bet · H501SoU20 · 2018-06-05 00:00:00 — 1984/85:2 s. 25 och 26, prop. 2001/02:89 s. 42–44 och prop. 2014/15:127 s. 16). Regeringen förutsätter att ser över sina föreskrifter och allmänna råd i syfte att anpassa dem till behandlingar med enbart donerade könsceller. Särskilda villkor för en donator av könsceller Av lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. framgår att ägg eller spermier från en avliden donator inte får användas för befruktning. Enligt föreskrifter får ett befruktat ägg inte heller användas för behandling om det ägg eller de spermier som använts vid befruktningen kommer från en avliden donator. Enligt regeringen föreslår utredningen, utan att närmare redogöra för vilka överväganden som gjorts beträffande konsekvenserna av förbudet, att förbudet mot att använda befruktade ägg om en donator har avlidit ska tas in i lag. Förslaget ifrågasätts av flera av remissinstanserna som menar att det, i vart fall under vissa förutsättningar, bör vara tillåtet att använda befruktade ägg om äggdonatorn eller spermiedonatorn har avlidit. Regeringen anser att frågan om det ska vara möjligt att använda ett befruktat ägg för behandling när äggdonatorn eller spermiedonatorn har avlidit aktualiserar flera svåra etiska och juridiska intresseavvägningar. Utredningen har inte haft i uppdrag att se över frågan, och regeringen anser inte att det finns tillräckligt beredningsunderlag för att ta ställning till frågan i detta lagstiftningsärende. Det finns däremot enligt regeringen skäl att i ett annat sammanhang överväga frågan ytterligare. Det bör därför inte nu genomföras några lagändringar. Särskilda villkor för behandling med ett donerat befruktat ägg Regeringen föreslår i propositionen att behandling ska få utföras med sådana befruktade ägg som har blivit över efter ett pars eller en ensamstående kvinnas IVF-behandling och som överlåtits för användning vid andra personers behandlingar. För att ett donerat befruktat ägg ska få användas vid andra personers behandlingar bör det, som utredningen föreslår, uppställas vissa krav. Enligt regeringen föreslår utredningen som ett av flera krav för donation av befruktade ägg att båda personerna i paret, eller – om det befruktade ägget blivit över efter en ensamstående kvinnas behandling – kvinnan, är förälder till minst ett barn. (Smer) avstyrker förslaget och framhåller att det inte finns någon motsvarande bestämmelse om krav på föräldraskap vid en donation av könsceller. Enligt regeringen finns det dock en viktig skillnad mellan en donation av könsceller och en donation av befruktade ägg. I det sistnämnda fallet finns det alltid en egen historik av ofrivillig barnlöshet. Det framstår enligt regeringen därför som angeläget att, så långt det är möjligt, undvika situationen att andra personer får barn med de ägg som har befruktats för ett visst pars eller en viss ensamstående kvinnas behandling som paret förblir barnlöst eller den ensamstående kvinnan förblir barnlös. För att ett donerat befruktat ägg ska få användas vid andra personers behandlingar bör det därför krävas att båda personerna i paret, eller kvinnan, är förälder till minst ett barn. Regeringen förutsätter att ser över sina föreskrifter och allmänna råd för att anpassa dem till de nya reglerna. Särskilda villkor om var en befruktning utanför kroppen med donerade könsceller ska få utföras En insemination med donerade spermier får utföras vid offentligt finansierade sjukhus, och med tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg även vid andra vårdinrättningar. Detsamma gäller för en befruktning utanför kroppen med det behandlade parets egna könsceller. En befruktning utanför kroppen som ska utföras med ett donerat ägg eller med donerade spermier får dock endast utföras vid de sjukhus som har sjukvårdsenheter där det bedrivs högskoleutbildning för läkarexamen och forskning, de s.k. universitetssjukhusen. Regeringen påpekar att det av framgår att det inte finns några skillnader i förlossningsfrekvens, flerbörder och