bet · H501SoU25 · 2018-06-07 00:00:00 — Vi är skyldiga att leva upp till det vi åtar oss när vi skriver under internationella konventioner. Detta gäller även . Det gjordes initialt, när vi undertecknade konventionen, ett ganska gediget arbete för att säkerställa att svensk lag då kunde anses leva upp till de åtaganden som vi skrev under på. Det är ju så man gör, och så uppfattades det. Men att man då fann att befintlig lag i levde upp till konventionens krav verkar ändå inte ha hjälpt. har nämligen kritiserats ett flertal gånger för att vi trots detta i praktiken inte lever upp till konventionens alla mål. anser exempelvis att behöver bli bättre för att leva upp till bestämmelser. Man har listat följande rekommendationer, som är och, tror jag, de senaste: att ska bli svensk lag att får mandat att utreda individuella klagomål från barn att alla barn i skyddas mot diskriminering att utreda barnets bästa i asylärenden och socialtjänstutredningar att förbjuda isolering av barn på institution att se till att anmälningsplikten fungerar när barn far illa att stärka skyddet för barn mot sexuell exploatering att undersöka orsakerna till barnfattigdom att ändra utlänningslagen så att barn hörs i asylprocessen att garantera att inget barn i samhällsvård utvisas tillsammans med föräldrar som barnet behöver skyddas från att införa obligatoriska barnkonsekvensanalyser i alla beslut och processer som rör barn, till exempel i samband med lagstiftning, budgetfrågor och internationellt bistånd att ratificera tredje tilläggsprotokollet till om individuell klagorätt. När man läser denna lista ser man att vi har väldigt mycket kvar att göra, eller hur? Vi är ganska många som tycker att det är rätt pinsamt att inte har kommit längre när det gäller att ska få fullt genomslag. Detta har i sin tur lett till att många har skrivit motioner här i om att ska inkorporeras, det vill säga i sin helhet tas in som lag i den svenska lagstiftningen. Jag har själv sedan jag kom in i motionerat om detta, och jag vet att nuvarande språkrör, , gjorde det före mig. Jag har inte varit ensam om att göra detta. Vissa år har det varit många, från flera olika partier, som har skrivit motioner om en inkorporering av i svensk lag, men det har funnits ett stort motstånd mot förslaget. Efter voteringen hoppas jag kunna pricka av även den här frågan på min lista över förslag som jag som riksdagsledamot har drivit och som har förverkligats. Det är självklart extra tillfredsställande en sådan här gång, när motståndet har varit så stort, särskilt från dem som jag anser borde ha stått främst på barrikaderna för barnens bästa, nämligen domstolarna. Rättsväsendet har faktiskt haft på sig att genom tolkning enligt , vilket vore det självklara, förskjuta svensk rättspraxis i konventionens riktning. Jag har dock hört att det är många inom jurist- och domstolsväsendet som anser att domstolarna snarare har bromsat en sådan utveckling än bidragit till den. Jag har inte lyckats få någon förklaring till varför. Som påpekas i regeringens förslag innebär detta steg inte att arbetet är avklarat. Det återstår en hel del för att nå de ambitioner som innebär. måste troligen under ett stort antal år framåt arbeta med att transformera lagar som berörs av konventionen för att vi ska nå fram. Men det stora arbetet, fru talman, är naturligtvis att se till att får genomslag i det praktiska arbetet ute hos alla myndigheter och verksamheter som berörs: i vården, hos företagen, i skolorna och så vidare. I den bästa av världar ska ju inte ett barn behöva gå till en domstol för att bli hörd och få sina rättigheter beaktade. Sedan är det klart att om vi politiker menar allvar med att besluta för barnets bästa kanske det viktigaste långsiktiga arbetet handlar om att se till att bevara den biologiska mångfalden och att bromsa in den pågående klimatförändringen, så att det vi lämnar efter oss är en värld som det är möjligt för kommande generationer - våra barn och barnbarn - att leva med. Ett annat viktigt område där det tyvärr också går åt fel håll när det gäller barnens framtid är den ökande kommersialiseringen av grundläggande samhällsfunktioner. Barn är från början