bet · H501JuU17 · 2018-04-12 00:00:00 — Utskottet avstyrker därför motionerna 2017/18:3685 (C) yrkande 39, 44 och 45, 2017/18:3736 (M) yrkande 11, 12 och 13 samt 2017/18:3848 (M) yrkande 3. Utskottet instämmer i vad motionärerna framför i motion 2017/18:3189 (M, C, L, KD) yrkande 6 om vikten av internationellt samarbete mot tvångsäktenskap, barnäktenskap och andra former av hedersrelaterat förtryck med särskild internationell koppling. Som framgått är ett av målen för politiken för global utveckling inom ramen för Agenda 2030 att uppnå jämställdhet och alla kvinnors och flickors egenmakt. Detta innebär bl.a. ett internationellt arbete mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Mot denna bakgrund finns det enligt utskottet inte skäl för att ta ett sådant initiativ som motionärerna efterfrågar. Motionsyrkandet avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. information till brottsoffer, skyddade personuppgifter och stärkt brottsofferstöd till offer för våld i nära relationer Jämför reservation 10 (M, C, L, KD), 11 (C), 12 (C) och 13 (V). I motion 2017/18:3849 av m.fl. (KD) yrkande 8 framhålls vikten av strukturerad och anpassad information till brottsoffer. Motionärerna anför att resultatet från kartläggning av brottsutsattas behov av stöd under brottmålsprocessen, som presenterades , visar att brottsoffer haft svårt att ta till sig information och att de upplevt att de inte fick den information som de behövde vid det aktuella tillfället. I efterhand har det dock visat sig att de fått informationen, men i en standardiserad form. I partimotion 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 21 begärs ett tillkännagivande om att skapa ett starkare brottsofferperspektiv i hela rättsväsendet, bl.a. genom ökad rätt till information för brottsoffer. I samma motion yrkande 22 begärs att man ska se över hur de som har utsatts för grova brott och efterlevande till personer som har mördats kan få stöd när gärningsmannen får permissioner eller friges. Motionärerna anför att gärningsmannens permissioner eller frigivning kan innebära mycket oro och i vissa fall rädsla. Trots detta får brottsoffer ofta inte reda på när en gärningsman friges eller får permission. I yrkande 32 framhålls vikten av att verka för ett stärkt brottsofferstöd för offer för våld i nära relationer. Motionärerna anför att det kan vara svårt för ett brottsoffer att ta steget att polisanmäla våld i en nära relation, och för att de som polisanmäler ska kunna känna sig trygga ska anmälaren få brottsofferstöd från polisanmälan. I vissa fall tar polisens brottsoffersektion, vittnesskyddet, hand om skyddsbehovet, och enligt motionärerna skulle skyddet kunna öka om denna sektion också tar över delar av ansvar. I motion 2017/18:3605 av m.fl. (V) yrkande 1 begärs att regeringen ska utreda hur barns specifika behov kopplade till förundersökningar, rättsprocesser och stöd- och skyddsåtgärder m.m. bättre kan tillgodoses och föreslå förbättringsåtgärder på området. I motion 2017/18:419 av (L) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om behovet av ett uppdrag om att göra kunskap tillgänglig kring svenska medborgares mönster och utbredning inom handel och sexuellt utnyttjande av barn, såväl nationellt som internationellt. I yrkande 3 begärs att ska placera barnrättsbevakare på strategiskt viktiga ambassader. Motionären anför att barnrättsbevakarna bör vara tjänstemän med barnrättskompetens och ha ett uppdrag att bl.a. stimulera samarbete och samverkan mellan barnrättsorganisationer och andra aktörer inom området, bistå den svenska ambassaden med regional kunskap om barns situation i landet där de verkar samt lyfta fram och sprida den kunskap har på barnrättsområdet. I motion 2017/18:1058 av m.fl. (S) yrkande 1 begärs en översyn av behovet av kriminalisering av offentliggörande av skyddade personuppgifter. Motionärerna anför bl.a. att det inte är tillåtet för myndigheter att offentliggöra skyddade personuppgifter men att det inte finns något förbud