bet · H501KU34 · 2018-04-25 00:00:00 — Utbildningspaketet ska vara ett stöd för arbete med barn och unga vuxna som involverats eller riskerar att dras in i våldsbejakande extremism. Utbildningspaketet består av sju delar: – Våldsbejakande extremism. – Ett utbildningsmaterial för arbete med barn och unga vuxna. – En studiehandledning om hur du kan arbeta med materialet. – Om våldsbejakande extremism. – Till dig som är chef eller ska leda arbetet. Om syftet med utbildningen och innehållet i utbildningsmaterialet. – Kort om våldsbejakande extremism. – Presentation som ger en kortfattad översikt och en introduktion till vad våldsbejakande extremism är. Dessutom ingår tre presentationer som följer tre faktaavsnitt i utbildningsmaterialet och de reflektionsfrågor som finns till varje avsnitt: – Förebygga och upptäcka, Rapport från angående återvändare m.fl. presenterade rapporten – Stöd till arbete med återvändare och andra personer involverade i våldsbejakande extremistiska miljöer. Rapporten har tagits fram på uppdrag av regeringen (Ku2017/01469/D). Se vidare nedan i avsnittet Individer som återvänder. En vägledning från MCUF Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, MCUF, gavs i myndighetens regleringsbrev i uppdrag att ta fram och sprida en vägledning för samverkan mellan kommuner och det civila samhällets organisationer i arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. MCUF har tagit fram Knäck koden! En vägledning om hur kommuner och civilsamhälle kan arbeta tillsammans mot våldsbejakande extremism. Skriften består av tre delar. Den första gäller det civila samhällets och kommunernas olika förutsättningar, och avser även att ge ett perspektiv på förebyggande arbete och behovet av samverkan mellan kommunerna och det civila samhället. I den andra delen finns en vägledning i hur kommunerna och det civila samhället kan samverka i olika faser av det förebyggande arbetet. I den tredje delen beskrivs kort några olika modeller för samverkan mellan det offentliga och det civila samhället. Den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism Den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism presenterade utredningsbetänkandet demokratin mot våldsbejakande extremism – Nationell samordning och kommunernas ansvar (SOU 2016:92). I betänkandet föreslogs att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) fr.o.m. skulle överta rollen som nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. lämnade den nationella samordnaren slutbetänkandet demokratin mot våldsbejakande extremism – hinder och möjligheter, SOU 2017:110, som innehåller en slutredovisning av samordnarens arbete. Under rubriken behov i sammanfattningen anförs bl.a. att det finns ett mycket stort fortsatt behov av att stödja det lokala arbetet mot våldsbejakande extremism, att kommunerna behöver handfast stöd i enskilda ärenden samt att det finns ett fortsatt behov av att utveckla den nationella samordningen. Kommuner och Landsting (SKL) arbetar för att medlemmarna ska få tillgång till goda exempel på lokala och regionala insatser som förebygger våldsbejakande extremism. SKL ska belysa de olika lokala och regionala behov som finns, beroende på vilken typ av våldsbejakande extremism som det lokala samhället möter. Förutom detta behöver insatser inom skola, fritid och socialtjänst ske vad gäller utbildning och utvecklingsinsatser (allt enligt uppgifter på SKL:s webbplats). har på uppdrag av SKL tagit fram en forskningsrapport om de kommunala handlingsplaner mot våldsbejakande extremism som fanns . Rapporten är baserad på en undersökning av 127 kommunala handlingsplaner mot våldsbejakande extremism från 134 kommuner. Enligt rapporten har ansvaret för det förebyggande arbetet gradvis förskjutits mot våldsbejakande extremism från nationell till lokal nivå. Rapporten visar bl.a. att innehållet i planerna i huvudsak är utarbetade utan att de föregåtts av lokala behovsanalyser eller lägesbilder. Endast 23 handlingsplaner baseras på någon form av