väldigt sköra och lättpåverkade varelser, som behöver stöd och trygghet för att utveckla den naturliga känsla för omtanke och gemenskap som utgör grunden för att vi som art har lyckats så väl. När barn tidigt möts av ett klassamhälle som slår ut, där man tidigt mäts och värderas, där konkurrens gallrar tidigt och där även ett barn ser att jämnåriga ges väldigt olika förutsättningar, riskerar vi att våra barn tappar en del av det som är unikt för oss demokratiska människor. De parlament runt om i världen som menar allvar med att på riktigt leva efter FN:s konvention om mänskliga rättigheter och FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionshinder och att leva upp till måste göra mycket mer än att lagstifta. Då krävs det ett betydligt bredare samhällskontrakt mellan medborgarna och det demokratiskt styrda samhället. Men detta, fru talman, är ett betydligt svårare ämne och en mycket tuffare debatt än dagens. Att vi kommer att besluta att i sin helhet blir svensk lagtext är ett väldigt viktigt steg i en lång process för att säkerställa trygghet och rättssäkerhet för våra barn. Det steget ska vi vara stolta över att vi som är valda får vara med och ta ansvar för . Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. Äntligen är det för riksdag, för 349 ledamöter i lagstiftande församling, att debattera och också besluta om att göra till svensk lag. Det är ett stort steg för alla barn, barnrättsorganisationer och engagerade företrädare i det politiska . Jag tänker inte använda denna stund för partipolitiska analyser av vem som driver vilken barnpolitik, även om det är kvar till valet. Det gör jag inte framför allt därför att debatten kommer att fortgå. Det finns inte ett enkelt svar. Med som lag är vi inte överens om allting, utan vi kommer att fortsätta att ha debatter och diskussioner om bland annat sakpolitiken och möjligheten att se ett barnperspektiv. Jag vill i stället tacka alla er som har bidragit till att vi står och sitter här . Jag vill inte minst tacka de företrädare och de partier i barnnätverk som har stått upp för barnen och som inte låter vare sig blockpolitik eller partipolitik hindra en utveckling där vi gemensamt stärker barns rättigheter. Tack för att ni alla gör det ni tror på och för att ni, liksom regeringen, tror på politikens möjligheter att förändra! Det behöver vi alla i den tid vi lever i. Det behöver barnen nu och . Politik är som bekant att vilja, men också att våga - våga ledas av en övertygelse, i detta fall om att barn har rättigheter, alldeles egna sådana. Barn har rätt att bli lyssnade på och respekterade och att få sina åsikter och perspektiv beaktade. var då pådrivande och ett av de första länderna i världen att skriva under konventionen. Dåvarande statsministern har berättat att det var engagemang som gjorde att han intresserade sig så mycket för . Intresset och övertygelsen om barns rättigheter har han burit med sig . Faktum är att han också deltog när vi samlade viktiga samhällsaktörer efter att propositionen hade lagts fram. Med sin erfarenhet och kunskap om både svensk och internationell politik gladdes han tillsammans med många andra över att blir lag och underströk betydelsen av en stark och tydlig politisk ambition. Den ratificerade konventionen 1990, och även andra partier hejade på. har nästan alla stater runt om i världen ratificerat - 196 stater. Det har gått snart gått tog detta viktiga steg. Vi har gjort utvärderingar av hur fungerar i . gjorde en kartläggning av hur tillämpningen av lagstiftningen överensstämmer med . Utredningen konstaterade att inte har fått tillräckligt genomslag i rättstillämpningen och att det finns tydliga brister i förhållande till barnets rättigheter enligt konventionen. Det räcker inte för oss som vill sätta barnens bästa i främsta rummet. Då måste vi göra mer. Vi måste göra som många andra länder, till exempel . Att inkorporera och göra den till svensk lag innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av . Det gäller vid bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. Genom att ges ställning som svensk lag, i kombination med kunskapshöjande insatser riktade till myndigheter och