bet · H501CU8 · 2018-03-16 00:00:00 — Utländska tvångsäktenskap kan alltså erkännas endast om det finns synnerliga skäl. Samma sak gäller för utländska fullmaktsäktenskap där det finns angiven anknytning till . Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att undersöka om det finns behov av ytterligare åtgärder för att säkerställa ett starkt skydd mot bl.a. tvångsäktenskap. Uppdraget ska slutredovisas . beslutade , på utskottets förslag, om ett tillkännagivande om att regeringen möjligt bör återkomma till med lagförslag som innebär att möjligheten att i undantagsfall erkänna tvångsäktenskap begränsas ytterligare. Utskottet uttalade att det är angeläget att en lagstiftning som ytterligare begränsar möjligheten att erkänna tvångsäktenskap kan träda i kraft . Regeringen bör därför enligt utskottet prioritera detta arbete och utan onödig tidsutdräkt återkomma till med förslag på lagändringar. Utskottet anser mot bakgrund av den pågående utredningens arbete och tillkännagivande om tvångsäktenskap att det nu inte finns skäl att föreslå någon åtgärd från sida i fråga om sådana äktenskap. Inte heller anser utskottet, med hänsyn till skärpningar av reglerna om erkännande av utländska fullmaktsäktenskap, att det finns skäl att föreslå något initiativ från i fråga om sådana äktenskap. Motionerna 2017/18:982 (SD) yrkandena 48 och 50, 2017/18:983 (SD) yrkandena 10 och 12 samt 2017/18:3586 (L) yrkande 17 bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen möjligt bör ge en utredning i uppdrag att se över lagstiftningen i syfte att säkerställa att utländska polygama äktenskap inte erkänns i , och detta tillkännager för regeringen. Jämför reservation 4 (S, MP, V). I kommittémotion 2017/18:3589 av m.fl. (L) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta nödvändiga initiativ för att polygama äktenskap som ingåtts utomlands inte ska kunna erkännas i . I motion 2017/18:2171 av (M) föreslås flera tillkännagivanden till regeringen om en utredning om månggifte. Motionären föreslår att det ska tillsättas en utredning med uppdrag att undersöka konsekvenserna för kvinnor och barn av att erkänner utländska polygama äktenskap (yrkande 1). Den föreslagna utredningen bör ta hänsyn till frågor om hur barnens framtid påverkas och hur levnadsvillkoren ser ut för de kvinnor som berörs (yrkande 2). Utredningen bör också beskriva vilka konsekvenser månggifte får dels vid en eventuell äktenskapsskillnad, dels vid tillämpning av svenska regler om arvsrätt (yrkande 3). I motion 2017/18:2259 av (M) i denna del föreslås ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt bör återkomma med ett lagförslag som innebär att utländska polygama äktenskap inte ska kunna erkännas i . Svensk familjerättslig lagstiftning bygger på det monogama äktenskapet. Enligt 1 kap. 1 § blir de två som ingår äktenskap med varandra makar. Ett förbud mot tvegifte har tagits in i 2 kap. 4 § , där det föreskrivs att den som är gift eller partner i ett registrerat äktenskap inte får ingå nytt äktenskap. Ett bestående äktenskap är ett äktenskapshinder som det inte kan ges dispens ifrån. Om någon trots förbudet har ingått flera äktenskap, har var och en av parterna enligt 5 kap. 5 § rätt till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid. Även allmän åklagare kan i sådana fall föra talan om äktenskapsskillnad. Tvegifte är kriminaliserat enligt 7 kap. 1 § . Lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap, förkortad IÄL, reglerar under vilka förutsätt-ningar ett äktenskap som ingåtts utomlands ska erkännas som giltigt i . Enligt 1 kap. 7 § IÄL anses ett äktenskap som ingåtts utom riket enligt främ-mande lag giltigt till formen och erkänns därmed, om det är giltigt i den stat där det ingicks. Ett äktenskap som ingåtts utom riket anses också giltigt till formen, om det är giltigt i den eller de stater där makarna var medborgare eller hade hemvist. I 1 kap. 8 a § IÄL finns en vägransregel