bet · H501UbU25 · 2018-05-25 00:00:00 — Enligt högskolelagen är högskoleutbildningen indelad i tre nivåer: grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. Utbildningen på respektive nivå ska som huvudregel väsentligen bygga på utbildning på tidigare nivå. Utbildningen på grundnivå ska således som huvudregel väsentligen bygga på de kunskaper som eleverna får på nationella program i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper. Nästa nivå, avancerad nivå, ska väsentligen bygga på de kunskaper som studenterna får inom utbildning på grundnivå eller motsvarande kunskaper. Den tredje nivån, forskarnivån, ska väsentligen bygga på de kunskaper som studenterna får inom utbildning på grundnivå och avancerad nivå eller motsvarande kunskaper (1 kap. 7–9 a §§). Regeringen har meddelat ytterligare bestämmelser om tillträde i bl.a. 7 kap. högskoleförordningen (1993:100) och bilaga 3 till samma förordning, 5 kap. förordningen (1993:221) för och 4 kap. förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan. De flesta bestämmelserna om tillträde avser bestämmelser om grundläggande behörighet, särskild behörighet och urval. Utöver de föreskrifter som och regeringen har meddelat har även Universitets- och högskolerådet (UHR) meddelat föreskrifter om tillträde. Myndigheten har meddelat föreskrifter om bl.a. grundläggande behörighet och urval till utbildning som påbörjas på grundnivå och som vänder sig till nybörjare, områdesbehörigheter och högskoleprovet (UHRFS 2013:1, 2013:2 och 2015:3). En departementspromemoria daterad , Behörighetsgivande högskoleintroducerande utbildningar (U2018/02165/UH), har utarbetats inom (). Promemorian remitterades , och remissvaren ska ha kommit in . I promemorian föreslås att statliga universitet och högskolor som omfattas av högskolelagen ska ges nya möjligheter att kombinera kurser som är högskoleintroducerande med kurser som leder till grundläggande och särskild behörighet. Förslaget innebär att förordningen (2002:763) om högskoleintroducerande utbildning (collegeförordningen) och förordningen (2007:432) om behörighetsgivande förutbildning vid universitet och högskolor (basårsförordningen) upphävs och ersätts med en ny förordning: förordningen om behörighetsgivande och högskoleintroducerande utbildning. Genom förslaget behålls möjligheten att anordna basårsutbildningar och collegeutbildningar som högskolor får förbättrade möjligheter att genomföra s.k. sömlösa övergångar mellan dessa utbildningsformer och utbildning som ger kunskaper motsvarande kraven på grundläggande behörighet för högskoleutbildning. Enligt promemorian möjliggör förslaget mer ändamålsenliga utbildningar för personer i olika situationer inför framtida högskolestudier. Dessa förändringar bedöms leda till positiva effekter för de studerande, lärosätena och samhället. Förordningen föreslås träda i kraft och tillämpas för utbildningar som börjar efter . I kommittémotionerna 2017/18:4091 av m.fl. (M), 2017/18:4118 av och i (båda C), 2017/18:4090 av (L) yrkande 1 och 2017/18:4113 av m.fl. (KD) begärs att avslår proposition 2017/18:204 Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande. Motionärerna menar att förslagen i propositionen är vaga. Regeringen förklarar inte på ett fullgott sätt konsekvenserna av förslaget att tidigare s.k. riksdagsbindningar om tillträde, behörighet och urval till högskoleutbildning ska hävas. Regeringen tydliggör inte hur kravet på att den sökande har nödvändiga kompetenser för att kunna tillgodogöra sig högskoleutbildning på grundnivå förhåller sig till prövningen av reell kompetens och bemöter inte heller på ett fullgott sätt kritiken från remissinstanserna om att förslaget skapar en otydlighet i förhållande till övrig lagstiftning. När det gäller särskild behörighet och urval menar motionärerna att regeringens förslag inte innebär någon förändring i förhållande till nuvarande bestämmelser. Slutligen anser motionärerna att propositionen innehåller