bet · H501JuU29 · 2018-05-17 00:00:00 — Regeringen föreslår därför att bestämmelsen om ansvar vid gärningsmannens oaktsamhet i fråga om målsägandens ålder vid sexualbrott mot barn ska utformas så att ansvaret gäller även den som inte haft uppsåt till men varit oaktsam i fråga om omständigheten att barnet inte uppnått en viss ålder. Gärningsmannens ansvar ska avgöras utifrån en allmän oaktsamhetsbedömning utan krav på oaktsamhet av mer kvalificerat slag. Regeringen föreslår att straffminimum för grov våldtäkt och grov våldtäkt mot barn ska höjas från fängelse till fängelse . Enligt regeringens mening återspeglar den nuvarande straffnivån inte de grova våldtäktsbrottens allvar. För att åstadkomma generellt höjda straff för grov våldtäkt och grov våldtäkt mot barn bör straffminimum därför höjas med . Det innebär att straffskalan blir samma som för synnerligen grov misshandel, fängelse i lägst fem och högst . Däremot bör det enligt regeringens bedömning inte införas ett synnerligen grovt brott för våldtäkt och våldtäkt mot barn. Regeringen konstaterar att domstolen, när någon döms för flera brott, enligt bestämmelserna om fängelse i 26 kap. får överskrida straffskalan och sätta fängelsestraffet över det svåraste av de högsta straff som kan följa på brotten. Denna möjlighet hänger samman med att domstolen normalt ska bestämma en gemensam påföljd vid flerfaldig brottslighet. är då det straff som kan följa utan tillämpning av de särskilda reglerna om förhöjt straff inte tillräckligt. Vidare framhåller regeringen att det kan ifrågasättas om ett synnerligen grovt brott i förening med kvalifikationsgrunder kommer att medföra annat än marginella effekter. Bland annat konstateras att de nya brotten endast skulle gälla ett ytterst fåtal och osedvanligt grova övergrepp som det är svårt att tänka sig inte skulle rendera ett straff nära straffmaximum. Avslutningsvis framhåller regeringen också den konsekvens som en uppdelning av straffskalorna får för straffmätningen av grov våldtäkt och grov våldtäkt mot barn vid flerfaldig brottslighet. Med tillämpning av de bestämmelser som redogörs för ovan kan det dömas till fängelse för flera grova brott, såsom vid systematiska våldtäkter mot ett eget eller någon annans barn. Regeringen konstaterar att våldtäktsbrotten i det avseendet skiljer sig från övriga brottstyper där ett synnerligen grovt brott har införts. I andra fall torde det enligt regeringen vara ovanligt att vid ett och samma tillfälle ha att bedöma ett stort antal grova brott. Om straffskalorna för de grova brotten delas upp kommer straffmaximum för grovt brott med nödvändighet att bli lägre. Regeringen konstaterar att det längsta straffet vid flerfaldig brottslighet, där det allvarligaste brottet varit grov våldtäkt eller grov våldtäkt mot barn som inte är synnerligen grov – med kommitténs förslag – skulle vara . Enligt regeringen skulle alltså kommitténs förslag medföra att det högsta möjliga straffet blir påtagligt lägre än och följaktligen innebära en risk för att reaktionen blir mindre ingripande än vad brottslighetens allvar motiverar. Enligt regeringen är detta inte godtagbart. Sammantaget anser regeringen att de fördelar som kan finnas med att införa ett synnerligen grovt brott för våldtäkt och våldtäkt mot barn inte uppväger nackdelarna. När det gäller straffskalan för oaktsam våldtäkt och oaktsamt sexuellt övergrepp föreslår regeringen att straffet för oaktsam våldtäkt och oaktsamt sexuellt övergrepp ska vara fängelse i högst . Den föreslagna straffskalan är enligt regeringens uppfattning tillräckligt vid för att rymma gärningar av varierande slag och svårhetsgrad och bedöms även i övrigt som ändamålsenligt utformad utifrån minimi- och maximistraffen. Vidare föreslår regeringen att det i kvalifikationsgrunderna för grov våldtäkt och grovt sexuellt övergrepp ska göras ett tillägg som innebär att det särskilt ska beaktas om gärningsmannen med hänsyn till offrets låga ålder visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Regeringen