bet · H501FiU22 · 2018-03-14 00:00:00 — Ett alternativ till bolånetaket vore enligt motionären ett obligatoriskt amorteringskrav vid större bostadslån. (M) anser i motion 2017/18:1201 att en för de svenska hushållens skulder bör tillsättas. Syftet ska vara att få en samlad bild över situationen, följa upp riskutvecklingen, fokusera på orsakerna till överskuldsättning och föreslå åtgärder för dess hantering. m.fl. (KD) tar i kommittémotion 2017/18:3652 yrkande 47 upp frågan om hur effekten av bolånetaket kan hanteras för ägarlägenheter. Ägarlägenheter missgynnas enligt motionärerna i förhållande till bostadsrätter där en stor del av bostadens skuld administreras genom föreningen. En avsevärt större totalskuldsättning accepteras för en bostadsrättsinnehavare än för en innehavare av en ägarlägenhet. Detta missförhållande behöver rättas till så att de båda boendeformerna får rättvisa villkor, anser motionärerna. och (båda SD) vill enligt motion 2017/18:77 låta utreda en begränsning av bankers möjlighet att begära borgen vid bostadslån. En sådan begränsning skulle enligt motionärerna öka bankernas incitament att förorda lån med amortering och minska incitamenten till överutlåning på bostäder. I motion 2017/18:488 anför (SD) att finansiella institut borde ges ett större ansvar för kapitalförluster i samband med nedskrivning av säkerheter för bostadslån. Om ett stort antal låntagare tvingas sälja sin bostad till underpris kan följden bli en svår lågkonjunktur som ytterligare spär på problematiken. (M) framför i motion 2017/18:2561 att banker och andra kreditinstitut borde vara skyldiga att redovisa vilka borgensåtaganden och fullmakter deras kunder har i form av en årlig engagemangsrapport. Svenskarnas belåning ökar och många privatpersoner har även borgensåtaganden som inte alltid är kända för dem själva, anför motionären. Flera av motionerna tar upp liknande frågor som utskottet behandlat tidigare, senast under föregående (bet. 2016/17:FiU22). avslog motionerna i enlighet med utskottets förslag, bl.a. med hänvisning till en kommande proposition om FI:s verktyg för makrotillsyn och att den parlamentariska riksbankskommittén har i uppdrag att utreda ansvar för finansiell stabilitet. Utskottet hänvisade också till att flera initiativ tagits för att hantera risker med hushållens skuldsättning. Ansvaret för finansiell stabilitet delas mellan regeringen, , och Ansvaret för att främja och upprätthålla finansiell stabilitet delas mellan regeringen, FI, och . Regeringen är övergripande ansvarig för utformningen av ramverket för finansiell stabilitet och är också den instans som mest uttalat har att ta till vara skattebetalarnas intresse när den finansiella stabiliteten är hotad. FI ansvarar för tillsynen av finansiella institut i . De använder bl.a. stresstester för att bedöma bankernas förmåga att klara av påfrestningar vid finansiella kriser. FI:s ansvar för makrotillsynen innebär att myndigheten ska vidta åtgärder för att motverka finansiella obalanser i syfte att stabilisera kreditmarknaden, men med beaktande av åtgärdernas effekt på den ekonomiska utvecklingen. trädde ny lagstiftning i kraft som innebär att FI ges ytterligare verktyg för makrotillsyn (prop. 2017/18:22, bet. 2017/18:FiU19, rskr. 2017/18:120). De verktyg som kan införas – i form av FI: föreskrifter – är olika slag av begränsningar av kreditgivning till hushåll och företag. Det gäller framför allt begränsningar av hur stora lån och ränteutgifter som kredittagare kan anses klara av i förhållande till sina ekonomiska förutsättningar. FI ska begära regeringens medgivande innan ytterligare verktyg för makrotillsyn införs. Ett av uppdrag är att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Det innebär att ska verka för stabilitet i det finansiella systemet och se till att det går att göra betalningar på ett säkert och effektivt sätt. Vid en finansiell kris kan tillföra likviditet i det finansiella systemet. arbetar också för att förebygga finansiella