graviditetsutfall mellan universitetssjukhus och andra vårdinrättningar. Det finns vidare, bl.a. genom kvalitetsregistret för assisterad befruktning, goda förutsättningar för tillförlitlig kontroll, uppföljning och utvärdering ur medicinskt och psykosocialt perspektiv för barn, föräldrar och . Regeringen instämmer därför i bedömning att det inte längre finns skäl att begränsa de vårdgivare som får utföra en befruktning utanför kroppen med ett donerat ägg eller donerade spermier till universitetssjukhusen. Sådana behandlingar bör således, med tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg, få utföras även vid andra vårdinrättningar. När det gäller befruktning utanför kroppen med enbart donerade könsceller anför regeringen att begränsningar av vilka vårdgivare som får utföra en viss behandling bör upprätthållas endast om de är motiverade utifrån kraven på tillförlitlig kontroll, uppföljning och utvärdering. Enligt regeringen finns det från ett medicinskt perspektiv inte några skillnader mellan en befruktning utanför kroppen med ett donerat ägg och en befruktning utanför kroppen med enbart donerade könsceller. Sammantaget anser regeringen att även befruktning utanför kroppen med enbart donerade könsceller, med tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg, bör få utföras vid andra vårdinrättningar än universitetssjukhus. Ytterligare förlängning av frysförvaringstid Befruktade ägg får förvaras i fryst tillstånd i högst . Om det finns synnerliga skäl får dock för särskilda fall medge att frysförvaringstiden förlängs. Regeringen hänvisar till utredningen som påpekar att antalet dispensansökningar till har ökat , vilket tyder på att det finns ett behov av en längre frysförvaringstid för befruktade ägg. När det som regeringen föreslår blir tillåtet med donation av befruktade ägg och behandling med sådana ägg kommer behovet sannolikt att bli ännu större. Regeringen anför vidare att det enligt forskningen inte finns något som tyder på att en längre frysförvaringstid innebär ökade medicinska risker för de blivande barnen. Enligt regeringen bör tiden för frysförvaring av befruktade ägg, som utredningen föreslår, förlängas till . Regeringen anför slutligen att det med en längre frysförvaringstid inte finns anledning att också utöka utrymmet för att medge ytterligare förlängning av frysförvaringstiden. föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2009:32) om användning av vävnader och celler i hälso- och sjukvården och vid klinisk forskning är tillämpliga bl.a. vid användning av vävnader och celler på människor i sådan verksamhet som omfattas av hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) och tandvårdslagen (1985:125). I fjärde kapitlet finns bestämmelser som tillämpas vid assisterad befruktning. I kommittémotion 2017/18:4123 av m.fl. (L) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att befruktade ägg som blivit över ska kunna doneras även om ingen av donatorerna är förälder till minst ett barn. I kommittémotion 2017/18:4102 av m.fl. (KD) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att när det är aktuellt att använda donerade ägg och spermier, i första hand använda redan befruktade livsdugliga ägg. Enligt motionärerna bör samtidig donation av ägg och spermier endast komma i fråga när embryon inte finns att tillgå. I yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att användandet av donerade könsceller och befruktade ägg ska tillåtas endast då det finns medicinsk grund för infertilitet, och i yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att donerade könsceller och befruktade ägg inte ska användas för att främja eller hindra specifika genetiska egenskaper. Motionärerna anser att det är av stor vikt att donerade könsceller inte används för att eftersträva vissa egenskaper hos barnet utan för att avhjälpa barnlöshet. I kommittémotion 2017/18:4102 av m.fl. (KD) yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om vikten av fortsatt forskning om uppväxtvillkoren för barn som