lokal kartläggning eller reflektion rörande förekomsten av våldsbejakande extremism. Avsaknaden av lokala lägesbilder får som konsekvens att de insatser kommunerna beskriver inom ramen för handlingsplanerna inte baseras på lokala problem. I stället beskriver och orienterar sig kommunerna i regel efter nationella lägesbilder. I rapporten anges som en orsak till detta det bristande stöd som kommunerna fått i frågan samt uppmärksammas att först kom ett stödmaterial med syfte att hjälpa kommunerna med detta. I rapporten beskrivs att professionella och yrkesgrupper i den s.k. första linjen, såsom lärare, socialarbetare och fritidsarbetare, i handlingsplanerna anses inneha nyckelfunktioner för att bemöta våldsbejakande extremism. Detta eftersom de möter den målgrupp som omnämns mest frekvent: barn och unga. Övriga målgrupper för insatser är religiösa individer, anhöriga till de som finns i extremistiska miljöer, avhoppare/återvändare och flyktingar. En annan viktig aktör anges vara den kommunala samordnaren mot våldsbejakande extremism. Denna innehar, enligt rapporten, i drygt hälften av kommunerna en tjänst med säkerhetsinriktning. I många fall har den lokale samordnaren en nyckelroll i de alternativa handlingsplanerna. I rapporten uppmärksammas att det i de kommunala handlingsplanerna förekommer instruktioner om att personal till den lokala samordnaren ska anmäla beteenden och åsikter som sägs påvisa att någon är radikaliserad, radikaliseras eller ligger i riskzonen för att radikaliseras. Därefter ska informationen överföras till polisen. Givet den svenska grundlagen, lagstiftningen om sekretess och forskning om radikaliseringsprocesser, finns det enligt rapporten goda skäl att förhålla sig kritisk till sådana handlingskedjor. I rapporten framförs att utöver samverkan med polisen är andra viktiga externa samverkansaktörer civilsamhället och då i synnerhet trossamfunden. Nämnas kan vidare att det framförs i rapporten att den nationella samordnarens Samtalskompassen, som innehåller ett metodstöd för samtal med någon som visar ett antal beteenden och åsikter som sägs tyda på att någon är radikaliserad eller kan komma att bli det, är den metod som flest kommuner refererar till. Enligt rapporten visar forskning att individuella insatser som baseras på generella, icke-brottsliga tecken på åsikter och beteenden saknar vetenskaplig grund och kan inkräkta på individers grundläggande rättigheter. Rapporten i demokratins försvar Rapporten i demokratins försvar – En studie om den offentliga sektorn, civilsamhället och arbetet mot våldsbejakande extremism (, Förvaltningshögskolans rapporter nummer 142) hade som syfte att undersöka varför den offentliga sektorn vill samverka med civilsamhället i det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism samt hur offentliga institutioner samverkar med civilsamhället och vilka aktiviteter denna samverkan ger upphov till. I rapportens sammanfattning anförs att samverkan med civilsamhället i arbetet mot våldsbejakande extremism har som främsta syfte att nå ut med förebyggande och självreglerande aktiviteter till individer som saknar förtroende för den offentliga sektorn. I synnerhet utgör civilsamhällets närhet till och legitimitet bland individer med muslimsk kulturell bakgrund en särskilt viktig resurs, framhålls det i rapporten. Vidare framhålls i rapporten att samverkansarbetet lider av ett antal strukturella och terminologiska problem som gjort det svårt att omsätta viljan till samverkan i praktisk verksamhet. extremism (CVE) Ett nationellt centrum mot våldsbejakande extremism har inrättats vid , Brå. Enligt 7 § förordningen (2016:1201) med instruktion för , ska centrumet från i huvudsak kriminalpolitiska utgångspunkter stärka och utveckla det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism genom att främja utvecklingen av förebyggande arbete på nationell, regional och lokal nivå verka för en högre grad av samordning och effektivitet i det förebyggande arbetet ge behovsanpassat stöd till