bet · H501CU35 · 2018-06-13 00:00:00 — Men den bedömning som man har gjort i vår kommuns juridiska avdelning är att det här inte är förenligt, som säger, med lagstiftningen. Då är det enskilda personer som hamnar i kläm. , : Med risk för att slå in öppna dörrar tycker jag att den här frågan verkligen illustrerar behovet av att se över frågan om professionalisering i särskilda fall. För lagstiftningen bygger just på det här ideella förhållandet, och man förstår de juridiska avdelningar på kommuner som landar i den här slutsatsen. Men det skapar ett moment 22-förhållande, och i vissa delar är det faktiskt så att man ändå tillåter det och att det tillämpas utan att regelverket kanske egentligen stöder det. , : JO har inte uttalat sig i frågan om att ha professionella ställföreträdare eller just förvaltarenheter där uppdragen sköts. Men vi ser i många ärenden en jävsproblematik, så den här frågan behöver verkligen lyftas i en utredning. Det är naturligtvis så att vi ska utgå från individens behov. Det är inte tillfredsställande att det finns personer i vårt land som inte får en ställföreträdare just för att ingen vill ta på sig det uppdraget, med den ideella aspekten. Det måste till en lösning på det problemet. Och får jag faktiskt återkomma till en fråga som någon av er tog upp tidigare. Det gäller det ekonomiska: att man nog bör se över möjligheten att ha en större spridning på arvoden för enklare ärenden och mer komplicerade ärenden. , Föreningen : Jag vill också ta upp ett problem. Om man har ett komplext uppdrag har man svårt att bli entledigad från det, för det är ingen annan som vill hoppa på det. Då blir man kvar i ett uppdrag som man kanske missköter för att man inte kan klara det, helt enkelt. (C): Tack för flera väldigt intressanta presentationer! Jag får börja med att kommentera det vi hörde statsrådet redovisa när det gäller den fråga som alla nu vill diskutera: professionaliseringen. Hon var inte så tydlig att hon satte ned foten. Däremot hörde vi henne säga att hennes plan är att professionaliseringen ska ske genom utökad överförmyndarverksamhet i kommunerna. Jag tycker att det är värt att kritisera och ifrågasätta varför huvudmännens arvoden ska gå till att avlöna kommunala tjänstemän i högre utsträckning när det finns andra alternativ som redan fungerar och verkar. Detta gjorde mig väldigt besviken. Jag hoppas att det inte blir en del i de direktiv som sedan kommer att presenteras. Men jag kommer ändå att uppehålla mig kring frågan om professionalisering. Jag tycker att det var ett väldigt intressant perspektiv som från SPF Seniorerna gav. Det handlar lite grann om svårigheten att definiera de olika svårighetsgraderna. Att sörja för person är ett uppdrag, och som du påpekar är det lite svårt att definiera när det behövs. Vi hörde också representant säga att framtidsfullmaktsreformen inte direkt blev någon revolution. Då tänker jag så här: Vi var allesammans ganska överens om att reformen med framtidsfullmakterna var viktig. Den innebar en möjlighet för många anhöriga att ta på sig just rollen att sörja för person. Men den inkluderar då inte de lite mer komplexa uppgifterna som handlar om att förvalta tillgångar och bevaka rätt i den utsträckningen. Men jag skulle jag gärna vilja se, när denna fråga utreds, huruvida reformen med framtidsfullmakterna skulle kunna bli en mer kraftfull resurs som innebär att det som inte kan handhas av en nära anhörig i form av en framtidsfullmakt skulle kunna vara ett område som lämpar sig för en utökad professionalisering. Jag skulle gärna vilja höra , , redogöra lite mer kring skälen till att framtidsfullmakterna inte har blivit den revolution som vi hoppats på. Jag skulle gärna också höra om i , , har några tankar kring detta – också övriga, såklart. , : När det gäller framtidsfullmakterna har inte JO någon erfarenhet än så länge av det. Vi har inte fått några anmälningar