bet · H501UbU14 · 2018-02-16 00:00:00 — Av 15 kap. 7 § skollagen framgår att de nationella programmen är yrkesprogram eller högskoleförberedande program. I 16 kap. 3 § skollagen föreskrivs att yrkesprogrammen ska utgöra grund för yrkesverksamhet och fortsatt yrkesutbildning. Vidare ska alla elever på yrkesprogram inom ramen för sin gymnasieutbildning ges möjlighet att uppnå grundläggande behörighet till högskoleutbildning som påbörjas på grundnivå. Närmare bestämmelser om möjligheter till individuellt val och utökat program för att uppnå grundläggande behörighet finns i 4 kap. 7 och 23 §§ gymnasieförordningen. För elever som inte utnyttjar dessa möjligheter finns även en rätt att efter avlagd yrkesexamen läsa in grundläggande högskolebehörighet inom ramen för den kommunala vuxenutbildningen (20 kap. 19 § skollagen). Av 16 kap. 26 § skollagen följer att utbildningen på yrkesprogram syftar till en yrkesexamen och utbildningen på högskoleförberedande program syftar till en högskoleförberedande examen. Båda dessa examina kallas gymnasieexamen. För elever som har betyg från en utbildning som omfattar minst 2 500 gymnasiepoäng på ett nationellt program ska en gymnasieexamen utfärdas, om villkoren i 16 kap. 27 eller 28 § är uppfyllda. I 16 kap. 27 § skollagen föreskrivs bl.a. att en yrkesexamen ska utfärdas om en elev som avses i 26 § har godkända betyg på en utbildning som omfattar minst 2 250 gymnasiepoäng och som innefattar en eller flera kurser i svenska eller svenska som andraspråk, engelska och matematik om sammanlagt 100 gymnasiepoäng i varje ämne samt gymnasiearbetet. I 16 kap. 28 § skollagen föreskrivs bl.a. att en högskoleförberedande examen ska utfärdas om en elev som avses i 26 § har godkända betyg på en utbildning som omfattar minst 2 250 gymnasiepoäng och som innefattar en eller flera kurser i svenska eller svenska som andraspråk om sammanlagt 300 gymnasiepoäng, engelska om sammanlagt 200 gymnasiepoäng och matematik om sammanlagt 100 gymnasiepoäng. Gymnasiearbetet ska ingå i de godkända betygen. Av 7 kap. 5 § högskoleförordningen (1993:100) följer bl.a. att grundläggande behörighet till en utbildning som påbörjas på grundnivå och vänder sig till nybörjare har den som avlagt en högskoleförberedande examen i gymnasieskolan (eller inom vuxenutbildning på gymnasial nivå) eller avlagt en yrkesexamen i gymnasieskolan (eller inom vuxenutbildning på gymnasial nivå) samt har lägst betyget E i de kurser i svenska eller svenska som andraspråk och engelska som krävs för en högskoleförberedande examen i gymnasieskolan. I budgetpropositionen framhåller regeringen att elevers möjligheter att läsa in grundläggande högskolebehörighet på yrkesprogrammen behöver stärkas. Elever kan välja till de kurser som krävs för grundläggande behörighet, vilket enligt regeringen i praktiken är svårt – bl.a. eftersom skolhuvudmännens planering av utbildningen ibland innebär att APL-perioder på yrkesprogrammen konkurrerar med undervisning i behörighetsgivande kurser. Som ett led i arbetet med att stärka möjligheten till högskolebehörighet på yrkesprogrammen remitterade en promemoria (U2017/03537/GV) med bl.a. förslag som stärker elevers möjligheter att läsa in grundläggande högskolebehörighet på yrkesprogrammen. I promemorian föreslås att kurser som ger grundläggande behörighet till högskoleutbildning som påbörjas på grundnivå ska ingå i alla nationella program i gymnasieskolan. Elever på yrkesprogram ska dock enligt förslaget ha rätt att välja bort sådana kurser. Kraven för en examen från ett yrkesprogram ska inte heller höjas. Ändringarna föreslås träda i kraft med tillämpningsstart på utbildning som påbörjas efter . Av Statsrådsberedningens propositionsförteckning () för propositioner som är avsedda att lämnas under återstoden av framgår att regeringen avser att lämna propositionen Ökade möjligheter till grundläggande behörighet och ett estetiskt ämne i gymnasieskolan . Asylsökandes rätt att påbörja utbildning i gymnasieskolan I skollagen finns