte ens förstår vad man skulle behöva göra med. När det gäller trygghet och studiero är jag glad för det tillkännagivande som kommer . Precis som nämnde i sitt anförande har det tagit , av någon anledning. Det är som det har legat och beretts, men här kommer det i alla fall. Här krävs bättre möjligheter för rektor att agera om elever utsätts för kränkningar eller brott av andra elever. Eftersom tiden är kort ska jag snabbt gå vidare till nästa reservation. talade vi en hel del om fjärrundervisning, och den frågan är tyvärr lika aktuell . Det är fortfarande alltför få ämnen där man möjliggör fjärrundervisning. Det borde vara tillåtet i alla relevanta ämnen i skolan. Det finns redan ett stort tekniskt kunnande och utvecklade lösningar för välfärdsteknologin, och dessa utvecklas jättesnabbt. Givetvis måste man följa utvecklingen nära för att se att lärandet blir så optimalt som möjligt. Detta gynnas av att duktiga lärare kan undervisa på fler skolor utan att behöva resa så mycket. Det kan handla om att rekrytera rätt kompetens i glesbygd, men det kan också handla om att det finns en kvalificerad lärare i norra som kanske är förstelärare, adjunkt eller lektor och så vidare, som är riktigt bra och som får möjlighet att använda sin kompetens i andra delar av , i storstadsområden eller i utanförskapsskolor, där det kan vara svårt att rekrytera rätt kompetens. Det kan också vara så att det inte handlar om hela ämnen utan om vissa ämnesområden. Här behöver lagstiftningen förändras så att man kan arbeta på ett annat sätt över kommungränser och mellan olika arbetsgivare så att möjligheten för att lärandet ska bli så bra som möjligt ökar. Fjärrundervisningen har stora framtidsmöjligheter. Jag går vidare mellan betänkandena. I betänkande 19 vill jag lyfta upp frågan om studie- och yrkesvägledning, arbets- och skolmiljö, elevhälsa, idrott och fysisk aktivitet. Varje område förtjänar egentligen en egen debatt, för de är viktiga för lärandet och utvecklingen av skolan på många olika sätt. Helt kort kan jag säga så här: Varje barn och ungdom har rätt till en riktigt bra studie- och yrkesvägledning. Det har vi haft gemensamma tillkännagivanden om från utskottet tidigare, och jag ser fram emot att det ska bli mer verklighet och verkstad. För att göra detta handlar det inte bara om valkompetens och valet inför gymnasiet, språkval i och sedan gymnasieval, utan om att studie- och yrkesvägledningen får vara en röd tråd som löper genom hela skolan. Det är ofta så att barnen i de yngre åldrarna i är ganska duktiga på att ha kontakt med det omgivande samhället. Man pratar om yrken, samhällsfunktioner och så vidare. Men sedan minskar det i många skolor allteftersom fortskrider. Det är bekymmersamt. Där skulle man behöva göra en rejäl satsning. I det som allianspartiledarna presenterade lyfte man också vikten av en stärkt studie- och yrkesvägledning. Det är viktigt att arbetsmiljön och skolmiljön är trygg och säker. Den ska givetvis vara fri från kränkningar och brott. Brott som bör utredas ska givetvis också polisanmälas i den mån det är nödvändigt. Det kan handla om sexualbrott eller brott mot liv och hälsa i eller runt skolmiljön. En annan punkt som jag också skulle vilja lyfta fram när det gäller våld mot barn handlar om det som vi ibland kallar för hedersrelaterat våld. Där behöver kunskapen bli betydligt bättre på många skolor. På varje enskild skola behövs en funktion med högre kompetens och ett särskilt ansvar för att till exempel stötta lärare och hjälpa till med orosanmälningar till . Den psykiska ohälsan är kanske den som bekymrar oss allra mest. Den är alltför stor bland unga, inte minst bland unga tjejer. Det måste bli enklare att få stöd via elevhälsan vid psykisk ohälsa. Hela den kedjan måste också hänga ihop med BUP och så vidare. Där behöver man göra en förstärkning. Som ni förstår tar jag mig snabbt från reservation till reservation. Den fjärde delen jag skulle vilja lyfta fram handlar om idrott och fysisk aktivitet, som är avgörande för både den fysiska och den psykiska ohälsan, liksom för den fysiska och den psykiska hälsan. Daglig fysisk aktivitet är riktigt bra för både hälsa och lärande. har man ett ansvar för att försöka se till att det under skoldagen finns utrymme för rörelse, men om man tittar på unga flickor i skolan ser man att av dem rör sig alldeles för lite jämfört med vad de skulle behöva göra. Det stillasittandet kan aldrig vara hälsosamt. Då behöver man skapa andra