kommuner, bedömer vi att ett barnrättsbaserat synsätt kommer att få genomslag i praktiken. Jag vill understryka formuleringen "barnrättsbaserat synsätt". Det är den största vinsten med detta. Det ska vara ett barnrättsbaserat synsätt genomgående - i myndigheter och hos kommuner, landsting och beslutsfattare. En inkorporering av är ett förtydligande av att mänskliga rättigheter även gäller barn och att de rättigheter som finns ska beaktas. Det får inte råda någon som helst tvekan om att mänskliga rättigheter även gäller barn. Det måste vara självklart att barn får uttrycka sina åsikter i situationer som rör dem, precis som vuxna får. Barn måste behandlas som bärare av rättigheter. Barn är mer beroende av oss vuxna och också mer sårbara. Det påverkar barns möjligheter att själva tillvarata sina rättigheter. Därför är det så viktigt att vi genom att göra till lag synliggör barnets rättigheter och därmed också tydliggör barnets roll som rättssubjekt med egna specifika rättigheter. Barnet måste vara i fokus i de situationer som gäller barnet. En inkorporering ger konventionen högre status och ger allvar och tyngd till barnets rättigheter. Som barnminister är det mitt mål att ska vara ett av världens bästa länder att vara barn i och att växa upp i. Därför måste barns rättigheter få ännu tydligare genomslag i lagstiftningen. Därför har regeringen förutom propositionen om inkorporeringen också tagit initiativ till att ta fram en vägledning som kan utgöra ett stöd vid tolkning och tillämpning av . Vägledningen syftar till att underlätta för olika aktörer, bland annat vid rättstillämpning, genom att redogöra för hur man metodmässigt kan gå till väga när man tolkar och tillämpar en internationell konvention som parallellt med svensk lagstiftning. Vägledningen ska säkerställa att barnets rättigheter tas till vara i rättstillämpningen. Konventionen ska gälla parallellt med svensk lagstiftning. Det är den väsentliga skillnaden när vi inkorporerar . Precis som när ratificerade står nu flera partier bakom att göra konventionen till svensk lag. Jag välkomnar återigen samsynen och förmågan att se att vi gör detta för att sätta barnens rättigheter främst. Låt mig också understryka hur betydelsefulla barnrättsorganisationer har varit i processen och hur viktiga de kommer att vara framöver. De har gjort ett otroligt arbete, men mycket arbete återstår. En inkorporering av konventionen i svensk lag är ett stort och viktigt steg, men arbetet fortsätter. riksdag är demokratins hjärta. För dem i vårt land som är barn vill jag visa att det finns en regering och riksdagsledamöter som är vuxna och som är beredda att stå på barnens sida. När det finns svaga, utsatta eller oskyddade barn måste samhället stå starkt. Därför har jag och regeringen lagt fram förslaget om att göra till svensk lag. Vi möts igen, statsrådet och jag. Senaste gången vi stod här var . Då möttes vi i en interpellationsdebatt som jag hade tagit initiativ till och som gällde just inkorporeringen av . Det finns inga enkla svar, sa statsrådet i talarstolen. Nej, men man behöver kanske inte heller komplicera saker och ting. Precis som i min interpellationsdebatt med statsrådet anser jag fortfarande att regeringens ställningstagande är något märkligt. Regeringen föreslår alltså att kafalah ska ges rättslig betydelse i trots att man inte vill att kafalah ska tillämpas. Jag citerar statsrådet från protokoll : "Vi kommer inte att införa några nya placeringsformer, . Du känner mycket väl till detta." inför man , genom det beslut som statsrådet har prisat här i talarstolen, kafalah i svensk rätt. Man lämnar över makten till domstolarna. Hur ska regeringen och statsrådet garantera att domstolarna inte tillämpar den lagstiftning som regeringen har infört? Det tycker jag att vi har rätt att få ett svar på här i kammaren . Jag trodde möjligen att efter de veckor som gått skulle ha något mer argument i en debatt om att göra till svensk lag. Det handlar om att stärka barns rättigheter på bredden. Vi talar om 54 artiklar. har inte hakat upp sig på en enskild artikel. Han hakar inte upp sig på första punkten, som talar om vilken rättigheten är, och inte heller andra