bet · H501FöU6 · 2018-04-26 00:00:00 — Enligt utskottet, liksom för regeringen, var det av avgörande betydelse att alla krigsförband är bemannade, utrustade och samövade för att lösa sina uppgifter. Bland annat framhölls vikten av övningar, mobiliseringsplaner, mobiliserings- och beredskapsövningar och förstärkningar av vissa förmågor. Vidare framhöll utskottet vikten av att Försvarsmakten rekryterar, utvecklar och vidmakthåller den personal som krävs för att genomföra verksamheten. I betänkandet Militära frågor (bet. 2016/17:FöU6) skrev utskottet att Försvarsmaktens operativa förmåga bör utgå från målen för det militära försvaret samt krav på tillgänglighet i fredstid och beredskap för intagande av höjd beredskap. Precis som vid tidigare beredningstillfällen betonade utskottet vikten av väl avvägda prioriteringar som tar hänsyn till den samlade operativa värderingen och förmågan att möta ett väpnat angrepp. I likhet med tidigare bedömde utskottet att det inte fanns skäl att komplettera eller förändra prioriteringarna i den nu gällande försvarspolitiska inriktningen och gjorde bedömningen att det inte fanns behov av ytterligare riktlinjer inom området. När utskottet behandlade försvarets förmåga i betänkandet Försvarspolitik (bet. 2017/18:FöU3) ställde utskottet sig bakom det som regeringen anfört om att Försvarsmaktens operativa förmåga bör utgå från målen för det militära försvaret samt krav på tillgänglighet i fredstid och beredskap för intagande av höjd beredskap. Utskottet betonade vikten av väl avvägda prioriteringar som tar hänsyn till den samlade operativa värderingen och förmågan att möta ett väpnat angrepp. Utskottet såg då inga skäl att komplettera eller förändra prioriteringarna i den nu gällande försvarspolitiska inriktningen. Försvarsmaktens operativa förmåga bör utgå från målen för det militära försvaret samt krav på tillgänglighet i fredstid och beredskap för intagande av höjd beredskap. Precis som vid tidigare beredningstillfällen vill utskottet betona vikten av väl avvägda prioriteringar som tar hänsyn till den samlade operativa värderingen och förmågan att möta ett väpnat angrepp. I likhet med tidigare bedömer utskottet att det inte finns skäl att komplettera eller förändra prioriteringarna i den nu gällande försvarspolitiska inriktningen i de avseenden som motionärerna föreslår. Sådana förändringar bör enligt utskottet omhändertas i samband med Försvarsberedningens pågående arbete och utformandet av en ny försvarspolitisk inriktning. Utskottet avstyrker därmed samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om hemvärnet. Jämför reservation 6 (M, C, L, KD) och 7 (M). I motion 2017/18:169 av (SD) yrkande 1 anförs att huvuddelen av den krigsplacerade personalen bör ha sin personliga utrustning, inklusive eldhandvapen, hemma för att påskynda och förenkla mobilisering. Krigs-förbandens övriga utrustning bör förvaras i mobiliseringsförråd. I motion 2017/18:3220 av m.fl. (L, M, C, KD) yrkande 9 anförs att regeringen bör se över möjligheten att öka hemvärnets status och möjligheter att utvecklas. Motionärerna framhåller hemvärnet som en oumbärlig resurs som står för av väpnade försvar. De frivilliga i hemvärnet har hög tillgänglighet, god lokalkännedom och beprövad kompetens. Försvarsmakten har till regeringen lämnat förslag på en ny ledningsorganisation där man bl.a. föreslår nya organisationsenheter för stridskrafterna, men förslag om hemvärnets ledningsstruktur saknas. För att stärka hemvärnets position inom Försvarsmakten anser motionärerna att hemvärnet bör organiseras som en egen stridskraft. Därför anser motionärerna att regeringen bör se över hemvärnets status och möjligheter att utvecklas på bästa sätt. I motion 2017/18:3222 av m.fl. (M) anför motionärerna att hemvärnet utgör av Försvarsmakten och att det genomgått en positiv utveckling med en vassare organisation och förbättrad kostnadseffektivitet. Hemvärnet skapar även en värdefull folkförankring. I försvaret av det egna territoriet är hemvärnet en