bet · H501UbU19 · 2018-03-28 00:00:00 — Skolinspektionen granskar regelbundet landets skolor för att se att de följer de lagar och regler som finns för verksamheten (regelbunden tillsyn). Tillsynen sker i två olika former, bastillsyn eller prioriterad tillsyn. Den prioriterade tillsynen riktas mot de skolenheter där Skolinspektionen bedömer att det finns en större risk att eleverna inte får den utbildning de har rätt till. Enligt statistiken över den regelbundna tillsynen när det gäller grundskolor respektive gymnasieskolor som fått prioriterad tillsyn uppvisar av grundskolorna och av gymnasieskolorna brister vad gäller trygghet, studiero och kränkande behandling. Vid bastillsynen uppvisas brister vad gäller trygghet, studiero och åtgärder mot kränkande behandling i av grundskolorna och av gymnasieskolorna. Skolinspektionens senaste skolenkät () riktar sig till elever i årskurserna 5 och 9 och gymnasieskolans andra år, pedagogisk personal och föräldrar. I skolenkäten uppger drygt hälften av eleverna i årskurserna 5 och 9 som besvarade enkäten att andra elever stör ordningen i klassrummet. För gymnasieskolans andra år är motsvarande siffra ca fyra av tio elever. Drygt var tredje grundskollärare uppger att en stor del av undervisningstiden upptas av att hålla ordning i klassrummet. Ungefär var tredje elev i årskurs 9 och gymnasiets andra år upplever att de inte har studiero på lektionerna. Andelen är något lägre för elever i årskurs 5. Cirka en tredjedel av eleverna i årskurs 9 och nästan lika många i gymnasieskolans andra år anser att lärarna inte ser till att det är studiero på lektionerna. Bara en av tio lärare upplever däremot att eleverna inte har studiero på lektionerna. Hälften av eleverna i årskurs 9 och cirka fyra av tio elever i gymnasieskolans andra år anser att de inte är med och bestämmer vilka ordningsregler som ska gälla på skolan. Omkring tre av tio elever i gymnasieskolans andra år uppger att ordningsreglerna inte följs av eleverna på skolan. I årskurs 9 uppger nästan hälften av eleverna att ordningsreglerna inte följs. har regleringsbrev fått i uppdrag att kartlägga hur ordningsregler och disciplinära åtgärder används inom skolan. Myndigheten ska vidare med utgångspunkt i kartläggningen lämna förslag till åtgärder i syfte att uppnå en skolmiljö präglad av trygghet och studiero. Uppdraget ska redovisas till () . En skolmiljö som präglas av trygghet och studiero är en av de viktigaste förutsättningarna för att barn och ungdomar ska kunna inhämta och utveckla kunskaper och värden. Var och en som verkar inom utbildningen ska främja de mänskliga rättigheterna och aktivt motverka alla former av kränkande behandling. Det är skolans och ytterst rektorns ansvar att skapa trygghet och studiero i skolan. Det förebyggande arbetet är centralt. Det behövs gemensamma utgångspunkter för en trygg skolmiljö. Det kräver ett aktivt värdegrundsarbete där grundläggande demokratiska värderingar och mänskliga rättigheter kommer till uttryck i praktisk handling. Utskottet kan konstatera att bristande trygghet och studiero samt förekomsten av olika former av skadegörelse och kränkningar är alltför vanliga, och i undantagsfall förekommer det även att elever utsätter varandra för straffbara handlingar. Utskottet anser att den befintliga regleringen i skollagen i och för sig är tydlig om och när olika disciplinära åtgärder får vidtas och möjligheten att permanent omplacera elever som stör trygghet och studiero till en annan skola får vidtas. Trots att regleringen är tydligt utformad kan det dock uppstå problem vid tillämpningen av bestämmelserna. Enligt finns det såväl bland huvudmän som bland lärare och rektorer en osäkerhet om hur bestämmelserna ska tillämpas. Ansvaret för exempelvis rektorer att tillämpa de befogenheter regelverket ger dem är enligt utskottet viktigt att lyfta fram. Det är också viktigt att framhålla att utgångspunkten enligt utskottet vid användningen av disciplinära åtgärder