med vissa undantag från vad som anges ovan. Enligt denna gäller bl.a. att ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag inte erkänns i , om det för äktenskapets ingående skulle ha funnits hinder mot det enligt svensk lag och minst en av parterna då var svensk medborgare eller hade hemvist i . Vägransregeln gäller inte om det finns synnerliga skäl att erkänna äktenskapet. När det gäller vägransregelns krav på anknytning till har det ansetts att det skulle vara alltför långtgående med en regel som träffar ett äktenskap som ingåtts i enlighet med andra normer än svenska och när det inte fanns skäl för parterna att ta de svenska normerna i beräkning (se prop. 2013/14:208 s. 28 med där gjord hänvisning). Vidare anges i 7 kap. 4 § IÄL att bestämmelser i främmande lag eller beslut som meddelats av en myndighet i en främmande stat inte får tillämpas, om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för rättsordningen här i riket (s.k. ordre public). I proposition 2003/04:48 Åtgärder mot barnäktenskap och tvångsäktenskap konstaterade regeringen (s. 25) att vad som tillhör grunderna för rättsordningen inte är närmare uttalat i lagregeln, men att det följer av sakens natur att det ska röra sig om värderingar i principiella frågor av större vikt. I kravet på uppenbarhet ligger också att den konstaterade avvikelsen ska vara av väsentlig art. Dessa förutsättningar medför enligt regeringen att tilllämpningen av ordre public-förbehållet är restriktiv. Ordre public-förbehållet har, tillade regeringen, som funktion att i det enskilda fallet erbjuda en möjlighet att avböja en rättstillämpning som skulle komma i konflikt med grundläggande värderingar inom den egna rättsordningen. Bedömningen är avsedd att ta sikte på resultatet av en viss konkret tillämpning. beslutade , på utskottets förslag, om ett tillkännagivande om att regeringen bör analysera vad som ligger bakom att så många som ca 300 personer är registrerade i folkbokföringen som gifta med fler än en person och överväga om det finns behov av förtydliganden i lagstiftningen i syfte att säkerställa att polygama äktenskap inte erkänns i (bet. 2016/17:CU10, rskr. 2016/17:189). Utskottet anförde bl.a. följande skäl för tillkännagivandet: Polygami är inte tillåtet i , och det är även kriminaliserat. I andra länder kan polygami vara tillåtet, och i lagen om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap finns bestämmelser om under vilka förutsättningar ett äktenskap som ingåtts utomlands ska erkännas som giltigt i . I den lagen finns också den generellt gällande begränsningen vid tillämpning av utländsk lag, svensk ordre public. Det innebär att en bestämmelse i främmande lag eller ett beslut som meddelats av en myndighet i ett främmande land inte får tillämpas om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen. Enligt uppgift från är ca 300 personer registrerade i folkbokföringen som gifta med fler än en person. I vissa fall torde det handla om s.k. falska bigamister. Det kan t.ex. röra sig om fall där en person som har varit gift tidigare inte kan visa att äktenskapet är upplöst eller att den före detta maken är avliden. I sammanhanget vill utskottet framhålla att en registrering av i folkbokföringen föregås av en ganska summarisk prövning och att uppgifterna i folkbokföringen inte är bindande för hur en erkännandefråga senare kan komma att bedömas av domstolar eller andra myndigheter. Enligt utskottets mening är det oroande att så många som 300 personer är registrerade i folkbokföringen som gifta med fler än en person. Regeringen bör därför ta initiativ i syfte att analysera vad som ligger bakom det höga antalet. Regeringen bör även överväga om det finns behov av förtydliganden i lagstiftningen i syfte att säkerställa att polygama äktenskap inte erkänns i . Regeringens uppdrag till m.m. Regeringen beslutade att ge i uppdrag att, med bistånd av och , sammanställa och analysera statistik och