mycket lite information om regeringens syn på tillträde till högre utbildning. I motion 2017/18:4031 av och (båda SD) yrkande 2 begärs att avslår proposition 2017/18:204 Fler vägar till kunskap – en högskola för livslångt lärande i den del som avser förslaget att grundläggande behörighet till högskoleutbildning ska preciseras i form av nödvändiga kompetenser. Motionärerna anser att förslaget i förlängningen kan innebära att kunskapskraven för att börja i högskolan urholkas alltmer. Grunden ska enlig motionärerna vara de kunskaper man förvärvar under sina gymnasiestudier. Utskottet vill, i likhet med regeringen, framhålla att högre utbildning av hög kvalitet är avgörande för att säkra framtidens jobb och långsiktigt stärka konkurrenskraft, men även för att ge kvinnor och män ökad trygghet på arbetsmarknaden och ökad makt att forma sina egna liv. Universitet och högskolor har en avgörande roll för kompetensförsörjningen och utvecklingen av kunskapssamhället. Enligt utskottets mening är det därför viktigt att den som vill studera på högskolan möter ett överskådligt tillträdessystem för att få sina meriter prövade. Hur tillträdessystemet för högskolan utformas spelar stor roll för olika gruppers möjligheter att antas till högskolan. Utskottet delar regeringens uppfattning att det är centralt för ungas framtid att de påbörjar och fullföljer en gymnasieutbildning. är det viktigt att det även finns andra vägar att bli behörig på än genom gymnasieutbildning. Mot denna bakgrund välkomnar utskottet propositionens förslag till ramar för bestämmelser om tillträde till högskoleutbildning som ska ligga till grund för ett tydligare och mer förutsägbart tillträdessystem än dagens. När det särskilt gäller den grundläggande behörigheten för tillträde till högskoleutbildning delar utskottet regeringens uppfattning att det behöver finnas vägar in i högskolan som tar till vara sökandes kompetens oavsett var och när den har förvärvats. Det är viktigt att göra det möjligt för kvinnor och män med olika bakgrund och i olika skeden av livet att söka och antas till en högskoleutbildning. Därför behöver de förkunskaper som krävs, dvs. behörigheten till högskoleutbildning, kunna uppnås på olika sätt. De allra flesta som uppfyller kraven för grundläggande behörighet gör det genom en gymnasieutbildning eller motsvarande. Men för den som är intresserad av att söka en högskoleutbildning utan att ha en avslutad gymnasieutbildning eller motsvarande framgår det inte vad som krävs för att kunna tillgodogöra sig högskoleutbildning på grundnivå. Utskottet anser därför att det är viktigt att det tydliggörs vilka nödvändiga kompetenser en person behöver ha för att kunna tillgodogöra sig högskoleutbildning på grundnivå. Det kan bidra till att få olika grupper att söka sig till högskolan. Utskottet noterar att regeringen i propositionen också redovisar frågor som rör förberedande studier inom högskolan, s.k. basårsutbildningar och collegeutbildningar, och frågor som rör högskolestyrelsens storlek och sammansättning. Utskottet ställer sig också bakom den rättelse i lagen om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom verksamhetsområde som föreslås i propositionen. Med hänvisning till det som anförs ovan tillstyrker utskottet proposition 2017/18:204 och avstyrker motionerna 2017/18:4031 (SD) yrkande 2, 2017/18:4090 (L) yrkande 1, 2017/18:4091 (M), 2017/18:4113 (KD) och 2017/18:4118 (C). Utskottet övergår nu till att behandla motioner som innehåller begäran om tillkännagivanden. Lämplighetsbedömning och särskilda krav Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om lämplighetsbedömning vid antagning till lärar- och förskollärarutbildning och särskilda krav för grundläggande behörighet till en specifik utbildning. Jämför reservation 3 (L). I kommittémotion 2017/18:4090 av (L) yrkande 3 föreslår motionären att försöksverksamheten med lämplighetsbedömning i samband med antagning till lärar- och förskollärarutbildning