förutsättningar. Man kanske också måste se över skrivningarna i läroplanen. Jag går över till det sista betänkandet, UbU20, Grundläggande om utbildningen. Man har samlat på sig ett ganska stort antal olika frågor. Jag vill från sida lyfta fram behovet av entreprenörskap i skolan. Det entreprenöriella lärandet handlar om att stärka generella kompetenser som att ta initiativ, ta ansvar och omsätta idéer i handling, men det främjar också kompetensen att fatta beslut, kommunicera och samarbeta. Som om inte det skulle vara nog handlar det också om att utveckla nyfikenhet, självtillit, kreativitet och mod att ta risker. De skolor som arbetar med ett arbetssätt som främjar det entreprenöriella förhållningssättet ser vi är framgångsrika på många olika plan. När jag börjar fundera på hur detta ökar fantasin och skapandet kan jag längta tillbaka till skolans värld, för det är bland det roligaste som finns att få arbeta med unga människor för att stärka alla de kompetenserna och koppla det till ett starkt lärande med alla de kunskaper som man behöver. Vi behöver bli bättre på att låta forskning och kunskap om hur hjärnan fungerar främja lärandet och främja den klassrumsnära utvecklingen av arbetssätt, så att den blir betydligt bättre. En annan viktig del i ungas utveckling och förståelse av sig själva handlar om en bra sex- och samlevnadsundervisning. Från sida arbetar vi hårt för att det ska bli en obligatorisk del av lärarutbildningen. Det handlar om flera olika frågor. Det som tas upp specifikt i en motion från fyra kollegor till mig handlar om ett uppdrag till att ta fram riktlinjer för hur man i sex- och samlevnadsundervisningen bör ta upp samtal med eleverna om pornografi. Det är inte så lätt att göra som lärare, men jag vet att vi kommer att få höra mer om det under debatten framöver. Jag yrkar bifall till följande reservationer: i UbU18 reservation 10, i UbU19 reservationerna 6 och 30 och i UbU20 reservation 35. Jag skulle vilja börja själva anförandet med ett citat från en högt uppsatt människa inom : "Vad fan får jag?" Det handlade om skatteplanering och om våra skatteresurser och skattepengar. kan man höra den slags retoriken även här - inte i den här debatten, men i många budgetdebatter när vi pratar om skola, välfärd, sjukvård och äldreomsorg. På något sätt ifrågasätter borgerligheten att skattepengar bidrar till att ta vårt samhälle framåt. Ett bra exempel på vad fan man får är en demokratisk debatt om hur svensk skola ska kunna komma framåt, stärkas och bli bättre. Varje människa behöver kunskap om sig själv och sin omvärld. Ju mer hon förstår, desto större förmåga får hon att hantera sin omvärld. Möjligheten att påverka sitt eget liv och samhället blir därmed större. Kunskap är helt enkelt makt. En skola för ett modernt och demokratiskt samhälle handlar inte bara om att utbilda för arbetslivet. Det handlar också om allas rätt till utbildning. Vänstern byggde upp en skola för alla , i strid mot en höger som ville att kunskap skulle vara ett privilegium för några få. I inget annat land var skillnaderna i resultat mellan skolor så små som här. går utvecklingen åt fel håll. Elevernas bakgrund spelar allt större roll enligt alla mätningar. Hur mycket elever lär sig beror enligt olika rapporter alltmer på vilken skola de hamnar i. Vilka föräldrar de har spelar också större roll. Så behöver det inte vara. vill skapa en jämlik och sammanhållen skola. Skolan och förskolan ska lägga grunden för ett liv med möjligheter, inte ett förstelnat klassamhälle. Vi lever i en komplex och föränderlig värld. För att kunna delta och påverka i ett demokratiskt samhälle krävs mer kunskap om hur samhället fungerar. När skillnaderna i studieresultat ökar urholkas den demokratiska debatten och i längden möjligheten att ha en livaktig demokrati. Vänsterns ideal kring demokrati bygger på upplysta samhällsmedborgare. Det kräver både ett sammanhållet skolsystem och en hög nivå av kunskap hos hela befolkningen. Skolan måste kunna utveckla såväl elevers kunskaper om demokratins former som nödvändig kunskap om världen. Skolan och förskolan lämpar sig inte för affärstänkande. En bra utbildning är en mänsklig rättighet. Då ska inte skolor kunna gå i konkurs mitt i terminen. Elever ska kunna lita på att de har en skola att komma tillbaka till . Skolan blir bättre om lärarna får fokusera på undervisning i stället för att skapa vinster åt ägarna eller locka till sig fler elever. Staten behöver därför återta ansvaret