viss övrig information i folkbokföringsärenden om personer som är gifta med fler än en person. I uppdraget ingick också att analysera och redovisa om det i ärenden om registrering av äktenskap där någon av parterna är gift med fler än en person finns några särskilda tolkningsproblem eller andra tillämpningssvårigheter. redovisade sitt uppdrag i promemorian Månggifte i folkbokföringsregistret (dnr 204 402 092 – 17/113). I promemorian anförs att hanterar frågor om registrering av äktenskap i samband med att någon flyttar till . I enlighet med den tolkning som gör av rättsläget på området registreras utländska polygama äktenskap, om de är giltiga i det land där de ingicks och makarna helt saknade anknytning till vid äktenskapets ingående. Det bedöms mot den bakgrunden inte finnas några särskilda tolknings- eller tillämpningsproblem. har efter en granskning av uppgifterna i folkbokföringsdatabasen kunnat konstatera att det finns 169 registrerade personer, varav 152 är folkbokförda i , som rent faktiskt har mer än en make. Av dessa är det 38 personer som både är folkbokförda i och har minst två folkbokförda makar här. föreslår med anledning av sin genomgång bl.a. att en utredning ges i uppdrag att se över en skärpning av regleringen om erkännande av utländska polygama äktenskap för att åstadkomma en harmonisering med vad som gäller för rent inhemska situationer. Migrationsminister och biträdande justitieminister hänvisade i sitt frågesvar om åtgärder för att hantera frågan om månggifte (fr. 2017/18:452) till det ovan redovisade uppdraget till . Hon förklarade att regeringen, efter det att resultatet av uppdraget har redovisats, kommer att överväga ytterligare åtgärder eller förändringar i lagstiftningen, med jämställdheten som en självklar utgångspunkt. Statsrådet uttalade i ett efterföljande frågesvar att det som kommit fram till är problematiskt, inte minst ur ett jämställdhetsperspektiv. Hon förklarade att regeringen kommer att låta en utredning se över hur man kan hindra att utländska månggiften erkänns i . Regeringen avser att återkomma med besked om de närmare formerna för utredningen och när den kan påbörja uppdraget (fr. 2017/18:701, 729 och 730). beslutade , på utskottets förslag, om ett tillkännagivande om att regeringen bör analysera vad som ligger bakom att så många som ca 300 personer är registrerade i folkbokföringen som gifta med fler än en person och överväga om det finns behov av förtydliganden i lagstiftningen i syfte att säkerställa att polygama äktenskap inte erkänns i . Regeringen beslutade att vidta åtgärder med anledning av tillkännagivande. Regeringen gav då i uppdrag att, med bistånd av och , sammanställa och analysera statistik och viss övrig information i folkbokföringsärenden om personer som är gifta med fler än en person. I uppdraget ingick också att analysera och redovisa om det i ärenden om registrering av äktenskap där någon av parterna är gift med fler än en person finns några särskilda tolkningsproblem eller andra tillämpningssvårigheter. redovisade sitt uppdrag i promemorian Månggifte i folkbokföringsregistret. I promemorian anförs att hanterar frågor om registrering av äktenskap i samband med att någon flyttar till . I enlighet med den tolkning som gör av rättsläget på området registreras utländska polygama äktenskap, om de är giltiga i det land där de ingicks och makarna helt saknade anknytning till vid äktenskapets ingående. Det bedöms mot den bakgrunden inte finnas några särskilda tolknings- eller tillämpningsproblem. Enligt granskning finns det 169 registrerade personer, varav 152 är folkbokförda i , som rent faktiskt har mer än en make. Utskottet konstaterar att rådande praxis innebär att utländska polygama äktenskap registreras i folkbokföringen och därmed åtminstone i det sammanhanget erkänns som giltiga här, om äktenskapet är giltigt i det land där det ingicks och makarna helt saknade anknytning till vid äktenskapets