permanentas och utökas. Motionären anser också att det bör vara möjligt att skärpa kraven för grundläggande behörighet till en specifik utbildning, t.ex. lärarutbildningen, genom att ställa krav på mer än godkänt betyg i vissa ämnen, exempelvis i svenska. De krav på särskild behörighet som ställs ska vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen För utbildning på såväl grundnivå som avancerad nivå gäller enligt högskoleförordningen att kraven för särskild behörighet ska vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Det preciseras också vad kraven får avse. För utbildning på grundnivå som vänder sig till nybörjare får kraven avse kunskaper från en eller flera kurser i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper. För utbildning på både grundnivå och avancerad nivå får kraven dessutom avse villkor som betingas av utbildningen eller är av betydelse för det yrkesområde som utbildningen förbereder för. Även dessa krav ska vara helt nödvändiga för att en sökande ska kunna tillgodogöra sig utbildningen (7 kap. 8, 25 och 31 §§). Regeringen anser att de krav på särskild behörighet som ställs även framöver bör vara helt nödvändiga för att en student ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. De krav som ställs ska säkerställa att en student kan tillgodogöra sig den specifika utbildningen. Det bör gälla alla krav. Om det är möjligt att ställa krav som inte är helt nödvändiga för att kunna tillgodogöra sig utbildningen, kan det finnas en risk att krav som inte fyller någon funktion för utbildningen ställs upp och därmed innebär onödiga hinder för att kunna antas. Dessutom kan det vara svårt att vid Universitets- och högskolerådets prövning bedöma uppfyllelsen av krav som har betydelse för det yrkesområde som utbildningen förbereder inför, men som inte är helt nödvändiga att uppfylla för att kunna tillgodogöra sig utbildningen. Även särskilda behörighetskrav på lämplighet eller liknande ska vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen har det pågått en försöksverksamhet med lämplighetsprov i samband med antagning till lärar- och förskollärarutbildning. I försöksverksamheten har det varit ett krav för grundläggande behörighet att den sökande bedöms vara lämplig för lärar- eller förskolläraryrket. Regeringen anser dock, liksom , att krav på lämplighet som betingas av en specifik utbildning bör vara ett särskilt behörighetskrav. Försöksverksamheten med lämplighetsbedömning utvärderas av Universitets- och högskolerådet. Om utvärderingen visar att denna typ av antagningsprov bör införas permanent, anser regeringen att det är angeläget att det framöver går att ställa upp krav på lämplighet eller liknande krav för utbildningar där studenterna under utbildningen ska verka i en utbildningssituation som har en direkt koppling till det kommande yrkesområdet. De utbildningssituationer som här avses är t.ex. den verksamhetsförlagda utbildningen inom lärarutbildningarna. Regeringen bedömer att sådana krav kan anses vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Gällande rätt och tidigare arbete Med grundläggande behörighet avses de krav som är gemensamma för utbildningar på en viss nivå. Bestämmelserna om grundläggande behörighet till utbildning på grundnivå utgör den breda kopplingen mellan gymnasieskolan och högskolan. Grundläggande behörighet kan uppnås på flera olika sätt. Den som har avlagt en högskoleförberedande examen i gymnasieskolan eller inom vuxenutbildning på gymnasial nivå uppfyller kraven för grundläggande behörighet. Det gör också den som har avlagt en yrkesexamen i gymnasieskolan eller inom vuxenutbildning på gymnasial nivå samt har lägst betyget E i de kurser i svenska eller svenska som andraspråk och engelska som krävs för en högskoleförberedande examen. Grundläggande behörighet har även den som har en motsvarande svensk eller utländsk utbildning. Även den som har s.k. reell kompetens, dvs. en person som genom svensk eller utländsk