kommuner, myndigheter och andra aktörer som i sin verksamhet hanterar frågor om förebyggande av våldsbejakande extremism, och samla och sprida kunskap om förebyggande av våldsbejakande extremism baserad på forskning och beprövad erfarenhet samt verka för en kunskapsbaserad praktik. Regeringen gav i uppdrag att vidta förberedelser inför inrättandet av ett nationellt centrum mot extremism vid (Ju2017/07399/). Av regeringsbeslutet följer bl.a. att sådant behovsanpassat stöd som avses i punkt 3 ska centret ge genom exempelvis nationella insatsteam samt att centret ska samverka med relevanta aktörer inklusive det civila samhället, men inte ta över det ansvar som ligger på andra myndigheter eller kommuner. Enligt regeringsbeslutet skulle Brå vidta nödvändiga förberedelser inför inrättandet av centret. Brå skulle i relevanta delar inhämta kunskap från den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (Ju 2018:18), det nationella kompetensteamet mot hedersrelaterat våld och förtryck vid i samt andra berörda myndigheter och aktörer. Brå skulle även inhämta kunskap från , som inrättat ett centrum mot våldsbejakande extremism. Erfarenheterna av det arbete som bedrivits mot våldsbejakande extremism skulle tas till vara. I regeringsbeslutet anförs vidare att behovet av ett förstärkt stöd avseende individrelaterade åtgärder gentemot t.ex. avhoppare och återvändare har lyfts fram i arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism. I regeringsuppdraget ingick att redovisa hur ett sådant stöd skulle kunna tillgodoses och vilket stöd centrets verksamhet kan bidra med. Uppdraget skulle redovisas . Enligt uppgifter på Brås webbplats startade CVE sin verksamhet i begränsad omfattning , och fortsätter med förberedande arbete. startar centrets stöd- och rådgivningsfunktion. Vidare uppges där att CVE inventerar behov och prioriteringar vad gäller exempelvis stöd- och kunskapsmaterial hos yrkesverksamma i deras arbete för att förebygga våldsbejakande extremism. CVE kommer att besöka områden i med utmaningar kring våldsbejakande extremism samt genom nätverksmöten och workshops kartlägga målgruppernas behov. Centret kommer också att föra dialoger med nationella och regionala aktörer för att identifiera hur en högre grad av samordning kan åstadkommas. I sin slutredovisning av uppdraget att förbereda för ett nationellt centrum mot våldsbejakande extremism (dnr 0077/18), redogjorde Brå bl.a. för förberedande åtgärder angående organisatorisk uppdelning, säkerhet, lokaler, personal, kommunikation samt kunskapsinhämtning. (Kunskap hade inhämtats från Nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism, från Nationella kompetensteamet mot hedersrelaterat våld och förtryck vid i , samt från det danska centret mot våldsbejakande extremism). Under rubriken individrelaterade åtgärder, redovisar Brå att den kunskapsinhämtning som genomförts pekar på ett stort behov hos kommuner och lokala aktörer av praktiskt och handfast stöd i bl.a. individrelaterade ärenden vad gäller avhoppare och återvändare. Under rubriken och på redovisas följande. På kort sikt kommer centret att pilottesta en stödfunktion för yrkesverksamma med start . Denna funktion kommer att fånga upp behov av stöd i bland annat individrelaterade frågor. Behovsanalyser kommer att visa hur stödet behöver utformas i det enskilda fallet, inklusive möjligheten att bistå yrkesverksamma på lokal nivå, med kunskapsstöd på plats. Centrets roll blir framförallt att långsiktigt utveckla kapaciteten hos kommuner och myndigheter att själva hantera individrelaterade ärenden, genom att bygga upp och utöka kunskapsbasen för det praktiska arbetet och genom att vägleda och ge stöd till yrkesverksamma på lokal nivå. Centret kommer också att samla och sprida kunskap om bland annat individrelaterat stöd, i syfte att verka för en kunskapsbaserad praktik. I ett första steg kommer centret att ta fram en förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism. Ett långsiktigt stöd kommer också att utgöras av centrets process- och metodstöd, med syftet att höja kapaciteten att arbeta förebyggande mot våldsbejakande extremism, inklusive vad gäller individrelaterade åtgärder, hos myndigheter, kommuner och andra aktörer som arbetar med dessa frågor. är målsättningen att det långsiktiga stödet ska ersätta behovet av kortsiktiga insatser. Det kan tydliggöras att Brå inom ramen för centrets verksamhet inte kommer att bedriva myndighetsutövning i det operativa arbetet mot våldsbejakande extremism, och inte heller ta över andra myndigheters uppgift att hantera individärenden. Centret kan inte hantera individrelaterade ärenden direkt, med tanke på Brås roll som kunskapsmyndighet (utan mandat att bedriva operativ myndighetsutövning) och gränsdragningen till de operativa myndigheternas uppdrag på området. Under rubriken uppges att centret inledningsvis kommer att inrikta sig på att bygga upp och utveckla sin verksamhet, utifrån behoven hos de aktörer som centret har till uppgift att stödja. Parallellt med uppbyggnaden kommer centret att i möjligaste mån svara upp mot behov av stöd på lokal, regional och nationell nivå. Från kan centret erbjuda stöd till yrkesverksamma lokala aktörer inom framförallt kommunerna. Parallellt med detta kommer kunskapsbasen för det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism att utvecklas successivt, och centret kommer att följa utvecklingen på området. kommer detta att utgöra en viktig grund för centrets stöd- och utbildningsverksamhet. I avsnittet Övergripande verksamhetsinriktning 2018 uppges bl.a. att CVE kommer att _ _ _ se över former för att stärka samverkan mellan myndigheter och öka graden av effektivitet på nationell nivå. Vidare kommer centret att kartlägga regionala strukturer, såsom länsstyrelser, polisregioner och andra relevanta strukturer. På lokal nivå är samverkan mellan lokala aktörer en avgörande faktor i det förebyggande arbetet, och detta kommer att utgöra en central del av centrets rådgivnings- och metodstöd. Centret kommer vidare att samverka med civilsamhället, inklusive bl.a. trossamfund. Målgruppens behov och prioriteringar ska vara styrande för det behovsanpassade stödet. Centret har därför inlett arbetet med att inventera dessa behov och prioriteringar hos bl.a. kommuner och myndigheter._ _ _ Målgruppen har ett omfattande behov av vägledning och metodstöd i det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism. För att möta detta behov kommer centret att följa utvecklingen inom såväl forskning som beprövad praktik, internationellt och nationellt, och blir en viktig uppgift att ta fram en handbok i förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism. Skolan och den våldsbejakande extremismen På finns information om skolan och våldsbejakande extremism. Där omnämns bl.a. att skolans demokratiska uppdrag är utgångspunkten för skolans arbete mot våldsbejakande extremism, att arbetet handlar om att eleverna i undervisningen får lära sig om grundläggande demokratiska principer och mänskliga rättigheter. Ett källkritiskt förhållningssätt, ett öppet samtalsklimat och yttrandefrihet framhålls. På framhålls vidare bl.a. att det inte ingår i skolans uppdrag att rapportera elevers åsikter och sympatier till polisen. Om en elev dras till våldsbejakande extremism kan det vara tecken på att eleven far illa eller riskerar att fara illa. All personal i skolan är skyldig att genast anmäla till om de i sin verksamhet får kännedom om eller misstänker att ett barn far illa. Om skolan misstänker att en elev har begått brott eller kommer att begå brott måste skolan i varje enskilt fall bedöma om en polisanmälan ska göras. Det är viktigt att skolan har bra rutiner för att snabbt kunna anmäla till och polisen. (Sis) har på uppdrag av regeringen klarlagt metoder som kan användas i det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism inom ungdomshemmen. Sis ska fortsätta att genomföra insatser för att stärka det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism inom de särskilda ungdomshemmen. Uppdraget ska redovisas till () . Kriminalvården ska utveckla och långsiktigt förankra arbetet mot våldsbejakande extremism inom myndigheten. Arbetet ska bygga vidare på de behov som myndigheten identifierade i sin kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism hos klienter. Kriminalvården ska lämna en slutredovisning till (och ) . Delredovisningar ska lämnas och . har på regeringens uppdrag lämnat rapporten ungas erfarenheter av våldsbejakande islamisk extremism. Enligt rapporten finns det inte en enskild förklaring till att barn och unga involveras i våldsbejakande islamisk extremism, utan det är en komplex bild. Barnen beskriver utsatthet som beror på våld, kriminalitet och svåra familjeförhållanden, men också utanförskap, rasism och uppgivenhet . Vidare noteras i rapporten att ”de områden som barnen kommer ifrån är områden som av polisen är klassade som särskilt utsatta områden, där ett av kriterierna är att det finns religiös extremism. Andra kännetecken är en hög grad av kriminalitet och våld, vilket återkommit som en röd tråd i [samtalen].” lämnar i rapporten förslag till regeringen, bl.a. att – anta en samlad nationell handlingsplan mot våld mot barn – säkerställa att barn och unga som involverats i våldsbejakande islamisk extremism görs delaktiga i planeringen och genomförandet av insatser och stöd från samt att har tillräcklig kunskap för att göra prövningar av barnets bästa i dessa situationer – säkerställa stöd till föräldrar till barn och unga som riskerar att involveras i våldsbejakande islamisk extremism samt till familjer där barnet har anslutit sig till våldsbejakande islamiska miljöer – säkerställa att skolans arbete med det demokratiska uppdraget tillgodoser barnens behov av arenor för att prata om svåra frågor inklusive våldsbejakande islamisk extremism. () har som en delredovisning i ett regeringsuppdrag presenterat rapporten Det digitala kalifatet – en rapport om Daishs (IS) propaganda. En anledning till Daishs framgångar är enligt rapporten att organisationen är framgångsrik i att både producera och sprida propaganda på internet och i sociala medier. Syftet med rapporten är att belysa olika aspekter av Daishs digitala propaganda: hur propagandan sprids, vilka budskap som förmedlas, hur budskapen varierar , vilken roll bilder har i propagandan, kvinnors och barns roller i propagandan samt hur en ungdomskultur som benämns som Jihadi cool vuxit fram med en egen typ av klädstil, musik och kulturyttringar. Även i rapporten Det vita hatet – radikala nationalistiska miljöer på nätet framhåller FOI att internet och sociala medier gör det enkelt för olika våldsbejakande extremistiska grupper att kommunicera sitt budskap. Syftet med den rapporten är att ge en inblick i några digitala miljöer vars gemensamma nämnare är att de alla är immigrationskritiska. Kort om pågående arbete i EU En övergripande EU-strategi mot terrorism som antog 2005 fortsätter att ligga till grund för EU:s arbete på området. diskuterade rådet för rättsliga och inrikes frågor hotet från terrorism och hur medlemsstaterna kan förebygga och förhindra terrorism (skr. 2017/18:118 s. 101). presenterade kommissionen vad den kallade ett terrorismbekämpningspaket, som bl.a. innehåller en handlingsplan till stöd för skyddet av offentliga platser och en rekommendation om omedelbara åtgärder för att förhindra missbruk av sprängämnesprekursorer. Paketet innehåller också förslag till två rådsbeslut om ingående, på Europeiska unionens vägnar, av dels konvention om förebyggande av terrorism , dels dess tilläggsprotokoll . Rådet kan endast anta besluten efter godkännande, vilket rådet beslutade att begära. beslutade att inrätta ett särskilt utskott för terrorismfrågor. Utskottet ska granska samarbetet mot terrorism inom unionen (skr. 2017/18:118 s. 101 f.). När det gäller att förebygga och bekämpa radikalisering bland ungdomar tog kommissionen fram stödmaterial för hur fritidsledare som arbetar med ungdomar kan förebygga marginalisering och radikalisering. Materialet följer de rådsslutsatser som antogs av ungdomsministrarna om ungdomssektorns roll när det gäller att förebygga radikalisering. Rådsslutsatserna fokuserar bl.a. på främjande av ett effektivt samarbete mellan ungdomssektorn, utbildningssektorn och andra sektorer för att utveckla verktyg för att diskutera komplexa frågor med ungdomar samt hantera fall av radikalisering (skr. 2017/18:118 s. 114). Utökat informationsutbyte mellan myndigheter och sekretessbrytande bestämmelser Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att utreda utökat informationsutbyte mellan myndigheter och sekretessbrytande bestämmelser. Jämför reservation 19 (SD). Flera motionsyrkanden gäller lagändringar i syfte att underlätta informationsutbyte mellan de olika aktörerna i arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism. I motion 2017/18:188 av (SD) begärs att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ge polisen åtkomst till hälso- och sjukvårdsuppgifter i de fall det kan handla om krigs- eller terrorutbrott, och tillkännager detta för regeringen. I kommittémotion 2017/18:895 av och (SD, -) begärs ett tillkännagivande till regeringen om att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att lättare kunna bryta sekretess i OSL. I motion 2017/18:3544 av (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande till regeringen om förändrad sekretesslagstiftning. Kommittémotion 2017/18:3583 av m.fl. (L) yrkande 10 gäller ett tillkännagivande om det som anförs i motionen om bestämmelserna om s.k. informationsdelning. I kommittémotion 2017/18:3735 av m.fl. (M) yrkande 4 begärs att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över offentlighets- och sekretesslagen i syfte att underlätta överföringen av uppgifter mellan olika aktörer för att bättre kunna förebygga och bekämpa terrorism, och tillkännager det för regeringen. Bestämmelser om behandling av personuppgifter och regler till skydd för den personliga integriteten finns på såväl internationell som nationell nivå. På internationell nivå finns bestämmelser i form av olika internationella konventioner och rekommendationer samt regleringen inom EU. På nationell nivå finns regler dels i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, dels i personuppgiftslagen (1998:204), förkortad PUL, och i särskilda s.k. registerförfattningar. träder EU:s dataskyddsförordning i kraft. Regler om utlämnande av uppgifter från en myndighet till en annan finns både i OSL och i myndigheternas registerförfattningar. För att myndigheter ska kunna utbyta information krävs dels att informationen inte omfattas av sekretess eller att sekretessen kan brytas, dels att bestämmelser om behandling av personuppgifter i myndigheternas registerförfattningar ger stöd för att uppgifter kan lämnas ut. Enligt 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen (TF) har varje svensk medborgare rätt att ta del av allmänna handlingar. Rätten att ta del av allmänna handlingar får begränsas endast om det är påkallat med hänsyn till vissa angivna intressen, bl.a. rikets säkerhet eller dess förhållanden till annan stat eller mellanfolklig organisation, intresset att förebygga eller beivra brott eller skyddet för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden (2 kap. 2 § TF). En sådan begränsning ska anges noga i en bestämmelse i en särskild lag (OSL) eller, om det i visst fall är lämpligare, i en annan lag som den särskilda lagen hänvisar till. När det gäller sekretess mellan myndigheter bör följande nämnas. OSL reglerar inte bara begränsningarna av rätten att ta del av allmänna handlingar utan också den tystnadsplikt som gäller i det allmännas verksamhet. Sekretess innebär ett förbud att röja en uppgift, oavsett om det sker genom utlämnande av en handling eller genom att uppgiften röjs muntligen eller på något annat sätt (3 kap. 1 § OSL). Sekretessen innebär således dels handlingssekretess, dels tystnadsplikt. Sekretess gäller såväl mot enskilda som mot andra myndigheter.