bet · H601UbU5 · 2018-11-16 00:00:00 — Regeringen anser att den del av bestämmelsen som bl.a. anger att personuppgifter med stöd av artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen får behandlas för forskningsändamål om behandlingen är nödvändig och proportionerlig för att utföra forskning av allmänt intresse endast innebär ett återgivande av det som redan framgår av dataskyddsförordningen. När det gäller den del i den föreslagna bestämmelsen om att forskning av allmänt intresse får utföras av statliga myndigheter, kommuner och landsting, andra juridiska personer och enskilda näringsidkare framhålls av regeringen att denna bestämmelse inte innebär att en uppgift att forska ges. När det gäller denna del av bestämmelsen anser regeringen att en jämförelse, såvitt gäller privata forskningsutförare, kan göras med regleringen av personuppgiftsbehandling i enskilda arkiv i dataskyddslagen (2 kap. 3 § första stycket). Den regleringen innebär bl.a. att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om att personuppgiftsansvariga som inte omfattas av föreskrifter om arkiv får behandla personuppgifter för arkivändamål av allmänt intresse. Regeringen har i förarbetena till den bestämmelsen tagit ställning för att en föreskrift som tillåter en personuppgiftsansvarig att behandla personuppgifter för arkivändamål av allmänt intresse ger det stöd i den svenska rättsordningen som krävs enligt artikel 6.3 (prop. 2017/18:105 s. 113). Regleringen avseende enskilda arkiv har dock en helt annan detaljeringsgrad än det förslag som har lämnat om privata forskningsutförare. För att uppgiften att forska ska anses fastställd för privata forskningsutförare på motsvarande sätt som för enskilda arkiv krävs att det på något av de sätt som anges i 2 kap. 2 § dataskyddslagen, dvs. i lag eller annan författning, i kollektivavtal eller i beslut som har meddelats med stöd av lag eller annan författning, fastställs vilka privata forskningsutförare som har i uppgift att forska. Först då kan de utföra sådan personuppgiftsbehandling som är nödvändig för den forskningsuppgift som är fastställd i den nationella rätten med stöd av artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen. Vid en jämförelse mellan den detaljerade reglering som föreslås för enskilda arkiv och den reglering som föreslår för bl.a. privata forskningsutförare anser regeringen att förslag inte uppfyller de krav som anges i EU-förordningen för att det ska vara fråga om en i nationell rätt fastställd uppgift. I propositionen framgår att det för privata forskningsutförare innebär att de har rätt att forska fritt så länge staten inte har uppställt krav på tillstånd för viss forskning eller forskningen innefattar brottslig verksamhet. Vid överväganden om privata forskningsutförares forskningsuppgift ska fastställas i t.ex. föreskrifter eller beslut anser regeringen att hänsyn måste tas till att även privat finansierad forskning måste omfattas av forskningens frihet. Regeringen anser att en uppdelning i ”forskning” och ”forskning av allmänt intresse” är olycklig utifrån principerna om forskningens frihet och att en sådan uppdelning skapar en mängd frågor. Regeringen anser att det vore en fördel om även privata forskningsutförare skulle kunna åberopa den rättsliga grunden utförande av en allmän uppgift i de fall det är fråga om behandling av andra personuppgifter än känsliga personuppgifter och uppgifter om lagöverträdelser m.m. Det skulle dock enligt regeringen kräva en omfattande reglering av privata forskningsutförare som det saknas beredningsunderlag för. Regeringen gör bedömningen att det inte bör införas någon ytterligare lag som kompletterar EU:s dataskyddsförordning vid personuppgiftsbehandling för forskningsändamål. Utskottet vill framhålla att privat bedriven forskning utförs i såväl små, medelstora och stora företag som i verksamheter som i allt övrigt liknar offentlig verksamhet, t.ex. hos en enskild utbildningsanordnare. En enskild utbildningsanordnare kan i princip bedriva samma slags forskning som universitet och högskolor med statlig huvudman. När det gäller dessa privaträttsliga forskningsutförare kan de endast använda sig av den rättsliga grunden uppgift av allmänt intresse om det finns krav på tillstånd för viss forskning eller om forskningen behandlar uppgifter om lagöverträdelser. I många fall handlar det om en prövning i . Denna åtskillnad mellan forskningen som bedrivs av privata respektive offentliga forskningsutövare innebär enligt utskottets mening att regeringen bygger in olikheter i förutsättningarna för forskningen. Utskottet anser att detta är olyckligt, eftersom samverkan i forskningen mellan offentliga och privata forskningsutövare är något som behöver främjas och inte försvåras. Det är också enligt utskottets mening viktigt att näringslivet investerar i forskning och innovation och att ny lagstiftning inte försvårar förutsättningarna för privata forskningsutförare. Utskottet noterar att regeringen anser att förslag om att forskning av allmänt intresse får utföras av statliga myndigheter, kommuner och landsting, andra juridiska personer och enskilda näringsidkare inte uppfyller de krav som anges i dataskyddsförordningen. För att kunna uppfylla kravet på att det ska vara fråga om en i nationell rätt fastställd uppgift bör det enligt regeringens mening fastställas vilka privata forskningsutförare som har i uppgift att forska. Utskottet kan även konstatera att regeringen anser att det vore en fördel om även privata forskningsutförare skulle kunna åberopa den rättsliga grunden uppgift av allmänt intresse i de fall det är fråga om behandling av andra personuppgifter än känsliga personuppgifter och uppgifter om lagöverträdelser m.m. Det skulle enligt regeringen kräva en omfattande reglering av privata forskningsutförare som det enligt regeringen saknas beredningsunderlag för. För att ska fortsätta att vara ledande i klinisk och medicinsk forskning behöver man enligt utskottet underlätta och inte försvåra för såväl de offentliga som de privata forskningsutförarna. Därför bör ge regeringen till känna att regeringen ser över möjligheterna att återkomma med förslag på en lagstiftning som likställer villkoren för offentliga och privata forskningsutförare att bedriva forskning som inbegriper personuppgifter på rättslig grund. Likställa villkoren för offentliga och privata forskningsutförare, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: 2018/19:69 av m.fl. (L, M, C, KD). Jag anser i likhet med regeringen att förslagen i propositionen väl tillgodoser forskningens intressen av att kunna använda personuppgifter. Det är därför enligt min uppfattning inte nödvändigt att införa någon ytterligare reglering som kompletterar EU:s dataskyddsförordning vid personuppgiftsbehandling för forskningsändamål. Av den anledningen anser jag inte att utskottets tillkännagivande är nödvändigt. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2017/18:298 Behandling av personuppgifter för forskningsändamål: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1999:353) om rättspsykiatriskt forskningsregister. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 4.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2013:794) om vissa register för forskning om vad arv och miljö betyder för människors hälsa. 5.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning. 2018/19:69 av m.fl. (L, M, C, KD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheterna att återkomma med förslag på lagstiftning som likställer villkoren för offentliga och privata forskningsutövare att bedriva forskning som inbegriper personuppgifter på rättslig grund och tillkännager detta för regeringen.