för andra att göra det. I samma motion yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att se över behovet av åtgärder för att underlätta för personer med skyddade personuppgifter. Motionärerna anför att för många av dessa personer medför de skyddade personuppgifterna praktiska komplikationer i vardagslivet, t.ex. gällande postutdelning, skolgång och sjukvård. Av 5 kap. 11 § socialtjänstlagen (2001:453) framgår att det till socialnämndens uppgifter hör att verka för att den som utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. ska särskilt beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. Vidare ansvarar ett barn som utsatts för brott och barnets närstående får det stöd och den hjälp som de behöver. ska också särskilt beakta att ett barn som bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående är offer för brott och ansvara för att barnet får det stöd och den hjälp som barnet behöver. Det finns en långtgående informationsskyldighet gentemot ett brottsoffer. Detta regleras bl.a. i förundersökningskungörelsen (1947:948). Exempelvis ska brottsoffret informeras om rätten till målsägandebiträde och stödperson, möjligheterna att begära skadestånd och få ersättning enligt brottsskadelagen samt möjligheten att ansöka om rättshjälp och kontaktförbud (13 a §). Enligt 13 b § ska brottsoffret tillfrågas om han eller hon vill bli underrättad om beslut om att en förundersökning inte ska inledas eller att en inledd förundersökning har lagts ned, beslut om att åtal inte ska väckas, tidpunkt och plats för sammanträden i rätten och en dom eller ett slutligt beslut i målet. Vidare ska brottsoffret informeras när en gripen, anhållen eller häktad misstänkt person avviker eller om frihetsberövandet hävs (13 c §). Vid brott mot person har målsäganden, enligt 35 § fängelseförordningen (2010:2010), rätt att tillfrågas om han eller hon vill få viss information om en person som tagits in på en anstalt. Informationen ska förmedlas av Kriminalvården, och den handlar om på vilken anstalt den intagna är placerad och om den intagna förflyttas samt får permission eller friges. En målsägande kan också ha rätt att bli informerad om den intagna rymmer, fritas eller uteblir efter en permission. Målsägandens rätt till information gäller inte i vissa fall, t.ex. om en underrättelse kan befaras medföra fara för den intagnas liv eller hälsa. Enligt 36 § ska en underrättelse enligt 35 § lämnas i lämplig tid och utformas med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. I om bättre digitalt bemötande av brottsutsatta anges följande (s. 17). Vanligtvis kommunicerar Kriminalvården med målsäganden via post eller telefon. Information skickas också via e-post, sms och fax, om det är säkerställt att mottagaren verkligen är målsäganden. Vid ett sådant utskick får informationen inte innehålla känsliga uppgifter om den dömda. Om en intagen avviker underrättas målsäganden omgående och det kan då bli frågan om att använda ett snabbare sätt att kommunicera än annars, till exempel telefon i stället för post. Vid allvarliga fall kan Kriminalvården dessutom behöva samverka med för att på så vis snabbt kunna underrätta målsäganden. Den nationella samordnaren mot våld i nära relationer lämnade betänkandet Våld i nära relationer – En folkhälsofråga (SOU 2014:49). Betänkandet innehåller förslag om lagändringar och uppdrag. Det innehåller också ett stort antal förslag, råd och uppmaningar riktade till beslutsfattare och alla andra i samhällets olika verksamheter. Av information på regeringens webbplats framgår att regeringen vidtagit bl.a. följande åtgärder som är kopplade till utredarens ovannämnda förslag. • och har fått i uppdrag att bistå våldsutsatta med att hämta personliga tillhörigheter i hemmet. • Ett nationellt om våld och övergrepp mot barn har inrättats vid . • har fått i uppdrag att utvärdera försöksverksamheter med rutinfrågor om våldsutsatthet i hälso- och sjukvård och socialtjänst. • har fått i uppdrag att vidareutveckla och stödja