för skolan från kommunerna, men kommunerna ska självklart vara med och avgöra vilka skolor som ska finnas i kommunen och var de ska få finnas. Det ska inte heller vara föräldrarnas ansvar att se till att barnen hamnar på en bra skola, som . Alla skolor i ska vara bra skolor. En jämlik skola och en jämlik förskola är bra för alla. När elever med olika bakgrund och livsåskådning möts förbättras inte bara resultaten utan också sammanhållningen bland våra barn och elever. Därför måste bland annat upptagningsområdena göras om utifrån en allsidig social sammansättning för att motverka segregation. Huvudprincipen, fru talman, ska alltid vara att eleverna kan gå i en bra skola nära hemmet. Men det ska självklart finnas möjlighet att genom upptagningsområdets utformning motverka segregation. Man ska också kunna välja andra skolor. Skolan kan inte avskaffa klassamhället. Men den kan jämna ut klasskillnader, så att alla barn får en bra start i livet, och därför bör det tillföras mer resurser. Det måste också ses till att resurserna fördelas efter behov, så att de barn som behöver mest stöd kan få det direkt och inte halkar efter. För att kunna kompensera för elevernas olika bakgrund och olika behov måste skolans resurser användas rätt och i rätt tid. För elever i behov av särskilt stöd sätts de största insatserna in först i slutet av och i gymnasieskolan trots att all forskning visar på att tidiga insatser ger bäst resultat. Vi vill ändra på detta och se till att det finns tillräckligt mycket resurser till särskilt stöd redan i förskolan och i . Alla barn ska ha rätt till en förskola där den pedagogiska verksamheten håller högsta kvalitet. Skolan och förskolan ska också vara en trygg plats. Det ska vara en trygg plats fri från rasism, sexuella övergrepp och mobbning. Den ska arbeta normkritiskt. Ingen elev ska känna sig kränkt eller osynliggjord. Ingen ska behöva gå till en skola med en klump i magen, som många elever gör . Jag har tidigare i debatten om ett annat betänkande nämnt en fråga som jag vill lyfta upp igen. Jag är mycket stolt över att regeringen och har kommit överens om att en satsning på för att motverka bland annat sexism och för att satsa på ett arbete med en bättre sex- och samlevnadsundervisning i skolan. Större delen av dessa pengar kommer att gå till just sex- och samlevnadsundervisningen. Det är någonting vi har sett under metoo-rörelsens frammarsch, eller vad jag skulle vilja kalla för en revolution. Det vi har sett är att vi äntligen har ett så pass starkt tryck i dessa frågor när det kommer till patriarkala strukturer. Det gäller inte bara i arbetslivet, politiken eller andra områden utan även i skolan. Det har också visat sig att många elever engagerat sig i den frågan. vill rikta allt stöd till dem som har startat initiativ som Tyst i klassen eller andra initiativ som är oerhört viktiga. Men det finns även andra frågor som till exempel rasism. Många elever i dagens skola känner sig utsatta av en rasistisk frammarsch som tyvärr visat sig alltmer på ett våldsamt sätt. Jag får nästan kontakt med elever som talar om att de inte vet vart de ska ta vägen när det kommer till att rapportera in rasistiska händelser på deras skolor. När de kontaktar sina rektorer händer det tyvärr alltför ofta att dessa elever inte får den respons som de förtjänar. Men det finns också andra elever som är hbtq-personer och elever med funktionsnedsättningar och funktionsvariationer som inte heller alltid får den hjälp som de behöver. Därför behövs det mer satsningar med normkritik och ett arbete med att införskaffa studiematerial i skolan som är utifrån ett normkritiskt perspektiv för att kunna arbeta med de frågorna. En annan fråga som jag skulle vilja tala om handlar om karriärstegen och lärarnas situation i skolan. Jag har nämnt det tidigare, och jag vill nämna det igen. Det system vi har med bland annat förstelärarsystemet är ett misslyckat system. Det är ett system som vi måste förändra i grunden. Jag vet inte hur många skolor jag har besökt där lärarna pratar om sig själva i form av förstelärare och sistalärare. Så får det inte vara i svensk skola eller för den delen i någon annan skola. Därför måste vi analysera vad som har gjorts fel. Ni måste i era partier kunna rannsaka er själva för att kunna förändra i rätt riktning. Jag vill vädja till alla partier här att stötta oss i i vårt förslag att avskaffa den nuvarande segregerande karriärstegsreformen. Den är enligt alla lärare jag