tillkommit med donerade könsceller och befruktade ägg. Utredning av tilltänkta föräldrars förhållanden I kommittémotion 2017/18:4108 av m.fl. (SD) yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om att det bör vara som ska utreda de tilltänkta föräldrarnas psykologiska och sociala förhållanden vid en befruktning utanför kroppen med enbart donerade könsceller. Motionärerna anser att bör göra utredningen inom ramen för den särskilda prövningen liksom vid adoptioner. Könsceller från donator som avlidit I kommittémotion 2017/18:4108 av m.fl. (SD) yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att överväga om det ska vara möjligt att använda befruktade ägg för behandling om äggdonatorn eller spermiedonatorn har avlidit. I kommittémotion 2017/18:3607 av m.fl. (V) yrkande 7 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag som innebär att par och ensamstående kvinnor får uttrycklig rätt att välja en känd donator för assisterad befruktning. I kommittémotion 2017/18:3607 av m.fl. (V) yrkande 11 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör lägga fram förslag till en lagändring som innebär att det blir möjligt att få tillgång till assisterad befruktning på barnmorskemottagningar. Ytterligare förlängning av frysförvaringstid I kommittémotion 2017/18:4123 av m.fl. (L) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att ska ha möjlighet att medge att ett befruktat ägg frysförvaras om det finns särskilda skäl (i stället för synnerliga skäl). Utskottet delar regeringens bedömning att det vid donation av befruktade ägg bör krävas att båda personerna i paret, eller – om det befruktade ägget blivit över efter en ensamstående kvinnas behandling – kvinnan, är förälder till minst ett barn trots att ett sådant krav inte ställs vid donation av könsceller. Utskottet anser liksom regeringen att det är angeläget att, så långt det är möjligt, undvika situationen att andra personer får barn med de ägg som har befruktats för ett visst pars eller en viss ensamstående kvinnas behandling som paret förblir barnlöst eller den ensamstående kvinnan förblir barnlös. Motion 2017/18:4123 (L) yrkande 1 bör alltså avslås. Utskottet noterar vidare att det enligt krävs att det är utrett att kvinnan har ett medicinskt hinder som medför att hon inte kan befruktas genom insemination för att offentligt finansierad befruktning utanför kroppen ska vara aktuell. Utskottet påminner därtill om föreskrifter och allmänna råd på området (SOSFS 2009:32). Motion 2017/18:4102 (KD) yrkandena 2 och 3 bör avslås. Även motion 2017/18:4102 (KD) yrkande 1 bör avslås. När det gäller frågan om fortsatt forskning om uppväxtvillkoren för barn som tillkommit med donerade könsceller och befruktade ägg noterar utskottet att regeringen avser att följa upp hur lagändringarna genomförs och utvärdera om de har fungerat på avsett sätt. Utskottet delar regeringens bedömning att det är angeläget med mer kunskap på området, särskilt när det gäller konsekvenser för barn, och att det därför är viktigt att hälso- och sjukvården i anslutning till denna verksamhet skapar goda förutsättningar för forskning. Motion 2017/18:4102 (KD) yrkande 4 bör avslås. En motion tar upp frågan om det bör vara och inte den aktuella vårdinrättningen som ska utreda de tilltänkta föräldrarnas psykologiska och sociala förhållanden. Utskottet delar regeringens bedömning att det bör beaktas att kompetens i många frågor som rör assisterad befruktning är begränsad samt att det finns nackdelar med att dela upp de medicinska och psykologiska utredningarna på två olika aktörer. Motion 2017/18:4108 (SD) yrkande 5 bör avslås. När det gäller frågan om att använda befruktade ägg när äggdonatorn eller spermiedonatorn har avlidit noterar utskottet att regeringen anser att det saknas tillräckligt beredningsunderlag för att ta ställning till frågan i detta lagstiftningsärende men att det finns skäl att överväga frågan i ett annat sammanhang. Motion 2017/18:4108 (SD) yrkande 4 bör avslås. Vid assisterad befruktning med