införandet av verksamma metoder i för att arbeta med våldsutövare. Det inkluderar differentiering av metoder utifrån behov. • ska också vidareutveckla och stödja införandet av metoder i arbete när det gäller barn som utsätts eller riskerar att utsättas för våld i familjen. • har fått i uppdrag att redovisa hur den arbetar med transnationella ärenden där det finns misstanke om hedersrelaterat våld och förtryck, äktenskap mot den egna viljan eller barnäktenskap. • En ny ANDT-strategi (alkohol, narkotika, droger och tobak) har tagits fram som på ett tydligare sätt inkluderar våld i nära relationer och det samband som finns mellan sådant våld och användningen av alkohol och narkotika. • har fått i uppdrag att ta fram en kunskapssammanställning om polisiära metoder och arbetssätt för att förebygga upprepat våld mot vuxna och barn i nära relationer. • En ändring har gjorts i 4 a § förordningen (1988:691) om kontaktförbud, som innebär att socialnämnden genast ska underrättas vid beslut om kontaktförbud, inte endast när den mot vilken beslutet avses gälla eller den som förbudet avses skydda har gemensamma barn , utan även när någon av dem bor tillsammans med barn eller när barn har umgänge med någon av dem. Regeringen har genomfört eller på annat sätt tagit om hand närmare 30 av de 52 förslagen i utredningsbetänkandet och avser inte att gå vidare med övriga förslag (prop. 2017/18:86 s. 15). har lämnat information om att beredningen av betänkandet är avslutad. Enligt 2 a § förundersökningskungörelsen ska en förundersökning där målsäganden vid tiden för anmälan inte fyllt bedrivas särskilt skyndsamt, om brottet riktats mot målsägandens liv, hälsa, frihet eller frid och det för brottet är föreskrivet fängelse . Förundersökningen ska vara avslutad och beslut fattat i åtalsfrågan så snart det kan ske och efter den tidpunkt då det finns någon som är skäligen misstänkt för brottet. Tidsfristen får överskridas endast om det är motiverat med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter. FN:s konvention om barnets rättigheter () antogs av . var ett av de första länderna att ratificera den. Konventionen trädde i kraft . I artikel 3 stadgas att barnets bästa alltid ska komma i första rummet vid alla beslut som rör barn. Enligt artikel 12 har ett barn rätt att uttrycka sin mening i alla frågor som rör det. Barnets åsikt ska beaktas i förhållande till barnets ålder och mognad. För detta ändamål ska barnet särskilt ges möjlighet att höras, antingen direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ och på ett sätt som är förenligt med den nationella lagstiftningens procedurregler, i alla domstolsärenden och administrativa förfaranden som rör barnet. Vidare har barn rätt att skyddas mot fysiskt eller psykiskt våld och mot vanvård eller utnyttjande av föräldrar och andra vårdnadshavare (artikel 19). Barn har även rätt att skyddas mot alla former av sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp (artikel 34). Barn som blivit offer för vanvård, utnyttjande, försummelse, tortyr, väpnade konflikter eller annan omänsklig behandling har rätt till rehabilitering och social återanpassning (artikel 39). överlämnade ett utredningsbetänkande om hur kan göras till svensk lag (SOU 2016:19). Utredaren föreslog också ett kunskapslyft om konventionens praktiska tillämpning i förhållande till olika verksamheter. Regeringen beslutade om en lagrådsremiss med förslag om inkorporering av . Lagen föreslås träda i kraft . överlämnade regeringen propositionen 2017/18:186 Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter till . På uppdrag av regeringen har i samverkan med , och tagit fram nationella riktlinjer för samverkan kring barn som misstänks vara utsatta för brott (Delredovisning av regeringsuppdrag avseende gemensamma nationella riktlinjer kring barn som misstänks vara utsatta för brott och kriterier för landets barnahus, POA-428-6530/08). Syftet med riktlinjerna är att säkerställa att samverkan mellan berörda myndigheter vid