kriser, bl.a. genom kommunikation samt genom analyser och övervakning av det finansiella systemet. I den parlamentariska riksbanksutredningens uppdrag ingår att tydliggöra ansvar för finansiell stabilitet (dir. 2016:114). Uppdraget ska redovisas . Också RGK har som resolutions- respektive stödmyndighet en central roll i statens åtgärder för att värna den finansiella stabiliteten. RGK planerar hur banker i kris ska hanteras, och om resolution av en bank måste inledas ska myndigheten säkerställa att bankens kritiska verksamhet kan drivas vidare. I uppdraget som stödmyndighet ingår att ge lånegarantier och kapitaltillskott till solventa banker. RGK hanterar även insättningsgarantin och stabilitetsfonden. I Finansiella stabilitetsrådet träffas företrädare för regeringen och de tre ansvariga myndigheterna regelbundet för att diskutera frågor som rör finansiell stabilitet och hur man kan motverka finansiella obalanser. Regeringen och myndigheterna i rådet beslutar självständigt inom sina respektive ansvarsområden vilka åtgärder som ska vidtas. granskning av makrotillsynen och myndigheternas samverkan kring finansiell stabilitet har granskat makrotillsynen och myndigheternas samverkan kring finansiell stabilitet (RIR 2018:2). övergripande slutsats i rapporten är att den svenska makrotillsynen i många delar följer Europeiska systemrisknämndens (ESRB) rekommendationer, men att den har avvikande inslag som regeringen och FI bör beakta för att säkerställa att tillsynen genomförs så effektivt som möjligt. bedömer att samverkan i makrotillsynsfrågor mellan myndigheterna till stora delar fungerar bra, men att samverkan kring valet av makrotillsynsinstrument till vissa delar präglas av begränsningar. Det saknas, inom ramen för Finansiella stabilitetsrådet, heltäckande jämförelser av effektiviteten hos olika typer av åtgärder som kan bidra till den finansiella stabiliteten. lämnar ett antal rekommendationer, bl.a. att • regeringen bör förtydliga målet för FI:s makrotillsynsuppdrag och klargöra hur FI ska väga olika mål mot varandra • regeringen bör tillhandahålla underlag för sina ställningstaganden till de makrotillsynsåtgärder som kräver dess medgivande, och således komplettera FI:s analyser med makroekonomiska och fördelningspolitiska analyser • de myndigheter som har till uppgift att bidra till den finansiella stabiliteten bör fortsätta att utveckla samarbetet kring valet av instrument, så att fler typer av åtgärder analyseras och jämförs i syfte att uppnå finansiell stabilitet på ett effektivt sätt. Regeringen ska lämna en skrivelse till med anledning av senast . Skrivelsen kommer att beredas i finansutskottet och behandlas av under nästa . Ett skärpt amorteringskrav träder i kraft fattade beslut om ett förslag till skärpt amorteringskrav. Regeringen godkände det skärpta amorteringskravet . Skärpningen innebär att nya bolånetagare med bolån som överstiger 4,5 gånger bruttoinkomsten ska amortera av skulderna utöver det befintliga amorteringskravet[8]. Syftet med regleringen är att öka de svenska hushållens motståndskraft mot makroekonomiska störningar. De nya reglerna träder i kraft . Åtgärder för att motverka överskuldsättning trädde lagändringar i kraft i syfte att stärka konsumenternas ställning och främja en välfungerande bolånemarknad (prop. 2015/16:197, bet. 2016/17:CU5, rskr. 2016/17:32). Åtgärderna ska även bidra till att minska problemen med överskuldsättning. Regelverket innebär bl.a. att konsumenten får tydligare information, bättre insyn i hur räntan bestäms och viss betänketid att överväga ett erbjudande om en bostadskredit. Det har också införts skärpta regler för rådgivning om bostadskrediter. Vidare lämnade regeringen en proposition med förslag på lagändringar som ska leda till rimligare villkor för snabblån och andra högkostnadskrediter och till att färre människor hamnar i överskuldsättning på grund av dessa lån (prop. 2017/18:72). Lagändringarna föreslås träda i kraft . Propositionen bereds i