ska vara att en elev som utsatts för en kränkning eller brottslig handling så långt det är möjligt ska få fortsätta sin skolgång på samma skola som tidigare om eleven så önskar. Utskottet vill också understryka att det även behövs andra åtgärder än disciplinära åtgärder när problem hos en elev väl har uppstått. Utskottet noterar att den nuvarande regleringen om att permanent omplacera elever vid en annan skolenhet inte är tillämplig på fristående skolor. Vidare är möjligheten till tillfällig omplacering av en elev vid en annan skolenhet svår för vissa fristående skolor att tillämpa på grund av praktiska realiteter som att huvudmannen endast har en skolenhet eller att det är fråga om långa geografiska avstånd mellan skolenheterna. Svårigheten att tillämpa bestämmelserna torde även i vissa fall och av samma anledningar finnas för kommunala huvudmän på landsbygden. Mot bakgrund av det som anförts ovan välkomnar utskottet uppdraget till och vill att regeringen därutöver ska se till att det informeras om och vidtas lämpliga insatser för att underlätta tillämpningen av det aktuella regelverket bland lärare, rektorer och huvudmän. Utskottet anser vidare att en översyn bör göras av skollagen i syfte att stärka rektorns eller huvudmannens möjlighet och ansvar att flytta en elev som hotat eller utsatt en annan elev för våld, brott eller liknande. Det bör också övervägas om skollagen bör skärpas på så sätt att möjligheten för rektorn att fatta beslut om att permanent omplacera elever vid en annan skolenhet införs. Det bör också undersökas hur rektorer använder sig av möjligheten att polisanmäla elever som gjort sig skyldiga till allvarliga kränkningar och liknande handlingar i skolan. En översyn bör även enligt utskottet omfatta den nuvarande regleringen i förhållande till de fristående skolorna. Således bör översynen beröra frågan om huruvida lagstiftningen bör ändras i något avseende för att underlätta för de fristående skolorna att tillämpa lagstiftningen. Som framgått ovan kan praktiska realiteter som att huvudmannen endast har en skolenhet eller att det är fråga om långa geografiska avstånd mellan skolenheterna göra det svårt eller omöjligt för den enskilda huvudmannen att tillämpa lagstiftningen. I det sammanhanget bör man även belysa om det kan finnas svårigheter för kommunala huvudmän på landsbygden att tillämpa nuvarande lagstiftning. En översyn bör också behandla frågan om det ska vara möjligt även för fristående skolor att permanent omplacera elever vid en annan skolenhet. För att en sådan eventuell förändring ska vara ett realistiskt alternativ bör möjligheten för huvudmannen för en fristående skola att omplacera en elev till en skolenhet med en huvudman prövas. Utskottet anser emellertid att det är viktigt att alla skolor fortsätter att ta ansvar för elever med stora behov av stöd och åtgärder i såväl kommunala som fristående skolor. Utskottet anser vidare att översynen bör klargöra att rektorer har både ett tydligt ansvar och möjlighet att besluta om omedelbara disciplinära åtgärder och därmed avstå från att pröva mindre ingripande åtgärder när så är befogat. Översynen bör ha som övergripande inriktning att säkerställa möjligheterna för såväl förövare som offer att fullgöra sin skolgång. Alla skolformer som berörs av den nuvarande lagstiftningen bör omfattas av översynen. Sammanfattningsvis anser utskottet dels att regeringen ska låta utreda regelverket gällande trygghet och studiero i skolan med inriktning mot en skärpning av skollagen i linje med vad utskottet anfört ovan, dels att regeringen ska se till att det informeras om och vidtas lämpliga insatser för att underlätta tillämpningen av det aktuella regelverket bland lärare, rektorer och huvudmän. Kunskapsunderlag och konsekvensanalys i fråga om användandet av kvalificerade lärare med utländsk utbildning Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska ta fram kunskapsunderlag och göra en konsekvensanalys i fråga om