utredningar om barn sker på ett effektivt och rättssäkert sätt med ett konsekvent barnperspektiv. Enligt riktlinjerna ska arbete med brottsutsatta barn främst ske i s.k. barnahus, men även på orter där sådana saknas ska samverkan ske. Förfarandet för när barn hörs under förundersökningen ska präglas av ett konsekvent barnperspektiv. Målgrupp för samverkan är barn som misstänks vara utsatta för misshandel och andra våldsbrott, sexualbrott eller brott mot förbud mot könsstympning av kvinnor. I målgruppen ingår även barn som lever med våld i familjen (vittnen till våld). När det bedöms vara lämpligt bör samverkan även omfatta barn som är förövare av sexualbrott. Polisen arbetar därför enligt särskilda metoder när offret är ett barn. Förhör hålls av särskilt utbildad personal antingen i barnahus eller i speciellt inredda förhörsrum för barn hos polisen för att barnet ska slippa besöka olika inrättningar och upprepa sin historia. Videoförhör används för att barnet inte ska behöva närvara vid rättegången (prop. 2012/13:111 s. 93). Av skrivelsen Handlingsplan 2016–2018 till skydd för barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp (skr. 2015/16:192) framgår att det finns barnahus på fler än 30 orter i . Efter förslag från utskottet uppmanade i ett tillkännagivande regeringen att stimulera myndigheternas arbete med att inrätta fler barnahus (bet. 2013/14:JuU18, rskr. 2013/14:177). Regeringen anför i skrivelse 2016/17:75 (s. 15) att flera nya barnahus har etablerats sedan tillkännagivandet beslutades, och barnahus finns i alla län utom , och . Verksamheten omfattar barn , och den har varit föremål för översyn. Vidare har ett nationellt – Barnafrid – inrättats vid . De åtgärder som tas upp i tillkännagivandet är därmed redan omhändertagna, och regeringen avser att lägga skrivelsen till handlingarna i denna del. Regeringen anför vidare i skrivelse 2017/18:75 (s. 10 f.) att regeringen beslutade att ge (Barnafrid – Nationellt ) i uppdrag att utvärdera barnahusverksamheterna i (S2018/00212/FST). Vidare konstaterar regeringen att de åtgärder som tas upp i tillkännagivandet därmed är omhändertagna, och beslutade regeringen att lägga punkten till handlingarna. Punkten är slutbehandlad. Bemötande av och information till brottsoffer uppmanade i ett tillkännagivande regeringen att återkomma till med en redogörelse för vilka åtgärder som vidtagits för att förbättra brottsutredningen, uppföljningen och återkopplingen till brottsoffer (bet. 2015/16:JuU1, rskr. 2015/16:106). I regeringens skrivelse 2016/17:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anförde regeringen följande med anledning av det ovannämnda tillkännagivandet. Som ett led i arbetet med att genomföra EU:s brottsofferdirektiv beslutade regeringen om vissa ändringar i förundersökningskungörelsen (1947:948). Ändringarna innebär bl.a. stärkt informationsskyldighet till målsäganden generellt under förundersökningen, t.ex. med information om den fortsatta handläggningen av ärendet. gav regeringen i uppdrag att kartlägga brottsutsattas behov av stöd under brottmålsprocessen och analysera i vad mån dessa behov kan tillgodoses genom digitaliseringens möjligheter. Uppdraget ska redovisas . har fattat ett antal beslut om hur utredningsverksamheten ska utvecklas och förbättras. Regeringen avser att följa upp hur dessa beslut omsätts i verksamheten och har därför i regleringsbrevet gett i uppdrag att redovisa vilka konkreta förändringar i verksamheten som besluten syftar till, hur långt myndigheten har kommit i genomförandet av besluten och hur myndigheten säkerställer att besluten fullt ut genomförs. Redovisningen ska lämnas till regeringen . Punkten är slutbehandlad. I ett yttrande till i samband med beredningen av regeringens skrivelse anförde justitieutskottet bl.a. följande (2016/17:JuU8y s. 14). Tillkännagivandet om att förbättra brottsutredningen, uppföljningen och återkopplingen till brottsoffer (rskr. 2015/16:106) redovisas som slutbehandlad, mot bakgrund av ändringar i