bet · H501JuU16 · 2018-03-16 00:00:00 — I uppdraget ingår såväl den stegvisa utslussning som kan ske inom egna miljöer som den som kan ske genom olika former av vistelser utanför anstalt, bl.a. de särskilda utslussningsåtgärderna. Vidare ingår det i uppdraget att utveckla den externa samverkan som sker i utslussningssyfte. Uppdraget omfattar såväl övergången från anstalt till frihet som övergången från övervakning inom ramen för frivården till en tillvaro utan stöd och kontroll från Kriminalvården. Uppdraget ska slutredovisas . I årets budgetproposition anges följande om utslussning (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 s. 34). frigavs av de intagna från anstalt via en av de fyra särskilda utslussningsåtgärderna, vilket är en minskning med en procentenhet i förhållande till 2015 och en tillbakagång till nivå. Kvinnor får i något högre grad del av någon av de särskilda utslussningsåtgärderna. Kriminalvården har regeringens uppdrag att förstärka arbetet med utslussning. Myndigheten har lämnat en delredovisning som avser arbetet . Av redovisningen framgår bl.a. att flera förändringar, som syftar till att öka antalet klienter som får del av utslussningsåtgärder, har initierats. Uppdraget ska slutredovisas . Vidare anför regeringen följande (s. 44). Regeringen anser vidare att användandet av de särskilda utslussningsåtgärderna inte utvecklats i önskvärd riktning. Regeringen har höga förväntningar på utfallet av Kriminalvårdens arbete med det pågående uppdraget om förstärkt utslussningsarbete och kommer att följa arbetet noga. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges följande om det återfallsförebyggande arbetet. Kriminalvården ska genom sitt återfallsförebyggande arbete bidra till samhällets samlade insatser för att förebygga brott. En individuellt utformad verkställighetsplan i kombination med en målinriktad och effektiv samverkan med andra aktörer är en förutsättning för detta. Kriminalvården ska redovisa resultatet av myndighetens arbete med att utveckla verkställighetsplaneringen. Av redovisningen ska framgå hur förändringarna har främjat den enskilde klientens möjligheter till en sammanhållen och ändamålsenlig verkställighet. Kriminalvården ska redovisa hur myndigheten inom ramen för de olika verksamheterna har utvecklat samverkan med andra berörda myndigheter och aktörer. En särskild redovisning ska göras avseende samverkan med organisationer i det civila samhället. Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 10) framgår att målet för det återfallsförebyggande arbetet är att säkerställa att en individanpassad, likvärdig och rättssäker kriminalvård ökar samt att öka trovärdigheten i frivårdspåföljderna. I årsredovisningen anges bl.a. följande (s. 10). En studie som genomförts vid visar att användning av i förekommande fall föreskrivna läkemedel mot adhd minskar risken för återfall hos de intagna . Resultatet av studien bekräftar att Kriminalvårdens adhd-satsning avseende ökade neurologiska utredningsinsatser och ökade personalresurser har betydelse för att minska risken för återfall i brott. Årets utvärderingar av tre behandlingsprogram visar att de minskar risken för återfall, vilket bekräftar att dessa återfallsförebyggande insatser är verkningsfulla. Av årsredovisningen framgår (s. 9) att Kriminalvården arbetat med att förstärka insatserna i arbetet med utslussning genom att t.ex. se över innehåll och tillämpning av regelverk samt bedömningar av placering och omplacering i anstalt. Andelen frigivna med särskild utslussningsåtgärd ökar inom alla säkerhetsklasserna, dock främst inom säkerhetsklass 2 och 3. Kriminalvården bedömer att ambitionsökningen tillsammans med att en ny verkställighetsplan har införts är förklaringen till de förbättrade resultaten. har Kriminalvården också bedrivit en begränsad försöksverksamhet med gps-övervakning vid utökad frigång och permission som visat goda resultat. Vid beredningen av motioner från allmänna motionstiden /15 avstyrkte utskottet ett yrkande om att ge Kriminalvården i uppdrag att utöka och utveckla arbetet med särskilda utslussningsåtgärder i syfte att förbereda de intagna för livet efter tiden på anstalt (bet. 2014/15:JuU17 s. 20). Utskottet hänvisade då till att frågan redan var uppmärksammad. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:153). Vid beredningen av motioner från allmänna motionstiden /16 avstyrkte utskottet motionsyrkanden med begäran om en översyn av statliga myndigheters uppbackning av kommunernas avhopparverksamhet och förbättring av det återfallsförebyggande arbetet (bet. 2015/16:JuU21 s. 17 f.). Utskottet hänvisade då dels till att medel avsatts i budgeten för avhopparverksamhet, dels till det arbete som då pågick vid Brå och inom . Utskottet ansåg att resultatet av det pågående utredningsarbetet skulle avvaktas. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:174). Vid beredningen av motioner i samband med behandlingen av regeringens skrivelse om om återfall i brott (skr. 2015/16:27) behandlade utskottet motionsyrkanden om att återuppta den nedlagda utredningen flexibel och effektiv kriminalvård (bet. 2015/16:JuU8 s. 17 f.). Utskottet instämde liksom regeringen i bedömning att det i många fall brister i samverkan mellan de myndigheter, landsting och kommuner som bidrar med insatser som minskar risken för återfall i brott och att tydliga strukturer för samverkan är en förutsättning för att vidareutveckla det återfallsförebyggande arbetet. Utskottet konstaterade att regeringen i skrivelsen redogjort för ett antal åtgärder, både pågående och kommande, som syftar till att utveckla och förstärka det brottsförebyggande arbetet och att flera av de frågor som den tidigare utredningen fick i uppdrag att titta närmare på således hade uppmärksammats av regeringen. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:34). Utskottet avstyrkte vid samma tillfälle även ett motionsyrkande om tydliga krav på samverkan mellan myndigheter som är ansvariga för återfallsförebyggande insatser (s. 11 f.). Utskottet hänvisade till att regeringen hade tagit flera initiativ i de aktuella frågorna och att regeringen övervägde behovet av ytterligare insatser. Vid samma tillfälle avstyrkte utskottet även yrkanden om att utvärdera försöken med utökad närvaro av i anstalt och häkte (s. 13 f.). Utskottet hänvisade till Kriminalvårdens kommande arbete med strategisk samverkan samt myndighetens stärkta förutsättningar att bedriva ett aktivt utslussningsarbete. Vid beredningen av motioner från allmänna motionstiden /17 avstyrkte utskottet motionsyrkanden med begäran om en översyn av statliga myndigheters uppbackning av kommunernas avhopparverksamhet och väl fungerande avhopparverksamhet (bet. 2016/17:JuU19 s. 15 f.). Utskottet hän-visade då dels till att medel avsatts i budgeten för avhopparverksamhet, dels till Brå:s rapport 2016:6 och det arbete som pågick inom . Utskottet ansåg att frågorna var uppmärksammade och såg därför inte skäl att ställa sig bakom de begärda tillkännagivandena. Vid samma tillfälle avstyrkte utskottet även yrkanden om att införa en arbetsmetod likt det system med sociala utfallskontrakt, s.k. social impact bonds, som används i . följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:203). I samma betänkande (bet. 2016/17:JuU19 s. 15 f.) avstyrkte utskottet motionsyrkanden om tydliga krav på samverkan mellan myndigheter som är ansvariga för återfallsförebyggande insatser och betydelsen av samarbete mellan Kriminalvården och kommunernas socialtjänst. Utskottet konstaterade att regeringen gett en utredare i uppdrag att lämna förslag på en modell för lokal samverkan på individnivå för att förebygga återfall i brott och att uppdraget skulle redovisas . Utskottet ville inte föregripa den beredning som pågick och avstyrkte därför motionsyrkandena. Vidare vidhöll utskottet uppfattningen att flera av de åtgärder som den tidigare utredningen flexibel och effektiv kriminalvård fick i uppdrag att titta närmare på är uppmärksammade av regeringen. Utskottet