det för varje skolform inom skolväsendet bestämmelser om vilka som har rätt till utbildning inom skolformen. Enligt skollagen ska gymnasieskolan vara öppen endast för ungdomar som har avslutat sin grundskoleutbildning eller motsvarande och som påbörjar sin gymnasieutbildning fram t.o.m. det första kalenderhalvåret det år de fyller (15 kap. 5 § skollagen). Bestämmelserna i skollagen om gymnasieskolan gäller enbart för ungdomar som är bosatta i landet, vilket enligt skollagen innebär att man ska vara folkbokförd i . Så är t.ex. fallet med ungdomar som har beviljats ett permanent uppehållstillstånd eller ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som gäller . Vid tillämpningen av skollagen ska även vissa som inte är folkbokförda här anses vara bosatta i landet, t.ex. asylsökande (29 kap. 2 § andra stycket 1 och 2 skollagen och folkbokföringslagen [1991:481]). Hemkommunen ansvarar för att barnen får skolgång och att ungdomar erbjuds plats vid en skolenhet. Med en persons hemkommun avses den kommun där han eller hon är folkbokförd. För den som är bosatt i utan att vara folkbokförd avses med hemkommun den kommun som personen stadigvarande vistas i eller, om personen saknar stadigvarande vistelseort, den kommun som han eller hon för tillfället uppehåller sig i (29 kap. 6 § skollagen). Särskilda bestämmelser gäller för asylsökandes rätt till gymnasieutbildning. Asylsökande har rätt till utbildning i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan endast om de har påbörjat utbildningen innan de fyllt . Även barn som vistas här utan stöd av myndighetsbeslut eller författning, s.k. gömda barn, och vissa andra grupper, har rätt till gymnasieutbildning endast om de påbörjat utbildningen innan de fyllt . Om ett asylsökande barn har påbörjat sin gymnasieutbildning innan barnet fyllt har han eller hon rätt att gå kvar på utbildningen även efter . Detta gäller studier på såväl nationella program som på introduktionsprogram. Om en asylsökande elev har hunnit fylla när han eller hon uppnår behörighet till ett nationellt program har eleven däremot inte rätt att påbörja ett sådant program. Av skollagen (20 kap. 3 § och 29 kap. 3 §) framgår också att asylsökande inte har rätt till utbildning i vuxenutbildning (komvux) på grundläggande nivå, gymnasial nivå eller utbildning i svenska för invandrare eller till särskild utbildning för vuxna (särvux). I budgetpropositionen konstaterade regeringen att tolkning av skollagen när det gäller asylsökande ungdomar innebär att kommunen inte har någon skyldighet att anta en elev till utbildning på ett nationellt program om eleven fyllt . Det finns dock enligt regeringen inget som hindrar att kommunen ändå erbjuder en sådan utbildning. Regeringen menade vidare att det är angeläget att dessa ungdomar får möjlighet att fortsätta studera med sikte på en gymnasieexamen. Regeringen bedömde att kommunernas möjligheter att erbjuda dessa elever utbildning på nationella program bör öka genom ökade resurser till ändamålet. Regeringen föreslog därför medel motsvarande för att kommuner som erbjuder nationellt gymnasieprogram för asylsökande ska få ersättning för dessa kostnader (prop. 2017/18:1 utg.omr. 196–197 och utg.omr. 8 s. 36). har ställt sig bakom förslaget (bet. 2017/18:UbU1, rskr. 2017/18:125). Utskottet kan konstatera att motionärernas förslag om att alla nationella program ska ha lika höga behörighetskrav och att tolv godkända grundskoleämnen ska gälla för både yrkesprogram och högskoleförberedande program ligger väl i linje med förslag om behörighetskrav till gymnasieskolan. Utskottet anser att beredningen av förslag bör avvaktas och avstyrker därmed motion 2017/18:3360 (M) yrkande 4. Grundläggande högskolebehörighet på yrkesprogram Regeringen har aviserat att en proposition ska överlämnas till som handlar om att stärka elevers möjligheter att läsa in grundläggande högskolebehörighet på yrkesprogrammen. Utskottet vill inte föregripa behandlingen av den aviserade propositionen och avstyrker