bet · H501KU32 · 2018-01-26 00:00:00 — I slutbetänkandet lämnar utredaren ett flertal förslag, bl.a. att det svenska teckenspråket bör tillerkännas en folkrättslig ställning i det svenska samhället som motsvarar den ställning som de nationella minoritetsspråken har fått, att bör verka för att teckenspråk i nordiska sammanhang tillerkänns en ställning som motsvarar nationella minoritetsspråk i de nordiska länderna samt att även inom bör verka för en konvention eller stadga som ger de europeiska teckenspråken en ställning motsvarande minoritetsspråkens (SOU 2006:54 s. 77). Utredaren anförde även att minoritetsspråkskonventionens syften bara till en del sammanfaller med behoven för svenskt teckenspråk och för de människor som är beroende av detta språk. Enligt utredarens bedömning behöver teckenspråket ett stöd som liknar – men inte sammanfaller med – det som erbjuds de nationella minoritetsspråken i minoritetsspråkskonventionen (SOU 2006:54 s. 92). tillsatte regeringen (dir. 2007:17 och 2007:181) med uppdrag att utarbeta ett förslag till språklag, där svenska språkets status regleras. Utredaren skulle även överväga om det i en sådan lag borde införas bestämmelser om de nationella minoritetsspråken och det svenska teckenspråkets ställning. Mot bakgrund bl.a. av förslagen från betänkandet Teckenspråk och teckenspråkiga (SOU 2006:54), att det svenska teckenspråket bör ges en ställning motsvarande den som minoritetsspråken har genom minoritetsspråkskonvention, föreslås i betänkandet (SOU 2008:26) att det svenska teckenspråkets ställning bör regleras i språklagen. Detta bör lämpligen ske så att det allmänna, liksom föreslagits i fråga om minoritetsspråken, får ett särskilt ansvar för att skydda och främja det svenska teckenspråket. En mer detaljerad reglering av det allmännas insatser för att skydda och främja det svenska teckenspråket bör, liksom i fråga om minoritetsspråken, finnas i särskild lagstiftning. I regeringens proposition (prop. 2008/09:153) anfördes att det svenska teckenspråkets ställning bör regleras i språklagen. Detta skulle lämpligen ske genom att det allmänna – liksom när det gäller minoritetsspråken – får ett särskilt ansvar för att skydda och främja det svenska teckenspråket. I Se språket – Barns tillgång till svenskt teckenspråk framförs att grundskolor är ”skyldiga att erbjuda modersmålsundervisning i svenskt teckenspråk när det finns fem elever i en undervisningsgrupp och om skolan lyckas hitta en lämplig lärare. För de nationella minoritetsspråken finns det undantagsbestämmelser som ger elever rätt till modersmålsundervisning även när det är färre än fem elever i undervisningsgruppen. I språklagen jämställs det svenska teckenspråket med de nationella minoritetsspråken. De villkor som gäller för de nationella minoritetsspråken i skollagen och skolförordningen bör således även gälla för det svenska teckenspråket”. I propositionen Nationella minoriteter i (prop. 1998/99:143 s. 33) konstaterade regeringen att teckenspråket inte kunde anses falla inom ramen för syftet med minoritetsspråkskonventionen. Vid behandlingen av propositionen framhöll att vad gäller teckenspråket fanns det självfallet starka skäl för att det allmänna ska lämna sådant stöd som kan behövas för att främja de dövas möjligheter i skilda hänseenden. Som anförts i propositionen kunde det dock enligt utskottet inte anses att teckenspråket faller inom ramen för syftet med minoritetsspråkskonventionen med dess anknytning till urbefolkningar och andra nationella minoriteter som etniska grupper. Även om därför teckenspråket inte kunde omfattas av en ratifikation av minoritetsspråkskonventionen, fanns det inte något som hindrade att frågan om åtgärder till stöd för teckenspråket övervägdes i något annat lämpligt sammanhang (bet. 1999/2000:KU6 s. 24). Även behandlade utskottet ett flertal motioner som lyfte fram teckenspråkets ställning som minoritetsspråk. Utskottet hänvisade till sin tidigare bedömning och gjorde inte någon annan bedömning. Utskottet ansåg således inte att teckenspråk skulle erkännas som minoritetsspråk. Utskottet ansåg emellertid att det var angeläget att teckenspråkets ställning sågs över. Utvecklingen , bl.a. arbetet inom ramen för verksamhet, hade understrukit vikten av att teckenspråket har en stark ställning. Det var angeläget att de dövas och hörselskadades rättigheter när det gäller teckenspråket och teckenspråksinformation säkerställs. Enligt utskottets mening behövdes i detta syfte en översyn av rätten och möjligheterna att använda teckenspråket, liksom