punkten, som talar om hur rättigheten ska införlivas, alltså genom att man anpassar svensk lagstiftning. Det han hakar upp sig på är den tredje underpunkten, som exemplifierar vilka omvårdnadsformer som kan finnas. Ingen enda remissinstans har ens nämnt risken för att vi skulle få kafalah i . Det kanske kan vara vettigt att berätta vad det är, för det kanske inte är känt för alla. Det är en form av omvårdnad i länder som har islamisk lag. Där accepterar man inte adoption, utan man har en egen form som är ett slags blandning av fosterhem och familjehem. Ingen remissinstans har påtalat risken för att detta skulle kunna bli del av svensk lag. I stället är det de 54 artiklarna som uttrycker rättigheter som blir svensk lag. Hur vi sedan gör detta ska fortsätta att transformeras i den svenska lagstiftningen. Men påstå inte att vi genom exemplifiering av omvårdnadsformer skulle införa en ny placeringsform! Jag hade faktiskt väntat mig mer av , som är ett stort parti, och inte minst av . Kan det verkligen vara möjligt att riksdagsledamoten inte förstår hur en konvention är uppbyggd? Eller förstår han möjligen inte hur vi stiftar lag i ? Statsrådet har ett väldigt högt tonläge i debatten . Det hade jag nog inte haft i hennes ställe. Det är inte bara artikel 20 som är ett problem. Jag kan ta upp en annan artikel och höra om statsrådet har bättre svar på den. Det är artikel 16. Där stadgas att inget barn får utsättas för angrepp på sin heder. Är "heder" ett begrepp som vi vill ha definierat i svensk lagstiftning med tanke på alla debatter och diskussioner vi har haft om hedersvåld och hederskultur? Vi har inte det begreppet i svensk lagtext . Det är ett exempel på ett begrepp som skulle behöva förtydligas för att myndigheter och domstolar ska förstå hur det ska tolkas. Kommer det då att bli något förtydligande? artiklar kommer att föras in som lagtext rakt av, utan något förtydligande. Vad har statsrådet att säga om det? Låt mig säga en sak till. Jag var som statsråd motståndare till att inkorporera i svensk lagstiftning och höll emot efter bästa förmåga. Det gjorde jag bland annat för att jag lyssnade på de kloka juristerna på . De sa till mig att är en alldeles utmärkt stomme när man ska ta fram en ny lag. Då ska man jämföra med och garantera att den nya lagstiftningen tar fasta på barns rättigheter. Att däremot använda den när man ska döma - vid avkunnande av domar - eller motsvarande är fullständigt meningslöst, eftersom den är alldeles för otydlig för att den ska kunna användas. Det sa en klok och kunnig jurist till mig. Jag har haft hennes ord i huvudet och i alla de diskussioner som jag har haft om denna fråga när jag var statsråd och fick frågan om jag tyckte att skulle införas i svensk lagtext. Jag svarade nej på den frågan. Jag ser inte detta som en framgång , statsrådet. Jag delar inte din och regeringens uppfattning på denna punkt. Det gör inte heller mitt parti eller . Vi hade hellre sett att man hade använt sig av grundlagen på det sätt som vi har föreslagit i vår reservation. gjorde regering till svensk lag, väl medveten om att ordet kafalah fanns nämnt även där. Samma justitiedepartement som hänvisar till är helt oförstående inför skillnaden mellan dem. Tvärtom är det så att ordet kafalah omnämns på samma sätt. Inga konsekvenser angavs då. Inga konsekvenser finns heller framöver. Det finns inte heller konsekvenser från andra länder som har inkorporerat i lag. Jag konstaterar att barnengagemanget kanske inte riktigt sprudlar om riksdagsledamoten. Det är mycket fiskande i grumligt vatten. Det räcker inte att det enda exempel som dyker upp och som man har försökt spinna med i sociala medier är kafalah, utan nästa exempel blir förstås heder. Jag kan bara konstatera att barnrättsorganisationer på längden och tvären är oerhört engagerade i detta. De ser liksom regeringen och mig behovet och den framgång som det kommer att bli när blir svensk lag. Jag vet inte om tycker att det känns rätt eller inte att stå på samma sida som , , Röda Korset, Unga örnar och , bara för att nämna några. Jag står i alla fall tryggt på samma sida som de gör. Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.)