bet · H601KU7 · 2018-11-09 00:00:00 — Bestämmelserna om samråd med säkerställer också att varje ståndpunkt som intar vid ett rådsmöte har varit föremål för samråd och att regeringen har mandat för sitt agerande. Det finns därför enligt riksdagsstyrelsen inte anledning att begränsa regeringens samråd med . m.fl. (SD) begär i motion 2018/19:19 yrkande 4 att regeringens skyldighet att samråda med stärks och förtydligas. I stället för att ta bort bestämmelsen om möjligheten för att begära överläggning med regeringen i andra frågor om arbete i EU än frågor som ska beslutas i rådet bör samrådet enligt motionärerna tvärtom stärkas. Det finns exempel på att viktiga beslut fattas vid informella möten. Det är viktigt med en skarpt formulerad samrådsskyldighet för att undvika en oönskad maktförskjutning från till regeringen och en minskad insyn i beslutsfattandet. Riksdagsstyrelsen bör därför återkomma med ett konkret förslag på hur samrådet kan stärkas. Vikten av kontakter mellan och regeringen i EU-frågor framhölls redan under förberedelserna inför EU-medlemskap. Utgångspunkten för kontakterna formulerades som en allmän informations- och samrådsskyldighet för regeringen gentemot . inrättades av som ett organ för samråd med regeringen i frågor om arbetet i rådet, dvs. den EU-institution i vilken regeringen deltar i beslutsfattande om regler som är bindande för . betonades utskottens viktiga ställning i det svenska parlamentariska systemet och att denna innebär att utskotten normalt sett bör ha befattning med EU-processerna fram till dess att de som formliga ärenden ska behandlas i ministerrådet. I RO föreskrivs att för varje valperiod inom sig ska välja en () för samråd enligt 10 kap. 10 § regeringsformen (7 kap. 3 §). Det anges också att regeringen ska underrätta om frågor som ska beslutas i rådet. Regeringen ska också rådgöra med nämnden om hur förhandlingarna i rådet ska föras inför besluten i rådet (7 kap. 14 §). Regeringen ska överlägga med utskotten i de frågor om arbetet i EU som utskotten bestämmer (7 kap. 12 § RO). Bestämmelsen om regeringens överläggningar med utskotten om EU-frågor infördes efter förslag av i framställning 2005/06:RS3. Syftet var att stärka utskottens roll i arbete med EU-frågor genom ett s.k. saksamråd på politisk nivå i utskotten. Utskottets ledamöter ges därmed möjlighet att framföra sina synpunkter. Överläggningarna behöver tidsmässigt inte hållas just inför rådsmötena utan snarare innan frågorna kommer upp på ministerrådets dagordning. I framställning ansågs det också naturligt att frågor som visserligen kommer upp på rådsmötena men som inte är avsedda att tas till beslut behandlas i kontakterna mellan utskott och regeringen och inte i . Redan när frågorna behandlas i rådets arbetsgrupper och Coreper (de ständiga representanternas kommitté) bör utskotten således ha överlagt med regeringen. menar (framst. 2017/18:URF1 s. 131 f.) att den renodling av utskottens respektive olika uppgifter och ansvar som bestämmelserna syftade till inte har genomförts konsekvent. Avsikten var att överläggningar i utskott om själva sakfrågan skulle hållas i ett tidigt skede och att samrådet i skulle hållas i fråga om förhandlingsstrategier vid beslutstillfället. Regeringens information till och samråd med i EU-frågor är av central betydelse för funktionsfördelningen mellan och regeringen och för den grundläggande principen om folksuveränitet utövad genom den representativa demokratin i vilken är folkets främsta företrädare. Ett nära samspel mellan regeringen och är också viktigt för att ska kunna agera på ett kraftfullt och trovärdigt sätt i EU-sammanhang. Både utskotten och fyller här en viktig funktion. Utskottet konstaterar att både och riksdagsstyrelsen är av uppfattningen att denna funktions- och ansvarsfördelning är positiv, och att ingenting i riksdagsstyrelsens förslag syftar till att begränsa regeringens skyldighet att informera om EU-arbetet eller att skaffa mandat för en förhandlingslinje i rådet. Det saknas mot denna bakgrund enligt utskottet behov av ett sådant tillkännagivande som motionärerna efterlyser, varför yrkandet avstyrks. behandling av grön- och vitböcker, punkt 1 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: antar 9 kap. 20 § riksdagsstyrelsens förslag till lag om ändring i riksdagsordningen med den ändringen att paragrafen ska ha den lydelse som reservanterna föreslår i bilaga 3. 