dövas och hörselskadades tillgång till samhällets utbud av kultur och litteratur (bet. 2000/01:KU14 s. 13 f.). tillkännagav detta för regeringen. godkände den förra regeringens förslag om mål för en nationell språkpolitik, bl.a. att alla ska ha rätt till språk, att utveckla och tillägna sig svenska språket, att utveckla och bruka det egna modersmålet och nationella minoritetsspråket och att få möjlighet att lära sig främmande språk (prop. 2005/06:2, bet. 2005/06:KrU4). framhöll att de fyra mål som den förra regeringen föreslagit och som utskottet sålunda ställt sig bakom alla avsåg en nationell språkpolitik som värnade svenskan som huvudspråk men som också samlat lyfte fram allas rätt till språk, dvs. rätten att utveckla och tillägna sig det svenska språket, bruka det egna modersmålet, teckenspråket som modersmål, de nationella minoritetsspråken och möjligheten att lära sig främmande språk. För att stärka språkvårdens roll i sammanhanget inrättades en förstärkt och samordnad språkvårdsorganisation som kunde rymma utökade insatser för svenska språket, de nationella minoritetsspråken, det svenska teckenspråket liksom vissa terminologi- och språkteknologifrågor m.fl. övergripande språkpolitiska frågor. Språkvården organiserades i myndighetsform och samordnades med dåvarande myndigheten (nuvarande och folkminnen). Även behandlade ett flertal motioner som lyfte fram teckenspråkets ställning som minoritetsspråk. När det gäller frågan om teckenspråkets ställning hänvisade utskottet till den då pågående utredningen om översynen av teckenspråkets ställning och för att inte föregripa utredningens arbete och det efterföljande beredningsarbetet avstyrkte utskottet samtliga berörda motioner (bet. 2006/07:KU19 s. 48). avstyrkte utskottet en rad motioner om att teckenspråk bör göras till minoritetsspråk med hänvisning till pågående arbete (bet. 2007/08:KU13). välkomnade i sitt betänkande om språklagen (bet. 2008/09:KrU9) att teckenspråkets status skulle markeras i språklagen genom att det allmännas särskilda ansvar för det svenska teckenspråket skulle slås fast. Utskottet konstaterar att det finns starka skäl för att det allmänna ska lämna sådant stöd som kan behövas för att främja de dövas möjligheter i skilda hänseenden. Enligt språklagen har det allmänna ett särskilt ansvar för att skydda och främja det svenska teckenspråket, vilket också gäller för de nationella minoritetsspråken. Enligt utskottet kan dock inte teckenspråket anses falla inom ramen för syftet med minoritetsspråkskonventionen med dess anknytning till urbefolkningar och andra nationella minoriteter. Mot den bakgrunden avstyrker utskottet motionsyrkandena. Romsk inkludering och en nationell språk- och kulturinstitution, punkt 2 (M, C, L, KD) av (M), (M), (M), (C), Dag Klackenberg (M), (L) och Skånberg (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3120 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkandena 1–4. Romer och resande har funnits i , och romer inklusive resande är en av fem nationella minoriteter. Men den svenska historien när det gäller behandlingen av romer och resande är mörk. Under stora delar av präglades det officiella förhållningssätt av rasbiologiskt präglade tankesätt som i sin yttersta form gick ut på att romer inte borde leva i . När detta sakta förändrades sattes samhällsinsatser in för att hjälpa romer, men utan samråd med dem som berördes av åtgärderna. Diskriminering av och fördomar mot romer är en del av den svenska verkligheten också . Många romer upplever ett utanförskap, och många romer och resande har levnadsvillkor som är mycket sämre än för befolkningen i övrigt. Det är av största vikt att arbetet fortsätter för att synliggöra behandlingen av romer och resande under svenskt 1900-tal. är ett centralt underlag i denna kunskapsspridning. Det behövs en tydlig jämställdhetsdimension i arbetet för romsk inkludering. Jämställdhetsaspekten ska vara integrerad i alla åtgärder som vidtas mot antiziganism och för romsk inkludering, och det bör göras konkreta insatser som är relevanta för jämställdheten mellan romska kvinnor och män samt flickor och pojkar. Det utvecklingsarbete som pågår inom myndigheter och kommuner när det gäller olika former för samråd och dialog med romer och resande samt romska företrädare behöver spridas vidare. Det är också viktigt att skapa förutsättningar för att möjliggöra för det romska civilsamhället att engagera sig ytterligare i arbetet. Det är av stor vikt att regeringen, i nära samråd med det romska civilsamhället, överväger