utbildning, praktisk erfarenhet eller på grund av någon annan omständighet har förutsättningar att tillgodogöra sig en utbildning på grundnivå, uppfyller kraven för grundläggande behörighet (7 kap. 5 § högskoleförordningen [1993:100]). Med särskild behörighet avses de specifika krav som, utöver de grundläggande behörighetskraven, kan vara föreskrivna för en specifik utbildning. De krav på särskild behörighet som får ställas för tillträde till utbildning på grundnivå som vänder sig till nybörjare ska vara helt nödvändiga för att en student ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Kraven får bestå av kunskaper från en eller flera kurser i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper och andra villkor som betingas av utbildningen eller som har betydelse för det yrkesområde som utbildningen förbereder för. Även den som har s.k. reell kompetens, dvs. en person som genom svensk eller utländsk utbildning, praktisk erfarenhet eller på grund av någon annan omständighet har förutsättningar att tillgodogöra sig en viss utbildning, uppfyller kraven på särskild behörighet (7 kap. 8 § högskoleförordningen). I Universitets- och högskolerådets (UHR) föreskrifter om grundläggande behörighet finns bl.a. bestämmelser om svensk och utländsk utbildning som motsvarar kraven för grundläggande behörighet genom en gymnasieexamen. Myndighetens föreskrifter om urval omfattar bl.a. hur utländska betyg ska meritvärderas. Utvärdering av försöksverksamhet med lämplighetsbedömning Regeringen uppdrog åt Universitets- och högskolerådet (UHR) att samordna och vidta åtgärder för genomförandet av en treårig försöksverksamhet med krav på att den som antas till utbildning som leder till förskollärar-, grundlärar- eller ämneslärarexamen är lämplig för lärar- eller förskolläraryrket (U2014/2222/UH). Försöksverksamheten har bedrivits 2014–2016. Uppdraget slutredovisades (UHR 2018:8). I slutredovisningen ingick en redogörelse över utvärderingen av försöksverksamheten. I försöksverksamheten deltog Linnéuniversitetet och Stiftelsen . De båda lärosätena utvecklade var sin modell för att bedöma sökandes lämplighet till ett antal utvalda lärarprogram vid respektive lärosäte i samband med antagningen . Modellerna utgick från UHR:s föreskrifter om vad som avses med lämplighet för yrket (UHRFS 2015:5). De var delvis utformade på olika sätt och genomfördes även på delvis olika sätt. Sammanlagt genomgick 475 sökande lämplighetsbedömning , varav 23 sökande underkändes och bedömdes som ännu inte lämpliga. Mot bakgrund av de svaga effekterna av lämplighetsbedömningen och de kostnader den är förknippad med rekommenderar UHR inte ett generellt införande av lämplighetsbedömning av sökande till lärarutbildning i de former som prövats i försöksverksamheten. När det gäller att bedöma vilka effekter lämplighetsbedömningen har haft kan UHR konstatera att utvärderingen begränsas av att tiden för uppföljning har varit kort. Studenterna som antogs i försöksverksamheten har bara hunnit gå tre terminer på utbildningen. Däremot rekommenderar UHR att de studenter som antogs med lämplighetsbedömning följs under sina utbildningar och in i arbetslivet för att fortsätta utvärdera eventuella långsiktiga effekter av lämplighetsbedömningen. UHR anser också att studierna av hur blivande lärares lämplighet för yrket kan bedömas bör fortsätta. Det kan även innebära att studera modeller och metoder som kan användas som komplement eller alternativ till lämplighetsbedömning. Om arbetet med att utveckla lämplighetsbedömningar fortsätter finns det enligt UHR många erfarenheter att hämta från försöksverksamheten. När det gäller yrkandet om att permanenta och utöka försöksverksamheten med lämplighetsbedömning i samband med antagning till lärar- och förskollärarutbildning kan utskottet konstatera att Universitets- och högskolerådet (UHR) i sin publicerade utvärdering av försöksverksamheten inte rekommenderar ett generellt införande av lämplighetsbedömning . Däremot rekommenderar UHR att man fortsätter att följa denna grupp studenter och också fortsätter att studera metoder för bedömning av blivande lärares lämplighet för yrket. Utskottet finner inga skäl att föregripa regeringens ställningstagande till UHR:s utvärdering och ser fram emot att ta del av eventuella fortsatta studier inom området. När det gäller yrkandet om att skärpa kraven för grundläggande behörighet till en specifik utbildning, t.ex. lärarutbildningen, vill utskottet peka på att kraven för grundläggande behörighet är gemensamma för all utbildning. Den grundläggande behörigheten utgör den breda kopplingen mellan gymnasieskolan och högskolan och ska utgöra en minsta gemensam nämnare för all högskoleutbildning. De specifika förkunskapskrav som gäller för en viss utbildning anges i den särskilda behörigheten. Utskottet finner inga skäl att frångå denna ordning. Med det som anförs ovan avstyrker utskottet motion 2017/18:4090 (L) yrkande 3. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om platsfördelningen vid urval till högskoleutbildning. Jämför reservation 4 (SD) och 5 (L). I motion 2017/18:4031 av och (båda SD) yrkande 3 vill motionärerna att proportionen för platsfördelning vid urval på grundval av resultat från högskoleprovet ska ändras i högskoleförordningen (1993:100) så att det framgår att platserna ska fördelas med högst en tredjedel men minst en femtedel på grundval av resultat från högskoleprovet. Enligt motionärerna skulle det innebära att de flesta utbildningar fortsättningsvis kan anta en tredjedel på grundval av högskoleprovet, medan andra utbildningar, som t.ex. lärarutbildningen, kommer att minska andelen som antas genom högskoleprovet. I kommittémotion 2017/18:4090 av (L) yrkande 2 anser motionären att proportionen för platsfördelning vid urval på grundval av resultat från högskoleprovet ska ändras så att högst av platserna ska fördelas på grundval av resultat från högskoleprovet och övriga platser ska fördelas på grundval av betyg. Vidare bör enligt motionärens uppfattning dagens obegränsade möjligheter att skriva högskoleprovet ändras. Giltighetstiden för högskoleprovet ska enligt motionären kortas från fem till , och man ska endast få göra ytterligare två högskoleprov under ett provs giltighetstid. Det ska också införas ett krav på att man har slutbetyg från gymnasiet för att få skriva högskoleprovet, anser motionären. Platsfördelningen ska i huvudsak vara densamma som Enligt regeringens mening är dagens bestämmelser om fördelningen av platser mellan urvalsgrunderna tydliga och överblickbara. Regeringen anser därför, och mot bakgrund av att både betyg och högskoleprov är viktiga urvalsgrunder, att platserna på en utbildning som huvudregel ska fördelas med minst en tredjedel på grundval av betyg och minst en tredjedel på grundval av resultat från högskoleprovet. Högst en tredjedel ska få fördelas på grundval av urvalsgrunder som lärosätet självt bestämmer. För vissa utbildningar kan det dock finnas skäl för lärosätena att kunna fördela en mindre andel platser på grundval av resultat från högskoleprovet än en tredjedel. För en del utbildningar innebär dagens bestämmelser att det endast finns ett fåtal reserver i högskoleprovsgruppen på grund av få sökande, medan det i betygsurvalet kan vara en högre konkurrens om platserna. Det innebär i sin tur att sökande med låga poäng på högskoleprovet kan få plats på en utbildning framför sökande med relativt höga betyg. Betygen är den urvalsgrund som har bäst förmåga att förutsäga kommande studieprestationer i högskolan, vilket framgår av både nationella och internationella studier. Högskoleprovets förmåga att förutsäga kommande studieprestationer varierar mellan olika utbildningar. För vissa utbildningar innebär både ett lågt söktryck och en sämre prognosförmåga en sämre genomströmning bland de studenter som har antagits på ett högskoleprovsresultat än bland dem som har antagits på sina betyg. Regeringen