talat med väldigt otydlig. Det gäller att i stället skaffa ett karriärstegssystem som utgår från faktiska utbildningsnivåer och meriter och hur länge man har arbetat. Jag vill ta upp frågan om den asyl- och flyktingpolitik som råder i landet . Vi har många ensamkommande barn och ungdomar på våra skolor som känner en stor otrygghet och som inte vet vad som kommer att hända med dem . Det har lett till att väldigt många lärare, kuratorer och studie- och yrkesvägledare har engagerat sig i deras fall. Det är inte bara någonting som handlar om migrationspolitik. Det handlar också om en utbildningspolitik för alla och allas rätt till kunskap. Elever som inte vet vad som händer med deras liv kommer inte heller att ha motivationen att satsa på skolan. Låt oss göra något annat i stället för att ha en debatt som tyvärr tar alltför mycket utrymme i som handlar om hur vi ska vara mest inhumana mot flyktingar, hur vi ska prata mest populistiskt om hur vi får ordning och reda i skolan och hur vi ska prata mer populistiskt om invandring och personer som ser ut som jag. Låt oss prata om hur vi kan skapa en skola som är för alla barn där även dessa barn inkluderas. Skolan ska lägga grunden för ett liv med möjligheter. Därför behöver vi återupprätta den jämlika skolan. Låt inledningsvis få glädjas över engagemang för metoo. Det är en revolution som jag är övertygad om framför allt kommer att förändra ett par olika områden. Politiken är ett av dem och skolan är ett annat. Dessutom är i egenskap av vänsterpartist mycket medveten om att en bra revolution alltid kommer underifrån. har historiskt sett misslyckats med det kompensatoriska uppdraget. Det har blivit uppenbart när skillnaderna mellan kommuner och skolor har blivit allt större. Bland annat utvärdering konstaterar dock att det egentligen inte är så att vi har blivit sämre på det kompensatoriska uppdraget i . Det stora problemet är att vi har fått större skillnader i ingångsvärden. Vi har ett tudelat problem. Människor som har en svag utbildningsbakgrund och en svag socioekonomisk bakgrund bor mer bostadssegregerat . De som har de svagaste förutsättningarna att komma in i skolsystemet har fått ännu svagare förutsättningar än vad de hade . Därför syns skillnaderna ännu mer. Ska man mota den utvecklingen krävs det insatser. Det är därför bland annat har föreslagit att utöka undervisningstiden och att lägga mer fokus på matte och svenska. Vi vet att det är ämnen som eleverna misslyckas i. Det krävs för att eleverna ska få den start i början livet som de förtjänar. hänvisar i stället till att man ska förstatliga skolan för att utjämna skillnaderna. Problemet med det är att man utgår från att det är ledningen som är problemet. Om man bara byter ledning för skolorna kommer skillnaderna att utraderas. Det tror jag är falskt. Delar min och IFAU:s bild att det är bostadssegregationen och de kraftigt försämrade förutsättningarna för eleverna som det handlar om? Hur tänker man adressera de förändringarna oavsett vem som är huvudman? Tack, , för frågan! Jag blir jätteglad varje gång jag hör en moderat säga ordet revolution. I det här fallet handlar det om en välbehövlig revolution som metoo. Det vi egentligen talar om är likvärdigheten och jämlikheten i den svenska skolan och hur pass bra den svenska skolan lyckas eller inte lyckas med att kompensera för elevernas bakgrund. Jag håller absolut med om att svensk skola tyvärr inte klarar av att kompensera i tillräckligt stor utsträckning. Det handlar till viss del såklart om boendesegregation och andra delar som har påverkat och som gör det svårare för skolan att arbeta med det. Men vi vet också enligt den forskning som finns att till exempel boendesegregationen har förstärkts kraftigt av det borgerliga påhitt som handlar om det fria skolvalet, bland annat. Det handlar också om hur vårt finansieringssystem ser ut för den svenska skolan, om huvudmannaskapet och friskolereformen som sådan, men främst om vinstjakten inom svensk skola. Det finns ett flertal rapporter som har visat på att den bostadssegregation vi har förstärks ganska kraftigt av det fria skolvalet och det marknadssystem som , resten av Alliansen och pushar så stenhårt för. Jag menar helt enkelt att det absolut finns saker vi kan göra inom andra politikområden. Vi behöver förändra bostadsmarknaden som den ser ut och bostadspolitiken. Regeringen har till exempel börjat med att bygga lite mer bostäder. Det är ungefär mer än vad Alliansen lyckades .