2018/19:19 av m.fl. (SD) yrkande 1 och bifaller delvis framställning 2017/18:RS8 punkt 1 i denna del. Vi avstyrker förslaget att ta bort kravet på behandling av alla grön- och vitböcker som överlämnats till . Även om utskotten i de flesta fall sannolikt kommer att granska grön- och vitböcker även om det är ett krav, menar vi att ett obligatorium bidrar till ökad insyn och informationsspridning och därför bör vara kvar. Proportionalitetstest i subsidiaritetsprövningen, punkt 5 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. 2018/19:19 av m.fl. (SD) yrkande 2. Enligt den praxis som slagits fast av kan utskotten inom ramen för subsidiaritetsprövningen även göra ett proportionalitetstest och pröva om förslagen inskränker det nationella lagstiftningsutrymmet i alltför stor utsträckning. Denna praxis borde förtydligas och utvecklas så att proportionalitetsbedömningar alltid görs i samband med subsidiaritetsprövningar. Riksdagsstyrelsen bör återkomma med förslag på sådana regleringar. Vi anser vidare att regeringen ska vara bunden av de synpunkter som för fram i sina motiverade yttranden. Stärkt skyldighet för regeringen att samråda med , punkt 6 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. 2018/19:19 av m.fl. (SD) yrkande 4. Regeringens samrådsskyldighet gentemot och bör stärkas. Det finns exempel på att viktiga beslut fattas vid informella möten i och ministerrådet, och det är av yttersta vikt att samrådsskyldigheten vid informella rådsmöten är skarp. Är regelverket otydligt finns det dels en risk för en maktförskjutning från till regeringen, dels ett demokratiskt dilemma i och med att insynen i beslutsfattandet minskar. Riksdagsstyrelsen bör därför återkomma med ett konkret förslag på hur samrådet kan stärkas. Förteckning över behandlade förslag Framställning 2017/18:RS8 EU-arbetet i : 1.Riksdagen antar riksdagsstyrelsens förslag till lag om ändring i riksdagsordningen. 2.Riksdagen antar riksdagsstyrelsens förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 2018/19:19 av m.fl. (SD): 1.Riksdagen avslår riksdagsstyrelsens förslag till ny behandling av grön- och vitböcker. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förtydliga proportionalitetsbedömningen inom ramen för subsidiaritetsprövningar och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att protokollsutdrag som rör subsidiaritetsprövningar som tas upp till behandling i kammaren även bör innehålla reservationer och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om samråd med och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. Reservation 1 (förslagspunkt 1) Ändring i riksdagsstyrelsens förslag till lag om ändring i riksdagsordningen Talmannen får efter samråd med gruppledarna bestämma att dokument från Europeiska unionen, med undantag för förslag till rättsakter, och dokument inom ramen för det interparlamentariska samarbetet i unionen ska granskas av . Grön- och vitböcker som överlämnas till av Europeiska kommissionen ska behandlas av . Talmannen får efter samråd med gruppledarna bestämma att även andra dokument från Europeiska unionen, med undantag för förslag till rättsakter, och dokument inom ramen för det interparlamentariska samarbetet i unionen ska granskas av . ska pröva om ett utkast till en av unionens lagstiftningsakter strider mot subsidiaritetsprincipen. ska godkänna eller avslå initiativ från om att bemyndiga rådet att ändra beslutsordningen på ett visst område eller i ett visst