anför att omständigheten, med hänsyn till de särskilda straffbestämmelser om sexualbrott mot barn som finns, framför allt bör få betydelse när det gäller brottsoffer som har fyllt 15 men inte . Den kan dock även vara relevant för brottsoffer som är om det inte går att styrka att gärningsmannen haft uppsåt till eller varit oaktsam i fråga om omständigheten att barnet varit under . Regeringen föreslår också att de befintliga omständigheterna ska anpassas till brottens ändrade konstruktion. Förslaget är i denna del en följd bl.a. av att straffansvaret för våldtäkt och sexuellt övergrepp föreslås ta sin utgångspunkt i om frivillighet föreligger, och alltså inte förutsätta att gärningsmannen använt sig av t.ex. våld eller hot. Avslutningsvis föreslår regeringen, för att uppnå enhetlighet mellan bestämmelserna i 6 kap. , att paragrafen om sexuellt utnyttjande av barn ska ändras så att ”mindre allvarligt” där ersätts med ”mindre grovt”. Regeringen anför att förslaget inte innebär någon saklig ändring. Bättre stöd till målsäganden Regeringen föreslår att en anmälan om målsägandebiträde ska göras när en förundersökning om brott enligt 6 kap. har inletts eller återupptagits, om det inte är uppenbart att målsäganden saknar behov av ett sådant biträde. En undantagssituation kan t.ex. handla om en vuxen person som har utsatts för ett mindre allvarligt sexuellt ofredande. Det kan också handla om situationer där det står helt klart för polis och åklagare att brott inte har begåtts, t.ex. för att någon brottsförutsättning saknas. Undantaget bör dock tillämpas restriktivt. Regeringen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Bristande frivillighet som gräns för straffansvar och ett oaktsamhetsrekvisit I ett flertal motioner begärs att sexualbrottskommittés förslag, bl.a. om en s.k. samtyckeslagstiftning, ska införas. Förslag om att en samtyckeslagstiftning bör införas framförs bl.a. i motionerna 2017/18:1032 av (KD) yrkande 4 och 2017/18:3625 av m.fl. (KD) yrkande 25. Ett liknande förslag framställs i motion 2017/18:3433 av (M) som begär att regeringen ska återkomma till med förslag till en sexualbrottslagstiftning som tydligare än baserar sig på ett frivilligt deltagande. I motion 2017/18:1106 efterfrågar (S) åtgärder mot sexuella övergrepp. Motionären framhåller att de förslag till ny lagstiftning som sexualbrottskommitté lämnat bör ses över och betonar vikten av en sexualundervisning som speglar ett jämställt samhälle. I motion 2017/18:2840 yrkande 1 föreslår och (båda C) att en samtyckeslagstiftning och ett oaktsamhetsrekvisit för sexualbrott ska införas. m.fl. (V) anför i motion 2017/18:3604 att regeringen omgående bör återkomma till med en proposition som innehåller de förslag som sexualbrottskommitté lade fram. Motionärerna anför bl.a. att införandet av en samtyckesreglering och ett oaktsamhetsbrott tillsammans med ett större fokus på det förebyggande arbetet och kompetenshöjning inom rättsväsendet i sexualbrottsfrågor är helt nödvändigt och en bättre väg att gå än att exempelvis generellt höja straffen. Slutligen begärs även i motion 2017/18:3867 av m.fl. (KD) yrkande 8 att en samtyckeslagstiftning ska införas. Motionärerna anför även att personer som begår sexualbrott och är asylsökande eller har beviljats uppehållstillstånd i högre utsträckning än bör utvisas från riket. Skärpta straff för sexualbrott m.m. I flera motioner begärs skärpta straff för sexualbrott och andra grova brott. I motion 2017/18:1130 av (M) begärs att straffet för våldtäkt ska skärpas. Även i motion 2017/18:3438 av (M) anförs att straffen för våldtäkt bör skärpas. Motionären föreslår bl.a. att synnerligen grov våldtäkt ska införas som ett nytt brott och att straffminimum för våldtäkt av normalgraden ska höjas till åtminstone . I motion 2017/18:4125 begär m.fl. (M, L, C, KD) att straffminimum för våldtäkt av normalgraden ska höjas från fängelse till fängelse . I motion 2017/18:2986 yrkande 2 efterfrågar (M) en översyn av hur straffen för sexualbrott