avser därför att förtydliga möjligheten för lärosätena att göra en annan platsfördelning än huvudregeln så att de kan anta en mindre andel än en tredjedel på resultat från högskoleprovet till utbildningar där det råder låg konkurrens om platserna och för vilka högskoleprovet har en dålig prognosticerande förmåga. Målet är att förbättra genomströmningen så att fler studenter kan slutföra sin utbildning. Mot den bakgrunden kan dagens bestämmelse om undantag behöva justeras. Regeringen anser dock att en viss andel sökande alltid bör antas på grundval av resultatet från högskoleprovet till den specifika utbildningen. För utbildningar som leder till en konstnärlig examen bör dock samma bestämmelser som gälla. I högskoleförordningen (1993:100) anges att hänsyn ska tas till de sökandes meriter vid urval för tillträde till utbildning på grundnivå som vänder sig till nybörjare. Urvalsgrundernas funktion är att rangordna sökande på lämpligt sätt. Urvalsgrunderna är betyg, resultat från högskoleprovet och urvalsgrunder som högskolan bestämmer. De senare kan bestå av andra särskilda prov än högskoleprovet, kunskaper, arbetslivserfarenhet eller erfarenhet som är särskilt värdefull för den aktuella utbildningen och andra för utbildningen sakliga omständigheter. Vid urval ska minst en tredjedel av platserna fördelas på grundval av betyg, minst en tredjedel på grundval av resultat från högskoleprovet och högst en tredjedel på grundval av urvalsgrunder som högskolan bestämmer. Om det finns särskilda skäl får Universitets- och högskolerådet medge att ett lärosäte vid urval till en viss utbildning får göra en annan platsfördelning och fördela platserna på grundval av någon eller några av urvalsgrunderna (betyg, resultat från högskoleprovet och urvalsgrunder som högskolan bestämmer). Ett medgivande ska avse ett eller flera bestämda antagningstillfällen (7 kap. 12–13, 15 och 23 §§). Av högskoleförordningen framgår att det ska finnas ett gemensamt högskoleprov för alla lärosäten i . Universitets- och högskolerådet (UHR) ansvarar för att provet tas fram och beslutar om resultat på provet. Ett sådant provresultat är giltigt till utgången av det kalenderhalvår som infaller efter provtillfället. De lärosäten som ska använda provet som urvalsgrund ska genomföra provet. Detta får ske i samverkan mellan lärosätena. Provet får även genomföras av UHR. Den som vill delta i högskoleprovet ska betala en avgift på i samband med anmälan till provet. Den som genom användning av otillåtna hjälpmedel eller på annat sätt försöker vilseleda vid högskoleprov ska stängas av från deltagande i provet av från tidpunkten för försöket. Beslut om avstängning fattas av UHR. UHR får meddela ytterligare föreskrifter om högskoleprovet (7 kap. 20–22 §§). Myndighetens föreskrifter om högskoleprovet omfattar allmänna bestämmelser om högskoleprovet, bestämmelser om provets genomförande och regler för provdeltagare (2015:3). Utskottet kan inledningsvis konstatera att det enligt högskolelagen (1992:1434) ska göras ett urval bland de behöriga sökande till en utbildning om inte alla kan tas emot. Vidare får enligt högskolelagen regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om urval. Regeringen har i högskoleförordningen (1993:100) meddelat ytterligare bestämmelser om urval som rör bl.a. urvalsgrunder, platsfördelning och högskoleprovet. Enligt utskottets mening är dagens bestämmelser om fördelningen av platser mellan urvalsgrunderna tydliga och överblickbara. Huvudregeln för platsfördelning gör systemet förutsägbart – minst en tredjedel på grundval av betyg, minst en tredjedel på grundval av resultat från högskoleprovet och högst en tredjedel på grundval av urvalsgrunder som lärosätet bestämmer själv. Utskottet delar regeringens uppfattning att det för vissa utbildningar dock kan finnas skäl för lärosätena att kunna frångå huvudregeln och fördela en mindre andel platser än en tredjedel på grundval av resultat från högskoleprovet.