därmed motion 2017/18:3567 av m.fl. (M) yrkande 38. Asylsökandes rätt att påbörja utbildning i gymnasieskolan När det gäller motionsönskemålet om att asylsökande ska få rätt att påbörja utbildning i gymnasieskolan noterar utskottet att tolkning av skollagen innebär att kommunen inte har någon skyldighet att anta en asylsökande elev till utbildning på ett nationellt program i gymnasieskolan om eleven fyllt . Det finns dock inget som hindrar att kommunen ändå erbjuder en sådan utbildning. Utskottet vill också framhålla att vid behandlingen av budgetpropositionen har ställt sig bakom ett förslag från regeringen som innebär att kommuner som erbjuder nationellt gymnasieprogram för asylsökande ska få ersättning för dessa kostnader (prop. 2017/18:1 utg.omr. 16, bet. 2017/18:UbU1, rskr. 2017/18:125). Utskottet anser sammantaget att gällande regelverk är väl avvägt och avstyrker motion 2017/18:1672 (MP) yrkande 3. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om introduktionsprogram. Jämför reservation 16 (C) och 17 (V). I kommittémotion 2017/18:3759 av i m.fl. (C) yrkande 30 anförs att språkintroduktionsprogrammet främst borde rikta sig till de elever som kommit till i syfte att effektivisera språkinlärningen. I motion 2017/18:744 av m.fl. (S) framhålls betydelsen av den verksamhet som bedrivs på folkhögskolor i inom gymnasieskolans språkintroduktionsprogram. I kommittémotion 2017/18:1937 av m.fl. (V) yrkande 24 föreslås att det ska bli möjligt att läsa enstaka kurser på nationella program innan en elev har avslutat sitt introduktionsprogram. Enligt motionärerna skulle en sådan förändring kunna vara ett sätt att förkorta studietiden, förbättra inkluderingen och stärka känslan av utveckling och framsteg hos eleverna. Bakgrund och gällande rätt I 17 kap. skollagen (2010:800) finns allmänna bestämmelser om introduktionsprogram i gymnasieskolan och bestämmelser om utbildning på introduktionsprogram vid en gymnasieskola med offentlig huvudman och vid en fristående gymnasieskola. Av 17 kap. 2 § skollagen framgår att introduktionsprogrammen är preparandutbildning, programinriktat individuellt val, yrkesintroduktion, individuellt alternativ och språkintroduktion. Enligt 17 kap. 3 § skollagen är, utöver vad som gäller för all gymnasieutbildning, syftet med – preparandutbildning att elever som fullföljt årskurs 9 i utan att ha uppnått behörighet till ett visst nationellt program ska uppnå sådan behörighet – programinriktat individuellt val att elever ska få en utbildning som är inriktad mot ett nationellt yrkesprogram och att de ska kunna antas till det programmet – yrkesintroduktion att elever ska få en yrkesinriktad utbildning som underlättar för dem att etablera sig på arbetsmarknaden eller som leder till studier på ett yrkesprogram – individuellt alternativ att elever ska gå vidare till yrkesintroduktion, annan fortsatt utbildning eller till arbetsmarknaden – språkintroduktion att ge nyanlända ungdomar en utbildning med tyngdpunkt i det svenska språket, vilken möjliggör för dem att gå vidare i gymnasieskolan eller till annan utbildning. (SOU 2016:77) bedömde i sitt betänkande att introduktionsprogrammen behöver utvecklas för att få en tydligare struktur. Rätten till heltidsstudier måste enligt utredningen säkras, och programmen behöver kunna erbjuda en större innehållslig bredd. Att komplettera med de grundskoleämnen som behövs anser utredningen vara viktigt också i fortsättningen men eleverna bör även kunna erbjudas ett mer varierat utbildningsinnehåll. Tydliggöranden krävs inte minst för språkintroduktion för att stimulera till olika utbildningsspår, t.ex. yrkesspår. Utredningen föreslår bl.a. följande. – En minsta garanterad undervisningstid ska regleras även för introduktionsprogram, och rätten till utbildning tydliggörs. – Det ska vara möjligt att läsa programinriktat individuellt val som är inriktat mot ett högskoleförberedande program. – Justeringar görs med innebörden att eleverna ska få bättre möjligheter att läsa