bet · H501FöU6 · 2018-04-26 00:00:00 — Frivilliga försvarsorganisationer utgör en viktig resurs för den samlade krisberedskapen och försvarsförmågan som kan stärkas ytterligare om fler involveras. Med lokalkännedom, engagemang och organisationsförmåga finns möjligheten att utveckla ett närmare samarbete mellan Försvarsmakten, sportskyttar och jägare. I motion 2017/18:3222 av m.fl. (M) yrkande 21 anför motionärerna att medlemmar i de frivilliga försvarsorganisationerna bör krigs-placeras. I motion 2017/18:2017 av m.fl. (SD) yrkande 51 anförs att medborgare som är aktiva i frivilligrörelserna delvis ska ersättas indirekt för sina utlägg. Frivilligorganisationerna är viktiga komplement till Försvarsmakten och hjälper till med folkförankringen. Möjligheten till skattelättnader för frivilligpersonal bör prövas, alternativt att de får viss ersättning via sin pension. Bakgrund och tidigare behandling När utskottet beredde frågan om försvarspolitisk inriktning för perioden –2020 (prop. 2014/15:109, bet. 2014/15:FöU11, rskr. 2014/15:251) betonade utskottet vikten av de bidrag de frivilliga försvarsorganisationerna ger till totalförsvaret, och därmed även till samhällets krisberedskap, samt frivilligorganisationernas betydelse för folkförankringen. I betänkande 2013/14:FöU11 instämde utskottet i regeringens syn på de viktiga bidrag de frivilliga försvarsorganisationerna ger till totalförsvaret och därmed även till samhällets krisberedskap. Utskottet bedömde att denna tillgång långsiktigt borde säkerställas. Vidare vidhöll utskottet att de frivilliga försvarsorganisationerna hade en viktig roll i att skapa folkförankring. Likt regeringen ansåg utskottet att det fanns behov av att analysera vilka ansvarsområden och vilka uppgifter inom det civila försvaret och krisberedskapen som bäst kunde mötas av frivilliga krafter. Utifrån en sådan analys borde sedan en målsättning för frivilligt engagemang i anslutning till samhällets säkerhet kunna formuleras. Det skulle exempelvis kunna vara rationellt och kostnadseffektivt att försörja krigsförbanden med frivilligorganisationernas kompetens, vilket regeringen också hade anfört. I utskottets betänkande 2016/17:FöU6 sa sig utskottet lägga stor vikt vid det som de frivilliga försvarsorganisationerna tillför totalförsvaret , och därmed även samhällets krisberedskap. Utskottet utgick från att de frivilliga försvarsorganisationernas kompetens och engagemang togs till vara eftersom det borde vara både rationellt och kostnadseffektivt att de får hjälpa till att kompetensförsörja krigsförbanden. Utskottet delade regeringens bedömning att berörda centrala myndigheter, kommuner och landsting i högre grad borde eftersträva samverkan med berörda frivilligorganisationer i syfte att ta till vara de frivilligas engagemang såväl under fredstida kriser som under höjd beredskap. Utskottet kunde konstatera att det finns en inriktning som är en bra grund för frivilligorganisationernas fortsatta utveckling och avstyrkte därmed samtliga motionsyrkanden. Frivilligorganisationerna har en viktig roll i totalförsvaret och är av stor betydelse för folkförankringen. I rapporten – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66) skriver Försvarsberedningen att de frivilliga försvars-organisationerna har en särskild möjlighet och roll att spela för att höja den samlade förmågan i totalförsvaret under kommande försvarsbeslut. Utskottet delar beredningens uppfattning. Det är av stor vikt att de frivilliga försvarsorganisationernas kompetens och engagemang tas till vara i det fortsatta uppbyggandet av totalförsvaret eftersom det bör vara både rationellt och kostnadseffektivt att de får hjälpa till att kompetensförsörja såväl krigs-förbanden som andra delar av totalförsvaret. Utskottet konstaterar att det finns en inriktning som lägger en bra grund för frivillig-organisationernas fortsatta utveckling och som fungerar väl i väntan på ett nytt inriktningsbeslut. Mot bakgrund av vad som anförts ovan avstyrker utskottet samtliga motionsyrkanden om frivilliga försvarsorganisationer. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förvaring av vapen. I motion 2017/18:169 av (SD) anförs att för att förenkla och påskynda en mobilisering bör de som är krigsplacerade av Försvarsmakten förvara eldhandvapen, ammunition, stridsutrustning och annan personlig materiel i hemmet. Säkerheten är central för att möjliggöra detta. I yrkande 2 föreslår motionären att stöld av ammunition eller vapen från krigsplacerad personal bör rendera fängelsestraff . I yrkande 3 föreslås att eller särskilt utbildad militär personal ska genomföra regelbundna säkerhetskontroller av förvaringen. I yrkande 4 föreslår motionären att särskilt utsedd militär personal ska genomföra slumpvisa inventeringar av de krigsplacerades personliga utrustning. Bakgrund och tidigare behandling Det är Försvarsmakten som fastställer bestämmelser om vapenförvaring med utgångspunkt i de krav på tillgänglighet och beredskap som regeringen beslutar om. Bestämmelserna framgår av säkerhetstjänst, vapen och ammunition, 2007 utgåva 2 (M7739-352040), 2012. Normalförvaring av personligt eldhandvapen i hemvärnsförbanden är kassun med skyddsnivå enligt Försvarsmaktens bestämmelser. I områden där avståndet negativt påverkar utbildningen sker förvaring i hemmet. De krav Försvarsmakten ställer vid förvaring i hemmet är bl.a. att bostadsbesiktning ska genomföras av berörd kompanichef eller av annat befäl som utsetts av chefen för den aktuella organisationsenheten. Bostadsbesiktningen genomförs i syfte att bedöma om individen kan förvara sitt personliga vapen i hemmet. Enligt Försvarsmakten är bostadsbesiktningen också en del i personlighets-bedömningen inför antagningen. Utskottet behandlade frågan i sitt betänkande 2016/17:FöU6 och anförde då att man inte såg några skäl att ändra befintlig ordning eller att vidta åtgärder i fråga om förvaring av vapen och personlig utrustning, och därför avstyrktes samtliga motionsyrkanden. Det är Försvarsmakten som fastställer bestämmelser om vapenförvaring med utgångspunkt i de krav på tillgänglighet och beredskap som regeringen beslutar om. Utskottet ser inte heller några skäl att ändra på den ordningen eller att vidta andra åtgärder i fråga om förvaring av vapen och personlig utrustning. Samtliga motionsyrkanden avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om Försvarsmaktens uniformsreglemente. Jämför reservation 14 (SD, -). I motion 2017/18:3267 av och (båda SD) föreslås ett förbud mot religiösa och politiska symboler på Försvarsmaktens uniformer. Till politiska symboler räknas inte flaggan på uniformen. Enligt motionärerna är uniformens fördelar att den är neutral samt att den stärker känslan av gemenskap mellan de som bär den, vilket är viktigt för de som ingår i förbanden. Försvarsmakten ska vara politiskt och religiöst neutral och ska skydda riket, dess befolkning och demokratin. Motionärerna anför att avvikelser från uniformsreglementet försvårar tjänsteutövandet för soldaterna som det försvårar och fördyrar för Försvarsmakten i och med att alla uniformsdetaljer måste anpassas för att klara de säkerhetskrav som finns på Försvarsmaktens uniformer. Bakgrund och tidigare behandling Reglementet för uniformsbestämmelser (FM2014-2132:19) beslutas av Försvarsmaktens produktionschef, och gällande beslut medger inte bärande av politiska symboler, men religiösa symboler som bärs som smycken får bäras dolt. Uniformsbestämmelserna medger som ett undantag bärande av vissa religiöst betingade huvudbonader till uniform. Verksamhet som kräver skyddsutrustning, som t.ex. hjälm, ska beaktas och har alltid prioritet före bärande av religiös huvudbonad. Likaså har krav på likformighet vid statsceremonier prioritet före bärande av tillåtna huvudbonader. Uniforms-bestämmelserna anger att anskaffning av huvudbonader åligger den enskilde och att brandsäkerhet vid tjänst i fält och till sjöss ska beaktas vid val av material i religiös