ingående. Det finns till följd av detta 169 registrerade personer, varav 152 är folkbokförda i , som rent faktiskt har mer än en make. Migrationsminister och biträdande justitieminister förklarade i sitt frågesvar att regeringen kommer att låta en utredning se över hur man kan hindra att utländska månggiften erkänns i och att regeringen kommer att återkomma i fråga om de närmare formerna för utredningen och när den kan påbörja sitt uppdrag. Utskottet kan konstatera att det nu har gått gjorde sitt tillkännagivande till regeringen utan att någon utredning har fått i uppdrag att överväga behov av förtydliganden i lagstiftningen för att säkerställa att polygama äktenskap inte erkänns i . Ansvarigt statsråd har visserligen aviserat att en utredning kommer att tillsättas, men inte lämnat några uppgifter om vare sig tidpunkten eller de närmare formerna för detta. Polygami är inte tillåtet i , och det är även kriminaliserat. Enligt utskottet är det angeläget att utländska polygama äktenskap inte ska kunna erkännas i . Regeringen bör därför möjligt ge en utredning i uppdrag att se över lagstiftningen i syfte att säkerställa att sådana äktenskap inte erkänns här. Uppdraget bör, om möjligt, lämpligen ges i form av ett tilläggsdirektiv till Utredningen om starkare skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv (Ju 2017:06), som enligt nuvarande direktiv ska slutredovisa sitt uppdrag . Det som utskottet nu har anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Detta innebär bifall till kommittémotion 2017/18:3589 (L) yrkande 2 och delvis bifall till motion 2017/18:2259 (M) i denna del. Övriga motionsyrkanden bör avslås. Villkoren för borgerliga vigselförrättare Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om villkoren för borgerliga vigselförrättare. I motion 2017/18:677 av (S) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör överväga att se över ersättningsnivån för vigselförrättare som förordnas av . Enligt motionären är ersättningen för lågt satt, även med beaktande av att det rör sig om ett hedersuppdrag. Ett motsvarande förslag läggs fram i motion 2017/18:2658 av (S). I motion 2017/18:949 av (C) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att se över villkoren för vigselförrättare som förordnas av i fråga om bl.a. arbetsmiljö och ersättning. Enligt motionären bör vigselförrättarna bl.a. kunna erbjudas mer stöd och utbildning samt hjälp med administrationen kring vigslarna. I motion 2017/18:2393 av (MP) föreslås ett tillkännagivande till regeringen om att se över hur fler vigselförrättare ska kunna förordnas för att kunna tillmötesgå olika typer av önskemål på ceremonin från blivande makar (yrkande 1). Enligt motionären har länsstyrelserna olika praxis för hur många vigselförrättare som förordnas. Motionären föreslår även ett tillkännagivande om att regeringen bör överväga en förhöjd ersättning till vigselförrättare som behöver lägga minst på att ta sig till ceremonin (yrkande 2). Bestämmelser om vigselförrättare finns i 4 kap. . En särskilt förordnad vigselförrättare utses enligt 3 § första stycket 2 av . Innan någon förordnas som vigselförrättare ska enligt 4 § pröva att han eller hon har de kunskaper och kvalifikationer i övrigt som behövs för uppdraget. Förordnandet ska gälla för , om det inte har begränsats att gälla till en angiven dag. Förordnandet kan återkallas vid t.ex. misskötsamhet. I de krav som uppställs på en vigselförrättare anses ligga att han eller hon måste vara beredd att viga såväl personer med olika kön som personer med samma kön (se bet. 2008/09:CU19 s. 28). Kravet på kunskaper innebär att vigselförrättaren ska ha sådana kunskaper att regler om vigsel och därmed sammanhängande åtgärder kommer att följas. Kravet på kvalifikationer i övrigt innebär i sin tur att en vigselförrättare ska ha ett gott omdöme och åtnjuta allmänt förtroende samt ha den erfarenhet som krävs för att kunna fullgöra uppdraget på