fler ämnen på vissa introduktionsprogram. Grunden läggs på så sätt för att språkintroduktion ska kunna innehålla olika utbildningsspår. – Bedömning av nyanlända elevers kunskaper ska vara obligatoriskt i gymnasieskolan. – Regleringen av dokumenten för introduktionsprogram ska tydliggöras. – Ett nationellt utvecklingsråd för introduktionsprogram ska inrättas för att stödja nationell samverkan med relevant expertis. förslag har remitterats och bereds inom . har i rapporten av språkintroduktion (rapport 2017:454), där bl.a. haft i uppdrag av regeringen att analysera genomströmningen och övergången till nationellt program, redovisat att drygt en tredjedel av eleverna på språkintroduktion gått vidare till ett nationellt gymnasieprogram. Andelen är i princip oförändrad . Ungefär var tredje elev som har gått över till ett nationellt program har studerat på ett annat introduktionsprogram efter språkintroduktionen. För att öka progressionen och skapa bättre möjligheter för elever på introduktionsprogram att gå vidare i gymnasieskolan eller till en annan utbildning ska enligt regleringsbrevet , mot bakgrund av vad som föreslagits i betänkandet En gymnasieutbildning för alla – åtgärder för att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning (SOU 2016:77), stödja huvudmän och rektorer i att stärka gymnasieskolans introduktionsprogram genom s.k. introduktionsprogramsutvecklare. ska delredovisa uppdraget till () . Uppdraget ska slutredovisas . Folkhögskolorna har möjlighet att bedriva utbildning vid folkhögskola som motsvarar vuxenutbildning i svenska för invandrare. För det krävs att folkhögskolan har betygsrätt enligt 24 kap. 11 § skollagen. Om folkhögskolan har betygsrätt och har förklarat sig ha för avsikt att ta emot den sökande till utbildningen kan kommunen fatta ett beslut om att personen får studera vid folkhögskolan. Språkintroduktion i gymnasieskolan får kombineras med vuxenutbildning i svenska för invandrare och motsvarande utbildning vid folkhögskola enligt 24 kap. skollagen. (SOU 2016:77) har bl.a. föreslagit tydliggöranden i fråga om introduktionsprogrammet språkintroduktion för att stimulera till olika utbildningsspår, t.ex. yrkesspår, och förslagen bereds inom . Utskottet anser att resultatet av denna beredning och uppdrag att stärka gymnasieskolans introduktionsprogram genom s.k. introduktionsprogramsutvecklare bör avvaktas. Utskottet avstyrker motionerna 2017/18:1937 (V) yrkande 24 och 2017/18:3759 (C) yrkande 30. När det gäller frågan om betydelsen av den verksamhet som bedrivs på folkhögskolor i inom gymnasieskolans språkintroduktions-program kan utskottet inte konstatera annat än att skollagen ger folkhögskolorna möjlighet att bedriva introduktionsprogrammet språkintroduktion. Utskottet anser sig dock inte kunna utröna vad det är motionärerna konkret efterfrågar för någon åtgärd från . Utskottet avstyrker därmed motion 2017/18:744 (S). Rektorns befogenheter att stänga av elever Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om rektorns befogenheter att stänga av elever. Jämför reservation 18 (M, C, L, KD). I kommittémotion 2017/18:3355 av m.fl. (M) yrkande 9 föreslås att rektorns befogenheter att stänga av elever från gymnasieskolan bör stärkas. Gymnasieskolans rektorer bör ha samma befogenheter som grundskolerektorer att stänga av elever. Bakgrund och gällande rätt Avstängning i vissa obligatoriska skolformer Av 5 kap. 14 § skollagen framgår att i , specialskolan och sameskolan får rektorn besluta att stänga av en elev helt eller delvis om det är nödvändigt med hänsyn till övriga elevers trygghet och studiero syftet med åtgärder som kvarsittning, utredning och skriftlig varning inte uppnåtts eller det finns andra särskilda skäl med hänsyn till elevens beteende eleven erbjuds kompensation för den undervisning som han eller hon går miste om på grund av avstängningen. Rektorn får inte uppdra åt någon annan att fatta beslut. Ett beslut om avstängning gäller om inte annat beslutas. Av 5 kap. 15 § skollagen