huvudbonad. Vidare får exempelvis kvinnor med trosbekännelse behålla huvudbonaden på vid korum, gudstjänst och enskild andakt (även inomhus), och judiska trosbekännare får bära svart kippa utan dekorationer, men ordinarie huvudbonad måste bäras på kippa. När utskottet tidigare behandlat motioner med samma lydelse som den som nämns ovan konstaterade utskottet att Försvarsmakten beslutat om anvisningar som gäller för myndighetens uniformer. Utskottet avstyrkte yrkandena (bet. 2015/16:FöU3, bet. 2016/17:FöU6). Utskottet konstaterar att det är Försvarsmaktens produktionschef som fattar beslut om reglementet för uniformsbestämmelser. Utskottet ser inte att några nya fakta framkommit som påverkar utskottets tidigare ställningstagande i frågan och ser därför inga skäl att ändra på rådande ordning eller att vidta andra åtgärder i fråga om Försvarsmaktens uniformer. Motion 2017/18:3267 avstyrks. Försvarsmaktens centrum för implementering av genderperspektiv i militära operationer Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om Försvarsmaktens centrum för implementering av genderperspektiv. Jämför reservation 15 (SD, -). I motion 2017/18:2017 av m.fl. (SD) yrkande 23 anför motionärerna att Försvarsmaktens centrum för implementering av gender-perspektiv i militära operationer ska avvecklas. Alla soldater ska få utbildning i lokala sedvänjor och könsroller i det land där de ska tjänstgöra. Motionärerna föreslår att centrumet avvecklas eftersom kompetensen inte behövs för ett fullgörande av tjänsten. Bakgrund och tidigare behandling in Military Operations (NCGM) är Försvarsmaktens internationella inom för såväl integrerad multinationell stabsutbildning som genderperspektiv på taktisk och operativ nivå. Vid genomförs 40–50 kurser , och har 144 nationer varit representerade, och över 1 000 personer har deltagit i utbildningarna. Förutom kurser vid genomför och stöder NCGM kurser och utbildningar i andra länder. När utskottet behandlade frågor inom detta område i sitt betänkande Försvarets personalförsörjning och personalpolitik m.m. noterade utskottet att centrumet hade utsetts till huvudansvarig för genusutbildningar inom Nato. Utskottet förutsåg att NCGM:s roll och verksamhet på så sätt skulle stärkas ytterligare (bet. 2013/14:FöU2). I betänkande 2016/17:FöU6 skriver utskottet i sitt ställningstagande att möjligheten att uppfylla kvinnors och flickors grundläggande mänskliga rättigheter är såväl en skyldighet inom ramen för internationella åtaganden som en förutsättning för bredare utrikespolitiska mål om utveckling, demokrati, fred och säkerhet. Sexuellt våld i konflikter bör inte ses som något annat än ett centralt säkerhetshot. Utskottet ansåg att ett fokus på kvinnors och flickors aktörskap och egenmakt var en central del i freds- och säkerhets-byggande verksamhet, och utskottet betonade, i överensstämmelse med en av slutsatserna i FN:s globala rapport om resolution , att kvinnors deltagande ökar chansen till en hållbar fred. Utskottet underströk vikten av att arbeta med ett helhetsgrepp där implementeringen inriktas mot nationella verksamhet och arbetet i samarbetsländer, regionalt samt internationellt. Utskottet menade att NCGM ska vara ledande när det gäller utbildning i genderfrågor av militär personal som ska ut i fält. Utskottet välkomnade det arbete NCGM bedriver för att höja den militära kompetensen i genderfrågor nationellt och internationellt och bedömde att det i förlängningen är ett viktigt bidrag till att skapa förutsättningar för hållbar fred. Utskottet står fast vid sin tidigare bedömning att möjligheten att uppfylla kvinnors och flickors grundläggande mänskliga rättigheter är såväl en skyldighet inom ramen för internationella åtaganden som en förutsättning för bredare utrikespolitiska mål om utveckling, demokrati, fred och säkerhet. Sexuellt våld i konflikter bör inte ses som något annat än ett centralt säkerhetshot. Utskottet vidhåller att ett fokus på kvinnors och flickors aktörskap