donerade könsceller är det den ansvariga läkaren som väljer en lämplig äggdonator och spermiedonator. Regeringen föreslår att motsvarande ska gälla om behandlingen ska ske med ett donerat befruktat ägg. Utskottet delar regeringens bedömning att det behandlade paret eller den behandlade kvinnan inte bör ha något avgörande inflytande över valet av donator eller donerat befruktat ägg. Utskottet noterar att läkaren kan välja en donator som paret eller den ensamstående kvinnan har pekat ut och som är villig att medverka. I det fallet måste dock läkaren bl.a. undersöka de inblandade personernas motiv till det och deras möjligheter att framöver klara sina inbördes relationer. Motion 2017/18:3607 (V) yrkande 7 bör avslås. Utskottet kan konstatera att insemination med donerade könsceller inte utan tillstånd från Inspektionen för vård och omsorg får utföras annat än vid offentligt finansierade sjukhus och att sådan insemination ska ske under överinseende av läkare med specialistkompetens i gynekologi och obstetrik enligt 6 kap. 2 § lagen om genetisk integritet m. m. Enligt utskottets bedömning är detta en god ordning. Utskottet anser därför inte att bör ta något initiativ med anledning av motion 2017/18:3607 (V) yrkande 11, varför den bör avslås. Utskottet har tidigare i betänkandet ställt sig bakom regeringens förslag att tiden för frysförvaring av befruktade ägg förlängs till . Utskottet delar även regeringens bedömning att det med en sådan förlängd frysförvaringstid inte finns anledning att också utöka utrymmet för att medge ytterligare förlängning av frysningstiden genom att för detta endast kräva särskilda skäl, i stället för synnerliga skäl. Motion 2017/18:4123 (L) yrkande 2 bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om surrogatmoderskap, särskilda aspekter på surrogatmoderskap utomlands, riktad information till blivande föräldrar och den rättsliga tryggheten för barn som tillkommit genom surrogatarrangemang i utlandet. Jämför reservation 10 (M, C, L), 11 (SD), 12 (L) och 13 (L) samt det särskilda yttrandet (KD). Surrogatmoderskap, även kallat värdmoderskap, innebär att en kvinna blir gravid med den uttalade avsikten att efter födelsen lämna över barnet till ett par eller en person som inte själv kan eller vill föda ett barn. Surrogatmoderskap kan vara antingen partiellt eller fullständigt. Vid partiellt surrogatmoderskap befruktas surrogatmoderns eget ägg av spermier från en av de tilltänkta föräldrarna eller från en donator. Vid fullständigt surrogatmoderskap förs ett befruktat ägg in och utvecklas i surrogatmoderns livmoder. Såväl ägg som spermier kommer antingen från de tilltänkta föräldrarna eller från utomstående . Ett surrogatmoderskap kan vidare vara altruistiskt eller kommersiellt. Ett kommersiellt surrogatmoderskap innebär att den födande kvinnan får en särskild ersättning för att hon agerar som surrogatmor som går utöver ersättningen för olika kostnader relaterade till graviditeten. Vid många kommersiella arrangemang betalas inte bara ersättning till surrogatmodern utan även till den klinik som genomför behandlingen och ibland även den organisation som förmedlar kontakten mellan de tilltänka föräldrarna å ena sidan och surrogatmodern och kliniken å andra sidan. Enligt regeringen aktualiserar surrogatmoderskap flera komplicerade etiska och juridiska frågeställningar och intresseavvägningar, bl.a. i förhållande till den födande kvinnan och det blivande barnet. Internationellt finns det inte någon samsyn i frågan om det bör vara tillåtet att bli förälder genom ett surrogatarrangemang. I är surrogatmoderskap inte uttryckligen förbjudet. Svensk lagstiftning medger dock inte att surrogatarrangemang genomförs inom svensk hälso- och sjukvård, och utredningen föreslår inte någon ändring i detta avseende. Regeringen har efter omsorgsfulla överväganden kommit fram till att inte frångå utredningens bedömning. Regeringen påtalar att antalet internationella surrogatarrangemang har ökat och att det även i har blivit mer vanligt