framgår att ett beslut enligt 14 § får innebära avstängning endast som behövs för en skyndsam utredning av vilka andra åtgärder som kan behövas. En elev får inte stängas av för än och inte heller vid fler tillfällen än två gånger per kalenderhalvår. Enligt 5 kap. 16 § skollagen ska eleven och elevens vårdnadshavare beredas tillfälle att yttra sig innan rektorn beslutar om avstängning enligt 14 §. Rektorn ska informera huvudmannen när han eller hon har fattat ett beslut om avstängning. Om eleven är ska även socialnämnden informeras om beslutet. Avstängning i de frivilliga skolformerna Av 5 kap. 17 § skollagen framgår att i gymnasieskolan, gymnasiesärskolan, vuxenutbildning och särskild utbildning för vuxna får huvudmannen besluta att helt eller delvis stänga av en elev om eleven med otillåtna hjälpmedel eller på annat sätt försöker vilseleda vid bedömningen av elevens måluppfyllelse och kunskaper eleven stör eller hindrar utbildningens bedrivande eleven utsätter någon annan elev eller av utbildningen berörd person för kränkande behandling elevens uppförande på annat sätt inverkar negativt på övriga elevers trygghet och studiero. Huvudmannen får besluta att ett beslut om avstängning ska gälla . Om det kan antas att någon av förutsättningarna för avstängning enligt första stycket 2–4 är uppfyllda och beslutet är nödvändigt med hänsyn till elevernas trygghet och studiero, får rektorn besluta om omedelbar avstängning. Rektorn får inte uppdra åt någon annan att fatta ett sådant beslut. Av 5 kap. 18 § skollagen framgår att beslut enligt 17 § inte får avse avstängning under ett kalenderhalvår. Avstängningen får förlängas om syftet med en kortare avstängningstid inte har uppnåtts eller om det av någon annan anledning bedöms som nödvändigt med hänsyn till elevens uppträdande. Ett beslut om avstängning enligt 5 kap. 17 § skollagen får dock inte avse än återstoden av pågående kalenderhalvår och tre ytterligare kalenderhalvår. Rektorns beslut om omedelbar avstängning gäller till dess huvudmannen har prövat saken och får inte avse än . Om huvudmannens beslut inte kan avvaktas med hänsyn till andra personers säkerhet får beslutet förlängas med . Enligt 5 kap. 19 § skollagen får huvudmannen besluta att helt eller delvis stänga av en elev från en viss utbildning i gymnasieskolan, gymnasiesärskolan, vuxenutbildning eller särskild utbildning för vuxna om det i utbildningen ingår praktik eller delar av utbildningen är arbetsplatsförlagd och det är uppenbart olämpligt att eleven deltar i den praktiska tjänstgöringen. Huvudmannen får besluta att ett beslut om avstängning ska gälla . Om det kan antas att förutsättningarna för avstängning enligt första stycket är uppfyllda och det är nödvändigt på grund av brådskande omständigheter, får rektorn besluta om omedelbar avstängning. Rektorn får inte uppdra åt någon annan att fatta ett sådant beslut. Av 5 kap. 20 § skollagen framgår att ett beslut om avstängning enligt 19 § ska avse eller gälla utan tidsbegränsning. Rektorns beslut om omedelbar avstängning gäller till dess att huvudmannen har prövat saken och får inte avse än . Om huvudmannens beslut inte kan avvaktas med hänsyn till andra personers säkerhet, får beslutet om omedelbar avstängning förlängas med . Innan huvudmannen eller rektorn beslutar om avstängning ska eleven och elevens vårdnadshavare beredas tillfälle att yttra sig enligt 5 kap. 21 § skollagen. Innan huvudmannen fattar beslut ska, om eleven är , samråd även ske med socialnämnden. Rektorn ska informera huvudmannen när han eller hon har fattat ett beslut om omedelbar avstängning. har i regleringsbrevet fått i uppdrag att kartlägga hur ordningsregler och disciplinära åtgärder används inom skolan. Myndigheten ska vidare med utgångspunkt i kartläggningen lämna förslag till åtgärder i syfte att uppnå en skolmiljö präglad av trygghet och studiero. Uppdraget ska redovisas till () . Motionärerna vill att gymnasieskolans rektorer ska ha samma befogenheter som grundskolerektorer att stänga