central aktör. I yrkande 18 föreslår motionärerna att hemvärnet görs till en egen försvarsgren. Det skulle ge organisationen en större autonomi inom Försvarsmakten och bättre möjligheter att utvecklas. I yrkande 19 föreslår motionärerna att numerären på hemvärnet ökas med det långsiktiga målet att uppnå 30 000 personer. Det skulle stärka försvaret av det svenska territoriet betydligt med fler lokala förband som snabbt kan vara på plats vid en kris. I yrkande 20 föreslås att hemvärnet fortsätter att utvecklas mot att kunna utföra mer kvalificerade uppgifter och få tillgång till mer modern materiel. Hemvärnet har tilldelats granatkastare men bör även kunna utrustas med luftvärn av typen Robot 70 samt utbildas för att kunna bistå med att lägga reservbroar. Bakgrund och tidigare behandling I och med det försvarspolitiska inriktningsbeslutet beslutade om inriktningen för krigsförbanden i och att den bl.a. ska bestå av 40 hemvärnsbataljoner (prop. 2014/15:109, bet. 2014/15:FöU11, rskr. 2014/15:251). I inriktningspropositionen beskrev regeringen att utvecklingen i närområdet går i negativ riktning, och mot denna bakgrund lyfte man fram ett antal förslag som Försvarsberedningen lämnat. Bland dessa fanns bl.a. förslaget om mer kvalificerade hemvärnsförband. I propositionen anfördes att hemvärnsförbandens lokala förankring och rekrytering är viktig för försvarets folkförankring och att hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna utgör en stor och viktig del av arméstridskrafterna. Förbanden har hög tillgänglighet, stor numerär och stor geografiska spridning. Regeringen tillskrev därför förbanden en central betydelse för försvaret av det svenska territoriet, inklusive skyddet av flyg- och marinstridskrafternas bas-områden samt kritisk infrastruktur och viktigare skyddsobjekt. När det gällde hemvärnets beredskaps- och tillgänglighetskrav bedömde regeringen att hemvärnsförbanden skulle kunna verka med huvuddelen samt med mindre delar . Regeringen framhöll att hemvärnet även i fredstid snabbt skulle kunna lösa ålagda uppgifter inklusive stöd till samhället vid kris. Därmed skulle hemvärnsförbanden med delar kunna vara tillgängliga även utan särskilt beslut om aktivering, t.ex. för vissa bevakningsuppgifter eller stöd till samhället. Vidare framhölls att hemvärnsgruppen på skulle utökas personellt för att bl.a. medge en högre övningsförmåga på ön och att hemvärnsförbanden skulle få en utökad förmåga genom att fyra granatkastarplutoner och bataljonsledningsförmåga tillförs. I budgetpropositionen bedömer regeringen att hemvärnsförbanden sammantaget har löst sina uppgifter och att verksamheten genomförs enligt plan. Regeringen konstaterar att bemanningen inom hemvärnsförbanden varit god och att samtliga 40 hemvärnsbataljoner har genomfört krigsförbands-övningar. I betänkande 2016/17:FöU6 skrev försvarsutskottet att hemvärnsförbandens lokala förankring och rekrytering är av stor betydelse för försvarets folkförankring. Utskottet ansåg att hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna inte bara utgjorde en stor och viktig del av armé-stridskrafterna utan med sin höga tillgänglighet, sin numerär och sin geografiska spridning även hade en central betydelse och bidrog på ett värdefullt sätt till vissa bevakningsuppgifter och stöd till samhället. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att det var naturligt att det försvarspolitiska inriktningsbeslutet framhöll att utvecklingen bör gå mot mer kvalificerade hemvärnsförband. Regeringen hade redovisat för att hemvärns-förbanden utvecklats i enlighet med och regeringens beslut. Utskottet lade stor vikt vid att hemvärnet skulle fortsätta att utvecklas till alltmer kvalificerade förband, och bedömde att det inte fanns skäl att vidta ytterligare åtgärder. Hemvärnsförbandens lokala förankring och rekrytering bidrar enligt utskottet till deras stora betydelse för försvarets folkförankring. Utskottet vidhåller att hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna inte bara