fall från enhällighet till kvalificerad majoritet eller från ett särskilt lagstiftningsförfarande till det ordinarie lagstiftningsförfarandet. ska också godkänna eller avslå förslag från Europeiska kommissionen om att ange vilka aspekter av familjerätten som har gränsöverskridande följder och som kan bli föremål för lagstiftningsakter som antas med det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Efter det att genom sin initiativrätt efterlyst en ny översyn av EU-arbetet i tillsattes en parlamentarisk kommitté av riksdagsstyrelsen . , , överlämnades betänkandet till riksdagsstyrelsen. Det ärende vi behandlar är ett resultat av de relativt få förslag som utmynnade ur den kommittén. Vi sverigedemokrater är starkt kritiska till den utveckling som pågår i EU, där federalistiska ambitioner i allt högre utsträckning minimerar nationalstaternas rättmätiga självbestämmande på ett flertal områden. Det är en utveckling som absolut måste stoppas. I takt med att fler politikområden och därmed fler politiska beslut flyttas från till får vi allt mindre inflytande över viktiga frågor för vårt land. har därför drivit en tydlig linje i den nämnda parlamentariska kommittén, eftersom detta är ett led i hela den process som leder till mer federalism, vilket kräver mer insyn. I detta arbete fokuserade vi på fyra områden. För det första ville vi ha mer öppenhet i hela processen. För det andra ville vi ha mer insyn och inflytande för riksdag. För det tredje ville vi se större krav på regeringen i informationsutbytet med riksdag, och för det fjärde önskade vi att konstitutionell praxis ska regleras i lag. Utifrån dessa utgångspunkter förde vi fram en rad förslag om ändringar i arbete med EU-frågor. Bland annat föreslog vi att sammanträden skulle vara öppna för allmänheten, att utskottens handlingar i större utsträckning än skulle vara offentliga och att stenografiska uppteckningar från nämndens sammanträden skulle tillgängliggöras. Vi föreslog också fler EU-debatter i kammaren och fler tv-sända EU-nämndssammanträden. Allt detta föreslog vi för att göra processen mer öppen och ge den enskilda medborgaren insyn. Vi föreslog också skärpta krav på de underlag som regeringen presenterar för inför beslut i EU, och vi menade att utskott skulle kunna ge regeringen så kallat bokstavsmandat, alltså mycket preciserade direktiv om vad regeringen kan göra i beslutsprocessen. På så vis skulle försäkras om att behålla kontrollen över hela informationsprocessen. Kommittén valde dock att inte hörsamma våra förslag, och det förslag som ligger på bord innebär ytterst marginella förändringar av EU-arbete. Vi beklagar verkligen detta. I det nu aktuella betänkandet har vi reserverat oss på de tre områden där vi anser att utskottsmajoriteten försvårar de fyra principer som vi haft som utgångspunkt och som jag nämnt tidigare. För det första anser vi att det är fel att avskaffa den obligatoriska granskningen av grön- och vitböcker för att i stället låta varje utskott göra en bedömning av huruvida ett dokument ska granskas eller inte. Grön- och vitböcker är viktiga inslag i EU:s beredningsprocess inför kommande eventuell EU-lagstiftning. Även om utskotten i de flesta fall sannolikt kommer att granska böckerna menar vi att ett obligatorium trots allt bidrar till ökad insyn och informationsspridning, dessutom i tidiga skeden. Risken för skönsmässiga bedömningar av vilket material som ska granskas minskar också. Därför vill vi behålla den obligatoriska granskningen av grön- och vitböcker. För det andra är vi till skillnad från utskottsmajoriteten starkt positiva till ett ökat inslag av proportionalitetsbedömningar i samband med subsidiaritetsprövningar. Vi menar att det är viktigt att de nationella parlamenten får möjlighet att fullt ut uttrycka sina åsikter om en föreslagen åtgärd. Enligt den praxis som fastslagits av kan utskotten inom ramen för subsidiaritetsprövningen även göra ett