bästa sätt. Vederbörande ska också vara väl medveten om vigselns betydelse och det ansvar som är förenat med uppdraget. (Se prop. 2008/09:80 s. förordnar vanligtvis borgerliga vigselförrättare på förslag av kommunen och med utgångspunkt i kommunens behov. I de fall där någon ansöker om förordnande direkt till remitteras normalt ansökan till kommunen för prövning av om sökanden har de kunskaper och kvalifikationer i övrigt som behövs för uppdraget. godtar oftast kommunens bedömningar, men varje blivande vigselförrättare får göra ett kunskapstest. Ett tidsbegränsat förordnande bör gälla , och när förtroendevalda i kommunerna utses till vigselförrättare är det naturligt att förordnandet gäller för en mandatperiod. Ett förordnande av att vara vigselförrättare kan även begränsas att gälla till en angiven dag, med vilket får förstås ett enstaka tillfälle. (Se bet. 2008/09:CU19 s. I förordningen (2009:263) om vigsel som förrättas av särskilt förordnad vigselförrättare finns vissa kompletterande bestämmelser. Enligt 3 § i förordningen bestäms tid och plats för vigsel av vigselförrättaren efter samråd med paret. En vigselförrättare har enligt 8 och 9 §§ rätt till ersättning av allmänna medel med för varje vigsel som han eller hon har förrättat. Om vigselförrättaren har förrättat mer än en vigsel, är ersättningen för varje vigsel utöver den första. Om vigselförrättaren har haft direkta kostnader i samband med vigseln, t.ex. för resa, kan han eller hon efter överenskommelse med brudparet få ersättning för dessa. Det finns inte heller något hinder mot att brudparet anlitar någon annan person eller ett företag för att bistå med arrangemanget runt vigseln. Utskottet behandlade förslag om en översyn av ersättningen till vigselförrättare i betänkande 2013/14:CU19. Utskottet var då inte berett att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionsyrkandena, och de avstyrktes därför. följde utskottets förslag. Utskottet är inte berett att föreslå något initiativ från sida med anledning av det som anförs i motionerna. Motionsyrkandena bör därför avslås. Rätt för borgerliga vigselförrättare att förrätta vigslar i främmande stater Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om rätt för borgerliga vigselförrättare att förrätta vigslar i främmande stater. Utskottet hänvisar till befintlig reglering på området och tidigare ställningstagande. I motion 2017/18:1045 av och (båda M) föreslås tillkännagivanden om att regeringen bör se över lagstiftningen för att dels möjliggöra för borgerliga vigselförrättare att få sitt förordnande prövat i våra grannländer (yrkande 1), dels ge borgerliga vigselförrättare möjlighet att vara vigselförrättare för svenska brudpar i våra grannländer (yrkande 2). Enligt 1 kap. 5 § lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap kan regeringen bestämma att en diplo-matisk eller konsulär tjänst eller en befattning som präst ska vara förenad med behörighet att i en främmande stat förrätta vigsel enligt svensk lag. Regeringen kan även genom ett särskilt förordnande ge en lämplig person sådan behörig-het. Utskottet behandlade motsvarande motionsyrkanden i betänkande 2016/17:CU10. Utskottet ansåg då, med hänvisning till den reglering som finns på området, att det inte fanns skäl att föreslå något initiativ från . Motionsyrkandena avstyrktes därför. följde utskottets förslag. Utskottet står fast vid sitt ställningstagande att det mot bakgrund av befintlig reglering på området inte finns skäl att föreslå något initiativ från . Motionsyrkandena bör därför avslås. Automatisk vigselrätt för riksdagsledamöter Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om automatisk vigselrätt för riksdagsledamöter. I motion 2017/18:3838 föreslår (M) ett tillkännagivande till regeringen om att överväga om riksdagsledamöter bör få automatisk vigselrätt som följer direkt med uppdraget som riksdagsledamot. För vad som gäller i fråga om förordnande av vigselförrättare utanför trossamfund hänvisas till bakgrundsbeskrivningen i ovanstående avsnitt Villkoren för borgerliga vigselförrättare. Utskottet anser inte att det finns skäl att föreslå någon åtgärd från med anledning av motionen. Motionsyrkandet bör därför avslås. Formerna för ingående av äktenskap Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om formerna för ingående av äktenskap. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. I motion 2017/18:224 föreslår m.fl. (L) ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som innebär att ändras på så sätt att äktenskap enbart kan ingås i civil ordning. Motionärerna menar att det bör dras en skarp skiljelinje mellan offentlig respektive religiös verksamhet och att den myndighetsutövning som en vigsel innebär ska utföras av offentliga organ, inte av enskilda trossamfund. Den nuvarande ordningen med valfrihet mellan vigsel inom trossamfund och borgerlig vigsel har funnits i . Båda vigsel-formerna är vanligt förekommande, även om antalet äktenskap som ingås genom vigsel inom trossamfund är högre än antalet som ingås i borgerlig ord-ning. I 4 kap. 3 § anges att behörig att vara vigselförrättare är dels en sådan präst eller annan befattningshavare i ett trossamfund som har förordnande enligt lagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom trossamfund, dels den som har förordnat. Motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2016/17:CU10. Utskottet hänvisade då till sitt ställningstagande i betänkande 2013/14:CU19. Utskottet fann där inte skäl att frångå sitt tidigare ställningstagande i samband med behandlingen av proposition 2008/09:80 Äktenskapsfrågor (bet. 2008/09:CU19). I det lagstiftningsärendet instämde utskottet i regeringens bedömning att det inte fanns skäl att lägga fram något förslag i denna fråga. Motionsyrkandet avstyrktes därför. följde utskottets förslag. Utskottet har inte någon annan uppfattning än den som tidigare gett uttryck för, och därför bör motionsyrkandet avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om betänketid vid äktenskaps-skillnad. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 5 (M). I kommittémotion 2017/18:3217 av m.fl. (M) yrkande 9 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som innebär att fler situationer ska undantas från kravet på betänketid än . Motionärerna föreslår avskaffad betänketid när den ena maken begär äktenskapsskillnad och det inte finns barn med i bilden. Bestämmelser om äktenskapsskillnad finns i 5 kap. . Äktenskapsskillnad ska i vissa fall föregås av en betänketid (1 och 2 §§). Vid en gemensam ansökan om äktenskapsskillnad ska betänketid löpa, om båda makarna begär det eller om någon av dem varaktigt bor tillsammans med ett eget barn som står under den makens vårdnad. Betänketid ska också löpa om bara en av makarna vill att äktenskapet ska upp-lösas. Om makarna lever åtskilda , har dock var och en av dem rätt till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid (4 §). Betänketiden inleds när makarna gemensamt ansöker om äktenskapsskillnad eller när den ena makens yrkande om äktenskapsskillnad delges den andra maken. När betänketiden löpt ska dom på äktenskapsskillnad meddelas, om någon av makarna då framställer ett särskilt yrkande om det. Om ett sådant yrkande inte har framställts från betänketidens början, har frågan om äktenskapsskillnad fallit (3 §). Liknande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2016/17:CU10. Utskottet ansåg då, liksom tidigare, att bestämmelserna om betänketid är väl avvägda och var därför inte berett att föreslå ett avskaffande av betänketiden. Riks-dagen följde utskottets förslag. Utskottet har inte någon annan uppfattning än den som tidigare gett uttryck för, och därför bör motionsyrkandet avslås. Giftorättens omfattning vid bodelning Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om giftorättens omfattning vid bodelning. Jämför reservation 6 (L).