avstyrkte därför motionsyrkanden om att återuppta den nedlagda utredningen. Kriminalvården står inför en rad nya utmaningar. En utveckling som Kriminalvården såväl som andra rättsvårdande myndigheter behöver förhålla sig till är de gängbildningar som har uppstått i socialt utsatta områden. De klienter som kommer från dessa områden har ofta en bakgrund med omfattande grov kriminalitet, tidig kriminell debut och en hög risk för återfall i brott. Det framstår som angeläget att Kriminalvården står väl för att möta dessa individer. Utskottet ser positivt på det återfallsförebyggande arbete som pågår. Enligt utskottets uppfattning är det dock ur ett brottspreventivt syfte angeläget att frivårdsinsatserna som erbjuds för unga gängkriminella är väl anpassade till deras behov och problembild. Regeringen bör därför vidta åtgärder för att möjliggöra bättre anpassade frivårdsinsatser för unga gängkriminella. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed bifaller utskottet motion 2017/18:3188 (M, C, L, KD) yrkande 1. Som framgår ovan tillsatte den dåvarande regeringen en utredning med uppgiften att studera framgångsrika internationella exempel på återfallsförebyggande insatser, kartlägga och analysera Kriminalvårdens återfallsförebyggande arbete samt utifrån en jämförelse med några relevanta länder bedöma om arbetet bedrivs effektivt och om formerna för samverkan är effektiva och ändamålsenliga (dir. 2014:99). Arbetet inklusive förslag skulle redovisas senast /16. Utredningen lades ned av den nuvarande regeringen. Precis som regeringen anförde i kommittédirektiven anser utskottet, mot bakgrund av de stora tillskott som regeringen har tillfört Kriminalvårdens anslag samt de delvis ändrade förutsättningar som hänger samman med förändringar i klientsammansättningen, att det finns skäl att göra en samlad analys av kostnadsutvecklingen inom olika verksamheter. Utskottet konstaterar vidare att trots regeringens satsningar och Kriminalvårdens kontinuerliga utveckling av det återfallsförebyggande arbetet är andelen klienter som återfaller hög. Statistiken visar att mycket återstår att göra när det gäller arbetet med att förebygga återfall i brott. Utskottet ser därför även behov av det som anges i kommittédirektiven om en analys av vilka återfallsförebyggande åtgärder som är framgångsrika och hur det återfallsförebyggande arbetet i högre grad kan anpassas till klienternas olika behov och förutsättningar. Utskottet konstaterar sammanfattningsvis att en sådan utredning som den tidigare nedlagda är av stor betydelse och att en sådan utredning därför åter behöver tillsättas. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed bifaller utskottet motionerna 2017/18:3188 (M, C, L, KD) yrkande 11 och 2017/18:3837 (KD) yrkande 1. är en viktig aktör när Kriminalvården ska utföra sitt uppdrag att samverka med andra i syfte att minska återfall i brott. Mot bakgrund av Kriminalvårdens arbete med strategisk samverkan samt myndighetens stärkta förutsättningar att bedriva ett aktivt utslussningsarbete vidhåller utskottet sin tidigare bedömning att det inte finns behov av något initiativ från sida med anledning av vad som framförs i motion 2016/17:3232 (M) yrkande 4. Utskottet anser att det är viktigt att samhället hjälper och ger stöd till de personer som vill lämna kriminella grupperingar. En väl fungerande avhopparverksamhet över hela landet är en viktig del i det återfallsförebyggande arbetet. Som framgår ovan har medel avsatts i budgeten för att ge stöd åt avhopparverksamhet. Brå lämnade en rapport som innehåller en nationell kartläggning av avhopparverksamhet samt förslag till hur verksamheten kan utvecklas (rapport 2016:6). Arbete pågår även inom för att utveckla stödet till avhopparverksamheten. Utskottet anser att de frågor som motionärerna i motionerna 2017/18:2375 (M), 2017/18:3192 (M, C, L, KD) yrkande 2 och 2017/18:3582 (L) yrkande 19 tar upp är uppmärksammade och ser därför inte skäl att ställa sig bakom de tillkännagivanden som motionärerna