användandet av kvalificerade lärare med utländsk lärarutbildning utan lärarlegitimation för viss undervisning i skolan och tillkännager detta för regeringen. Bakgrund till nuvarande lagstiftning Enligt skollag fick huvudmän som anordnade annan undervisning än språkundervisning på ett främmande språk för denna undervisning använda en lärare som inte hade en utbildning som var avsedd för den undervisning som läraren eller förskolläraren skulle bedriva, dvs. inte hade en svensk lärarexamen eller en utländsk lärarexamen med ett behörighetsbevis. Detta gällde dock bara om han eller hon hade en utländsk lärarutbildning som motsvarade svensk lärarexamen och hade kompetens att undervisa på det främmande språket (se 2 kap. 13, 15 och 17 §§ skollagen [2010:800], enligt den lydelse som gällde vid ikraftträdandet av skollagen . Med främmande språk avsågs engelska (se 2 kap. 17 § skollagen och 1 kap. 3 § förordningen [2011:326] om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare, den s.k. behörighetsförordningen). Detta innebar att huvudmän som anordnade delar av sin undervisning på engelska – skolor med s.k. svensk-engelsk språkprofil – kunde använda lärare med utländsk lärarutbildning som inte hade något behörighetsbevis för att undervisa på engelska i andra ämnen än i språkundervisning, exempelvis matematikundervisning som bedrivs på engelska språket. Att Skolinspektionen efter ansökan får besluta att en huvudman får anordna delar av undervisningen vid en viss skolenhet i , på engelska framgår av 9 kap. 18 § skolförordningen (2011:185). För gymnasieskolan finns inga krav på beslut från Skolinspektionen för att anordna undervisning på engelska. I förarbetena till skollagen saknas regeringens förklaring till att undantaget inte omfattar möjlighet att bedriva språkundervisning (se prop. 2009/10:165 avsnitt 6.5.3). Regeringen framförde i skälen för sitt förslag att den ansåg att alla lärare skulle ha utbildning och kompetens för den undervisning de bedriver, oavsett om de undervisade i offentliga eller fristående skolor. Vidare framförde regeringen att huvudregeln skulle vara att lärare hade en svensk lärarexamen eller en utländsk lärarexamen som ensam eller tillsammans med yrkeslivserfarenhet lett till att läraren hade fått ett behörighetsbevis (se dåvarande 2 kap. 15 § första stycket skollagen). Regeringen påpekade att en del skolor med språklig inriktning, t.ex. sådana som omfattas av förordningen (2003:459) om försöksverksamhet med engelskspråkig undervisning i , emellertid i praktiken ställer andra krav på lärare och lärares utbildning. Regeringen hänvisade till att Internationella Engelska Skolan i i sitt remissyttrande betonade vikten av lärares kompetens i det aktuella språket och kunskap om engelskspråkiga länder och deras kulturer. Såvitt regeringen hade erfarit värnade dessa skolor om att lärare skulle vara väl kvalificerade, och man strävade efter att hålla hög kvalitet på undervisningen. Enligt regeringen var det också viktigt att uppmuntra till internationalisering och till att svenska elever fick möjlighet till undervisning på främmande språk och om andra länders kultur i vidare mening än att studera något av ämnena engelska, franska, tyska eller spanska inom ramen för den ordinarie undervisningen. Regeringen bedömde därför att det fanns skäl att göra undantag för skolor med språklig inriktning när det gällde vilka lärare som får användas för undervisningen. Regeringen anförde vidare följande: Det måste emellertid alltid krävas att lärare har en lärarutbildning. Regeringen föreslår att huvudmannen får använda en lärare med utländsk lärarutbildning. Utbildningen ska motsvara en svensk lärarutbildning. Denna bedömning ska göras av huvudmannen. Givetvis bör huvudmannen så långt möjligt använda en lärare som har en utbildning som motsvarar en svensk lärarutbildning som är inriktad mot den undervisning läraren ska bedriva. Läraren kan ha kommit från ett annat land, vilket kan innebära