kan höjas. m.fl (C) föreslår i partimotion 2017/18:3685 yrkande 18 att straffen för våldtäkt och vissa andra grova brott ska skärpas. I motion 2017/18:170 av (SD) efterfrågas skärpta straff för sexualbrott mot barn. I motion 2017/18:4115 begär och (SD, -) dels att minimistraffet och maximistraffet för våldtäkt ska höjas (yrkande 1), dels att det ska ske en översyn av 6 kap. med utgångspunkten att såväl straffminimum som straffmaximum för övriga sexualbrott ska höjas (yrkande 2). I partimotion 2017/18:3685 yrkande 29 anför m.fl. (C) att brottsrubriceringarna våldtäkt respektive sexuellt tvång bör behållas i sexualbrottslagstiftningen. I partimotion 2017/18:3685 yrkande 34 anför m.fl. (C) att lagstiftningen om internetbaserade sexualbrott bör förtydligas. Utskottet har tidigare behandlat motioner motsvarande flera av de nu aktuella motionerna. Utskottet behandlade motioner om sexualbrott m.m. i betänkande 2015/16:JuU18 (s. 36 f.). Utskottet konstaterade bl.a. att översynen av behovet av åtgärder för att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot människohandel, köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn (dir. 2014:128) fortfarande pågick samt att promemorian Översyn av straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte (Ds 2015:49) var under beredning inom . Med detta i beaktande såg utskottet inte då behov av ytterligare tillkännagivanden om straffskärpningar eller andra åtgärder med anledning av dessa brott. Utskottet behandlade vidare flera motioner med yrkanden om våldtäktsbrottets utformning samt motioner om sexuella övergrepp som begås via internet. Utskottet hänvisade bl.a. till att sexualbrottskommitté hade ett brett uppdrag och anförde att kommitténs arbete inte borde föregripas. följde utskottet (rskr. 2015/16:196). behandlade utskottet motioner om sexualbrott m.m. i betänkande 2016/17:JuU16 (s. 32 f.). Efter förslag från utskottet gjorde två tillkännagivanden till regeringen om sexualbrott (rskr. 2016/17:211). Ett tillkännagivande gällde att det för våldtäkt bör införas en lagstiftning som tydligare än baserar sig på frivilligt deltagande och ett oaktsamhetsbrott. I det andra tillkännagivandet gav till känna för regeringen att det bör införas ett nytt brott, grovt sexuellt ofredande, med en straffskala på fängelse och högst . Den nyssnämnda brottsrubriceringen skulle omfatta situationer där t.ex. gärningspersoner i grupp angriper en person eller där gärningspersonen på något annat sätt har agerat särskilt hänsynslöst eller kränkande. I övrigt behandlade utskottet bl.a. motioner om skärpta straff för sexualbrott, köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn samt virtuella våldtäkter. Utskottet konstaterade att sexualbrottskommitté (SOU 2016:60) bl.a. haft i uppdrag att ta ställning till om straffet för de mest allvarliga fallen av våldtäkt och våldtäkt mot barn bör skärpas och noterade att kommittén föreslår att ett synnerligen grovt brott införs för sexuella övergrepp mot vuxna och barn med ett straffminimum om fängelse . Utskottet konstaterade även att kommittén föreslår att det ska klargöras i lagtexten att sexualbrott som begås på distans, t.ex. via internet, kan rubriceras på samma sätt som när personerna befinner sig på samma fysiska plats. Enligt utskottet borde beredningen av betänkandet i dessa delar inte föregripas. Vidare konstaterade utskottet att människohandelsutredning i betänkandet SOU 2016:42 föreslår bl.a. att brottet köp av sexuell tjänst ska gradindelas samt att straffet för brottet köp av sexuell handling av barn ska skärpas och gradindelas. Beredningen av betänkandet borde inte föregripas, anförde utskottet. I detta sammanhang kan även nämnas att utskottet har ställt sig bakom regeringens förslag i propositionen Mer ändamålsenliga bestämmelser om rättsliga biträden (prop. 2017/18:86, bet. 2017/18:JuU24). I det lagförslaget behandlar regeringen vissa delar av sexualbrottskommittés förslag om ändring i lagen (1988:609) om målsägandebiträde. Kommitténs