förekommande att ofrivilligt barnlösa åker utomlands för att få barn genom surrogatmoderskap. Regeringen anför att några remissinstanser har framfört att , när svenska medborgare genomgår surrogatarrangemang utomlands, har en långtgående skyldighet att säkerställa att det barn som tillkommit genom arrangemanget får rättsliga föräldrar i . Enligt regeringen kan dock principen om barnets bästa, som utredningen framhåller, inte anses kräva att genomför mer omfattande författningsändringar eller vidtar andra ingripande åtgärder för att lösa alla problem som kan uppkomma när personer i får barn genom ett surrogatarrangemang i utlandet. Regeringen anser vidare att det också är svårt att förena åtgärder som syftar till att underlätta för svenska medborgare att genomgå kommersiella surrogatarrangemang i utlandet med inställningen att det inte är godtagbart med sådana arrangemang. Regeringen påpekar vidare att det av utredningens kartläggning framgår att de svårigheter som uppkommit i till följd av internationella surrogatarrangemang framför allt har handlat om långa handläggningstider på grund av svenska myndigheters osäkerhet vid handläggningen av frågor som rör surrogatarrangemang i utlandet. Enligt regeringen har inget barn i som tillkommit genom ett sådant arrangemang blivit föräldralöst eller statslöst, utan alla barn har fått en rättslig företrädare här och, när en förälder varit svensk medborgare, blivit svenska medborgare. Det finns enligt regeringen inte heller någon möjlighet för att ensidigt lösa alla eventuella problem som kan uppkomma vid ett internationellt surrogatarrangemang. Vid gränsöverskridande surrogatarrangemang kan det även uppstå svårigheter till följd av lagstiftningen i det andra landet, och dessa kan – och bör – enligt regeringen inte alltid åtgärdas genom svensk lagstiftning. Regeringen anser däremot att det är viktigt att aktivt verkar för en samsyn i dessa frågor på internationell nivå, t.ex. inom ramen för det arbete som pågår i för internationell privaträtt i dessa frågor. Sammantaget anser regeringen att det inte bör genomföras lagändringar enbart för att underlätta för svenska medborgare att genomgå surrogatarrangemang i utlandet. Författningsändringar kan dock krävas av andra skäl, t.ex. för att den föräldraskapsrättsliga lagstiftningen ska stå i överensstämmelse med principen om barnets bästa (se vidare s. 22–23). Enligt regeringen är det viktigt att de myndigheter som kommer i kontakt med frågor som rör surrogatarrangemang i utlandet har god kännedom om relevanta regler och kan lämna korrekt information. Regeringen delar därför utredningens bedömning att det inom myndigheterna finns behov av ytterligare kunskap om frågor som rör surrogatarrangemang i utlandet och att Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd bör få i uppdrag att ta fram ett kunskapsunderlag i dessa frågor. Några remissinstanser uttrycker farhågor för att information i dessa frågor, och då särskilt information som riktar sig till potentiella föräldrar, kan leda till ökad stigmatisering av barn som tillkommit genom surrogatarrangemang i utlandet. Enligt regeringen är många potentiella föräldrar väl insatta i de frågor som kan uppkomma i samband med ett surrogatarrangemang i utlandet, men det är viktigt att information finns tillgänglig för alla. Regeringen konstaterar i detta sammanhang att information från myndigheterna måste vara saklig. Barn som tillkommit efter surrogatarrangemang i utlandet ska inte behöva känna oro för stigmatisering. Detta är enligt regeringen någonting som Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd måste beakta i sitt arbete med kunskapsstödet. Regeringen bedömer sammanfattningsvis att Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd bör få i uppdrag att dels ta fram kunskapsstöd till de myndigheter som kan komma att hantera frågor som rör surrogatarrangemang i utlandet, dels undersöka huruvida, och i så fall på vilket sätt, dessa myndigheter bör förmedla kunskap och information till