utgör en stor och viktig del av arméstridskrafterna utan med sin höga tillgänglighet, sin numerär och sin geografiska spridning även har en central betydelse och på ett värdefullt sätt bidrar till vissa bevakningsuppgifter och stöd till samhället. Mot denna bakgrund är det naturligt att det försvarspolitiska inriktningsbeslutet framhåller att utvecklingen bör gå mot mer kvalificerade hemvärnsförband. Utskottet lägger stor vikt vid att hemvärnet fortsätter att utvecklas till alltmer kvalificerade förband, men bedömer att det inte finns skäl att vidta ytterligare åtgärder eftersom utskottet ser frågan som en central del i Försvarsberedningens pågående arbete. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2017/18:3220 yrkande 9 och 2017/18:3222 yrkandena 18–20. Vad gäller vapenförvaring konstaterar utskottet att det är Försvarsmakten som fastställer bestämmelser om vapenförvaring med utgångspunkt i de krav på tillgänglighet och beredskap som regeringen beslutar om. Utskottet ser inga skäl att ändra på den ordningen eller att vidta andra åtgärder i fråga om förvaring av vapen och personlig utrustning. Motion 2017/18:169 yrkande 1 avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om cyberfrågor. Jämför reservation 8 (M). I motion 2017/18:3222 av m.fl. (M) anförs att vårt samhälle är helt beroende av fungerande it-system för alla vitala funktioner som exempelvis betalningsströmmar, vattenförsörjning, samhällsinformation och transporter. har attacker mot it-system orsakat problem som medfört att viktiga samhällsfunktioner legat nere. Enligt motionärerna har attackerna olika syften och utförs av olika aktörer och utgör ett stort hot mot samhällets funktionalitet såväl i fred som i händelse av kris eller konflikt. I yrkande 27 föreslår motionärerna att regeringen utreder möjligheten att inrätta ett cybercentrum inom Försvarsmakten. Cyberarenan kommer att bli allt viktigare , och måste ligga i framkant för att kunna såväl freda Försvarsmaktens system från angrepp som ha en god aktiv cyberförmåga. I yrkande 28 föreslår motionärerna att man skapar it-förband inom Försvarsmakten med tjänstgörande personal. I yrkande 29 föreslår motionärerna att Försvarsmakten ska ges möjlighet att teckna avtal med it-experter för kortare tjänstgöring. Det finns enligt motionärerna stor potential i att låta de som är tjänstgörande soldater växla mellan större it-företag och Försvarsmakten. I yrkande 30 föreslår motionärerna att det tas fram en svensk cyberdoktrin. Utgångspunkten för en sådan doktrin ska vara att har en aktiv cyberförmåga men tydligt deklarerar att vi inte kommer att vara först med att använda den. Bakgrund och tidigare behandling behandlade cyberfrågor i betänkandet Nationell strategi för samhällets informations- och cybersäkerhet (bet. 2017/18:FöU4) i samband med att regeringen inkom med skrivelsen Nationell strategi för samhällets informations- och cybersäkerhet (skr. 2016/17:213). I skrivelsen understryker regeringen att digitaliseringen är ett globalt fenomen som påverkar i stort sett alla delar av vårt samhälle. Digitaliseringen är en av vår tids största förändringar, och den snabba utvecklingen av informations- och kommunikationsteknologi har stor inverkan på vår framtid. Det medför stora möjligheter, men också risker. Hur vi hanterar de risker som följer av digitaliseringen har stor betydelse för vår förmåga att upprätthålla och stärka både vårt välstånd och vår säkerhet. Alla behöver ta sitt ansvar för informations- och cybersäkerhetsfrågor för att ska uppnå en effektiv och säker hantering av information. Regeringen anser också att utmaningarna inom informations- och cybersäkerhetsområdet delas med andra länder. De strategiska lösningarna måste därför även utvecklas genom internationell samverkan och dialog kring förebyggande åtgärder, både inom EU och i andra internationella organ. Genom ett strukturerat och riskbaserat arbete med informations- och cybersäkerhet kan den fortsatta digitaliseringen av samhället säkerställas, som