civilutskottet och ska beslutas av . Bostadsformen ägarlägenhet i förhållande till bostadsrätt Statsrådet besvarade en skriftlig fråga av riksdagsledamoten (KD) om ägarlägenheter (skriftlig fråga 2017/18:240). Frågeställaren tog bl.a. upp att mer kapital måste bindas vid nyproduktion av ägarlägenheter i jämförelse med bostadsrätter, vilket medför ett högre pris för det enskilda hushåll som köper. Statsrådet anförde bl.a. att beredningen av frågor om ägarlägenheter pågår i . Det är enligt utskottet centralt med en tydlig och funktionell ansvarsfördelning när det handlar om att främja och upprätthålla finansiell stabilitet, detta inte minst mot bakgrund av att finansiella obalanser kan leda till betydande negativa effekter för svensk ekonomi och det finansiella systemet. Ansvaret för finansiell stabilitet delas mellan regeringen och tre myndigheter, varav en av myndigheterna () ligger under . Genom Finansiella stabilitetsrådet sker numera också ett mer formaliserat samråd mellan myndigheterna, där åtgärder för att motverka uppbyggnaden av finansiella obalanser diskuteras. Även om myndigheterna har delvis olika perspektiv och tonvikt i sina bedömningar uppfattar utskottet att det finns en relativt bred samsyn kring exempelvis sårbarheter i systemet. beslutade i bred politisk samsyn om lagändringar som ger ytterligare verktyg för makrotillsyn. Detta nya regelverk är enligt utskottet ett viktigt led i att förtydliga ansvar och befogenheter inom makrotillsynen och i arbetet med att upprätthålla finansiell stabilitet. höll utskottet en öppen utfrågning om finansiell stabilitet och makrotillsyn. I den utfrågningen medverkade förutom regeringen och ansvariga myndigheter även , som granskat myndigheternas samverkan kring finansiell stabilitet. En slutsats i granskning är att myndigheternas samverkan till stora delar fungerar bra, men att det också finns vissa brister. Utskottet kommer att få anledning att återkomma till dessa frågor längre fram i samband med att regeringen lämnat sin svarsskrivelse till om granskning. Vidare vill utskottet påminna om att den parlamentariska riksbanksutredningen har i uppdrag att tydliggöra ansvar för finansiell stabilitet. Flera av motionerna tar upp problem som hänger ihop med hushållens skuldsättning. Risker med hushållens skuldsättning har återkommande lyfts fram av såväl regeringen som de ansvariga myndigheterna, men också av internationella institutioner som t.ex. (). Hushållens höga skuldsättning är en risk som kan hota den realekonomiska utvecklingen och även den finansiella stabiliteten. Utskottet kan konstatera att en rad initiativ tagits för att motverka och hantera denna typ av risker. Det handlar om bl.a. bolånetak, riskviktsgolv för bolån och amorteringskravet för nya bolån. Amorteringskravet har dessutom förstärkts ytterligare fr.o.m. . Det har också införts en rad åtgärder för att motverka överskuldsättning. Nya regler innebär bl.a. att konsumenten får tydligare information och bättre insyn i hur räntan bestäms. bereder också förslag på lagändringar som ska leda till rimligare villkor för snabblån och andra högkostnadskrediter och därigenom motverka överskuldsättning till följd av sådana lån. Utskottet anser att det är viktigt att följa upp vilka effekter exempelvis amorteringskravet får. I propositionen om ytterligare verktyg för makrotillsyn framhöll regeringen att det finns skäl att följa upp hur väl de verktyg för makrotillsyn som kan aktualiseras uppfyller sitt syfte. Utskottet anser i likhet med regeringen att en sådan uppföljning och utvärdering bör ske först när ett enskilt verktyg tillämpats att det finns ett tillräckligt bedömningsunderlag. När det gäller villkoren för ägarlägenheter kan det konstateras att det är en fråga som bereds i . Utskottet avstyrker mot den bakgrunden de här aktuella motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om kontanthantering och andra betaltjänster. I har kontanter i mycket snabb takt ersatts av elektroniska betalningar. Utskottet