och egenmakt är en central del i freds- och säkerhetsbyggande verksamhet, och betonar att kvinnors deltagande ökar chansen till en hållbar fred. Utskottet vill understryka vikten av att arbeta med ett helhetsgrepp där implementeringen inriktas mot nationella verksamhet och arbetet i samarbetsländerna, regionalt samt internationellt. NCGM ska vara ledande när det gäller utbildning i genderfrågor av militär personal som ska ut i fält. Utskottet välkomnar det arbete NCGM bedriver och bedömer att det i förlängningen är ett viktigt bidrag till att skapa förutsättningar för hållbar fred. Utskottet avstyrker motion 2017/18:2017 yrkande 23. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom vad utskottet anför om ansvaret för Försvarsmaktens logistikförsörjning i fråga om vidmakthållande och upphandling. Därmed bifaller delvis ett motionsyrkande med förslag inom försvarsupphandlingsområdet och avslår resterande yrkanden. Jämför reservation 16 (S, V) och 17 (M). I motion 2017/18:3222 av m.fl. (M) anför motionärerna att har en livskraftig och viktig högteknologisk försvarsindustri som bidrar till att stärka säkerhet. Enligt motionärerna är ca 30 000 människor direkt sysselsatta i den svenska försvarsindustrin, och betydligt fler om man räknar in underleverantörerna. Vi har ett antal stora försvarsföretag som är exportberoende och som har förmåga att leverera helhetslösningar för hela vapenplattformar. Framtidens försvarsindustri går i allt högre utsträckning mot att civil teknik integreras i militär teknik. Nya förmågor som cyberförsvar, rymdteknik, nanoteknik och autonoma system kräver en mycket hög teknologisk nivå som även tekniken i existerande plattformar blir mer avancerad. I yrkande 45 föreslår motionärerna att innovations-upphandlingar ska övervägas i högre utsträckning än . Innovations-upphandling innefattar dels upphandling som sker på ett sådant sätt att den inte utesluter nya lösningar, s.k. innovationsvänlig upphandling, dels upphandling av innovation, som innebär upphandling av framtagande av nya lösningar som ännu inte finns på marknaden. I yrkande 46 föreslår motionärerna att möjligheten att upphandla hela förmågor ska utnyttjas. Motionärerna vill utnyttja de stora svenska teknik- och industriföretagen för att genomföra stora upphandlingar där försvaret inte bara upphandlar själva varan utan även underhåll och logistiktjänster. En aktör tar därigenom ansvar för att leverera hela förmågan som huvudentreprenör. Ett sådant förfarande kommer dock att ställa stora krav på en relevant kravspecifikation, spårbarhet och rimliga marginaler i affären. Bakgrund och tidigare behandling Regeringen har i den försvarspolitiska inriktningspropositionen anfört att all materielförsörjning bör bedömas utifrån uppgiften att höja krigsförbandens operativa förmåga. Regeringen redovisade att följande principer för materiel-försörjning bör tillämpas: • vidmakthållande och uppgradering av befintlig materiel bör, om det är ekonomiskt försvarbart och operativa krav kan uppnås, väljas före nyanskaffning • nyanskaffning bör, när sådan är nödvändig, i första hand ske av på marknaden befintlig, färdigutvecklad och beprövad materiel • utveckling bör genomföras först när behoven inte kan tillgodoses enligt ovan. Utskottet ansåg vid behandlingen av propositionen att materielförsörjningen måste ses som instrumentell för att höja krigsförbandens operativa förmåga . Den operativa förmågan måste säkerställas, och de utmaningar som försvarets stora omsättnings-, nyanskaffnings- och uppgraderingsbehov innebär måste hanteras. Utskottet delade regeringens bedömning att en operativ balans behöver säkerställas på och att en samlad strategisk avvägning och prioritering för materielförsörjningen måste utarbetas. Vidare delade utskottet regeringens bedömning i fråga om principerna för materielförsörjning. Utöver detta menade utskottet att en prövning alltid bör göras av möjligheterna att låta förbandsutformningen påverkas av befintlig tekniskt