begär. Utskottet avstyrker därför yrkandena. I motion 2017/18:3569 (M) yrkande 66 begärs tydliga krav på samverkan mellan myndigheter som är ansvariga för återfallsförebyggande insatser, och i yrkande 68 i samma motion begärs ett tillkännagivande om att inrätta ett nationellt pilotprojekt med sociala stödgrupper för unga vuxna som dömts till fängelsestraff. Utskottet har förståelse för nämnda yrkanden och konstaterar att i sin granskningsrapport om återfall i brott (RiR 2015:4) påpekade att det i många fall brister i samverkan och planering mellan de myndigheter, landsting och kommuner som bidrar med insatser som minskar risken för återfall i brott. Enligt utskottet är tydliga strukturer för samverkan en förutsättning för att vidareutveckla det återfallsförebyggande arbetet. Som utskottet tidigare uttalat (bet. 2015/16:JuU 8 s. 11 och bet. 2016/17:JuU19 s. 23 f.) välkomnar utskottet regeringens ambition, som framfördes i skrivelsen om om återfall i brott (skr. 2015/16:27), att tillsammans med Kriminalvården och i samverkan med andra aktörer utveckla det återfallsförebyggande arbetet. Utskottet konstaterar att regeringen gav en utredare i uppdrag att lämna förslag på en modell för lokal samverkan på individnivå för att förebygga återfall i brott. Uppdraget redovisades genom rapporten – en idéskiss (Ju 2016:E). Utskottet vill inte föregripa den beredning som pågår och avstyrker därför motionsyrkandena. Utskottet vidhåller slutligen sin tidigare uppfattning när det gäller sociala utfallskontrakt och ser således inte skäl att ställa sig bakom yrkandena i motionerna 2017/18:3751 (KD) yrkande 2, 2017/18:3837 (KD) yrkande 7 och 2017/18:3899 (KD) yrkande 13. Utskottet avstyrker yrkandena. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att försändelser till en intagen, förutom försändelser till och från den egna advokaten samt annan myndighetspost, i hög utsträckning ska kontrolleras av kriminalvårdspersonal och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om att utreda effekterna av och samhällskostnaderna för adhd-mediciner på svenska anstalter och om ökat fokus på arbetsförberedande insatser. Jämför reservation 10 (M, C, L, KD) och 11 (V). I motion 2017/18:1505 av (-) yrkas att ska få i uppdrag att utreda effekterna av och samhällskostnaderna för adhd-mediciner på svenska anstalter. I motion 2017/18:3188 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 10 begärs att försändelser till en intagen, förutom försändelser till och från den egna advokaten samt annan myndighetspost, ska kontrolleras av kriminalvårdspersonal i hög utsträckning. Motionärerna anför att ett sätt att minimera risken för kriminell verksamhet, såsom att införa narkotika till en anstalt, är att öka kontrollen av försändelser till och från den som är intagen i anstalt. I partimotion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 65 begärs ett förstärkt fokus på arbetsförberedande insatser inom ramen för kriminalvården. Motionärerna anför att en intagen är skyldig att delta i de insatser som anvisas honom eller henne, men att skyldigheten måste gälla fullt ut även i praktiken. Om man vägrar att delta i arbete, utbildning eller behandling ska man få sämre möjligheter till permission, och tidpunkten för villkorlig frigivning ska kunna skjutas upp helt eller delvis. Det ska också kunna påverka vilken anstalt man är placerad på. Likalydande yrkande finns i motion 2017/18:3188 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 2. Enligt 3 kap. 1 § fängelselagen (2010:610) ska en intagen ges möjlighet till sysselsättning i form av arbete, utbildning, brotts- och missbruksrelaterad programverksamhet eller annan strukturerad verksamhet. Av 3 kap. 2 § fängelselagen framgår att en intagen är skyldig att utföra eller delta i den sysselsättning som anvisas honom eller henne. Av andra stycket i samma bestämmelse framgår att en intagen som uppbär ålderspension enligt socialförsäkringsbalken inte får åläggas någon sysselsättning och att en intagen som har beviljats sjukersättning eller aktivitetsersättning enligt samma balk får åläggas sysselsättning bara av den art och den omfattning som kan anses lämplig för honom eller henne. Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 37) framgår att sysselsättningsgraden uppgick till , vilket är i nivå med . Deltagande i behandlingsprogram utgör av sysselsättningstiden på anstalt. I årsredovisningen anges att de flesta anstalter erbjuder 30 timmars sysselsättning , medan några anstalter har 40-timmarsvecka. Arbetsdriften utgör den största andelen av sysselsättningstimmarna. Arbetsdriften utgår från den intagnes behov, möjligheter och verkställighetstid. Arbetsdriften ska verka för att stärka de intagna ur ett anställningsbarhetsperspektiv. För intagna med korta verkställighetstider blir fokus i hög grad att bidra till att utveckla deras sociala förmåga. Villkor för permission och villkorlig frigivning Enligt 10 kap. 1 § första stycket fängelselagen får en intagen, för att underlätta hans eller hennes anpassning till samhället, beviljas tillstånd att vistas utanför anstalt (permission) om minst en fjärdedel av strafftiden, dock , har avtjänats och det inte finns en påtaglig risk för att den intagne kommer att begå brott, undandra sig straffets fullgörande eller på annat sätt missköta sig. För en intagen som avtjänar ett livstidsstraff ska tiden enligt första stycket bestämmas som om strafftiden är . Om det finns särskilda skäl får permission beviljas trots att den tid som avses i första stycket inte förflutit. Om det finns särskilt ömmande skäl får en intagen beviljas tillstånd att vistas utanför anstalt (särskild permission) om hans eller hennes behov av vistelse utanför anstalt inte kan tillgodoses genom permission enligt 1 §, och vistelsen utanför anstalt kan beviljas med hänsyn till den risk som finns för att den intagne kommer att begå brott, undandra sig straffets fullgörande eller på annat sätt missköta sig (10 kap. 2 § fängelselagen). Enligt 10 kap. 1 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (KVFS 2011:1) ska det vid riskbedömningen enligt 10 kap. 1 och 2 §§ fängelselagen särskilt beaktas bl.a. utfallet av tidigare och pågående verkställighet, såsom utfallet av tidigare utevistelser och eventuell misskötsamhet. Enligt allmänna råd ligger riskbedömningen till grund för ställningstagande till om permission eller särskild permission kan beviljas och vilka villkor som ska gälla. Om en intagen missköter sig under verkställigheten ska en förnyad riskbedömning göras som ska vara vägledande för om eller när permission får beviljas. Ett tillstånd till permission ska förenas med de villkor som behövs (10 kap. 5 § fängelselagen). Om det är nödvändigt av säkerhetsskäl ska den intagne stå under bevakning. Vid permission och särskild permission får elektroniska hjälpmedel användas för att kontrollera meddelade villkor. När minst två tredjedelar av ett tidsbestämt fängelsestraff, dock minst en månad, avtjänats ska den dömde friges villkorligt (26 kap. 6 § första stycket ). Om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska den dock skjutas upp (26 kap. 6 § andra stycket). Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska det särskilt beaktas om den dömde på ett allvarligt sätt har brutit mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten. Av 26 kap. 7 § framgår att om den villkorliga frigivningen skjuts upp ska det i beslutet anges en ny tidpunkt för när den dömde ska friges villkorligt. ska den dömde friges villkorligt, om det inte även då finns sådana synnerliga skäl som avses i 6 § andra stycket. När den nya tidpunkten för villkorlig frigivning bestäms ska arten och omfattningen av de överträdelser som föranleder att den villkorliga frigivningen skjuts upp särskilt beaktas. Den villkorliga frigivningen får skjutas upp högst åt gången. Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 45 f.) framgår att adhd är tio gånger så vanligt bland kriminalvårdsklienter som bland normalbefolkningen. I kriminalvårdsmiljöer uppskattas i snitt av klienterna ha diagnosen adhd. Vidare anges följande i årsredovisningen (s. 46). En registerstudie som genomförts vid och som omfattar 22 000 frigivna från svenska fängelser har publicerats och visar att återfall i våldsbrott minskade när diagnosticerade personer använde medicin mot psykos- och beroendesjukdomar samt adhd. Med läkemedel mot adhd minskade risken för återfall . Resultatet av studien bekräftar att Kriminalvårdens adhd-satsning är rätt väg att gå då fler klienter med diagnos kan upptäckas och få hjälp genom bland annat medicinering. Medicineringen innebär också att klienterna bättre kan ta till sig annan behandling, samtal och utbildning. Försändelser till en intagen Av 7 kap. 6 § fängelselagen framgår att en försändelse mellan en intagen och en advokat, en svensk myndighet eller ett internationellt organ som har erkänd behörighet av att ta emot klagomål från enskilda ska vidarebefordras utan granskning. Om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare av en sådan försändelse till en intagen är oriktig, får försändelsen granskas i syfte att utreda vem avsändaren är. Av 7 kap. 7 § fängelselagen framgår att i andra fall än som avses i 6 § får en försändelse till eller från en intagen på anstalt granskas om det är nödvändigt med hänsyn till ordningen eller säkerheten. Syftet med granskningen ska vara att undersöka om försändelsen innehåller något otillåtet föremål eller är ett led i en pågående eller planerad brottslig verksamhet, ett planerat avvikande eller något annat liknande förfarande. En intagen som hålls avskild från andra intagna när misskötsamhet utreds får vägras kontakt med andra personer genom försändelser om det är absolut nödvändigt för att syftet med utredningen inte ska äventyras (6 kap. 8 § andra stycket fängelselagen). Enligt 7 kap. 20 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse (KVFS 2011:1) ska, om möjligt, två tjänstemän medverka när en försändelse granskas. Alla försändelser till och från en intagen på säkerhetsavdelning, förutom s.k. myndighetspost, ska granskas (7 kap. 21 §). Av 22 § första och andra stycket i samma kapitel framgår att en försändelse till eller från en intagen får granskas genom genomlysning av försändelsen i oöppnat skick, öppnande utan genomläsning av innehållet, eller öppnande och genomläsning av innehållet. Dock ska en försändelse till eller från en intagen på säkerhetsavdelning alltid granskas genom öppning och genomläsning. Utskottet instämmer i det som framförs i motionerna 2017/18:3188 (M, C, L, KD) yrkande 2 och 2017/18:3569 (M) yrkande 65 om vikten av arbetsförberedande insatser och dess betydelse för möjligheten till återanpassning i samhället. Som framgår ovan är en intagen skyldig att delta i de insatser som anvisas honom eller henne. Misskötsamhet kan påverka den intagnes möjligheter att beviljas permission. Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska det enligt lagen särskilt beaktas om den dömde på ett allvarligt sätt har brutit mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten. Utskottet finner mot bakgrund av det anförda inte skäl att ställa sig bakom de yrkanden som framförs i nämnda motioner och avstyrker dessa. Som framgår ovan finns det bestämmelser i fängelselagen som ger Kriminalvården befogenhet att under vissa förutsättningar granska försändelser till och från den som är intagen i anstalt om det är nödvändigt med hänsyn till ordning eller säkerhet. För att minimera risken för kriminell verksamhet är det enligt utskottets mening av största vikt att försändelser till en intagen, förutom försändelser till och från den egna advokaten samt annan myndighetspost, i hög utsträckning kontrolleras av kriminalvårdspersonal. Regeringen bör därför vidta åtgärder för att säkerställa att så sker. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed bifaller utskottet motion 2017/18:3188 (M, C, L, KD) yrkande 10. Av Kriminalvårdens årsredovisning framgår att Kriminalvårdens adhd-satsning har gett positiva resultat.