proportionalitetstest, det vill säga pröva huruvida förslagen inskränker det nationella lagstiftningsutrymmet i alltför stor utsträckning. Vi vill slå vakt om denna praxis och menar att den borde förtydligas i bestämmelsen om subsidiaritetsprövning. Vi tycker att det är viktigt att just den konstitutionella praxis som råder också regleras i lag. Vi vill dessutom gå ett steg längre och se en utveckling av denna praxis så att proportionalitetsbedömningar alltid görs i samband med subsidiaritetsprövningarna. Vi anser också att regeringen ska vara bunden av de synpunkter som för fram i sina motiverade yttranden i subsidiaritetsprövningarna. Detta avfärdas av utskottsmajoriteten med att motiverade yttranden riktar sig till EU:s institutioner och inte till regeringen. Visst är det så, men vi menar ändå att det är rimligt att regeringen strikt förhåller sig till vad tar ställning till. Här är motiverade yttranden ett viktigt inslag. För det tredje föreslår vi ett stärkt regelverk vad gäller samråden mellan regering och riksdag i enlighet med den praxis som utvecklats i . Detta gäller främst frågan om samrådsskyldighet vid så kallade informella möten i och vid ministerrådsmöten. Det faktum att en del av ett möte i rådet eller ett ministermöte förläggs till exempelvis en informell lunch, vilket är vanligt, ska inte innebära ett avsteg från samrådsskyldigheten. Det är av yttersta vikt att regleringen kring just samrådsskyldighet vid informella rådsmöten är skarp, inte minst för att vid ett flertal tillfällen har granskat och riktat kritik mot att regeringen avviker från den svenska linjen vid informella möten. Ifall regelverket är otydligt finns en uppenbar risk för en oönskad maktförskjutning från till regeringen. Det finns också ett demokratiskt dilemma i att insynen i beslutsfattandet minskar. Vår uppfattning är att samrådsskyldighet alltid ska råda i dessa sammanhang. Jag står bakom alla tre reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bara bifall till reservationerna 2 och 3. I detta anförande instämde , , och (alla SD). Vi debatterar nu KU:s betänkande 2018/19:KU7 EU-arbetet i . Jag vill inledningsvis yrka bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. Jag är visserligen inte ny i men ny som ledamot i , och det här är min första debatt inom ramen för detta utskott. Därför är det oerhört glädjande att i min första KU-debatt få prata om något som ligger mig varmt om hjärtat, nämligen EU och plats i den europeiska gemenskapen. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT EU-arbetet i beslutade , efter ett utskottsinitiativ från KU, att en kommitté skulle ges i uppdrag att analysera och utvärdera arbete med EU-frågor för att kunna göra en bedömning av om arbetet bedrivs på ett ändamålsenligt sätt och huruvida formerna för arbetet ger oss i de bästa förutsättningarna att kunna fullgöra våra uppgifter relaterade till EU. Att utvärdera och analysera arbetssätt och arbetsformer är absolut nödvändigt, oavsett om det gäller EU eller något annat område. Året efter folkomröstningen klev in som medlem i Europeiska unionen, och vi kan konstatera att liksom EU såg väldigt annorlunda ut jämfört med . EU har förändrats. Utvecklingen av den inre marknaden och de fyra friheterna, den gemensamma valutan, utvidgningen av unionen till att nu bestå av 28 medlemsstater - snart 27, då lämnar den - ratificerandet av Lissabonfördraget och det faktum att EU är en starkare och viktigare aktör på den internationella arenan gör att EU:s roll för oss i inte har minskat utan snarare är än mer viktig och för framtiden. Men om vi lämnar politikens innehåll åt sidan och i stället fokuserar på KU:s betänkande, som är ett resultat av den parlamentariska , är det snarare formerna för EU-arbetet som vi ska diskutera här. Kommittén fick i uppdrag att se över om de nuvarande formerna och bestämmelserna är ändamålsenliga för hur arbete i praktiken ter sig eller om det finns