förundersökningskungörelsen, ett uppdrag till (Brom) om att kartlägga brottsutsattas behov av stöd samt ett uppdrag till i regleringsbrevet om att bl.a. redovisa hur tidigare beslut om att utredningsverksamheten ska utvecklas och förbättras har genomförts. Enligt utskottets mening är dessa åtgärder inte tillräckliga för att tillkännagivandet ska kunna anses vara slutbehandlat, särskilt inte med tanke på att uppdragen inte ska redovisas förrän respektive . I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 s. 47) meddelade regeringen att punkten åter står som öppen och att regeringen närmast kommer att avvakta vidare redovisning från i årsredovisningen . I regeringens skrivelse 2017/18:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anför regeringen bl.a. följande med anledning av tillkännagivandet. gav regeringen i uppdrag att kartlägga brottsutsatts behov av stöd under brottmålsprocessen och analysera i vad mån dessa behov kan tillgodoses genom digitaliseringens möjligheter. Uppdraget redovisades och fick till följd att rättsväsendets myndigheter i regleringsbreven fick i uppdrag att analysera och identifiera vilka relevanta meddelandeflöden riktade till brottsutsatta som kan anslutas till Mina meddelanden. Myndigheterna ska också utreda i vilken mån tjänsten kan användas för att brottsutsatta ska kunna följa och få fortlöpande statusuppdateringar kring sina ärenden. Uppdraget ska redovisas gemensamt . Regeringen har tillfört ökade resurser i syfte att ska kunna anställa mer personal för att stärka verksamheten. I vårändringsbudgeten tillförde regeringen också extra resurser som delvis skulle användas för att stärka verksamheten hos Nationellt forensiskt centrum, en viktig del av utredningsverksamheten. har på olika sätt arbetat för att stärka och utveckla verksamheten. Sammantaget har detta lett till vissa resultatförbättringar i brottsutredande verksamhet. Myndigheten har bl.a. redovisat fler ärenden till än . Av årsredovisningen som lämnas kommer det att framgå hur verksamhetsresultatet sammantaget har utvecklats . Punkten är inte slutbehandlad. I årets budgetproposition (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 s. 35) anför regeringen att den som drabbats av brott ska få adekvat information och ett gott bemötande från rättsväsendets myndigheter. För att kunna bedöma måluppfyllelsen inom området följer regeringen bl.a. de åtgärder som myndigheterna vidtagit för att förbättra bemötandet av och informationen till brottsutsatta. Vidare anför regeringen (s. 35 f.) följande. Många anställda inom rättsväsendets myndigheter kommer på ett eller annat sätt i kontakt med personer som har drabbats av brott. Myndigheterna och deras personal behöver därför kunna bemöta brottsdrabbade på ett professionellt sätt, ge dem relevant information och vid behov hjälpa dem att få kontakt med andra aktörer, t.ex. med den kommunala eller det civila samhällets organisationer. Inte minst är det viktigt att polisen informerar om brottsutsattas möjlighet att få stöd och hjälp från bl.a. brottsofferstödjande organisationer. Det har tagits många initiativ inom såväl rättsväsendet som inom andra politikområden för att vidareutveckla och förbättra stödet till dem som drabbas av brott. Organisationer som bedriver brottsofferstödjande arbete såsom Kvinnojourerna och Brottsofferjouren har fått kraftigt stärkta resurser. När det gäller polisens bemötande av brottsoffer anför regeringen (s. 37) att i samband med att ombildades till en myndighet togs ett helhetsgrepp om arbetet med brottsoffer och personsäkerhetsskydd. Detta utvecklingsarbete fortgick , och beslutades riktlinjer för brottsoffer- och personsäkerhetsverksamhet. beslutade myndigheten dessutom om ett metodstöd utifrån den fastställda brottsoffer- och personsäkerhetsprocessen. Metodstödet vänder sig till alla inom som arbetar med frågor som rör brottsoffer och personsäkerhetsskydd och omfattar allt från hur information och stöd till brottsoffer med olika behov ska hanteras