av elever. Av 5 kap. 17–21 §§ skollagen framgår rektorns befogenheter m.m. när det gäller avstängning av elever från de frivilliga skolformerna. I 5 kap. 14 –16 §§ återfinns motsvarande regler för de obligatoriska skolformerna. Utskottet avser att följa frågeställningen men är inte berett att ställa sig bakom någon förändring av den gällande lagstiftningen. Någon åtgärd från är inte nödvändig med anledning av motion 2017/18:3355 av (M) yrkande 9, och utskottet avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om gymnasieskolors informationsansvar när det gäller myndiga elever, betygsättning av gymnasiearbetet, naturbruksprogrammet, drogtester i skolan, gymnasiestudier utomlands och hjälp till felaktigt placerade barn i gymnasiesärskolan. Jämför reservation 19 (C), 20 (M) och 21 (M). Gymnasieskolors informationsansvar när det gäller myndiga elever I partimotion 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 27 framhålls gymnasieskolans behov av att i högre grad än kontakta föräldrar till unga . För att unga personer ska kunna få hjälp och stöd av såväl skola som föräldrar bör skolelever i högre grad förmås ge en fullmakt som gör det möjligt för personalen att vid behov kontakta föräldrar. I motion 2017/18:1020 av (M) efterfrågas en översyn av skolans möjlighet att skriva en frivillig förbindelse mellan elev, skola och vårdnadshavare som ger skolan rätt att i olika sammanhang ta kontakt med hemmet även när eleven blir myndig. Detta mot bakgrund av att många unga mår psykiskt dåligt och det finns en problematik runt kommunikationen med dessa ungdomar när de blir myndiga. Motionären betonar vidare vikten av en god kontakt mellan elever, skolor och vårdnadshavare. I kommittémotion 2017/18:3360 av m.fl. (M) yrkande 5 begärs att gymnasiearbetet ska betygsättas enligt samma betygsskala som övriga kurser i gymnasieskolan. I kommittémotion 2017/18:3360 av m.fl. (M) yrkande 3 begärs att gymnasieskolans naturbruksprogram även i fortsättningen ska erbjuda eleverna möjlighet att läsa in särskild behörighet till högskolan. I motion 2017/18:1997 av (M) yrkande 1 begärs att de svenska skogs- och lantbruksskolorna ska tilldelas en roll vid utformningen av en livsmedelsstrategi för . I yrkande 2 begärs en översyn av hur skogs- och lantbruksskolorna kan stärkas ekonomiskt. Vidare efterfrågas i yrkande 3 en långsiktig strategi för hur de olika utbildningarna på skogs- och lantbruksskolorna kan bli än mer attraktiva för ungdomar. I yrkande 4 begärs att ska bli ett försöksområde för att generellt stärka skogs- och lantbruksskolorna och göra dem mer attraktiva. I motion 2017/18:1430 av och (båda M) föreslås att det ska bli möjligt att införa drogtester i gymnasieskolan. Åtgärder måste enligt motionärerna vidtas för att motverka drogbruket på landets gymnasieskolor. Det bör därför bli möjligt för skolan att upprätta ett kontrakt mellan elev, målsman och skola som gör det möjligt för skolan att få drogtesta sina elever. I motion 2017/18:3560 av (SD) begärs att det ska bli möjligt att införa drogtester i skolan. Enligt motionären skulle införandet av drogtester i skolorna kunna skapa ett positivt grupptryck, som innebär att eleverna lättare kan motivera sig själva och sin omgivning att inte nyttja narkotika. I motion 2017/18:435 av (L) yrkande 1 efterfrågas en översyn av hur svenska ungdomar lättare ska kunna tillgodogöra sig gymnasiepoäng för gymnasiestudier utomlands, särskilt inom språk. Motionären framhåller bl.a. att värdet av gymnasieutbyte är stort, bl.a. för den enskilda elevens utveckling. I yrkande 2 framhålls att många studenter som vill åka på utbyten inte har möjlighet att göra det på grund av sämre ekonomiska förutsättningar. Ett stipendieprogram borde instiftas för behövande och särskilt begåvade studenter för att kunna åka på utbyten. Felaktig placering av elever i gymnasiesärskolan I motion 2017/18:828 av m.fl. (S) begärs en översyn av hur man ska stötta och hjälpa elever som felaktigt placerats i gymnasiesärskolan.