potentiella föräldrar. Regeringen avser att återkomma med ett sådant uppdrag. Utökade möjligheter för socialnämnder att fastställa faderskap enligt svensk lag Enligt regeringen finns det behov av att förenkla möjligheterna att i fastställa faderskapet för barnets genetiska far efter ett surrogatarrangemang i utlandet. Ett barn som har tillkommit genom surrogatmoderskap i utlandet måste – i de fall det inte finns någon utländsk fastställelse av faderskapet som erkänns i – väcka en talan om fastställande av faderskap i svensk domstol för att få en rättslig far i . Det krävs alltså att barnet genom sin ställföreträdare initierar en sådan process. En ur barnets perspektiv bättre ordning vore enligt regeringen att det blir möjligt för den genetiska fadern att bekräfta faderskapet under medverkan av en socialnämnd. Regeringen anser därför att socialnämnders behörighet att medverka vid fastställande av faderskap enligt svensk lag bör utökas till att omfatta även situationer när socialnämnden inte har någon utredningsskyldighet, om barnet har sin hemvist i ett annat land, fastställelsen avser en man som har sin hemvist i , det påstås att barnet har tillkommit med mannens spermier och barnet i hemvistlandet inte har några andra rättsliga föräldrar än mannen och hans make, registrerade partner eller sambo. Ärenden om fastställande av faderskap för barn som har sin hemvist i handläggs av den kommun där barnet är folkbokfört (2 kap. 1 och 2 §§ ). I de fall socialnämndens nu utökade behörighet aktualiseras har barnet dock sin hemvist i utlandet, medan den man som ska fastställas som far har sin hemvist i . Det är därför enligt regeringen lämpligt att dessa ärenden handläggs av socialnämnden i den kommun där den man som ska fastställas som far är folkbokförd. Att socialnämnders behörighet utökas kan komma att innebära att de framöver kommer att handlägga fler faderskapsärenden med internationell anknytning, och det är enligt regeringen angeläget att undvika att två motstridiga avgöranden blir gällande i . Regeringen föreslår därför att det bör införas en uttrycklig bestämmelse om att socialnämnden inte får godkänna en bekräftelse av faderskapet eller föräldraskapet enligt 1 kap. 9 § till ett barn om det utomlands pågår en rättegång om faderskapet. En motsvarande bestämmelse finns redan om socialnämndens handläggning av faderskapsärenden med nordisk anknytning (4 § lagen [1979:1001] om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden). Utökade möjligheter för svensk domstol att fastställa faderskap enligt svensk lag Svenska domstolar som handlägger mål om faderskap när talan förs mot en man som har sin hemvist i ska som huvudregel tillämpa lagen i barnets födelseland och inte svensk lag. Regeringen anser att det är lämpligt att domstolen i stället tillämpar svensk lag i dessa mål. Regeringen föreslår alltså att det införs en särskild bestämmelse om att svensk lag ska tillämpas även när barnet har sin hemvist i ett annat land, om fastställelsen avser en man som har sin hemvist i , det påstås att barnet har tillkommit med mannens spermier och barnet i hemvistlandet inte har några andra rättsliga föräldrar än mannen och hans make, registrerade partner eller sambo. Ett resultat av att svensk lag görs tillämplig är att surrogatmoderns make, i de fall hon är gift med en man, enligt presumtionen i 1 kap. 1 § kommer att anses som barnets far. För att den genetiska fadern ska kunna fastställas som rättslig far måste först faderskapet för surrogatmoderns make hävas. Det bör därför vara möjligt att, under ovan angivna förutsättningar, i samma rättegång som talan om fastställande av faderskap ta upp en talan om hävande av faderskapet för surrogatmoderns make. Enligt regeringen bör den socialnämnd som har möjlighet att medverka vid en fastställelse av faderskapet genom bekräftelse också ha möjlighet att föra barnets talan i domstol, dvs. socialnämnden i den kommun där den man som ska fastställas som far är folkbokförd. Detta bör komma till uttryck i lag.