och operativt relevant materiel med lång kvarvarande livslängd. För att undvika glapp i den operativa förmågan underströk utskottet vikten av att materiel som ska ersättas inte avvecklas förrän den nyanskaffade materielen är förbandssatt. När det gäller stridsflygsförmågan och undervattensförmågan delade utskottet regeringens bedömning att de är tydliga exempel på förmågor av väsentligt säkerhets-intresse för . Därtill välkomnade utskottet regeringens avsikt att en gång föreslå för vilka investeringar den skulle bemyndiga regeringen att göra under budgetåret och de två efterföljande åren. Mot bakgrund av regeringens redovisning av materielförsörjningen och den aviserade planeringsramen ansåg utskottet inte att ytterligare åtgärder krävdes. Utskottet konstaterade i betänkandet Strategi för en konkurrenskraftig europeisk försvarsindustri (bet. 2013/14:FöU9) att försvarsmarknaden visserligen har vissa drag med specifik särart men att den gynnas av goda allmänna förutsättningar som bygger på marknadsmässiga principer och en näringspolitik som utgår från företagens egna behov. Utskottet välkomnade att regeringen avsåg att föra en aktiv näringspolitik och bidra till att skapa förutsättningar för en mer öppen och effektiv försvarsmaterielmarknad i . I betänkande 2016/17:FöU3 vidhöll utskottet att all materielförsörjning bör bedömas utifrån uppgiften att höja krigsförbandens operativa förmåga. Utskottet har tidigare konstaterat att höjd operativ förmåga är det enskilt viktigaste . Mot den bakgrunden har utskottet ställt sig bakom rådande materielförsörjningsprinciper och att materielförsörjningen är att betrakta som instrumentell. Utskottet välkomnade dels det arbete som pågick för att förbättra materielförsörjningsprocessen, dels den aviserade utredningen om hur materielförsörjningen kan prioriteras och effektiviseras för att säkra operativ förmåga efter 2020. När det gällde myndigheternas upphandlingskompetens har utskottet vid upprepade tillfällen uttryckt en oro över vissa anskaffningars ekonomiska och leveransmässiga avvikelser. Utskottet underströk vikten av att anskaffningsprocessen fungerar. Utskottet förutsatte att regeringen i det pågående förbättringsarbetet säkerställer att myndigheterna besitter den kompetens som krävs för en effektiv process. Med utgångspunkten att Försvarsmaktens operativa behov ska vara styrande för materielförsörjningen och det arbete, inklusive förslag till investeringsplaner, som pågår såg utskottet inte skäl att förändra materielförsörjningsstrategin och de principer för materielförsörjning som fastställts. Utskottet konstaterade åter att försvarsmarknaden gynnas av goda allmänna förutsättningar som bygger på marknadsmässiga principer och en näringspolitik som utgår från företagens egna behov. Utskottet välkomnade även att regeringen arbetar för en öppen och effektiv försvarsmaterielmarknad i . Utskottet hade inte förändrat sin bedömning i grunden när det gäller förutsättningarna för försvarsmaterielmarknaden. hade utskottet poängterat nödvändigheten av att säkra de förmågor som och regeringen pekat ut som väsentliga säkerhetsintressen för . Utskottet bedömde att regeringen agerade med den inriktning som angavs i den försvarspolitiska inriktningspropositionen. tillsatte chefen för , statsrådet , en sakkunnig för att biträda med en fördjupad översyn av ansvarsfördelningen mellan Försvarsmakten och avseende vidmakthållande och därtill knuten upphandling samt upphandling av de varor och tjänster som behövs i förråd, service och verkstäder för Försvarsmaktens förbandsverksamhet. Uppdraget slutfördes och remissbehandlas med senast svarsdatum . Utskottet genomförde ett besök vid Livgardet för att få information om vidmakthållande och upphandling av de varor och tjänster som behövs i förråd, service och verkstäder för Försvarsmaktens förbands-verksamhet. Utskottet vidhåller att materielförsörjning bör bedömas utifrån uppgiften att höja krigsförbandens operativa förmåga. Utskottet