anser att utvecklingen i grunden är positiv, men det finns grupper i samhället som kommer i kläm. Här hänvisar utskottet främst till att den parlamentariska riksbanksutredningen ska behandla frågan om ansvaret för kontanthanteringen. Jämför reservation 4 (C), 5 (V) och 6 (KD). En rad motioner tar upp frågor som rör kontanthantering och betaltjänster i samhället. m.fl. (C) framhåller i kommittémotion 2017/18:3855 yrkande 15 att ansvaret för en fungerande kontanthantering på landsbygden bör förtydligas. Avstånden till kontantuttag, betalningsförmedling och dagskassehantering är i många delar av långa och innebär i praktiken en klyvning av landet. Det får enligt motionärerna konsekvenser för såväl entreprenörskap som jobbskapande. Enligt kommittémotion 2017/18:2941 av m.fl. (V) yrkande 11 bör bankerna åläggas att upprätthålla en viss kontanthantering. Vidare bör regeringen enligt motionärerna tillsätta en utredning för att överväga om storbankerna kan åläggas krav på att upprätthålla bankomater på landsbygden (yrkande 12). I partimotion 2017/18:3456 efterfrågar m.fl. (V) ett tydligare politiskt ansvar för att komma till rätta med kontanthanteringen. Regeringen bör enligt motionärerna införa regler som ålägger bankerna en skyldighet att tillhandahålla och ta emot kontanter (yrkande 6). Vidare bör föreningar och företag omfattas av rätten att öppna betalkonton med grundläggande funktioner (yrkande 7). I motion 2017/18:3741 yrkande 3 framhåller m.fl. (KD) vikten av god offentlig, finansiell och kommersiell service i hela landet. På små orter med högt besökstryck säsongsvis behövs enligt motionen även betalningslösningar som innefattar tillgång till kontanter, t.ex. uttagsautomater. Det är också viktigt att utveckla betalningsmöjligheter via sms eller internet för att åka med kollektivtrafiken eller betala för parkering. och (båda KD) anser i motion 2017/18:59 att det i bankers uppdrag bör ingå att kunna hantera kontanta medel. Enligt motionärerna vore det rimligt att ställa krav på bankerna att tillhandahålla minst ett bankkontor med full kontanthantering per kommun. (SD) framhåller i motion 2017/18:171 att banker och näringsidkare bör förbjudas att inte ha kontanthantering eller begränsa möjligheten för konsumenter att använda kontanter. Därutöver bör Myndigheten för samhällsskydd och beredskap och övriga ansvariga myndigheter för totalförsvaret informera om vikten av att hushåll innehar en viss summa i kontanter för att klara en situation där vitala delar av samhällets funktioner slås ut. I motion 2017/18:668 av och (båda S) anförs att kontanter som betalningsmedel är en demokratifråga. I när allt fler banktjänster digitaliseras är det viktigare än någonsin att äldre som saknar tillgång till internetbank inte utesluts från viktiga samhällsfunktioner. För att vända utvecklingen föreslår motionärerna att regeringen utreder hur rätten att använda kontanter som betalningsmedel i kan förtydligas. (S) framhåller i motion 2017/18:762 behovet av en översyn av regelverket för hanteringen av kontanter i samhället. Det är enligt motionären viktigt att övergången till ett kontantlöst samhälle får ta tid. När det blir problem och dyrare att använda kontanter drabbas bl.a. äldre och människor på landsbygden, och samhället måste därför ta ansvar för en fortsatt kontanthantering. I motion 2017/18:1018 av (M) efterfrågas en översyn av hur en fungerande kontanthantering på landsorten ska kunna åstadkommas. Motionären pekar på att exempelvis många landsbygdsföretag och föreningar har problem med att hantera växelkassor och insättning från kontant försäljning. och (båda S) efterfrågar i motion 2017/18:1090 en översyn av bankernas ansvar för kontanthantering. Utvecklingen med kontantfria banker slår särskilt hårt mot landsbygden, anför motionärerna. Enligt motion 2017/18:1358 av och (båda S) bör det skyndsamt presenteras åtgärder för att återställa den statliga styrningen vid omställningen av betalningssystemet. Staten