bet · H501KU38 · 2018-01-23 00:00:00 — Offentlighet, sekretess och integritet Utskottet föreslår ett tillkännagivande om att regeringen bör se över regelverket när det gäller tystnadsplikt för tolkar. Utskottet föreslår att avslår motionsyrkanden som rör frågor om datainsamling på internet, Datainspektionens uppdrag, en sekretessbrytande bestämmelse för SOS Alarm, offentlighet i skolor med enskild huvudman, en sekretessbrytande bestämmelse för statligt anställningsstöd, digitalisering inom offentlig förvaltning, sekretess vid ansökan om tjänst inom offentlig verksamhet, översyn av offentlighets- och sekretesslagen i samband med en översyn av socialtjänstlagen, stärkt tillsyn på integritetsområdet, publicering av bilder för brottsbekämpning, sekretess i vårdnadsutredningar, en nätombudsman, åtgärder mot hot och kränkningar på internet, en sekretessbrytande bestämmelse vid brott i verksamhet enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade samt ökad insyn och öppenhet i EU. I betänkandet finns åtta reservationer (SD, L, V, KD). Drygt tjugofem motionsyrkanden från allmänna motionstiden /18. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Personlig integritet och konsumentskydd samt kvalitetsverktyg för webbplatser Sekretessbrytande bestämmelse för SOS Alarm Offentlighet i skolor med enskild huvudman Sekretessbrytande bestämmelse för statligt anställningsstöd Digitalisering inom offentlig förvaltning Sekretess vid ansökan om tjänst inom offentlig verksamhet Översyn av offentlighets- och sekretesslagen i samband med översyn av socialtjänstlagen Stärkt tillsyn på integritetsområdet Publicering av bilder för brottsbekämpning Uppföljning av handlingsplan mot hot och kränkningar Sekretess vid brott mot person i LSS-verksamhet Ökad insyn och öppenhet i EU 1.Personlig integritet och konsumentskydd, punkt 1 (L) 2.Kvalitetsverktyg för webbplatser, punkt 2 (SD, KD) 3.Sekretessbrytande bestämmelse för SOS Alarm, punkt 3 (SD) 4.Offentlighet i skolor med enskild huvudman, punkt 4 (SD) 5.Sekretessbrytande bestämmelse för statligt anställningsstöd, punkt 5 (SD, V) 6.Stärkt tillsyn på integritetsområdet, punkt 9 (L) 7.En nätombudsman, punkt 13 (V) 8.Ökad insyn och öppenhet i EU, punkt 16 (L) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /18 Utskottets förslag till riksdagsbeslut Personlig integritet och konsumentskydd 2017/18:432 av (L), 2017/18:1188 av (M), 2017/18:3579 av m.fl. (L) yrkande 2 och 2017/18:3756 av m.fl. (C) yrkandena 5 och 6. Reservation 1 (L) 2017/18:3094 av Skånberg m.fl. (KD) yrkande 2. Reservation 2 (SD, KD) Sekretessbrytande bestämmelse för SOS Alarm 2017/18:888 av och (SD, -) yrkande 17. Reservation 3 (SD) Offentlighet i skolor med enskild huvudman 2017/18:907 av m.fl. (SD) yrkande 4. Reservation 4 (SD) Sekretessbrytande bestämmelse för statligt anställningsstöd 2017/18:3362 av m.fl. (V) yrkande 10. Reservation 5 (SD, V) Digitalisering inom offentlig förvaltning 2017/18:2029 av (M) yrkande 3 och 2017/18:2803 av (M). Sekretess vid ansökan om tjänst inom offentlig verksamhet 2017/18:2047 av (M). Översyn av offentlighets- och sekretesslagen i samband med översyn av socialtjänstlagen 2017/18:865 av m.fl. (S). Stärkt tillsyn på integritetsområdet 2017/18:361 av (L) yrkandena 1–3 och 2017/18:3588 av m.fl. (L) yrkandena 7 och 9. Reservation 6 (L) ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör se över regelverket när det gäller tystnadsplikt för tolkar och tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller delvis motion 2017/18:51 av (KD). Publicering av bilder för brottsbekämpning 2017/18:1289 av (M). 2017/18:1524 av (-). 2017/18:3881 av m.fl. (V) yrkande 8. Reservation 7 (V) Uppföljning av handlingsplan mot hot och kränkningar 2017/18:2622 av m.fl. (S). Sekretess vid brott mot person i LSS-verksamhet 2017/18:117 av (KD). Ökad insyn och öppenhet i EU 2017/18:3194 av m.fl. (L) yrkande 18 och 2017/18:3684 av m.fl. (C) yrkande 7. Reservation 8 (L) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (SD), (M), (MP), (M), (S), (SD), (L), (V), Skånberg (KD), (S), (S) och (S). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet 26 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden /18. Yrkandena gäller datainsamling på internet, Datainspektionens uppdrag, en sekretessbrytande bestämmelse för SOS Alarm, offentlighet i skolor med enskild huvudman, en sekretessbrytande bestämmelse för statligt anställningsstöd, digitalisering inom offentlig förvaltning, sekretess vid ansökan om tjänst inom offentlig verksamhet, översyn av offentlighets- och sekretesslagen i samband med en översyn av socialtjänstlagen, stärkt tillsyn på integritetsområdet, tystnadsplikt för tolkar, publicering av bilder för brottsbekämpning, sekretess i vårdnadsutredningar, en nätombudsman, åtgärder mot hot och kränkningar på internet, en sekretessbrytande bestämmelse vid brott i verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade samt ökad insyn och öppenhet i EU. Tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) ger varje medborgare rätt att i skrift och i radio, tv och liknande medier uttrycka sina tankar och åsikter och lämna uppgifter i vilket ämne som helst. Av 2 kap. 1 § TF följer att varje svensk medborgare ska ha rätt att ta del av allmänna handlingar. Rätten att ta del av allmänna handlingar får enligt 2 kap. 2 § TF begränsas endast om det krävs med hänsyn till vissa intressen, bl.a. skyddet för en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Varje inskränkning i rätten att ta del av allmänna handlingar ska enligt TF anges noga i en bestämmelse i en särskild lag eller, om det anses lämpligare i ett visst fall, i en annan lag som den särskilda lagen hänvisar till. Efter bemyndigande i en sådan bestämmelse får regeringen genom förordning meddela närmare föreskrifter om bestämmelsens tillämplighet. Den särskilda lag som avses är offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL. Kompletterande bestämmelser finns i offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641). Det allmänna ska enligt 1 kap. 2 § fjärde stycket regeringsformen (RF) verka för att demokratins idéer blir vägledande inom samhällets alla områden och värna den enskildes privatliv och familjeliv. Var och en är vidare, genom den grundlagsändring som trädde i kraft , skyddad gentemot det allmänna mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden (2 kap. 6 § andra stycket RF). Begränsningar i detta skydd får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningarna får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett dem och heller inte sträcka sig så långt att de utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen. Begränsningar får inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning (2 kap. 21 § RF). Privatlivet kan också sägas ha ett grundlagsskydd genom förbudet mot åsiktsregistrering i 2 kap. 3 § RF. Enligt artikel 8 i europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. En inskränkning i dessa rättigheter får bara göras med stöd av lag och om det är nödvändigt med hänsyn till ändamål som är angivna i artikeln. har tillträtt , och den gäller också som lag i . Enligt 2 kap. 19 § RF får en lag eller annan föreskrift inte meddelas i strid med åtaganden på grund av . I Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (2010/C 83/02) bekräftas de rättigheter som har sin grund i medlemsstaternas gemensamma författningstraditioner och internationella förpliktelser, , unionens och sociala stadgor samt rättspraxis vid Europeiska unionens domstol och Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Artikel 8 i stadgan reglerar skydd av personuppgifter. Enligt artikeln har var och en rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne. Sådana uppgifter ska behandlas lagenligt