har tidigare konstaterat att höjd operativ förmåga är det enskilt viktigaste . Mot den bakgrunden har utskottet ställt sig bakom rådande materielförsörjningsprinciper och att materielförsörjningen är att betrakta som instrumentell. Utskottet ser positivt på det arbete som pågår för att förbättra materielförsörjningsprocessen bl.a. genom förändringarna av den verksamhet som bedrivs inom ramen för materiel- och logistikförsörjningen. Upphandling är ett av de områden som utskottet anser behöver utvecklas. Utskottet har vid upprepade tillfällen uttryckt en oro över vissa anskaffningars ekonomiska och leveransmässiga avvikelser. Utskottet kan inte nog understryka vikten av att anskaffningsprocessen fungerar. Utskottet förutsätter att regeringen i det pågående förbättringsarbetet säkerställer att myndigheterna har den kompetens som krävs för en effektiv process. Med utgångspunkten att Försvarsmaktens operativa behov ska vara styrande för materielförsörjningen och det arbete, inklusive förslag till investeringsplaner, som pågår ser utskottet inte skäl att förändra materielförsörjningsstrategin och de principer för materielförsörjning som fastställts för att tjäna detta syfte. Därmed avstyrker utskottet motion 2017/18:3222 yrkande 45. När det gäller ansvaret för att vidmakthålla Försvarsmaktens materiel och därtill hörande upphandling har tagit fram en analyspromemoria om ansvaret för Försvarsmaktens logistikförsörjning i fråga om vidmakthållande och upphandling. Utskottet ser positivt på detta. Enligt utskottets mening har det i promemorian inte anförts några juridiska hinder mot att genomföra den förändring i fördelningen av ansvar som föreslagits i utredningen för högre försvarsberedskap (SOU 2016:88) och som utskottet och har ställt sig bakom i samband med budgetbetänkande (bet. 2017/18:FöU1, rskr. 2017/18:100). fördjupade analys avviker dock från utredningens förslag genom slutsatsen att ansvaret för vidmakthållandet bör stanna kvar hos för att säkerställa effektiva upphandlingar och kontraktsskrivningar med industrin. Utskottet konstaterar att bakgrunden till den förändrade ansvarsfördelning som föreslås i utredningen för högre försvarsberedskap är de begränsningar som dagens system innebär när det gäller överbefälhavarens kontroll över sin materiel. Denna brist på kontroll begränsar överbefälhavarens möjlighet att prioritera hur han vill nyttja sin materiel. Därmed begränsas även möjligheten till prioriteringar vid ändrade beredskapsnivåer. Utskottet har därför fortfarande samma uppfattning som utredningen för högre försvarsberedskap och konstaterar att möjligheten att effektivt kunna hantera beredskap är av väsentligt större vikt än de eventuella effektivitetsvinsterna i upphandlingsprocessen. Enligt utskottets mening bör ansvaret för vidmakthållandet av materiel och tillhörande upphandling därför överföras till Försvarsmakten i enlighet med utredningens förslag. Om regeringen gör bedömningen att det inte är förenligt med en väl fungerande upphandlingsprocess bör andra organisatoriska lösningar övervägas. Utskottet föreslår att ställer sig bakom vad utskottet anför om ansvaret för Försvarsmaktens logistikförsörjning i fråga om vidmakthållande och upphandling och tillkännager detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet delvis motion 2017/18:3222 yrkande 46. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om Prio. Jämför reservation 18 (SD, -). I motion 2017/18:2017 av m.fl. (SD) yrkande 43 föreslår motionärerna att en utredning ska tillsättas för att utreda kostnader och vinster med ett byte och möjliga vinster i funktion med ett eget system i stället för det SAP-baserade systemet Prio. Enligt motionärerna har systemet kritiserats för att vara tungrott och långsam och därför skulle en oberoende översyn av systemet kunna peka på vad som behöver förbättras. Om en sådan utredning anser det lämpligt att ersätta Prio bör det enligt motionärerna göras . Bakgrund och tidigare behandling