att denne har ett annat modersmål än svenska och behöver lära sig behärska det svenska språket. Regeringen vill poängtera att det är av största vikt att lärare i svenska skolor, även om skolorna har en språklig inriktning, lär sig det svenska språket . Det är nödvändigt dels för att läraren ska kunna tillskansa sig den kunskap som behövs om de styrdokument som gäller för det svenska skolväsendet, dels för att läraren fullt ut ska kunna stödja eleverna i deras lärande. Efter införandet av legitimationsreformen har undantaget inte förändrats i sak (prop. 2010/11:20 avsnitt 4.4, bet. 2010/11:UbU5, rskr. 2010/11:171). Enligt den nu gällande regleringen i 2 kap. 13 och 17 §§ skollagen handlar undantaget om att lärare som inte har legitimation och inte är behöriga för undervisningen, trots det får bedriva annan undervisning på ett främmande språk än språkundervisning, dvs. undervisa på engelska i annan undervisning än språkundervisning (exempelvis matematikundervisning som bedrivs på engelska språket). Läraren ska då ha en utländsk lärarutbildning som motsvarar en svensk lärarexamen och ha kompetens att undervisa på det främmande språket, dvs. engelska språket enligt 1 kap. 3 § behörighetsförordningen. Regeringen klargjorde i propositionen att den inte föreslog någon förändring av bestämmelsen i sak i denna del och inte heller hade för avsikt att innehållsmässigt ändra skärpan i behörighetsreglerna i den skollag som då antagits av . I 2 kap. 13–19 §§ skollagen regleras vilka som får undervisa i skolväsendet. Enligt huvudregeln i 2 kap. 13 § skollagen får endast den som har legitimation som lärare eller förskollärare och är behörig för viss undervisning bedriva undervisningen. Enligt 2 kap. 16 § första stycket skollagen är det endast lärare eller förskollärare som har en behörighetsgivande examen som efter ansökan ska beviljas legitimation av . Det ska anges på legitimationen vilken behörighet läraren eller förskolläraren har att bedriva undervisning i skolväsendet, dvs. vilken eller vilka skolformer eller fritidshem, årskurser eller motsvarande, ämnen eller ämnesområden som behörigheten avser (2 kap. 16 § fjärde stycket skollagen och 4 kap. 4 § förordningen [2011:326] om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare, behörighetsförordningen). Det är alltså inte legitimationen i sig utan behörigheten som styr var i skolväsendet läraren eller förskolläraren får undervisa. I behörighetsförordningen finns det bestämmelser som ansluter till skollagen om vad som krävs för att en lärare eller förskollärare ska vara behörig att bedriva viss undervisning och andra bestämmelser om behörighet för lärare. Regleringen ligger till grund för vad som krävs för att kunna få lärarlegitimation. Undantag från kravet på legitimation och behörighet för att bedriva undervisning i vissa fall Av 2 kap. 17 § skollagen framgår att det finns lärare som får undervisa även om de inte har legitimation. Enligt bestämmelsen får lärare som inte uppfyller kraven i 13 §, dvs. lärare som inte har legitimation och inte är behöriga för undervisningen, trots det bedriva bl.a. annan undervisning på ett främmande språk än språkundervisning om de har en utländsk lärarutbildning som motsvarar en svensk lärarexamen och kompetens att undervisa på det främmande språket. Enligt 2 kap. 18 § skollagen finns ytterligare ett undantag från legitimationskravet. I bestämmelsen framgår att om det inte finns någon att tillgå inom huvudmannens organisation som har legitimation som lärare eller förskollärare och är behörig för viss undervisning, eller om det finns något annat särskilt skäl med hänsyn till eleverna eller barnen får en annan lärare eller förskollärare bedriva undervisningen. En sådan lärare eller förskollärare ska vara lämplig att bedriva undervisningen och i så stor utsträckning som möjligt ha en utbildning som motsvarar den utbildning som är behörighetsgivande. En sådan person får bedriva undervisning under högst i sänder. I 2 kap. 20 § tredje stycket framgår att den som ska bedriva undervisning som avses i 17 § får anställas som lärare i skolväsendet utan tidsbegränsning. Regeringen har med stöd av ett bemyndigande i skollagen infört ett tillfälligt undantag från bestämmelserna om legitimation och behörighet som innebär att huvudmän i vissa fall kan anställa personer som saknar lärarlegitimation i högst . Den person som anställs måste ha de ämneskunskaper som krävs för att få en behörighetsgivande lärarexamen och måste dessutom genomföra en kompletterande pedagogisk utbildning under anställningen. Bestämmelserna får tillämpas på anställningar som påbörjas fr.o.m. t.o.m. (2 kap. 22 b § skollagen och förordningen [2016:350] om försöksverksamhet med anställning under viss kompletterande utbildning). I 1 kap. 3 § behörighetsförordningen har regeringen föreskrivit att med främmande språk enligt 2 kap. 17 § skollagen avses engelska. I 9 kap. 18 § skolförordningen (2011:185) framgår att Skolinspektionen efter ansökan får besluta att en huvudman i får anordna delar av undervisningen på engelska bl.a. om de lärare som undervisar på engelska uppfyller kraven enligt 2 kap. 13 eller 17 § första stycket 1 skollagen (2010:800). Uppdrag till att kartlägga engelskspråkig undervisning har på uppdrag från regeringen undersökt och kartlagt undervisning som bedrivs på engelska i gymnasieskolan, dock inte International Baccalaureate (IB) (U2016/02926/BS delvis och U2016/02937/S). I uppdraget har det också ingått att lämna förslag på åtgärder, exempelvis ändrade regler. har redovisat uppdraget i rapporten undervisning – En kartläggning och utvärdering av engelskspråkig undervisning i svensk gymnasieskola (rapport 465, 2018). Rapporten visar att 29 gymnasieskolor, varav 18 kommunala och 11 fristående, har engelskspråkig undervisning i minst en kurs. På 12 av dessa skolor används engelska som undervisningsspråk i mellan av kurserna om språkämnena inte räknas med. De flesta eleverna i gymnasieskolor med engelskspråkig undervisning går ut med höga betyg. De har i regel också med sig höga betyg från . Många elever har också gynnsamma förutsättningar för goda studieresultat. Dubbelt så många elever i dessa gymnasieskolor har högutbildade föräldrar som i riket i övrigt. I rapporten framkommer att det vetenskapliga underlaget om effekterna av engelskspråkig undervisning är begränsat. Den sammantagna bilden är enligt att engelskspråkig undervisning har förhållandevis blygsamma effekter på engelskan och att den kan innebära risker för elevernas utveckling av svenskan och möjligen även för ämneskunskaperna. har lämnat förslag till åtgärder för att förbättra verksamheten. I rapporten konstaterar att huvudmännen ansvarar för att lokalt vidta åtgärder för att förbättra verksamheten. Statliga åtgärder för att förbättra verksamheten handlar enligt framför allt om en reglering av den engelskspråkiga undervisningen (i rapporten framgår att jämfört med andra länder är engelskspråkig undervisning ovanligt oreglerad i ). grundinställning är att samma krav på legitimation och behörighet bör gälla för samtliga lärare i skolväsendet för att säkra kvalitet och likvärdighet. Av denna anledning anser att regeringen bör överväga att fasa ut det undantag från lärarlegitimationskravet som råder för personer som har en utländsk lärarutbildning som motsvarar en svensk lärarexamen och som undervisar på engelska. Med krav på lärarlegitimation säkras enligt att också dessa lärare har kunskap om viktiga aspekter av det svenska skolsystemet och tillräckliga svenskkunskaper för att kunna tillgodogöra sig fortbildningsinsatser för egen del, ta del av styrdokument och stödmaterial och sist men inte minst kunna stödja elever på svenska vid behov. En tänkbar negativ följd av att ta bort undantaget är enligt att rekrytering av lärare till engelskspråkig undervisning försvåras. Överväganden som gäller lärarlegitimationer berör rimligen också , vilket ligger utanför