önskemål om att förbättra och utveckla vissa delar. I början av innevarande år lämnade kommittén över betänkandet till . Så som framgår i texten konstaterar kommittén att arbetsformer gällande EU-frågor i huvudsak är adekvata. Man menar med andra ord att sättet som hanterar EU-frågorna på i det stora hela fungerar bra. Varje medlemsstats parlament väljer sitt eget arbetssätt för att debattera och förankra de politiska beslut som sedan ska vidare till , och den svenska modellen präglas, enligt min uppfattning och erfarenhet av EU-arbete, av en tydlig och ömsesidig relation mellan riksdag och regering gällande samråd och en proaktiv hållning från utskotten att tidigt bli inkluderade i arbetet med att staka ut en svensk ståndpunkt. som har varit medlem i EU har de nationella parlamentens EU-arbete intensifierats och mer och mer kommit att bli en vardaglig del i arbetet. Givetvis kan det i ett sådant läge, när EU-arbetet tar mer tid, uppstå att man väljer att ta genvägar för att minska arbetsbördan, och farhågan finns att demokratin minskar när det ges att processa viktiga frågor. Så är det enligt min uppfattning inte när det gäller arbete. Vi står fast vid principen att ska vara involverad hela vägen. När jag möter parlamentariker från andra medlemsstater i olika EU-sammanhang är det tydligt att vi i håller hårt på principen att de nationella parlamenten ska ha inflytande och styrning. Det är trots allt vi riksdagsledamöter som enligt folksuveränitetsprincipen är de som ytterst ansvarar för och beslutar om när och vilken makt som ska flyttas från till EU. Vårt förhållningssätt, som jag anser går över partigränserna i , är således något vi ska hålla fast vid. Det innebär en ökad legitimitet för i gentemot väljarna, och det skapar transparens och delaktighet bland oss riksdagsledamöter. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT EU-arbetet i Även om vi kan ha olika uppfattningar kring innehållet i den politik som EU ska föra hoppas jag att vi är överens om att arbetsformerna ger oss i goda möjligheter att påverka unionen. Därmed inte sagt att inget kan bli bättre. I betänkandet finns ett antal förslag på förändringar, som innebär ändringar i både riksdagsordningen och offentlighets- och sekretesslagen. Låt mig konstatera att förslagen inte är revolutionerande på så sätt att det för den utomstående sker dramatiska förändringar. Inte heller för ledamöter kommer vardagen att påverkas nämnbart. Det förekommer som bekant reservationer från i betänkandet. Låt mig bara kort få redogöra för några av våra ståndpunkter. Flera av förslagen innebär en ökad handlingsfrihet för och ökad möjlighet för ledamöterna att ta del av den aktuella EU-debatten. Det är handlingsfrihet i form av att själv beslutar om den avser att behandla grön- och vitböcker, möjligheten att behandla andra EU-dokument på eget initiativ och stärkt möjlighet för oss ledamöter att begära ordet med anledning av subsidiaritetsprövning då anmälan i kammaren föreslås, vilket är en viktig kontrollfunktion för och dess ledamöter. Gällande proportionalitetstest i förhållande till subsidiaritetsprövning är det viktigt att det finns med en bedömning av hur olika förslags verkan står i paritet med proportionalitet. Dock måste vi påminna oss om att även om vi gärna tenderar att diskutera sakinnehåll redan på ett tidigt stadium är subsidiaritetsprövning till för att bestämma huruvida en åtgärd vidtas bäst på EU-nivå eller på medlemsstatsnivå. Europeiska unionen blir en alltmer omfattande och relevant del av vår vardag, inte bara i detta hus utan också utanför väggar. Det är fler saker än för kanske tio som påverkas av det europeiska samarbetet, och detta är i många delar väldigt bra. Arbetet i måste följa med i den utveckling som sker. Europeiska unionen ska ha ett viktigt ansvar för de saker där vi ska arbeta tillsammans men inget ansvar för de saker som vi gör bäst på nationell nivå. Det betänkande som