man också hävdar säkerhet och nationella intressen såsom mänskliga fri- och rättigheter och samhällets funktionalitet. Ett strukturerat och riskbaserat arbete med informations- och cybersäkerhet är också en viktig förutsättning för svensk tillväxt och konkurrenskraft och en nödvändighet för att näringslivet ska kunna utveckla och tillhandahålla konkurrenskraftiga varor och tjänster. För att höja informations- och cyber-säkerheten finns det ett behov av att alla berörda parter i högre grad samverkar mot gemensamma målsättningar. Mot denna bakgrund har regeringen beslutat att ta fram en nationell strategi för samhällets informations- och cybersäkerhet. Strategin är ett uttryck för regeringens övergripande prioriteringar och är tänkt att vara en plattform för fortsatta utvecklingsarbete inom området. Utskottet såg positivt på regeringens nationella strategi för samhällets infor-mations- och cybersäkerhet för att kunna uppnå och bevara konfidentialitet, riktighet och tillgänglighet av information. Den nationella och internationella digitalisering som sker går i rasande fart och för inte bara med sig möjligheter till utveckling. Det finns alltför många exempel på hur obehöriga aktörer kommit åt eller fått möjligheter att komma åt känslig information. Inte minst granskningar har visat på att informationssäkerheten hos svenska myndigheter inte har utvecklats tillräckligt under . Utskottet såg det därför som välkommet att en strategi på området presenterats av regeringen. Den kommer att bidra till att skapa långsiktiga förutsättningar för informations- och cybersäkerheten för hela det svenska samhället. Utskottet sa sig se fram emot ytterligare konkretiseringar av de förslag på målsättningar och åtgärder som fanns samt den uppdatering av strategin som var aviserad av regeringen till 2018. Utskottet såg positivt på att regeringen inom ramen för denna strategi avsåg att bl.a. verka för att öka tydligheten i myndighetsstyrningen och lyfta betydelsen av ett tillfredsställande informationssäkerhetsarbete internt på myndigheter, att ta fram en nationell modell för systematiskt informationssäkerhetsarbete samt att verka för att samverkan och informationsdelning kan stärkas på området. Utskottet ansåg också att regeringens intention att verka för att säkerhetsskyddslagstiftningen bättre möter de förändrade kraven på säkerhetsskydd inom informations-säkerhetsområdet var välkommen. När det gällde förslaget om en ny myndighet för cybersäkerhet ansåg utskottet i grunden att arbetet med informationssäkerhet var ett ansvar för hela samhället och alla aktörer. I enlighet med den vedertagna ansvarsprincipen borde därför berörda aktörer själva ansvara för att identifiera och möta informationspåverkan inom sina respektive ansvarsområden. Utskottet vill på samma sätt som i sitt betänkande Nationell strategi för samhällets informations- och cybersäkerhet (bet. 2017/18:FöU4) framhålla vikten av att Försvarsmakten utvecklar sin förmåga att försvara mot kvalificerade angripare i cyberrymden. Utskottet ger stöd åt regeringens intention att verka för ett effektivt cyberförsvar med förmågan att förebygga, upptäcka och hantera cyberangrepp, både för militär och för civil verksamhet. Att det finns en samordnad planering mellan myndigheter och andra aktörer i händelse av en cyberattack eller annan allvarlig it-incident och att verksamheter i behov av kontinuerlig bevakning och med särskilda behov av skydd får tillgång till ett sensor- eller detekterings- och varningssystem ser utskottet också som en viktig förutsättning för en god svensk informations-säkerhet. Eftersom regeringen uttrycker att strategin efter behov kommer att följas av specifika uppdrag och andra styrande åtgärder ser utskottet inte skäl att vidta några ytterligare åtgärder för tillfället. Därmed avstyrks motion 2017/18:3222 yrkandena 27–30. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom vad utskottet anför om att ett moratorium mot avveckling av befintliga övnings- och skjutfält bör övervägas och tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller motion om denna fråga samt avslår andra motioner om anslutande ämnen. Jämför reservation 9 (SD, -) och 10 (S, V). I motion 2017/18:2914 av (M) anför motionären att möjligheten för Försvarsmakten att öva på skjutfält långsiktigt behöver utvecklas. För att Försvarsmakten ska kunna utbilda och öva sina förband är det nödvändigt att det finns tillgång till ändamålsenliga övningsområden och övningsanordningar. Tillstånd att utöka bedrivandet av miljöfarlig verksamhet behöver ges, och infrastrukturen kring skjutfältet bör långsiktigt stärkas. skjutfält behöver prioriteras för att kunna vara användbart bortom 2020. I motion 2017/18:3220 av m.fl. (L, M, C, KD) yrkande 16 föreslår motionärerna att det införs ett moratorium mot att avveckla befintliga övnings- och skjutfält. Tillgång till övnings- och skjutfält av olika typer är av stor betydelse för att säkerställa möjligheten till kvalificerad övnings-verksamhet. Enligt motionärerna är antalet tillgängliga övningstimmar för lågt, vilket skapar problem när Försvarsmakten har behov av att öka sin övningsverksamhet. Därför behövs ett moratorium mot att avveckla befintliga övnings- och skjutfält. I motion 2017/18:3266 av (SD) anför motionären att tiden för miljöprövning av skjuttillstånd för Försvarsmakten vid skjutfält i vissa fall kan uppgå till . Det skapar problem för Försvarsmakten i en situation där skjutfälten behövs för att återuppbygga svensk försvarsförmåga, och därför behöver situationen åtgärdas. Motionären anser att Försvarsmakten ska få ett undantag från de vanliga reglerna för miljöprövning med hänvisning till rikets säkerhet. I motion 2017/18:2017 av m.fl. (SD) yrkande 21 föreslås att statens rätt till omedelbar expropriering av mark och byggnader av säkerhetspolitiska skäl ska utredas. Statens möjlighet att agera måste stärkas. I yrkande 52 anförs att militär infrastruktur inte får förstöras vid befintliga regements- eller övningsområden för att göra det möjligt att åter sätta upp fler brigader. Bakgrund och tidigare behandling Utskottet har tidigare behandlat grundorganisatoriska frågor i bl.a. betänkandena /14:FöU9, 2015/16:FöU3 och 2016/17:FöU6. Utskottet framhöll då att det är som beslutar om huvuddelen av Försvarsmaktens grundorganisation, vilket gjordes i det försvarspolitiska inriktningsbeslutet (prop. 2004/05:43, bet. 2004/05:FöU5, rskr. 2004/05:143). beslutade då om grundorganisationens omfattning och förbandens lokalisering. Med detta som grund reglerar regeringen försvarsmaktsorganisationen i förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten. Av instruktionen framgår att myndigheten själv beslutar om sin organisation i de delar som inte regleras i instruktionen. Det betyder bl.a. att Försvarsmakten ska bedöma vilka objekt som är särskilt skyddsvärda och att myndigheten även kan säga upp ett avtal med (FortV) när beslut fattats om att avyttra en viss fastighet. Först då kan FortV påbörja avyttringen. Det försvarspolitiska inriktnings-beslutet (prop. 2014/15:109, bet. 2014/15:FöU11, rskr. 2014/15:251) innebar inga förändringar i grundorganisationen. Det innebar vidare att godkände regeringens förslag till inriktning för krigsförbanden i . I propositionen framhölls att inga förband kommer att läggas ned och att huvudregeln i den svenska förvaltningsmodellen är att varje myndighet ansvarar gentemot regeringen för helheten i sitt uppdrag. I betänkande 2016/17:FöU6 underströk utskottet vikten av att Försvarsmakten får goda förutsättningar att öva. Utskottet konstaterade att regeringen minskat antalet inneliggande överklagandeärenden något i fråga om tillstånd för verksamhet på övnings- och skjutfält. Utskottet sa sig lägga stor vikt vid att överklagandeärenden ska handläggas både snabbt och effektivt utan att rättssäkerheten eftersätts. Försvarsmaktens tillgång till skjutfält och övningsområden var avgörande för krigsdugligheten i 2016, och utdragna miljöprövningsprocesser skulle riskera att