övriga lagförslag behandlas i den nu aktuella propositionen. Som framgår ovan uppmanade i ett tillkännagivande regeringen att återkomma till med förslag om att det för våldtäkt bör införas en lagstiftning som tydligare än baserar sig på frivilligt deltagande och ett oaktsamhetsbrott. Utskottet ser positivt på att regeringen nu har överlämnat förslag till ändringar i och för att tydliggöra att varje människa har en ovillkorlig rätt till personlig och sexuell integritet och sexuellt självbestämmande. Lagförslagen har enligt utskottet också i de framlagda delarna fått en väl avvägd utformning. När det gäller våldtäkt anser utskottet dock att den föreslagna straffskalan inte fullt ut motsvarar allvaret i denna brottslighet, vilket utskottet återkommer till nedan. De nu föreslagna lagändringarna kommer dock att bidra till att förbättra förutsättningarna att lagföra personer som begår sexualbrott. Utskottet tillstyrker därför propositionen i sin helhet. Genom de nu föreslagna lagändringarna får motionerna 2017/18:1032 (KD) yrkande 4, 2017/18:1106 (S), 2017/18:2840 (C) yrkande 1, 2017/18:3433 (M), 2017/18:3604 (V), 2017/18:3625 (KD) yrkande 25 och 2017/18:3867 (KD) yrkande 8 anses i huvudsak tillgodosedda. Utskottet avstyrker därmed de aktuella motionerna. Enligt regeringens förslag ska straffminimum för grov våldtäkt och grov våldtäkt mot barn höjas från fängelse till fängelse . Regeringen föreslår också att straffet för oaktsam våldtäkt och oaktsamt sexuellt övergrepp ska vara fängelse i högst . När det gäller våldtäkt av normalgraden föreslår regeringen däremot ingen ändring i straffskalan. En sådan lösning tar enligt utskottets uppfattning inte tillräcklig hänsyn till att ett stort antal av våldtäktsmålen i domstol är mål där åtal väckts för våldtäkt av normalgraden. En skärpning av straffskalan för våldtäkt av normalgraden skulle innebära att brottet värderas på ett mer likvärdigt sätt i förhållande till de skärpningar av andra grova våldsbrott som genomförts i lagstiftningen och torde kunna medföra en möjlighet att döma till strängare påföljd i en majoritet av våldtäktsmålen. Därför anser utskottet att minimistraffet för våldtäkt av normalgraden bör vara fängelse . Vad utskottet nu har anfört bör tillkännage för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2017/18:4125 (M, L, C, KD) och tillstyrker delvis motionerna 2017/18:170 (SD), 2017/18:1130 (M), 2017/18:2986 (M) yrkande 2, 2017/18:3438 (M), 2017/18:3685 (C) yrkande 18 samt 2017/18:4115 (SD, -) yrkandena 1 och 2. Mot bakgrund bl.a. av de straffskärpningar som föreslås ovan anser utskottet dock att det inte finns anledning för att nu ta initiativ till ytterligare straffskärpningar. När det gäller frågan om huruvida brottsrubriceringarna våldtäkt respektive sexuellt tvång bör behållas i sexualbrottslagstiftningen konstaterar utskottet att regeringen i propositionen föreslår att brottsrubriceringen våldtäkt ska behållas men att brottsbeteckningen sexuellt tvång ska bytas ut mot sexuellt övergrepp. Som anförts ovan anser utskottet att regeringens förslag i denna del fått en väl avvägd utformning. Vidare anser utskottet att motion 2017/18:3685 (C) yrkande 29 får anses vara i huvudsak tillgodosedd genom regeringens lagförslag och avstyrker motionsyrkandet. I motion 2017/18:3685 (C) yrkande 34 begärs att lagstiftningen om internetbaserade sexualbrott ska förtydligas. Som anförs ovan har i rättsfallet NJA 2015 s. 501 klargjort att straffbestämmelsen om sexuellt övergrepp mot barn är tillämplig även vid övergrepp som begås på internet. Utskottet instämmer därmed i regeringens bedömning att det saknas behov av att i lagtexten tydliggöra att gärningsmannaskap vid sexualbrott inte förutsätter fysisk delaktighet. Utskottet utgår vidare från att regeringen noga följer rättsutvecklingen och vid behov vidtar de åtgärder som behövs. Utskottet ser sammantaget inte skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som begärs och avstyrker motionsyrkandet. Bland lagförslagen i propositionen