där man riktar sig mot överförmyndarens hantering av framtidsfullmakter. Det är överförmyndarna som i några få fall kommer att beröras av framtidsfullmakterna. Det jag har hört är just problem kring detta med anhörigbehörighet från bankers sida. Jag tror att det är för tidigt att utvärdera den reformen. Den behöver vara i kraft ett tag. Men jag tror inte att det kommer att ta bort ärenden hos överförmyndarna, utan det är mer, så att säga, sedvanligt folk som använder sig av framtidsfullmakt, som skulle ha en vanlig fullmakt för någon att utföra vissa uppdrag. Jag skulle bara vilja återkomma till detta med att entlediga ställföreträdare. Det finns tillbaka i lagen en möjlighet att gå till domstol och bli entledigad. Vi ser att några personer gör det. Det tar , och det krävs att överförmyndarna har gjort vad de kan för att hitta någon, men det finns trots allt en möjlighet att bli entledigad. Det är nog bara det att kunskapen kring den lagstiftningen inte finns. Överförmyndarna borde i fler fall uppmana enskilda ställföreträdare att helt enkelt gå till domstol för att bli entledigade. , i : När det gäller framtidsfullmakter delar vi väl JO:s uppfattning. Vi har lite erfarenhet av detta. Min uppfattning är att det kan dröja innan den fulla effekten av den lagstiftningen syns, eftersom det, så att säga, är personer som är friska som kommer att skriva en sådan till den dag de är sjuka. Därför tror jag inte att vi riktigt vet än vad den har för effekt. Sedan vill jag tillägga att jag tycker att det är viktigt i denna fråga att fundera över just huvudmannens behov. Man måste förstå: Vad är det som gör att det har blivit mer komplicerat? Jag tror att det hänger ihop med övriga system i samhället som ska stödja en sådan här person, till exempel hur och vården tar hand om personer med svåra psykiska sjukdomar. Man måste verkligen titta på hela systemet. Det har blivit lite så att man förutsätter att svåra frågor ska kunna lösas av de ideella personerna. Det är därför som det är vår uppfattning att det behövs en ordentlig översyn av detta område för att se hur man kan fånga upp huvudmannens behov överlag. Då kanske man också får svar på frågorna kring när det behövs en professionell kraft och när det behövs en ideell kraft, så att säga, och var dessa behov bäst tillgodoses, så att man inte fastnar i detaljerna kring det system vi har . , : I regeringens skrivelse talar regeringen om övervägandet av om vissa ställföreträdaruppdrag ska kunna utföras professionellt. Det ska då vara antingen kommunala tjänstemän eller andra professionella ställföreträdare, skriver man. Jag kan alltså förtydliga det på den punkten. Sedan kan jag nämna att regeringen också ser det som angeläget att titta på hur man, så att säga, skulle kunna professionalisera stödet till alla de ställföreträdare som fortsatt kommer att sköta sina uppdrag ideellt. Det finns ju ett stort värde i det också: att de inte bara kan få utbildning utan också ett bra stöd som de har sitt uppdrag, så att säga. Där finns det också mycket att göra. Det handlar inte bara om att fokusera på just det enskilda professionella ställföreträdarskapet utan också om stödet och utbildningen till dem som har de ideella uppdragen. (): Ordförande! Jag skulle också vilja fråga om professionalisering. och regeringen är positiva till professionalisering i vissa uppdrag. Men det finns inte något tydligt och konkret. Vad betyder vissa uppdrag? Detta är mycket, mycket viktigt. Det handlar om innehållet. Vad betyder professionalisering? Frivilliga kan också vara professionella. Det är kommunanställda eller privata företags anställda som ska vara det. Vi har också hört att frivilliga samhällsarbetare är skeptiskt i denna fråga och gärna vill bevara och utveckla frivilligheten. Då är min fråga till både och representanter: uppdrag kan vara tänkbara för professionaliseringen? Den andra frågan är: Kan professionalisering leda till mer privatisering, och kan det vidare leda till att verksamheten hamnar i den privata marknadens händer? , : Självklart kan även ideella krafter vara väldigt professionella. Jag håller verkligen med om att man också kan behöva ett professionellt stöd som ideell kraft, ett stöd som har tagits fram av en statlig myndighet på central nivå. Detta illustrerar lite att vi kanske lägger olika innebörd i ordet professionell. När vi har tittat på frågan om att man bör utreda möjligheterna för professionella krafter att åta sig uppdrag som ställföreträdare betyder det att vi ser framför oss att det kan vara en utförare som är antingen en tjänsteman eller någon på en förvaltarenhet inom kommunen eller en privat utförare. Det spelar kanske inte så stor roll. Även privata utförare kan vara föremål för tillsyn av det offentliga. Men i det professionella ligger att man har det som sin huvudsakliga inkomstkälla, att det är ett förvärvsarbete. Det är en uppgift som inte är, så att säga, helt ideell och som ersätts utifrån marknadsmässighet eller på något sätt ingår i ett uppdrag som man har som anställd i en kommun, till exempel. Men det är detta som det behöver borras i och som behöver utredas närmare. , : Precis som frivilliga samhällsarbetare tog upp finns det ett värde i att värna och utveckla det ideella inslaget. Jag tror att alla här har varit inne på att det är så vi bör gå till väga och att det ibland kommer att vara en del ganska svåra avgränsningar i fråga om vad som ska sägas vara ett professionellt ställföreträdaruppdrag och vilka personer som kan komma i fråga för att just få ett sådant. Och som vi redan har varit inne på är det naturligtvis dessa frågor som en utredning får titta närmare på, så att man verkligen landar rätt i de avvägningarna. (L): Ett särskilt stort tack till , riksrevisorn, för en väldigt bra rapport! Jag tror att just den rapporten gör det nödvändigt att komma med lagförslag och ändringar från politikens sida. Det var alltså ett väldigt viktigt inslag. Precis som från tog upp är det för oss liberaler en fråga om att stärka just individers enskilda rättigheter och att stärka deras självbestämmande som just individer och rättighetsbärare. Det finns över 217 000 personer i som är i behov av gode män eller ställföreträdare. Jag kan väl säga att jag tycker att väldigt mycket fokus har varit på de gode männen och ställföreträdarna och inte på dem som är i behov av hjälpen. Det ser man i de perspektiv som har kommit. Vi från Liberalernas sida vill ha en total översyn av systemet. Vi vill ha bättre tillsynsverktyg och rapporteringsverktyg, inte för de gode männens skull utan för rättighetsbärarnas skull. Vi vill ha en nationell myndighet som har huvudansvar för frågan. Det visar den här rapporten supertydligt. Vi vill också ha en viss professionalisering. Jag förstår att vissa vänder sig mot det och vill ha det ideellt. Men det handlar om de här individernas rättigheter när det gäller att kunna få hjälp och stöd, och då måste man ha en viss professionalisering i de fall där det behövs absolut mest. När det gäller ensamkommande behöver man fundera kring ett utökat godmanskap eller ett interimistiskt vårdnadshavarskap, i de fallen, för att de ska få rätt stöd och rätt hjälp. Det handlar nämligen inte om att de gode männen ska ha rätt förutsättningar. Det handlar om att dessa individer ska ha rätt hjälp och rätt förutsättningar för att kunna tillvarata sina rättigheter. Vi anser, från Liberalernas sida, att ens kommun inte ska avgöra vilken hjälp man har, utan alla individer oavsett kommun ska få rätt till stöd. Hur det görs är inte så viktigt, men att det görs är det viktigaste. Många bra frågor har ställts. Därför vill jag fokusera just på tryggheten för den enskilde. Vad behövs det för åtgärder för att stärka tryggheten för den enskilde individen? Och jag vänder mig kanske särskilt till JO och till . Vad kan man göra för en person som har blivit skadad, helt enkelt, som har haft en god man eller någon annan som har gjort saker som har gjort att den personen behöver någon typ av ersättning? På vilket sätt kan man stärka enskilda individers rätt till ersättning eller skadestånd eller återbetalning? Jag skulle alltså gärna vilja ha svar från riksrevisorn och från ministerns stab när det gäller tryggheten. Jag skulle vilja ha det från JO också, men då särskilt när det gäller skadestånd och liknande. , : Som är väl känt har som uppdrag att granska de statliga insatserna. Det är därför som vår rapport har det fokuset. Då hamnar lite grann, tyvärr, i skymundan den som är föremål för insatserna och ställföreträdarskapet – huvudmannen. Men ytterst syftar ju de statliga insatserna till att tillförsäkra den enskilde rättssäkerhet och trygghet. Men att rapporten har det fokuset har sin förklaring i hur uppdrag är ställt. , : Jag har några tankar kring detta med ersättning eller skadestånd. Först ska jag säga: JO har inte behörighet att pröva yrkanden om skadestånd alls. Däremot har JK det, så man kan vända sig till JK. Jag har ingen aning om ifall det görs i de här fallen. Jag ska också säga att i och med att den enskilde ställföreträdaren inte står under JO:s eller JK:s tillsyn är det snarare en ersättningsfråga kring överförmyndaren och överförmyndarnämndens hantering. Som det ser ut är den enskilde mer eller mindre utlämnad till att i en skadeståndsprocess föra sådana yrkanden. Och skulle det bli fråga om ett åtal för något brott kan man ju föra in det där. Men jag ser inte några stora möjligheter . , SPF Seniorerna: När det gäller att öka tryggheten för individen, som vi håller på med , tror jag att man skulle tänka över hur man ska öka samverkan mellan alla de myndigheter som finns på plats, så att säga: sjukvården, omsorgen och ställföreträdarsystemet. är det nämligen lite styckevis och delt. Det tar innan företrädare för äldre som ligger på särskilda boenden, till exempel, över huvud taget får reda på att någon har en ställföreträdare. Jag tror att man skulle kunna försöka formalisera den samverkan på något sätt, så att de i varje fall vet om varandra. Det här är långa processer, och individens behov förändras , så man ska inte vänta för länge på att göra någonting åt detta. Samverkan kring dessa saker är dålig , i alla fall på många håll. , Kommuner och Landsting: Jag tänkte bara ha ett litet bemötande eller ett svar på frågan om ersättningar. Det är klart att den gode mannen, förvaltaren, har ett ansvar i förhållande till huvudmannen. Om man missköter sig och orsakar skada uppkommer en ersättningsskyldighet, i synnerhet om man begår brott, förskingring eller så. Om man tar pengarna själv är man naturligtvis ersättningsskyldig för det. Överförmyndaren och överförmyndarnämnden har också ett ansvar. Om man brister i sin tillsyn och kontroll finns det ett skadeståndsansvar enligt skadeståndslagen för fel och försummelse vid myndighetsutövning. Det har väl förekommit att det ansvaret har utlösts – för all del. Men det är oftast förknippat med en hel del bevisproblem. I fråga om framkomlighet eller i praktiken är det inte så lätt. Det är inte så många ställföreträdare som, om man säger så, erkänner att de har tagit pengarna själva och att de har agerat i strid mot huvudmannens intressen. Här uppkommer alltså väldiga bekymmer. Sedan är det kanske oftast arvingar som kommer in och driver de här frågorna och som undrar vart pengarna tog vägen. kan det vara så att man har använt pengarna som huvudmannen vill, kanske inte som arvingarna vill. Detta är alltså ganska komplext. Jag vet inte om det finns någon bra bild av detta. Det upplevs nog oftast som enklare att rikta krav mot kommunerna, som representanter för överförmyndarsidan. Men jag skulle säga att man har ett större ansvar som ställföreträdare här. Men i vad mån det framförs ersättningskrav där och hur det drivs vet jag inte. Den gode mannen ska ju tillvarata ens rätt. Om nu den gode mannen inte gör det är man verkligen illa ute, kan man säga. Det är mycket bekymmersamt. , i : Jag vill bara kort säga något just när det gäller frågan om skadestånd för att en ställföreträdare har missbrukat sin ställning. Det är en fråga där jag ser en otroligt snårig lagstiftning. Det gör att det är otroligt svårt att driva dessa frågor. Vi har jättesvårt att tillämpa den lagstiftningen och att försöka driva den. Den är nästan omöjlig. Den är enormt gammal och jättesvår. Låt oss säga att en person som är vid liv har fått en ny ställföreträdare som ska, så att säga, väcka talan om skadestånd, potentiellt, mot en tidigare ställföreträdare som har missbrukat sin ställning på något sätt och orsakat skada. Det händer väldigt sällan. Jag skulle säga att det beror på att lagstiftningen är nästan omöjlig. Den är jättesvår att tillämpa. Jag uppmuntrar inte sådant. Jag ser ett behov av att man ser över detta just för att få till det bättre för huvudmannen. , : Som flera har varit inne på är det inte alldeles enkla frågor. Det är självklart att den övergripande målsättningen med regeringens arbete just är att stärka enskildas ställning och skydd för att man ska kunna känna sig trygg med det stöd som samhället ger. Förutom de frågor som redan har nämnts handlar det om att komma tillbaka lite grann till att det från början ska vara rätt ställföreträdare som utses och att han eller hon ska få just det stöd och den utbildning som han eller hon har rätt till och också att det ska finnas en fungerande tillsyn. Det handlar alltså i stor utsträckning om att förebygga att misskötsel och sådant förekommer. Det handlar naturligtvis också om att fundera på vad vi i övrigt kan göra när så väl sker. Ordföranden: Jag är den sista frågeställaren. Då vill jag tacka er alla för att ni har hållit väldigt bra inledningar här . Jag vill också passa på att tacka alla er som ställer upp som ställföreträdare, överförmyndare och gode män. Det är ni som verkligen ser till att de som behöver hjälp också får det. Ett begrepp som återkom var ”lappa och laga”. Det användes av nästan alla här . Lagstiftningen är och finns i . SKL:s tidigare expert på området sa att hon tyckte att det var upprörande att den finns i en lagstiftning som från början gällde förvaltning av barns egendom. Jag har en fråga till , om man har tankar på hur en framtida lagstiftning skulle kunna utformas och om den ska ligga kvar där. Det var en tidigare frågeställning om svårigheter och det komplexa området när det gäller skadeståndslagstiftning. Om andra också har inspel i fråga om hur en framtida lagstiftning skulle utformas vore det intressant. , : Det korta svaret får nog bli: Det får vi återkomma till. Som vi egentligen ger uttryck för i skrivelsen handlar det om att det inte heller är alldeles enkelt att skriva de här direktiven, just för att det är många knepiga frågor som behöver ses över. Hur den frågan ska se ut får vi återkomma till, helt enkelt. Vice ordföranden: Jag vill också tacka för dagen. Det har varit bra föredragningar före fikat, och jag tycker att det har varit spännande frågeställningar. Detta visar på dessa frågors komplexitet och att det är viktigt att vi tar tag i de utmaningar som faktiskt finns på ett antal områden. För oss politiker i utskottet har det varit en bra förmiddag. Vi tar med oss dessa frågor i det kommande utskottsarbetet, för vi kommer att behandla skrivelse. Avslutningsvis vill jag påminna om att dagens utfrågning har tagits upp stenografiskt och kommer att publiceras som en bilaga i civilutskottets kommande betänkande. Den har också spelats in och kan ses i efterhand på webbplats. Hela utfrågningen kommer också att sändas i . Med det vill jag tacka alla deltagare och avsluta dagens utfrågning.