regeringsuppdraget. ser också behov av en ökad tydlighet när det gäller vilka språk som kan eller bör användas i bedömning och betygsättning. Både lärarlegitimation och bedömningsspråk berör verksamheter utanför ramen för regeringsuppdraget, och en reglering förutsätter enligt fortsatt utredning i båda avseendena. Därutöver skulle enligt regeringen kunna överväga ytterligare reglering av engelskspråkig undervisning i gymnasiet. Exempel på sådan reglering är en begränsning av de engelskspråkiga inslagen, särskilda krav på lärares kompetens och krav på tillstånd och återrapportering så att det blir möjligt att kontinuerligt följa utbredningen av engelskspråkig undervisning. framhåller att det allmänna i enlighet med språklagen har ett särskilt ansvar för att svenskan används och utvecklas och att staten också måste säkra nationell likvärdighet i utbildning och betygsättning. Enligt 2 kap. 17 § skollagen får lärare som inte uppfyller kraven i 13 §, dvs. lärare som inte har legitimation och inte är behöriga för undervisningen, trots det bedriva bl.a. annan undervisning än språkundervisning på ett främmande språk om de har en utländsk lärarutbildning som motsvarar en svensk lärarexamen och kompetens att undervisa på det främmande språket. I 1 kap. 3 § behörighetsförordningen framgår att med främmande språk här avses engelska. Den gällande regleringen innebär således att de lärare som avses i bestämmelsen får bedriva undervisning i olika ämnen på engelska, exempelvis matematikundervisning på engelska språket, men inte undervisa i ämnet engelska eller i andra språkämnen i skolan. Utskottet kan konstatera att regeringen inte har klargjort i förarbetena till lagstiftningen varför den aktuella lärarkategorin inte får bedriva språkundervisning. Utskottet är därför angeläget om att få en fördjupad kunskap om skälen för regeringens avgränsning. Utskottet önskar även en konsekvensanalys från regeringen om man skulle tillåta att den aktuella lärarkategorin även bedrev språkundervisning. I konsekvensanalysen ska regeringen ta hänsyn till hur många lärare i och gymnasieskolan som skulle komma att träffas av ett sådant undantag från lärarlegitimationen, oavsett huvudmannaskap. Regeringen ska även belysa eventuella konsekvenser för lärarbristen. Vidare bör regeringen belysa såväl pedagogiska som ekonomiska konsekvenser, relationen till övriga undantag från legitimationskravet samt till övriga relevanta bestämmelser, t.ex. bestämmelserna om betygsättning. Utskottet, som har tagit del av kartläggning av engelskspråkig undervisning, anser att det fortfarande finns behov av fördjupad kunskap och en konsekvensanalys i frågan. Utskottet önskar en skyndsam beredning. Minskad administration för lärare, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3353 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2017/18:1423 av och (båda M) yrkande 3, 2017/18:2725 av (M), 2017/18:3601 av m.fl. (KD) yrkandena 11–13, 25 och 53 samt 2017/18:3759 av i m.fl. (C) yrkandena 5 och 6. Internationella undersökningar visar att svenska lärare använder en mindre andel av sin tid till undervisning än lärare i andra länder. har pekat på att svenska lärare lägger på administration och uppgifter relaterade till ordning och omsorg. Det handlar exempelvis om att iordningställa lokaler, behandla ledighetsansökningar, agera rastvakt och övervaka omklädningsrum. Det är tid som skulle kunna användas till lärande, till lektionsförberedelser och till att ge stöd åt dem som behöver det mest. Vi välkomnar de satsningar på lärarassistenter som gjorts för att underlätta lärarnas administrativa arbete. Men mer behöver göras för att lärarna ska kunna lägga mer tid på sitt kärnuppdrag, dvs. Vi vill därför att regeringen ska se till att lärarnas tidsanvändning även i fortsättningen ses över och ta fram förslag på hur mer tid kan frigöras till planering, kvalitetssäkring och undervisning. Minskad administration för lärare, punkt 1 (C) av i (C).