för bestämda ändamål och på grundval av den berörda personens samtycke eller någon annan legitim och lagenlig grund. Var och en har rätt att få tillgång till insamlade uppgifter som rör honom eller henne och att få dem rättade. En oberoende myndighet ska kontrollera att reglerna efterlevs. Personuppgiftslagen (1998:204), förkortad PUL, bygger på gemensamma EU-regler i det s.k. dataskyddsdirektivet . Bestämmelserna i ska skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter (1 §). PUL kompletteras av s.k. registerförfattningar, som kan innehålla särregler-ingar, undantag och preciseringar. Exempel på sådan lagstiftning är polis-datalagen (2010:361) och patientdatalagen (2008:355). Skyddet för den personliga integriteten i samband med behandling av personuppgifter inom EU regleras i och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). En ny allmän dataskyddsförordning[1], som gäller för behandling av personuppgifter generellt, och ett nytt direktiv om skydd för personuppgifter på det brottsbekämpande området[2] har antagits av och rådet. Syftet med det nya regelverket är att modernisera och ersätta reglerna i dataskyddsdirektivet och få till stånd en mer enhetlig tillämpning inom EU. Dataskyddsförordningen innehåller många bestämmelser som är hämtade från dataskyddsdirektivet men även flera ändringar och nyheter, t.ex. rätten att bli glömd, dataportabilitet, skyldighet att anmäla personuppgiftsincident och skyldighet för den personuppgiftsansvarige att göra en konsekvensbedömning när det gäller dataskydd innan en riskfylld behandling påbörjas. Därutöver medför förordningen en skyldighet för dataskyddsmyndigheterna inom EU att samarbeta med varandra. Vid fall av s.k. gränsöverskridande behandlingar ska dessutom Europeiska dataskyddsstyrelsen kunna ta beslut som är bindande för de nationella dataskyddsmyndigheterna. Förordningen ska börja tillämpas . Den kommer då att ersätta dataskyddsdirektivet och PUL. Det nya direktivet ska vara genomfört . lämnade förslag till en ny förordning om integritet och elektronisk kommunikation som ska gälla för tele- och internetoperatörer. [3] Kommissionen har lämnat förslag till en ny förordning som reglerar EU-institutionernas behandling av personuppgifter. [4] Förslagen bereds inom EU. Den parlamentariskt sammansatta (Ju 2014:09, dir. 2014:65 och 2016:12) har haft i huvuduppdrag att från ett individperspektiv kartlägga och analysera faktiska och potentiella risker för intrång i den personliga integriteten i samband med användning av informationsteknik. Dessutom skulle kommittén följa upp betänkandet Skyddet för den personliga integriteten (SOU 2008:3) när det gäller behovet av att inrätta ett integritetsskyddsråd och särskilt överväga om de uppgifter som ett sådant råd i så fall bör ges lämpligen kan fullgöras av en befintlig myndighet, samt föreslå nödvändiga författningsändringar. överlämnade kommittén till regeringen delbetänkandet Hur står det till med den personliga integriteten? – En kartläggning av (SOU 2016:41). Kommittén lämnar förslag bl.a. om att Datainspektionens uppdrag att följa och beskriva utvecklingen på it-området när det gäller frågor som rör personlig integritet och ny teknik ska utvidgas till att även omfatta de legala förutsättningarna för integritetsskyddet och att myndigheten ska lämna en redovisning om utvecklingen inom området till regeringen. Kommittén föreslår även att regeringen i en årlig skrivelse till ska informera om utvecklingen och det aktuella tillståndet när det gäller frågor som rör personlig integritet, informationsteknik och de legala förutsättningarna för integritetsskyddet. Kommittén anser att det inte bör inrättas något integritetsskyddsråd med huvuduppgift att verka för en säkrare avvägning av motstående intressen i lagstiftningen. Kommittén konstaterar att Datainspektionen har ett övergripande ansvar för skyddet av personuppgifter, vilket bl.a. innebär att myndigheten regelmässigt är remissinstans (både när det gäller formella remisser och delningar från departementen) och ofta finns representerad i utredningar som gäller sådana frågor. Det finns enligt kommittén dessutom ett flertal andra myndigheter och organisationer, såsom Justitiekanslern, ombudsmän, för samhällsskydd och beredskap, , samt , som också granskar förslag till ny lagstiftning ur ett integritetsskyddsperspektiv. Detta bidrar enligt kommittén till att integritets-skyddsperspektivet lyfts fram i lagstiftningsarbetet och att bristfälliga avvägningar uppmärksammas. redovisade sitt slutbetänkande . Det enhälliga slutbetänkandet – Så stärker vi den personliga integriteten (SOU 2017:52) – innehåller en rad förslag som syftar till att öka den enskildes skydd och kontroll över sina personuppgifter. Kommittén föreslår bl.a. följande: • En rad olika myndigheter får i uppdrag att initiera och stödja branschernas arbete med s.k. uppförandekoder, som är en form av branschvis självreglering av hur personuppgifter får hanteras. Uppförandekoder bör enligt kommittén tas fram för bl.a. hälso- och sjukvård, socialtjänst, arbetslivet, konsumenttjänster, sociala medier och skolverksamhet. • Den myndighet som får det samlade ansvaret för digitaliseringen av offentlig sektor ska även ges i uppdrag att värna den personliga integriteten, med särskilt fokus på införandet av integritetsskyddande teknik och arbetssätt. Kommittén anser dessutom att informationssäkerheten måste stärkas i samhället. • bör satsa på forskning om digitalisering och personlig integritet men även på utbildning för att höja den allmänna kunskapsnivån om digitaliseringens effekter på den egna integriteten och när det gäller vilka rättigheter man har gentemot företag och myndigheter som hanterar ens personuppgifter. För att understryka behovet av den här breda kraftsamlingen anser att regeringens digitala strategi ska kompletteras med den uttryckliga ambitionen att ska bli världsledande både när det gäller att använda digitaliseringens möjligheter och när det gäller att skydda den personliga integriteten. Såväl delbetänkandet som slutbetänkandet har remissbehandlats och bereds inom . Ett samlat ansvar för tillsyn över den personliga integriteten Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att överväga hur ett i högre grad samlat integritetsskydd kan fungera inom en och samma myndighetsstruktur genom att tillsynen över behandling av personuppgifter samlas hos en myndighet (Ju 2015:02, dir. 2014:164). Genom tilläggsdirektiv beslutade regeringen om förlängd utredningstid (dir. 2015:139). I utredningens uppdrag har ingått att kartlägga den tillsyn över behandling av personuppgifter som bedrivs av dels en central tillsynsmyndighet med ett övergripande tillsynsansvar, dels några andra myndigheter med ett tillsynsansvar inom avgränsade sakområden. Utredningen har dessutom haft i uppdrag att analysera för- och nackdelar med ett i högre grad samlat tillsynsansvar och att utreda hur skyddet för den enskildes personliga integritet kan förstärkas genom att tillsynen över behandling av personuppgifter i högre grad samlas hos en myndighet. Dessutom har utredningen haft i uppdrag att lämna förslag som innebär att lever upp till vissa av de krav som ställs på nationella tillsynsmyndigheter i den dataskyddsförordning och det nya dataskyddsdirektiv som har blivit resultatet av EU:s dataskyddsreform. överlämnade utredningen betänkandet Ett samlat ansvar för tillsyn över den personliga integriteten (SOU 2016:65) till regeringen. Utredningens kartläggning visar att den centrala tillsynsmyndigheten har ett mycket brett och omfattande tillsynsområde som innefattar personuppgiftsbehandling inom både privat och offentlig verksamhet. Datainspektionen har behörighet att utöva tillsyn över all behandling av personuppgifter. Utöver renodlad tillsynsverksamhet bedriver Datainspektionen ett förebyggande arbete för att öka kunskapen om de bestämmelser som ska skydda den enskildes personliga integritet vid behandling av personuppgifter. Utredningen konstaterar även att vid sidan av Datainspektionens tillsyn utövar en handfull andra myndigheter – bl.a. (), (), , och länsstyrelserna – tillsyn över sådan person-uppgiftsbehandling som förekommer i vissa särskilda verksamheter. Denna tillsyn kompletterar eller ersätter Datainspektionens tillsyn. Utredningen har kunnat konstatera vissa brister i fördelningen av tillsyns-ansvar mellan Datainspektionen å ena sidan och PTS, SIN, samt Inspektionen för vård och omsorg å den andra. Vidare menar utredningen att lagstiftningen i några fall är utformad på ett sådant sätt att några myndigheter kan sägas ha ett åtminstone teoretiskt tillsynsansvar även över behandling av personuppgifter, trots att tillsynen i dessa fall i realiteten uteslutande bedrivs av Datainspektionen och något annat inte torde ha varit avsikten. Utredningen har övervägt om ett ännu mer samlat tillsynsansvar skulle kunna vara en fördel när det gäller effektivitet, resursutnyttjande och enhetlighet i tillsynsarbetet. Utredningens slutsats är att det inte är möjligt eller ens lämpligt att samla all tillsyn över behandling av personuppgifter hos en enda myndighet. Utredningen föreslår därför att Datainspektionen även i fortsättningen bör vara den centrala myndigheten när det gäller personuppgiftsbehandling, men att viss tillsyn härutöver även i fortsättningen ska utföras av andra myndigheter. Det föreslås även att tillsynsansvaret i några fall överförs från PTS respektive SIN till Datainspektionen. Utredningen lämnar även vissa förslag som innebär anpassningar av tillsynen till den EU-rättsliga dataskyddsreformen. Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . Regeringen meddelade att Datainspektionen bl.a. ska bli central tillsynsmyndighet på integritetsområdet och att myndigheten ska byta namn till . Enligt regeringen ska myndigheten också få ett delvis ändrat uppdrag och tillföras ökade ekonomiska resurser. Regeringen avser att genomföra förändringarna stegvis . beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en bred översyn av det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet, särskilt när det gäller hot och andra kränkningar (Ju 2014:10, dir. 2014:74). överlämnade utredningen betänkandet Integritet och straffskydd (SOU 2016:7) till regeringen. I proposition 2016/17:222 Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten föreslog regeringen vissa ändringar i , lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor, offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och brottsskadelagen (2014:322). Vidare föreslås, som en konsekvens av vissa föreslagna ändringar i , ändringar i tryckfrihetsförordningen. I propositionen föreslogs att ett nytt gradindelat brott, olaga integritetsintrång, ska införas i . Den föreslagna regleringen straffbelägger intrång i någon annans privatliv genom spridning av vissa slag av bilder eller andra uppgifter, om spridningen är ägnad att medföra allvarlig skada för den som bilden eller uppgiften rör. Om gärningen med hänsyn till bildens eller uppgiftens innehåll eller sättet för eller omfattningen av spridningen var ägnad att medföra mycket allvarlig skada för den som bilden eller uppgiften rör, ska enligt förslaget dömas för grovt olaga integritetsintrång. Det föreslogs vidare att straffbestämmelserna om olaga hot, ofredande och förolämpning ska förtydligas och moderniseras. För olaga hot och ofredande föreslogs även vissa utvidgningar av det straffbara området. Dessutom föreslog regeringen en ändring i de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett förtalsbrott är grovt, så att det skulle tydliggöras att även sättet för spridningen särskilt ska beaktas vid den bedömningen. hot och förolämpning är även straffbara som tryck- och yttrandefrihetsbrott. Regeringen föreslog därför att motsvarande ändringar skulle göras i tryckfrihetsförordningen, så att brottsbeskrivningarna i tryckfrihetsförordningens brottskatalog språkligt och innehållsmässigt skulle anpassas till de ändringar som föreslogs i straffbestämmelserna om olaga hot och förolämpning i . Genom den hänvisning som görs i yttrandefrihetsgrundlagen till tryckfrihetsförordningen skulle ändringarna även få genomslag på yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde. Vidare föreslog regeringen att skyldigheten för den som tillhandahåller en elektronisk anslagstavla att ta bort vissa meddelanden från tjänsten skulle utvidgas till att gälla även meddelanden vars innehåll uppenbart är sådant som avses i bestämmelserna om olaga hot och olaga integritetsintrång. Slutligen föreslogs att rätten till brottsskadeersättning för kränkning skulle utvidgas till att omfatta även ersättning för den skada det innebär att någon allvarligt kränker någon annan genom grovt förtal. Lagändringarna i tryckfrihetsförordningen och som avser olaga hot och förolämpning föreslogs träda i kraft . I övrigt föreslogs lagändringarna träda i kraft . har behandlat regeringens förslag i bet. 2017/18:KU13 och rskr. 2017/18:36. har antagit regeringens förslag till ändringar i tryckfrihetsförordningen som vilande. Vidare har beslutat att skjuta upp behandlingen av regeringens förslag till ändring i avseende olaga hot och förolämpning till /19. Slutligen har antagit regeringens övriga förslag till lag om ändring i , lag om ändring i lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor, lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och lag om ändring i brottsskadelagen (2014:322). I en dom ogiltigförklarades det s.k. datalagringsdirektivet[5] av (dom i de förenade målen C-293/12 och C-594/12). Direktivet syftar till att harmonisera medlemsstaternas regler om skyldigheter för leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster att lagra vissa uppgifter om kommunikation med fast eller mobil telefoni och i viss omfattning på internet. Direktivet genomfördes i svensk rätt genom ändringar i lagen (2003:389) och förordningen (2003:396) om elektronisk kommunikation som trädde i kraft . En särskild utredare fick i uppdrag av regeringen att analysera de svenska bestämmelserna om lagring av uppgifter i 6 kap. 16 a–f §§ lagen om elektronisk kommunikation samt övriga bestämmelser om tillgång och behandling av sådana uppgifter, och deras förhållande till unionsrätten (Ju 2014/3010/P). Utredaren lämnade sin redovisning av uppdraget i promemorian Datalagring, och svensk rätt (Ds 2014:23). Utredarens bedömning var att det svenska regelverket om lagring och utlämnande av uppgifter ryms inom de ramar som ställs upp av unionsrätten och europarättens allmänna principer och kravet på respekt för grundläggande rättigheter. Mot bakgrund av att unionsrätten och europarätten endast ställer upp vissa minimikrav för skydd av privatlivet som måste uppfyllas i den nationella lagstiftningen gjorde utredaren trots det bedömningen att det fanns skäl att i ännu en utredning närmare överväga några regeländringar för att ytterligare stärka skyddet för den personliga integriteten. Regeringen beslutade därför (Ju 2014:25, dir. 2014:101) att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att bl.a. utvärdera lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet (inhämtningslagen) och analysera Säkerhetspolisens behov av en möjlighet enligt lagen att hämta in uppgifter om brottslig verksamhet som innefattar vissa samhällsfarliga brott. överlämnade utredningen betänkandet Datalagring och integritet (SOU 2015:31) till regeringen. Utredningen konstaterar att de brottsbekämpande myndigheterna hanterar ärenden enligt inhämtningslagen på ett i allt väsentligt tillfredsställande sätt.