kammaren har framför sig är ett steg i rätt riktning, där vi väljer att prioritera våra insatser för att göra Europeiska unionen och också arbete med Europeiska unionen bättre. Vi har en bred samsyn i kammaren och i i många av dessa frågor. Jag tänker därför inte trötta ut kammaren med att upprepa mycket av det som sa, men jag skulle vilja tillägga några ytterligare saker. När det gäller till exempel att motiverade yttranden skulle vara bindande för regeringen tror jag att vi binder ris åt egen rygg. Anledningen är att vi har en ordning där samråder med regeringen och klargör vad som är den svenska ståndpunkten. En majoritet i kammaren är också en majoritet i , och en majoritet i kammaren kommer att återspeglas i . Men ett kammarbeslut i form av ett motiverat yttrande kan inte på något vis ändras eller justeras. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT EU-arbetet i Icke förty är det inte nödvändigtvis så att ett motiverat yttrande från vinner bifall i en massa andra parlament runt omkring i , och därför kommer vi ändå att behöva hantera frågan i en mer materiell kontext i processen framöver. Om då har ett kammarbeslut som säger att vi inte vill ta i frågan och att vi har lämnat ett motiverat yttrande där vi tycker att EU inte ska arbeta med frågan alls inskränks och möjligheter att hantera frågan i Europeiska unionen, eftersom vi har ett kammarbeslut som ska vara allenarådande. Det kan inte överprövas av och inte av regeringen, utan det är bara kammaren som kan överpröva ett kammarbeslut. Jag tror därför att vi binder ris åt egen rygg om vi skulle gå den vägen. Med detta sagt innebär inte detta att vi bara ska kapitulera om det nu är så att vi i något läge har lämnat ett motiverat yttrande till kommissionen och sagt att det är en fråga som vi inte tycker att EU ska ägna sig åt. Där har vi omfattande möjligheter att i de ordinarie processerna visa vad den svenska ståndpunkten är. Så länge det är den svenska ståndpunkten bör det också vara ståndpunkt i eller var man nu bestämmer sig för att sammanträda. Det är dessutom så att vi i denna kammare, i och i alla andra delar är resultatet av de demokratiska val som vi har . Det kan innebära olika uppfattningar i europeiska frågor, och därför tror jag att det vore att binda ris åt egen rygg och inskränka våra handlingsmöjligheter att välja att säga att ett motiverat yttrande i kammaren ska vara bindande för regeringen. Med detta tillägg, fru talman, vill jag yrka bifall till förslag. Det betänkande vi nu debatterar, KU7 EU-arbetet i , är ett typexempel på hur KU arbetar. Vi höjer inte rösten. Vi kan rent av låta lite torra i våra pläderingar. Men vi har i uppgift att försöka se till att vi får spelregler som vi alla brett kan ställa oss bakom. Sedan kan vi jobba tillsammans utifrån dem. En utredning har jobbat med detta , och den blev klar . Utredningen har analyserat hur ska arbeta med EU-frågor. Jag fick vara med ett tag i utredningen och fick därmed inblick i den. Utan att höja rösten och utan att närmare engagera oss med känslolivet såg vi till hur vi bäst skulle kunna organisera arbetet. Vi kom i bred enighet fram till följande: De föreslagna ändringarna innebär att inte längre ska vara tvungen att behandla grön- och vitböcker som överlämnas till av kommissionen. Förslag till rättsakter, och inte bara utkast till lagstiftningsakter, ska vara undantagna från granskningsförfarande. Protokollsutdrag från ett utskott om att ett utkast till en lagstiftningsakt inte strider mot subsidiaritetsprincipen ska tas upp på föredragningslistan till ett sammanträde i kammare. Det införs en bestämmelse om en delegation till den gemensamma parlamentariska kontrollgruppen för Europol. Det var detta vi kom fram till. Det är inga stora förändringar. Vi utvärderade vad vi hade gjort och har anpassat oss till vad som skulle kunna vara ett bättre förhållningssätt gentemot EU. Vi är som sagt eniga om detta, utom .