återfinns ett förslag till ändring i 27 kap. 20 d § . Paragrafen är också föremål för ändringsförslag i proposition 2017/18:123 Det straffrättsliga skyddet mot människohandel och människoexploatering, som bereds av justitieutskottet. Dessutom har civilutskottet vid sin beredning av proposition 2017/18:200 En ny lag om företagshemligheter föreslagit att en följdändring görs i denna bestämmelse. planerar att fatta beslut i samtliga dessa ärenden . För att uppnå en lagteknisk samordning mellan förslagen har den nu aktuella propositionens förslag till ändring i 27 kap. 20 d § överlämnats inom justitieutskottet när det gäller beredningen av beslut om att anta de nyssnämnda förslagen. Det bör dock understrykas att den sakliga prövningen av förslaget till ändring i 27 kap. 20 d § i den nu aktuella propositionen har gjorts inom ramen för beredningen av detta betänkande och att utskottet tillstyrker förslaget. Det anförda innebär att utskottet förordar att godtar det som utskottet har anfört om den föreslagna ändringen i 27 kap. 20 d § . Avslutningsvis noterar utskottet att regeringen i propositionen redovisar två tidigare tillkännagivanden som slutbehandlade. har i dessa tillkännagivanden tillkännagett för regeringen dels att det för våldtäkt bör införas en lagstiftning som tydligare än baserar sig på frivilligt deltagande samt ett oaktsamhetsbrott, dels att det bör införas ett nytt brott, grovt sexuellt ofredande (bet. 2016/17:JuU16 punkt 10 respektive 12, rskr. 2016/17:211). När det gäller tillkännagivandet om att det bör införas ett nytt brott, grovt sexuellt ofredande (bet. 2016/17:JuU16 punkt 12) anser regeringen att det är tillgodosett mot bakgrund av den beslutade propositionen 2017/18:177 En ny sexualbrottslagstiftning byggd på frivillighet, som är föremål för behandling i detta betänkande. Som framkommer ovan anför regeringen i den aktuella propositionen bl.a. att regeringens förslag inte innebär någon ändring i fråga om begreppet sexuell handling eller hur olika sexuella handlingar ska bedömas. Bedömningen ska även i fortsättningen göras med utgångspunkt i vilken kränkning handlingen har inneburit för den utsatte. Den nya regleringen innebär enligt regeringen att straffansvaret för våldtäkt och sexuellt övergrepp utvidgas på det sättet att vissa gärningar som bedöms som sexuellt ofredande kommer att omfattas av bestämmelserna om våldtäkt och sexuellt övergrepp, under förutsättning att den sexuella handlingen når upp till den nivå som krävs för bestämmelsernas tillämpning. Det kan handla om s.k. överrumplingsfall, dvs. där den sexuella handlingen utförs på ett sådant sätt att offret överrumplas av den. Ett exempel på överrumplingsfall kan vara sexuella handlingar som utförs i folksamlingar under festivaler, konserter och liknande arrangemang. Ett annat exempel på fall som straffas som sexuella ofredanden men som med den nya regleringen kommer att omfattas av tillämpningsområdet för våldtäkt och sexuellt övergrepp är enligt regeringen situationer där den utsatte, som inte kan anses vara i en särskilt utsatt situation, bemöter ett övergrepp med passivitet. Mot den bakgrunden anser regeringen att det inte finns behov av att införa ett nytt brott, grovt sexuellt ofredande. Utskottet delar inte regeringens uppfattning. Det finns åtminstone två skillnader mellan tillkännagivandet och det i propositionen föreslagna brottet sexuellt övergrepp. För det första är kraven på att den straffbara gärningen ska utgöras av en s.k. sexuell handling högre än vad som krävs för ett sexuellt ofredande . För det andra ska straffminimum för den nya brottsrubriceringen grovt sexuellt ofredande vara fängelse . Straffminimum för det föreslagna brottet sexuellt övergrepp är fängelse och för grovt brott fängelse . Enligt utskottets bedömning kan de gjorda ändringarna och bedömningarna i propositionen inte anses vara sådana att de motsvarar vad som efterfrågas i tillkännagivandet om att det bör införas ett nytt brott, grovt sexuellt ofredande. Mot denna bakgrund kan den aktuella punkten enligt utskottet inte anses vara slutbehandlad. Vad gäller tillkännagivandet om att det för våldtäkt bör införas en lagstiftning som tydligare än baserar sig på frivilligt deltagande samt ett oaktsamhetsbrott (bet. 2016/17:JuU16 punkt 10) har utskottet inte något att invända mot regeringens redovisning av att tillkännagivandet är slutbehandlat. Köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn m.m. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att straffskalan för köp av sexuell handling av barn bör skärpas dels genom att minimistraffet höjs från böter till fängelse i lägst , dels genom att maximistraffet höjs från fängelse till fängelse , och detta tillkännager för regeringen. avslår tre motionsyrkanden. Motionerna handlar bl.a. om gradindelning av brotten köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn, skärpta straff för köp av sexuell tjänst samt dubbel straffbarhet vid köp av sexuell tjänst utomlands. I flera motioner efterfrågas straffskärpningar för brottet köp av sexuell handling av barn. I motion 2017/18:3867 av m.fl. (KD) yrkande 9 begärs skärpta straff för köp av sexuell handling av barn. Enligt motionärerna bör det förslag som människohandelsutredning presenterade i SOU 2016:42 – som bl.a. innebar att brottet ska gradindelas och att böter ska utgå ur straffskalan – genomföras . I motion 2017/18:278 av och (båda C) yrkande 4 begärs att straffen vid köp av sexuell tjänst från barn ska höjas. Motionärerna anför bl.a. att straffvärdet vid köp av sexuell tjänst från minderåriga bör vara högre än vid övriga s.k. sexköp så att hänsyn tas till barns utsatthet. Däremot bör det enligt motionärerna inte införas någon gradindelning av straffskalorna för sexköpsbrottet (yrkande 2). Även i motion 2017/18:880 av och (SD, - ) yrkande 16 begärs att straffen vid sexköp av barn ska skärpas. I motionen anförs att minimistraffet för brottet köp av sexuell tjänst av barn bör ändras från böter till fängelse. Detsamma begärs i motion 2017/18:2358 av (SD) yrkande 2. I några motioner tas andra frågor upp som rör straff för köp av sexuell tjänst. I motion 2017/18:599 av (S) anförs att en översyn bör göras av möjligheten att skärpa straffen för sexköp samt att avskaffa kravet på dubbel straffbarhet vid sexköp utomlands. I motionen anförs att sexköp alltid bör leda till ett frihetsberövande straff. I motion 2017/18:2358 av (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att grovt köp av sexuell tjänst med fängelse som minimistraff införs i straffskalan. Köp av sexuell tjänst Den som skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse mot ersättning döms, om gärningen inte faller under en annan straffbestämmelse i 6 kap. , för köp av sexuell tjänst (6 kap. 11 § ). Straffet för brottet är böter eller fängelse i högst . införde 1999 som första land i världen en lagstiftning som kriminaliserar köp, men inte försäljning, av sexuella tjänster (prop. 1997/98:55). Den nuvarande straffskalan för köp av sexuell tjänst infördes då maximistraffet höjdes från fängelse till fängelse (prop. 2010/11:77). Bakgrunden till straffskärpningen var att en utvärdering av tillämpningen av förbudet mot köp av sexuell tjänst hade visat att det fanns en stor likformighet när det gällde bedömningen av straffvärde och påföljdsval. Sedan 2001 prövat frågan om straffmätning för ett köp av sexuell tjänst (se rättsfallet NJA 2001 s. 527) hade av alla lagföringar för brottet medfört påföljden 50 dagsböter (se SOU 2010:49 s. 216). Syftet med höjningen av maximistraffet var att skapa ytterligare utrymme för en mer nyanserad bedömning av straffvärdet vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst. Som exempel på när det finns anledning att se allvarligare på brottet än vad som dittills varit fallet angavs situationer där det enskilda köpet av en sexuell tjänst bär tydliga likheter med sexualbrott av mer allvarligt slag, t.ex. sexuellt tvång eller sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning.