bet · H501JuU15 · 2018-04-19 00:00:00 — Utifrån den kartläggningen borde domstolen, enligt utredningen, överväga behovet av att organisera verksamheten så att vissa typer av mål handläggs av en mindre andel av domarna, s.k. domstolsintern specialisering. Regeringen beslutade därefter, , att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utvärdera vårdnadsreform (dir. 2014:84). En huvuduppgift var att undersöka hur reglerna om vårdnad, boende och umgänge tillämpas och att ta ställning till om de behöver ändras för att reformens grundläggande syfte – att stärka barnrättsperspektivet – ska uppnås. I uppdraget ingick att ta ställning till bl.a. om det finns behov av åtgärder för att stärka kompetensen vid handläggning av frågor om vårdnad, boende och umgänge. vårdnadsutredning (Ju 2014:14) överlämnade betänkandet Se barnet! (SOU 2017:6) . Enligt utredningens bedömning bör det inte införas särskilda behörighetskrav för domare att handlägga mål om vårdnad, boende och umgänge. I stället föreslås att det även fortsättningsvis ska vara upp till varje domstol att avgöra hur organisationen närmare ska vara utformad. Utredningen uttalar bl.a. följande (s. 489). Det är viktigt att familjerättssekreterare och domare har tillräcklig kompetens. Under vårt arbete har aktörer framfört att ett sätt att höja kompetensen är att införa speciella familjedomare. Vi menar att en sådan specialisering skulle ha flera positiva effekter. En spetskompetens skulle uppnås och handläggningen av mål och ärenden skulle sannolikt bli mer likriktad och effektiv. finns det omständigheter som talar mot speciella behörighetskrav för domare som handlägger familjemål. Inte minst det faktum att domstolarna är olika stora medför att de organisatoriska förutsättningarna varierar mellan dem. Det finns en klar risk för att ett krav på särskilt utsedda domare skulle få begränsat genomslag i praktiken. Erfarenheter från försöken att koncentrera ungdomsmålen till vissa domare talar för det […]. Familjemålen är många och det finns en risk att de kan bli påfrestande att hantera. Även det talar för att fördela målen på så många som möjligt. Även om det finns positiva effekter av en ökad specialisering menar vi att det även fortsättningsvis bör vara upp till varje domstol att avgöra hur organisationen närmare ska vara utformad. De positiva effekter som specialisering av domare kan medföra bör dock tas till vara. Det är också eftersträvansvärt att de domare som hanterar vårdnadsmål har ett intresse för måltypen. Betänkandet, som har varit ute på remiss, bereds vidare inom . Det är viktigt att bl.a. domstolarna har tillräcklig kompetens i frågor som rör vårdnad, boende eller umgänge. Som framgår ovan pågår beredning av betänkandet års vårdnadsutredning. Utskottet vill inte föregripa denna och avstyrker därför motion 2017/18:322 (KD) om en översyn av införandet av speciella familjedomstolar. Vittnen och rättsligt giltiga förhör Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om anonymitet för vittnen och om förstärkt vittnesskydd och vittnesstöd samt om att förhör under förundersökningen ska kunna läggas fram som bevis i rättegången i form av rättsligt giltiga förhör. Jämför reservation 11 (M, C, L, KD), 12 (SD, -), 13 (L, KD) och 14 (SD, -). (M) efterfrågar i motion 2017/18:1271 yrkande 1 ett förstärkt vittnesskydd och ett rättsväsende som tydligt markerar mot de som skrämmer vittnen. Motionären pekar särskilt på problemet med att personuppgifterna om den som vittnar i en domstol blir offentliga. I motion 2017/18:1765 (M) efterfrågar (M) en utredning av befintliga vittnesskyddsåtgärder och deras effektivitet samt en bred inventering av åtgärder för att förbättra skyddet för vittnen. Ett liknande förslag lämnas i partimotion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 33. Motionärerna anför bl.a. att skyddsåtgärder bör utvecklas och sättas in i fler fall än . I yrkande 32 framhåller motionärerna betydelsen av mer information om vikten av att vittna och påpekar att det är angeläget att samhället reagerar på otillbörlig påverkan av vittnen. I motion 2017/18:884 av och (SD, -) yrkande 3 efterfrågas en översyn av hur vittnen ska kunna lämna sina vittnesmål anonymt i syfte att införa möjlighet till anonyma vittnesmål från bl.a. poliser. Även i motion 2017/18:1235 av (M) framförs ett liknande förslag. m.fl. (L) efterfrågar i partimotion 2017/18:3576 yrkande 23 en utredning av möjligheten till anonyma vittnesmål. Motionärerna anför att en åtalad person inte bör ges tillgång till ett vittnes personuppgifter. I motion 2017/18:3849 föreslår m.fl. (KD) i yrkande 14 att en utredning ska se över hur vittnen i vissa fall ska få lämna sina vittnesmål anonymt i domstolsförhandlingar, bl.a. om det finns allvarliga hot från gäng. I motion 2017/18:888 begär och (SD, -) i yrkande 13 att förhör under förundersökningen ska kunna läggas fram som bevis i rättegången i form av rättsligt giltiga förhör. Bestämmelser om vittnen finns i 36 kap. (RB). Den som ska höras som vittne ska vid vite kallas att infinna sig vid förhandling inför rätten. Innan vittnet ska höras ska han eller hon uppge sitt fullständiga namn och, om det behövs, ålder, yrke och hemvist. Rätten ska också försöka klargöra om det finns några omständigheter, t.ex. vittnets förhållande till en part eller till saken, som kan ha betydelse för tilltron till vittnets berättelse (36 kap. 10 § RB). Rätten kan besluta om att en part eller en åhörare inte får vara närvarande under vittnesförhöret om det finns anledning att anta att vittnet av rädsla eller annan orsak inte fritt berättar sanningen på grund av partens eller åhörarens närvaro. Om det är möjligt ska parten i ett sådant fall ges möjlighet att följa förhöret t.ex. genom en ljudöverföring (36 kap. 18 § RB). I 5 kap. 10 § RB regleras under vilka förutsättningar ett vittne kan delta i rättegången genom telefon- eller videokonferens. Vid bedömningen av om det finns skäl för ett sådant deltagande ska rätten särskilt beakta de kostnader eller olägenheter som skulle uppkomma om vittnet måste infinna sig i rättssalen. I motiven till bestämmelsen anges som ett exempel på när detta kan vara aktuellt att någon ska vittna i ett mål där de åtalade kan befaras vara knutna till organiserad brottslighet (prop. 2004/05:131 s. 94). En förutsättning för att rätten ska kunna besluta om ett deltagande genom telefon- eller videokonferens är att det inte är olämpligt med hänsyn till ändamålet med personens inställelse och övriga omständigheter. Innan ett vittne avger sin berättelse ska vittnet avlägga ed. Den som är får inte avlägga ed. Om en nära släkting till den tilltalade ska vittna i ett brottmål, får den personen inte heller avlägga ed (36 kap. 3, 11 och 13 §§ RB). Ett vittne ska lämna sin berättelse muntligen. Vid ett vittnesförhör får det som vittnet har berättat inför rätten eller inför åklagare eller läggas fram endast när vittnets berättelse vid förhöret avviker från vad han eller hon har berättat eller när vittnet vid förhöret förklarar att han eller hon inte kan eller vill yttra sig. Om förhöret avser någon som har hörts inför rätten och om det förra förhöret har dokumenterats genom en ljud- och bildupptagning ska förhöret inledas med en uppspelning av upptagningen om det inte är olämpligt (36 kap. 16 § RB). Under en förundersökning får förhör hållas med var och en som kan antas lämna uppgifter av betydelse för utredningen (23 kap. 6 § RB). Den som med våld eller hot om våld angriper någon för att han eller hon gjort en anmälan, fört talan, avlagt vittnesmål eller annars vid förhör avgett utsaga hos en domstol eller annan myndighet döms för övergrepp i rättssak till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Är brottet grovt döms till fängelse i lägst två och i högst (17 kap. 10 § ). Genom lagändringar som trädde i kraft har försök, förberedelse och stämpling till dels övergrepp i rättssak, dels grovt övergrepp i rättssak kriminaliserats (prop. 2015/16:113 s. 48 f. och 93). Polisen får enligt 2 a § polislagen (1984:387) bedriva särskilt personsäkerhetsarbete i fråga om vittnen och andra hotade personer. I samband med att bestämmelsen infördes anförde regeringen bl.a. att avsikten var att särskilt personsäkerhetsarbete skulle bedrivas i förhållande till en begränsad krets särskilt hotade personer som har rätt att stadigvarande vistas i landet. I första hand skulle arbetet bedrivas i förhållande till bevispersoner, dvs. misstänkta, tilltalade, målsägande och vittnen som medverkar i en rättegång eller förundersökning om grov eller organiserad brottslighet (prop. 2005/06:138 s. 13 f.). Åtgärder som kan vidtas är bl.a. rådgivning, skyddspaket med larmtelefon, bevakning, skyddat boende och ny identitet. Det finns också bestämmelser om sekretess för uppgifter om verksamhet som avser särskilt personsäkerhetsarbete. Den tystnadsplikten ges företräde framför meddelarfriheten. Ett frågeförbud för sekretesskyddade uppgifter som kan röja en informatörs eller någon annan uppgiftslämnares identitet trädde i kraft (prop. 2016/17:68, bet. 2016/17:JuU10, rskr. 2016/17:151). I den bakomliggande propositionen anges bl.a. att det är centralt för tilltron till rättsväsendet att en möjlighet att begränsa vittnesplikten inte används för att urholka den misstänktes rättssäkerhet. Den misstänktes insyn i utredningsmaterialet får inte begränsas på ett sådant sätt att han eller hon inte har möjlighet att ta del av allt material som ligger till grund för åtalet. Begränsningen av vittnesplikten får inte användas för att kringgå förbudet mot anonyma vittnen, dvs. det får inte förekomma att en informatörs uppgifter förmedlas genom vittnesförhör med en polis utan att informatörens identitet avslöjas. För att tydliggöra detta anges i 36 kap. 5 a § RB uttryckligen att vittnesplikten inte får begränsas i fråga om uppgiftslämnare vars uppgifter åberopas till stöd för åtalet (prop. 2016/17:68 s. 77 f.). Pågående utrednings- och beredningsarbete Regeringen beslutade att låta en särskild utredare se över bestämmelserna om ordning i domstol och vid behov föreslå förändringar (dir. 2015:126). Utredningen om ordning och säkerhet i domstol (Ju 2015:15) överlämnade betänkandet Stärkt ordning och säkerhet i domstol (SOU 2017:46) . I betänkandet lämnas flera förslag som syftar till att vittnen och målsägande ska våga lämna sina uppgifter inför domstol. Det föreslås utökade möjligheter att få delta i ett sammanträde genom videokonferens. För att skapa bättre förutsättningar för ordnade och säkra förhandlingar i mål där åhörarna annars hade stört ordningen eller med subtila medel försökt skrämma, hota och påverka parter och vittnen föreslås det även att åhörarna ska kunna hänvisas till en sidosal. Det föreslås även en utvidgad möjlighet att visa ut en part eller åhörare som utsätter en förhörsperson för påtryckningar. Förslagen, som har varit ute på remiss, bereds inom . lämnade Utredningen om processrätt och stora brottmål delbetänkandet Tidiga förhör – nya bevisregler i brottmål (SOU 2017:98). Betänkandet innehåller förslag på nya bevisregler i brottmål om att det ska införas utökade möjligheter att använda dokumenterade förhör som bevisning i domstol, vilket kan minska risken för press och hot mot förhörspersoner. Utredningen föreslår en bevisreform med två delar. • Det ska införas utökade möjligheter att ta upp berättelser vid förhör i rätten under förundersökningen eller förberedelsen av brottmålet. Dessa berättelser ska sedan kunna användas som bevis i rättegången. Det kan handla om förhör med målsägande, misstänkta och vittnen. • Det ska införas utökade möjligheter att använda berättelser som lämnats under förundersökningen, t.ex. i polisförhör, som bevisning vid rättegångar. Detta förutsätter att det finns en ljud- och bildupptagning av berättelsen. Utredningen bedömer att de presenterade förslagen bl.a. kommer att leda till en mer effektiv brottmålsprocess, kortare häktningstider, minskad restriktionsanvändning, ett effektivare brottsutredningsarbete, bättre förutsättningar för materiellt riktiga domar och minskad risk för press och hot mot förhörspersoner. Betänkandet, som har remitterats, bereds inom . Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv för Utredningen om processrätt och stora brottmål (dir. 2017:109). Utredningen ska bl.a. ta ställning till om parterna i ett mål bör få ett större inflytande under förundersökningen och under förberedelsen av brottmålet. Dessutom ska utredningen se över om det bör införas utökade möjligheter till skriftliga inslag i domstolens prövning av brottmål, bl.a. genom att se över möjligheterna att avgöra mål utan huvudförhandling i domstol. Uppdraget ska i den del som omfattas av tilläggsdirektiven redovisas . Regeringen gav i regleringsbreven och i uppdrag att återrapportera genomförandet av de förslag till åtgärder som myndigheterna har lämnat till regeringen. Uppdragen skulle redovisas i respektive årsredovisning (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 s. 47). Av Brottsoffermyndighetens årsredovisning 2017 framgår att Rådet för Brottsofferfonden beslutade om bidrag till 77 lokala brottsofferjourers verksamhet för . 50 ideella föreningar som bedriver vittnesstödsverksamhet beviljades vittnesstödsbidrag för . Personal från har besökt flera vittnesstödsverksamheter för möten med samordnarna. redovisar följande i Årsredovisning (s. 69). har bidragit med förslag på arbetssätt, rutiner och mallar som kan användas av domstolarna för att förbättra informationen om kommande och inställda förhandlingar till vittnesstödsverksamheten. har även uppmärksammat domstolarna på vikten och behovet av att upprätta skriftliga lokala riktlinjer med de lokala vittnesstödsverksamheterna och uppmanat domstolarna att överväga att införa rutiner som innebär att målsägande och vittnen ombes att anmäla sig i receptionen vid ankomst och att det vid ankomsten finns personal tillgänglig som har möjlighet att informera om rättsprocessen och vilka trygghetsskapande åtgärder som domstolen kan erbjuda. har även utvecklat de kallelsemallar som används av domstolarna så att möjligheten att få vittnesstöd framgår tydligt. fick i regleringsbrevet även i uppdrag att ta fram en webbaserad grundutbildning för nya vittnesstöd. Arbetet ska bedrivas i samråd med och Brottsofferjouren . Uppdraget ska redovisas . I budgetpropositionen föreslår regeringen att anslaget till ska ökas med 2018 för uppdraget att ta fram en webbaserad grundutbildning för nya vittnesstöd (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 s. 47). Regeringen beslutade att ge (Brå) i uppdrag att studera fenomenet tystnadskultur och brottet övergrepp i rättssak. Brå ska belysa mekanismerna bakom att tystnadskulturer uppstår och upprätthålls i exempelvis socialt utsatta områden och inom organiserad brottslighet, samt vid relations- och hedersvåld. Brå ska även, utifrån nationell och internationell kunskap, lämna förslag på hur tystnadskulturer och övergrepp i rättssak skulle kunna motverkas. Uppdraget ska redovisas . I svaret på skriftlig fråga 2017/18:638 om anonyma vittnen anförde justitie- och inrikesministern bl.a. följande. har frågat mig om jag är överens med statsministern om att det är angeläget att ”titta på olika sådana möjligheter” att införa anonyma vittnen. Utgångspunkten för statsministern i intervjun i var att vi måste få fler att våga vittna mot kriminella, inte att öppna upp för ett system med anonyma vittnen. Han underströk också vikten av att väga möjliga åtgärder mot rättssäkerheten. Det finns starka rättssäkerhetsskäl mot att tillåta anonyma vittnen. Det är grundläggande att den som är misstänkt för ett brott ska kunna granska och bemöta de uppgifter som lämnas till hans eller hennes nackdel. En sådan granskning blir mycket svår att göra om den misstänkte inte vet vem det är som har lämnat uppgifterna. har dessutom fastslagit att en fällande dom inte får grundas enbart eller ens väsentligen på anonyma vittnesmål. Effekten av att tillåta anonyma vittnen skulle därför bli mycket begränsad. Regeringen är angelägen om att få fler personer att våga vittna. Hot och våld mot vittnen utgör ett allvarligt angrepp inte bara mot den enskilde, utan även mot rättssystemet i stort. Det är oacceptabelt att så sker och regeringen arbetar därför aktivt med att stärka stödet och skyddet för förhörspersoner. Mot bakgrund av tillkännagivande om att vittnen ska få information om möjligheterna till olika former av vittnesstöd (bet. 2015/16:JuU1 s. 12) har regeringen redogjort för att punkten inte är slutbehandlad. Regeringen har redogjort för att den kommer att ta ställning till den fortsatta beredningen av ärendet efter att de beslutade uppdragen om återrapportering redovisats i respektive myndighets årsredovisning (skr. 2017/18:75 punkt 46). Utskottet betonade senast i betänkande 2015/16:JuU19 s. 26 att bekämpningen av den grova organiserade brottsligheten är beroende av att vittnen vågar medverka i rättsprocesserna. Utskottet konstaterade att det utöver Utredningen om ordning och säkerhet i domstol (Ju 2015:15) pågick arbete på flera håll i syfte att förbättra säkerheten och tryggheten för vittnen och andra som framträder inför domstol och för att förmå fler att vittna. Utskottet påminde även om att det finns möjlighet för vittnen och målsägande som känner rädsla för att närvara i rättssalen att närvara via videolänk om det finns skäl för det. Mot denna bakgrund såg utskottet inte anledning att vidta någon åtgärd i dessa frågor. Liknande motionsyrkanden var i betänkande 2016/17:JuU17 föremål för förenklad beredning. Frågan om anonymitet för vittnen behandlades senast i utskottets betänkande 2016/17:JuU17 (s. 38 f.). Utskottet konstaterade att yrkanden om anonymitet för vittnen hade behandlats och avstyrkts vid ett flertal tidigare tillfällen, senast i betänkande 2014/15:JuU15 (s. 13 f.). Utskottet fann inte skäl att ändra sitt tidigare ställningstagande och avstyrkte därmed motionsyrkandena om anonymitet för vittnen. har tillkännagett för regeringen som sin mening vad utskottet anfört om att regeringen bör vidta åtgärder för att vittnen ska få information om möjligheter till olika former av vittnesstöd (bet. 2015/16:JuU1 punkt 46, rskr. 2015/16:106). Regeringen har redovisat vidtagna åtgärder i skrivelse 2016/17:75 punkt 46. har sedan ansett att regeringen inte redovisat tillräckligt med vidtagna åtgärder för att tillkännagivandet ska kunna anses slutbehandlat (bet. 2016/17:KU21, rskr. 2016/17:296). har vidare påpekat att det är en brist att det inte framgår när de uppdrag som regeringen redogjort för ska återrapporteras. Som framkommer ovan gav regeringen i regleringsbreven och i uppdrag att återrapportera genomförandet av de förslag till åtgärder som myndigheterna har lämnat till regeringen. Uppdragen skulle redovisas i respektive årsredovisning . fick i regleringsbrevet även i uppdrag att ta fram en webbaserad grundutbildning för nya vittnesstöd. Uppdraget ska redovisas . Regeringen har redogjort för att den kommer att ta ställning till den fortsatta beredningen av ärendet efter att de beslutade uppdragen om återrapportering redovisats i respektive myndighets årsredovisning (skr. 2017/18:75 punkt 46). Punkten är inte slutbehandlad. I betänkande 2014/15:JuU15 (s. 33 f.) framhöll utskottet att det i kampen mot den grova organiserade brottsligheten är viktigt att kunna genomföra rättegångar på ett effektivt och rättssäkert sätt. Utskottet ansåg att det behövdes en utredning för att tydliggöra och skärpa reglerna kring ordningen och säkerheten i domstolarna. Utredningen skulle enligt utskottet överväga och föreslå ett förbud mot att vid rättegången bära symboler som kan uppfattas som ett hot mot personer som medverkar i rättegången eller mot domstolens personal. Vidare skulle utredningen göra en bred översyn av ordningsreglerna vid, och kring, huvudförhandlingar i domstolarna samt särskilt överväga om ordföranden vid en huvudförhandling bör åläggas tydligare regler om ansvar för att upprätthålla ordningen vid