måste börja styra omställningen av betalningssystemet från kontanter till elektroniska tjänster så att företag, föreningar och medborgare ges vettiga villkor, reella valmöjligheter och en bra service, anser motionärerna. och (båda SD) framhåller i motion 2017/18:1741 att kontanter ska vara ett giltigt betalningsmedel i hela (yrkande 1). Vidare bör enligt motionärerna kontanters roll som betalnings-medel regleras i lag (yrkande 2) och ges ett stärkt ansvar för kontanthanteringen (yrkande 3). Slutligen anser motionärerna också att bankerna ska vara skyldiga att hantera kontanter (yrkande 4). m.fl. (S) anför i motion 2017/18:1833 att bankerna drar sig undan kontanthanteringen och att detta drabbar framför allt äldre och företag inom handeln särskilt i glesbygd. Motionären vill därför se att regeringen tar initiativ i syfte att åstadkomma en fungerande kontanthantering i hela landet. I motion 2017/18:1985 av (M) framhålls att en minskad användning av kontanter och övergång till digitala betalningssystem gör samhället sårbart. Motionären anser därför att människor som lever och verkar i även framöver bör tillförsäkras möjligheten att använda sig av kontanter som ett fullvärdigt betalningsmedel. och (båda S) menar i motion 2017/18:2637 att det är uppenbart att bankerna inte lever upp till betaltjänstdirektivet och svensk lagstiftning utifrån direktivet. Lagstiftningen är ny men borde enligt motionärerna uppmärksamma regeringen på att det behövs åtgärder mot kreditinstitutens orimliga avgifter för ideella föreningar. och (båda S) framhåller i motion 2017/18:2715 vikten av att trygga tillgången till grundläggande betaltjänster också på landsbygden. Nedläggningar av lokala bankkontor innebär att kunskapen om företagens och hushållens lokala kompetens och betalningsförmåga försvinner. Därför bör banklagstiftningen enligt motionärerna ses över för att säkerställa kontant- och kreditförsörjningen i hela samhället. Också (M) lyfter i motion 2017/18:2929 fram vikten av att kontanthanteringen fungerar på landsbygden. Om inte bankerna själva tar sitt samhällsansvar bör det övervägas att bankerna enligt lag åläggs skyldighet att tillhandahålla en rimlig kontanthantering i hela landet. I motion 2017/18:2962 yrkande 8 anför m.fl. (MP) att bankerna i syfte att förenkla för privatpersoner och småföretag, ska åläggas att hantera kontanter som garanterar alla en rimlig servicenivå. (M) anser i motion 2017/18:3114 att regeringen bör beakta förslag om att lagen om betaltjänster bättre behöver tillgodose kunders behov av betaltjänster och kontanthantering. (M) efterfrågar i motion 2017/18:1401 en ordning där hela skulden syns vid betalning av kreditkortsfakturor över internet. Liknande motionsförslag har utskottet behandlat tidigare, senast under föregående (bet. 2016/17:FiU22). avslog motionerna i enlighet med utskottets förslag, med hänvisning till dels att den parlamentariska riksbanksutredningen har i uppdrag att utreda ansvaret för kontanthanteringen, dels betalkonto- respektive betaltjänstedirektivets genomförande i svensk rätt. Nuvarande ansvarsfördelning för kontanthanteringen Kontanthanteringen är ett delat ansvar mellan flera olika aktörer såsom banker och andra företag samt , länsstyrelserna och . Det är i första hand marknaden själv som tillhandahåller dessa tjänster, medan staten ska övervaka att kontanthanteringen fungerar. Enligt riksbankslagen ska svara för landets försörjning av sedlar och mynt. Hur mycket kontanter som används i samhället styrs sedan av allmänhetens efterfrågan. På finns ett kontanthanteringsråd, vilket är ett forum för att diskutera frågor om kontanthanteringen i samhället. Förutom består rådet av representanter från banker, kontantdepåbolag, värdetransportbolag, detaljhandel, fackföreningar och berörda myndigheter. Landets 21 länsstyrelser har i uppdrag att bevaka om tillgången till vissa grundläggande betaltjänster motsvarar samhällets behov och genomföra stöd- och utvecklingsinsatser för att