till riskbedömning och riskhantering. Vidare anför regeringen (s. 37) att brottsofferperspektivet är en viktig aspekt i tillsyns- och metodutvecklingsarbete. har myndigheten genomfört en översyn av deras handbok i bemötandefrågor, som genomsyras av ett jämställdhetsperspektiv. Inom ramen för myndighetens arbete med jämställdhetsintegrering har ett samarbete med Nationellt centrum för kvinnofrid inletts. Syftet är att utveckla en e-utbildning för att höja kompetensnivån om brottsutredningar som rör våld mot kvinnor och sexualbrott. Vidare har tagit fram en ämnessida om bemötande av personer med funktionsnedsättningar. Vad gäller information till brottsoffer anför regeringen (s. 37) att myndigheten särskilt satsat på utbildning och information om barn och ungas utsatthet med fokus på våld i nära relationer. Regeringsuppdraget att ta fram en handledning för personal i förskolan till boken har redovisats. Myndighetens arbete med att sprida kännedom om materialet Jag vill veta samt arbetet med regeringsuppdraget Liten och trygg har lett till en hög kännedom om detta bland yrkesverksamma. Webbplatsen, lärarhandledningen samt övrigt material har tillsammans också bidragit till att underlätta för brottsutsatta barn och unga att få tillgång till och tillgodogöra sig information om sina rättigheter. Brå har efter uppdrag från regeringen redovisat studien i rättsprocessen (rapport 2016:8). I rapporten konstateras att ett viktigt sätt att visa målsäganden att man tagit hans eller hennes anmälan och berättelse på allvar är dels att man gör sig kontaktbar, dels att man återkopplar till målsäganden efter anmälan, inledningsvis genom att informera om huruvida utredningen påbörjats eller inte, och därefter om vad som i så fall kommer att hända härnäst (s. 41). Brå gör i sin rapport bedömningen att beslut om att lägga ned en förundersökning behöver bli tydligare. När målsäganden får ett nedläggningsbeslut om sitt ärende som han eller hon inte förstår kan det minska motivationen att medverka i framtida rättsprocesser. En bättre förståelse för varför ärenden läggs ned kan därför inte bara öka effektiviteten i rättsprocesser utan även bidra till att målsäganden behåller sitt förtroende eller får ökat förtroende för rättsväsendet. Brå menar att språket i nedläggningsbesluten bör förenklas och konkretiseras så att målsäganden bättre ska förstå skälen till att ett ärende läggs ned. För personer med funktionsnedsättningar eller personer med bristande kunskaper i svenska språket kan det krävas ytterligare förtydliganden av innehållet i besluten, exempelvis genom att de formuleras på s.k. lätt svenska. Nedläggningsbeslutet kan även kompletteras med ett standardiserat informationsblad på olika språk som förklarar vad brevet med nedläggningsbeslutet innehåller och var målsäganden kan söka mer information. I om bättre digitalt bemötande av brottsutsatta – Redovisning av ett regeringsuppdrag (Ju 2016/03925/) konstaterar myndigheten att brottsoffer efterfrågar information om sina rättigheter och stöd under brottmålsprocessen. Myndigheten har kartlagt brottsutsattas behov av stöd under brottmålsprocessen samt inhämtat synpunkter på om de önskar ha digital kontakt med rättsväsendets myndigheter och Kronofogden. Kartläggningarna har bestått av djupintervjuer samt en webbenkät. anför följande om resultaten (s. 6 f.). Resultaten visar att de brottsutsatta upplevde att de inte fick någon skriftlig information vid brottsanmälan. Däremot kan de i efterhand konstatera att de fått den. En slutsats som kan dras är att de brottsutsatta fått information som de inte kunde tillgodogöra sig i anmälningssituationen. Det kan även handla om att en del information inte är relevant i sammanhanget. Kartläggningarna visar också att det finns behov att få veta vad som händer i det egna ärendet och hur långa handläggningstiderna är. Brottsoffer vill ha möjlighet att kommunicera digitalt med myndigheterna men det får inte bli på bekostnad av ett personligt bemötande när så behövs.