att inrätta en nationell kunskaps- och utbildningsinstitution med tydligt uppdrag kring romsk kultur och historia samt romskt språk. Åtgärder i fråga om nationella minoriteter och minoritetsspråk, punkt 4 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3587 av m.fl. (L) yrkandena 2, 5, 6 och 11 samt 2017/18:380 av (L) yrkandena 1 och 2, 2017/18:604 av och (båda S), 2017/18:3134 av och (båda M) och 2017/18:3135 av och (båda M). De nationella minoriteterna samer, sverigefinnar, romer, judar och tornedalingar har en lång historia i vårt land och har alla utsatts för en assimileringspolitik som innebar att de inte fick tala sitt språk eller utöva sin kultur. Detta är grunden till att det behövs en särskild politik för de nationella minoriteterna. Kunskapen om de nationella minoriteterna och politiken har blivit bättre inom förvaltningsområdena, men kunskapen utanför förvaltningsområdena och inom myndigheter är fortfarande bristfällig. Därför krävs fortsatt informationsarbete inom det offentliga men även i samhället i stort för att öka kunskapen om de nationella minoriteterna, deras språk och kultur samt den nationella minoritetspolitiken. En viktig del av minoritetspolitiken är också att skolan ska ge alla elever kunskap om urfolk, nationella minoriteter och minoritetsspråk. Det behövs fler insatser för att öka tillgången till äldreomsorg och barnomsorg på minoritetsspråk. Bland annat bör frågan om skärpt lagstiftning övervägas för att ställa tydligare krav på kommunerna. Vidare bör kommuner och landsting kunna bli bättre på att tillvarata den språkkompetens som ofta finns hos personalen. Vid upphandling av service och omsorg inom t.ex. äldreomsorgen bör kommunerna också kunna bli bättre på att beakta de nationella minoriteternas behov. Public service-verksamheten är av betydelse för att hålla minoritetsspråken levande och för revitaliseringen av dem liksom för att lyfta fram kulturfrågor. Program riktade till barn och unga är av särskilt stor betydelse. Antalet sändningstimmar på de nationella minoritetsspråken har ökat något, men utbudet är fortfarande begränsat. Åtgärder behövs för att säkerställa att utrymme avsätts för sändningar på nationella minoritetsspråk. och officiell ursäkt till det samiska folket, punkt 5 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2967 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2017/18:2944 av m.fl. (MP) yrkande 3 och 2017/18:3475 av Per Åsling (C) yrkande 1. Samers rättigheter har stärkts , men de övergrepp och den diskriminering som svenska staten har utsatt samer för och som fortfarande pågår på många plan är ofta okända för både beslutsfattare och allmänhet. Internationella organ som FN och påtalar återkommande brister i hur respekterar samers rättigheter som urfolk och hur diskriminering påverkar samers situation. () och har pekat på behovet av en förändring och efterlyst åtgärder som tar avstånd från och bryter med det koloniala arvet och diskriminerande strukturer. Även samiska organisationer har tidigare vid olika tillfällen lyft frågan. Jag instämmer i detta och anser att en bör etableras. En kan sammanställa och beskriva övergrepp och oförrätter som ägt rum genom att bl.a. låta enskilda som på olika sätt drabbats få berätta sin historia samt ge rekommendationer och förslag på åtgärder så att arbetet får konsekvenser i samepolitik. Kommissionen bör utreda den svenska statens övergrepp mot samer och samers mänskliga rättigheter samt komma med förslag på lämpliga åtgärder för att komma till rätta med det historiska traumat. Utan en ordentlig genomlysning där saker lyfts fram i ljuset kan inte göra sig fritt från gamla föreställningar om samer. En måste därför kopplas till kompensatoriska och framåtsyftande åtgärder samt ha ett oberoende mandat. Regeringen bör därför tillse att en oberoende om relationen mellan svenska staten och det samiska folket etableras. Utökat självstyre, naturresurspolitik och en samlad samepolitik, punkt 6 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2967 av m.fl. (V) yrkandena 3–5 och 2017/18:2944 av m.fl. (MP) yrkande 4. Samerna är enda ursprungsfolk och har som sådant en särställning bland fem nationella minoriteter och inte minst i förhållande till majoritetsbefolkningen. Detta förhållande måste då också, naturligtvis, få konsekvenser, både för hur statens representanter förhåller sig till samerna som folk och samernas företrädare samt för vilka åtgärder som vidtas för att säkerställa denna särställning i praktiken. antog 2007 en urfolksdeklaration. Detta kan ses som en historisk milstolpe i kampen för erkännandet av urfolkens mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. för mänskliga rättigheter noterade 2010 att stöder urfolksdeklarationen men inte tillämpar de rättigheter den innehåller. rekommenderades att genomföra deklarationen och etablera mekanismer för detta i samarbete med det samiska folket. FN:s urfolksdeklaration bör genomföras i . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Den förstärkning av anslaget till som regeringen och kommit överens om är viktig, men behovet av att vidta en ordentlig genomlysning i frågan om ett utökat samiskt självstyre och dubbla roller kvarstår. Det är av särskilt stor vikt att det samiska folket både representeras och på andra sätt involveras och är delaktiga i den här utredningen. Regeringen bör därför tillsätta en parlamentariskt sammansatt utredning för att utreda ett utökat samiskt självstyre och dubbla roller. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn och analys av lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk samt angränsande frågor. Utredningen skulle även med utgångspunkt i översynen internationella åtaganden om mänskliga rättigheter och regeringens strategi för de nationella minoriteterna (prop. 2008/09:158) föreslå åtgärder för att säkra efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter. Betänkandet Nästa steg? Förslag för en stärkt minoritetspolitik (SOU 2017:16) presenterades . Varken utredningens direktiv eller utredningen i sig tog hänsyn till den särskilda ställning samer har i egenskap av urfolk. En liknande översyn bör göras där utgångspunkten är samernas särställning som urfolk. En utredning bör därför tillsättas omgående som har till uppdrag att presentera förslag på en genomgripande och samlad samepolitik. I denna process är det särskilt viktigt att det samiska folket både representeras och på andra sätt involveras och är delaktiga i utredningen. Älvdalskans ställning, punkt 7 (C, KD) av (C) och Skånberg (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:1209 av och (båda C) och 2017/18:26 av och (båda SD) och 2017/18:2502 av (M). Representanter för Ulum Dalska och kommun har framfört att älvdalskan bör erkännas som minoritets- eller landsdelsspråk i , och det har motionerats i detta ärende i tidigare utan att vinna något stöd. Älvdalska ska betraktas som ett eget språk, vilket konstaterats av en rad experter på området. Det finns likheter mellan situationen för älvdalskan och andra små och utrotningshotade språk i världen. Att garantera en grupp dess språkliga rättigheter är en grundläggande mänsklig rättighet, som finns förankrad i FN:s konvention om mänskliga rättigheter. har barn med älvdalska som modersmål ingen möjlighet till skolundervisning vare sig på eller i älvdalska. Dessutom är barnens rätt att utveckla och tillägna sig det egna modersmålet förankrad i den svenska språklagen, som tillkom 2009. Älvdalskan, som enbart talas i , anses vara en del av det svenska kulturarvet. Många, både i och utanför , anser att denna språkliga varietet bör bevaras till kommande generationer. Vi anser att regeringen bör utreda möjligheterna att erkänna älvdalskan som minoritets- eller landsdelsspråk i enligt fördrag. Arbete mot antisemitism, punkt 1 (SD) (SD) och (SD) anför: ansluter i huvudsak till utskottets ställningstagande. Vi anser att arbetet med att informera och medvetandegöra det svenska folket om såväl antisemitismens nutid som historia har varit omfattande och i många avseenden fallit väl ut. har och emellertid tagit emot ett stort antal folk från andra länder och samhällsgemenskaper, där motsvarande kunskap om och syn på dessa förhållanden inte nödvändigtvis har förmedlats i samma utsträckning. Så förutom att det arbete som redan bedrivs med fördel kan fortgå så bör insatser därutöver rikta synnerlig emfas mot dessa nyanlända grupper, inte minst vad avser nyanlända med bakgrund i och . till inte minst kulturella betingelser föreligger en uppenbar risk för att personer med sådant ursprung kan vara mer receptiva för antisemitiska budskap och ha sämre kunskap om de illdåd som riktats mot judarna historiskt sett. För detta talar även den motion som utskottet nu tillstyrker, där till exempel terrordåden i och används som exempel på sentida antisemitism som måste tas på största allvar. Vi menar att dessa, och andra attentat, troligen kan ses som några av de värsta uttrycken för antisemitism – bägge utförda av gärningsmän med annat ursprung än kristet-europeiskt. Men även om dessa personer uppenbarligen inte delar värderingar och synsätt med de kristet-europeiska folken, såsom det svenska, så utgör dessa och andra företrädare för dessa folk likväl en del av befolkningen i och andra europeiska länder. En bättre formulering i ställningstagandet från utskottets sida hade därför varit: Det är också angeläget att det sker ett kontinuerligt arbete för att sprida kunskap om förföljelsen mot judar genom historien och fram till våra dagar, och att detta arbete bedrivs på ett sätt som gör att kunskapen når fram till alla delar av befolkningen i . Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /18 2017/18:26 av och (båda SD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bevara, levandegöra och erkänna språket älvdalska och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:251 av (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta fram en nationell handlingsplan mot antisemitism och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:380 av (L): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av dialog med de fem nationella minoriteterna om ökat inflytande i enlighet med 5 § lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk, och detta tillkännager för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om kompetensutbildning i kulturer och nationella minoritetsspråk för personal inom och omsorgen, och detta tillkännager för regeringen. 2017/18:403 av och (båda L): 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör utreda ifall svenskt teckenspråk ska bli ett minoritetsspråk, och detta tillkännager för regeringen. 2017/18:604 av och (båda S): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen i samband med uppföljningen av den nuvarande förvaltningsområdesmodellen ser över behoven av extra utbildning och vägledning för att säkra att fler äldre med finska som modersmål får tillgång till äldreomsorg på det finska språket, och detta tillkännager för regeringen. 2017/18:1209 av och (båda C): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att älvdalskan bör erkännas som minoritets- eller landsdelsspråk i enligt fördrag och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2502 av (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda möjligheterna att erkänna älvdalskan som ett minoritets- eller landsdelsspråk i och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2944 av m.fl. (MP): 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att den svenska staten bör framföra en officiell ursäkt till det samiska folket för begångna övergrepp och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att minerallagstiftning och annan naturresurspolitik bör utformas på ett sätt som tar tillbörlig hänsyn till samiska intressen och som stärker de senares juridiska ställning och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2967 av m.fl. (V): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillse att en oberoende om relationen mellan svenska staten och det samiska folket etableras och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att FN:s urfolksdeklaration bör implementeras i och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en parlamentariskt sammansatt utredning för att utreda ett utökat samiskt självstyre och dubbla roller och tillkännager detta för regeringen. 5.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en utredning som ska återkomma med ett förslag om en samlad samepolitik och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3117 av m.fl. (M, C, L, KD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om antisemitism och förföljelse av judar och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om säkerheten vid judiska synagogor och andra institutioner samt judiska evenemang och mötesplatser och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om dialog med företrädare för det judiska civilsamhället och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3120 av m.fl. (M, C, L, KD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om fortsatt arbete för synliggörandet av behandlingen av romer och resande under svenskt 1900-tal och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om en tydlig jämställdhetsdimension i arbetet för romsk inkludering och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om utvecklingsarbete för samråd och dialog med det romska civilsamhället och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga att inrätta en romsk språk- och kulturinstitution och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3134 av och (båda M):