försämra Försvarsmaktens möjlighet till kvalificerade övningar. I synnerhet vid geografiskt utsatta platser bedömde utskottet att dröjsmål medförde en risk för Försvarsmaktens verksamhet. Utskottet noterade att Försvarsmakten inte färdigställt en ansökan som avsåg miljötillstånd för verksamhet på skjutfält i sin helhet. Utskottet underströk dock att det var angeläget att regeringen verkade för att säkra Försvarsmaktens tillgång till skjutfält och övningsområden. När det gällde möjligheter att utöka försvarsverksamheten och att säkerställa tillgång till skjutfält och övningsområden vid ett försämrat säkerhetsläge konstaterade utskottet att det visserligen finns en möjlighet till undantag som medger avvikelser från bestämmelser. Utskottet utgick från att bemyndigandet kunde utnyttjas för att möjliggöra genomförandet av beslut om att höja krigsdugligheten i enlighet med vad som följer av försvarspolitiska inriktningsbeslut och att det kommer att användas av regeringen i den utsträckning det på grund av rådande särskilda förhållanden bedöms nödvändigt för att stärka försvarsberedskapen. Utskottet lade stor vikt vid att regeringen vidtog nödvändiga åtgärder för att bidra till att långsiktigt höja krigsdugligheten och till att stärka försvarsberedskapen. gav i samband med beredningen av betänkandet regeringen till känna att den borde se över såväl hur Försvarsmaktens behov av övnings- och skjutfält kan tillgodoses som möjligheterna att öka intensiteten i verksamheten på skjutfält och i övningsområden vid ett försämrat säkerhetsläge (bet. 2016/17:FöU6). Utskottet har i tidigare betänkanden understrukit vikten av att Försvarsmakten ges goda förutsättningar att öva. Utskottet vidhåller denna uppfattning. Utskottet lägger även stor vikt vid att miljöprövnings- och överklagandeärenden ska handläggas både snabbt och effektivt utan att rättssäkerheten eftersätts. Försvarsmaktens tillgång till skjutfält och övningsområden är avgörande för krigsdugligheten i krigsförbanden, och utdragna miljöprövningsprocesser riskerar att försämra Försvarsmaktens möjlighet till kvalificerade övningar. I synnerhet vid geografiskt utsatta platser bedömer utskottet att dröjsmålen medför en risk för Försvarsmaktens verksamhet. Utskottet vill understryka att det är angeläget att regeringen verkar för att säkra Försvarsmaktens tillgång till skjutfält och övningsområden. Vad gäller möjligheten att utöka försvarsverksamheten och att säkerställa tillgång till skjutfält och övningsområden vid ett försämrat säkerhetsläge har utskottet tidigare konstaterat att det finns en möjlighet till undantag som medger avvikelser från bestämmelser. Utskottet utgår från att bemyndigandet kan utnyttjas för att möjliggöra beslut om att höja krigsdugligheten i krigsförbanden. Utskottet delar motionärernas oro för tillgången till övnings- och skjutfält. För att ytterligare förbättra möjligheten att utöka försvarsverksamheten anser utskottet att det bör övervägas ett moratorium mot att avveckla befintliga övnings- och skjutfält. Utskottet vill därigenom framhålla vikten av att regeringen vidtar nödvändiga åtgärder för att bidra till att långsiktigt höja krigsdugligheten och till att stärka försvarsberedskapen. Utskottet föreslår att ställer sig bakom vad utskottet anför om att ett moratorium mot att avveckla befintliga övnings- och skjutfält bör övervägas och tillkännager detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2017/18:3220 yrkande 16. Utskottet anser sig inte berett att vidta några ytterligare åtgärder med anledning av motionerna 2017/18:2914, 2017/18:3266 och 2017/18:2017 yrkande 21. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om frivilligorganisationer. Jämför reservation 11 (M), 12 (SD, -) och 13 (C). I motion 2017/18:3491 av och (båda C) anförs att regeringen bör utreda hur sportskyttar och jägare kan bidra till totalförsvaret med sin kompetens. har ett försämrat säkerhetspolitiskt läge och behöver enligt motionärerna stärka såväl försvarsviljan som folkförankringen.