förhandlingen, lämna förslag på en reglering av bruket av elektronisk utrustning, exempelvis mobiltelefoner, vid huvudförhandlingar och lämna förslag på reglering av kameraövervakning i rättssalen vid huvudförhandlingar. Utskottet ansåg att det var angeläget att en sådan utredning tillsattes och tillstyrkte därför motionsförslag om detta. Utskottet behandlade i samma betänkande (s. 27 f.) även frågor om förstärkt vittnesskydd och anförde då att man inte fann anledning att vidta några åtgärder i frågan. biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2014/15:139). Som framkommer ovan beslutade regeringen att låta en särskild utredare se över bestämmelserna om ordning i domstol och vid behov föreslå förändringar (dir. 2015:126). Utredningen om ordning och säkerhet i domstol (Ju 2015:15) överlämnade betänkandet Stärkt ordning och säkerhet i domstol (SOU 2017:46) . Det är, som utskottet tidigare uttalat, mycket angeläget att bekämpa den grova organiserade brottsligheten. En avgörande del av detta är att kunna genomföra rättegångar på ett effektivt och rättssäkert sätt. Bekämpningen av den grova organiserade brottsligheten är också beroende av att vittnen vågar medverka i rättsprocesserna. Utskottet kan konstatera att det pågår arbete på flera håll i syfte att förbättra säkerheten och tryggheten för vittnen och andra som framträder inför domstol och för att förmå fler att vittna. Som framgår ovan har Utredningen om ordning och säkerhet i domstol exempelvis lämnat flera förslag som syftar till att vittnen och målsägande ska våga lämna sina uppgifter inför domstol. Utredningen om processrätt och stora brottmål har vidare föreslagit att det ska införas utökade möjligheter att använda dokumenterade förhör som bevisning i domstol, vilket kan minska risken för press och hot mot förhörspersoner. Betänkandena bereds inom . Utskottet ser mot denna bakgrund inte skäl att nu vidta några åtgärder med anledning av vad som anförs om vittnesskydd m.m. i motionerna 2017/18:1271 (M) yrkande 1, 2017/18:1765 (M) samt 2017/18:3569 (M) yrkandena 32 och 33. Eftersom utskottet inte vill föregripa beredningen av förslaget att använda dokumenterade förhör som bevisning i domstol avstyrker utskottet motion 2017/18:888 (SD, -) yrkande 13. Yrkanden om anonymitet för vittnen har behandlats och avstyrkts av vid ett flertal tidigare tillfällen. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och finner således inte heller nu skäl att ställa sig bakom ett sådant yrkande och avstyrker därmed motionerna 2017/18:884 (SD, -) yrkande 3, 2017/18:1235 (M), 2017/18:3576 (L) yrkande 23 och 2017/18:3849 (KD) yrkande 14. Offentligt biträde och rättshjälp Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av reglerna om ersättning till offentliga försvarare och om rättshjälp till sökande i brottmål där samhället är förövare. I motion 2017/18:2368 av Boriana (M) anförs att samhällets kostnader för offentliga försvarare har ökat kraftigt . Motionären föreslår därför en översyn av regelverket för att minska kostnaderna och öka förtroendet för rättsväsendet. (-) begär i motion 2017/18:1474 att rättshjälp till sökande i brottmål där samhället är förövare ska utredas. Motionären hänvisar bl.a. till den möjlighet som tidigare fanns för dem som vanvårdats av samhället 1920–1980 att vända sig till och begära ersättning. Enligt motionären bör en specialavdelning inrättas vid en kammarrätt, och där ska det även vara möjligt att ansöka om ersättning i de fall avslagit ansökan. Förutsättningarna för att en offentlig försvarare ska utses regleras i 21 kap. 3 a § (RB). En offentlig försvarare ska på begäran utses för en person som är anhållen eller häktad. Offentlig försvarare ska också på begäran utses för den som är misstänkt för ett brott där det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Därutöver ska en offentlig försvarare utses om det är tveksamt vilken påföljd som ska väljas och det finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana påföljder i förening.