förbättra samhällets tillgång till dessa. Statens ansvar omfattar endast de orter och den landsbygd där behoven av grundläggande betaltjänster inte tillgodoses av marknaden. i samordnar länsstyrelsernas arbete och ansvarar för att sammanställa och redovisa länsstyrelsernas insatser i en årlig rapport till regeringen. Av den rapport som lämnades framgår att tillgången till grundläggande betaltjänster bedöms ha brister i samtliga län. Problemen är inte begränsade till glesbygden utan förekommer även i vissa tätorter. Antalet länsstyrelsefinansierade betaltjänsteombud var ca 36 stycken 2017, vilket är en fördubbling jämfört med . ska behandla frågan om kontanthanteringen Den parlamentariska riksbanksutredningen har bl.a. i uppdrag att överväga dels hur ansvar för en väl fungerande kontanthantering i hela landet bör tydliggöras i lag, dels roll och ansvar för kontanttillgången i hela landet och kostnaderna för denna (dir. 2016:114). Kommittén ska lämna sitt förslag . Betalkontodirektivet och betaltjänstedirektivet i svensk rätt trädde de lagändringar i kraft som genomför betalkontodirektivet i svensk rätt (prop. 2016/17:129, bet. 2016/17:FiU33, rskr. 2016/17:237). Genom lagändringarna ges fler konsumenter rätt att öppna ett betalkonto med grundläggande funktioner, och därmed möjlighet att t.ex. betala med kort och att göra kontantuttag i uttagsautomater, i kortterminaler och hos ombud. Betalkontodirektivet ställer inte upp några krav på att kontanter ska kunna hanteras över disk, utan det är tillräckligt att uttag och insättning kan göras i automater. lämnade regeringen en proposition till med förslag till lagändringar för att genomföra det andra betaltjänstedirektivet i svensk rätt (prop. 2017/18:77). Lagändringarna syftar till att utveckla marknaden för elektroniska betalningar och skapa bättre förutsättningar för säkra och effektiva betalningar. Propositionen ska beredas i finansutskottet och behandlas av . Anpassningen till en minskad kontantanvändning och kontanthantering har gått mycket snabbt i jämfört med i de flesta andra länder. Kontanter har i stor utsträckning ersatts av olika former av elektroniska betalningar. Den ökade användningen av elektroniska betaltjänster tyder på att både kunder och handel har högt förtroende för och ser stor nytta med betaltjänsterna. Förändringen innebär också minskade risker med kontanthanteringen och effektivare transaktioner. I samband med att betalkontodirektivet genomfördes i svensk rätt har även fler konsumenter fått rätt att öppna ett betalkonto, och därmed fått möjlighet att betala med kort och göra kontantuttag. Dessutom syftar det andra betaltjänstdirektivet, där regeringen lämnat en proposition till , till att utveckla marknaden för elektroniska betalningar och skapa bättre förutsättningar för säkra och effektiva betalningar. Utskottet anser att utvecklingen mot ökade elektroniska betaltjänster i grunden är positiv, även om det också finns grupper i samhället som har svårt att hantera de nya tekniska lösningarna eller saknar tillgång till dem. I första hand är det marknaden som ska tillgodose behovet av grundläggande tjänster medan staten endast träder in för att säkerställa servicen i de fall marknaden inte kan göra det. Förutsättningarna skiljer sig åt mellan olika delar av landet, och det är enligt utskottet centralt att arbetet med att hitta lösningar utgår från regionala och lokala förutsättningar. Här har ju också den parlamentariska riksbanksutredningen i uppdrag att se över roll och ansvar för kontanttillgången i hela landet och kostnaderna för denna. Med hänvisning till detta avstyrks de aktuella motionerna. Struktur och konkurrens på bank- och finansmarknaden Utskottets förslag i korthet avslår motioner som rör strukturen och konkurrensen på bank- och finansmarknaden. Utskottet hänvisar till pågående arbete på såväl EU-nivå som nationell nivå med syftet att främja konkurrens och transparens. Det handlar bl.a. om regelförenklingar för mindre institut.