bet · H501CU35 · 2018-06-13 00:00:00 — Det gäller de enorma krav som ställs på ställföreträdaren. De som är gode män och de anhöriga som ställt upp frivilligt och vill vara det får en alltmer bekymmersam roll. Jag har hört från flera att man kanske måste ha hjälp av någon annan också. Det här med att dela upp det hela i professionalism och i att sörja för och vara god man, i ordets rätta bemärkelse, kanske också är något man ska tänka på. Sådana kommentarer dyker ofta upp. Man vill gärna vara en sådan person som tar hand om mycket, men man klarar inte digitaliseringen, som att betala räkningar och söka bidrag och annat. Där behöver man kanske hjälp från någon som kan det hela bättre. Småkommunerna har ett speciellt bekymmer. Där blir det nämligen ofta en sammanblandning och jävssituationer. De är så få personer att kommunalrådet, ställföreträdaren och överförmyndaren ibland kan vara samma person till att börja med, vilket kan göra det svårt för dem det berör att förstå. Hur man ska hantera detta borde man kanske också titta på. Det blir lättare om områdena är större. Det här är alltså kommentarer som vi har fått. har det gått snett då man känner att det finns en konflikt mellan kommunens intressen och den enskildes intressen. Vad gäller personen i , som jag talade om tidigare, handlade det just om en sådan intressekonflikt i kommunen, där någon var ute efter hans mark. Det blev väldigt infekterat ett tag. Flera har talat om rättsosäkerhet. Det är egentligen huvudmännen eller företrädaren för huvudmannen – anhörig eller liknande, om man inte är god man – som är väldigt ängsliga. Hur kontrolleras egentligen ställföreträdarna och det de gör? Hur fort får jag som enskild reda på om han sköter sitt jobb eller inte? Jag har ytterligare en liten historia från verkligheten. En forskningsfond i missade eftersom man inte hade koll på en ställföreträdare. Ett par hade donerat sina pengar till en forskningsfond, och när maken dog fick fonden 7–8 miljoner. Sedan skulle de få resten när frun dog. Frun var svårt demenssjuk, och när hon dog fanns det inga pengar kvar. Det blev i och för sig rättssak av detta, men det hela pågick under fyra utan att det upptäcktes. Det var först när hon dog som man upptäckte hur det låg till. Man behöver göra något åt det här liksom med kvalitetssäkring av register, enhetlighet och kontroll. Vi tror att det är oerhört viktigt för att det ska finnas en trovärdighet i systemet . Annars kommer det inte att fungera så bra. Det har rörts mycket i systemet under de år som jag har varit med, och det har hänt mycket. Men de grundläggande bekymren kvarstår, som någon sa tidigare. Dem har man inte kommit till rätta med. Även vi ser därför mycket fram emot att få en bättre syn på detta och en bättre lagstiftning som styr verksamheten. Statsrådet (S): Fru ordförande! Ledamöter i utskottet! Deltagare i utfrågningen! Det är naturligtvis en stor förmån för mig att få delta här och att få lyssna till mycket värdefulla inlägg och synpunkter och få diskutera de viktiga och aktuella frågorna kring gode män och ställföreträdare. Precis som har sagts utför runt om i hela vårt land runt 100 000 människor uppdraget att vara en medmänniska för någon annan. Det visar på en styrka i vårt samhälle att så många vill ta detta ansvar för de personer som inte själva kan sköta sin ekonomi eller sina kontakter med vården eller för dem som kanske har en sjukdom eller funktionsnedsättning. Vi vet att har detta även berört väldigt många ensamkommande barn och unga som behöver styrkan i omvårdnad och trygghet, utbildning och ett stöd från en ställföreträdare. Det handlar – och jag har i min kommunala bakgrund märkt det – om människor som väldigt ofta är precis den där medmänniskan, som har hjärtat på rätta stället, som vill göra en insats för någon annan. I de allra flesta fall gör de gode männen och ställföreträdarna ett fantastiskt arbete . Men det räcker att en enda person har okunskap, ointresse eller rent av i allra värsta fall väljer att ha ont uppsåt och utnyttja sin medmänniska. Samhället har därför ett ansvar för att förebygga misskötsel och agera kraftfullt när detta ändå sker. Här har kommunerna såklart ett väldigt stort ansvar genom sina överförmyndare, men det har även länsstyrelserna som i sin tur har tillsyn över överförmyndarna. Det finns – och vi ser dem och har följt dem – brott som har begåtts och brister som har uppmärksammats, inte minst i . Det gör mig precis lika bekymrad som beslutsam om att vi ska fortsätta att agera. Jag har , vilket någon kanske har noterat, meddelat att regeringen kommer att tillsätta en utredning som har att föreslå mer moderna och rättssäkra regler om gode män, förvaltare och andra ställföreträdare. Vi arbetar just nu med att formulera direktiven. Utredningen ska ha en självklar utgångspunkt i de brister och aspekter som också har nämnts här i dagens inlägg. Det handlar om hur vi kan förbättra tillsynen och arbetet som bedrivs av samhället, hur vi kan skapa bättre förutsättningar för att kompetenta personer rekryteras till dessa uppdrag och hur vi kan stärka den enskildes ställning och skydd. Det finns några exempel – flera har varit inne på dem – som utredningen behöver titta på. Det kan handla om hur våra gode män och ställföreträdare kan få den utbildning och det stöd som de behöver. Det handlar även om huruvida det behövs fler tillsynsverktyg och sanktionsmöjligheter, om det bör införas ett nationellt ställföreträdarregister och i så fall hur ett sådant register ska se ut. Jag ser också framför mig att utredningen behöver överväga om ställföreträdaruppdrag i vissa särskilda fall ska kunna utföras av kommunala tjänstemän. Det skulle alltså i vissa särskilda fall gälla ett mer professionellt ställföreträdarskap. En utredning tar tid och naturligtvis även kraft och energi. Avsikten är inte att vi med utredningen ska ställa allt på ända. Det finns till exempel goda skäl att värna och utveckla det ideella inslaget i ställföreträdarverksamheten. Det tycker jag att jag även har känt stöd för i de inlägg som har hållits här . Utredningen måste få ett tydligt uppdrag. Det måste vara tydligt vilka frågor utredningen i första hand ska överväga, och sedan rikta in sig på bristerna. Men lika tydligt som uppdraget är, lika tydlig och viktig är regeringens målsättning. Människor som behöver samhällets stöd ska känna sig trygga med att stödet både finns och fungerar när det ska ges. Som jag sa tar en utredning tid, särskilt när den ska föreslå eventuell framtida lagstiftning. För att möta det behöver vi redan nu följa upp och föreslå ytterligare delar av det vi har gjort och vill göra under det pågående arbetet. Regeringen har fattat ytterligare tre viktiga beslut, som kan sägas haka i det som pågår men också möter det utredningsuppdrag som vi har aviserat. Det första beslutet handlar mycket kort om samordningen av tillsynen. har länsstyrelserna förbättrat sin samordning och samverkan. Det såg vi i den rapport som vi fick . genomför vi de regeländringar som de ansvariga länsstyrelserna ska bedriva för att ett ännu mer aktivt arbete på området ska fortsätta. Det handlar om tillsynsvägledningen, som ska bedrivas regelbundet och systematiskt. Det handlar också om råd och stöd. Det andra beslutet som vi har fattat är också ett uppdrag till de berörda länsstyrelserna. Det består i sin tur av tre delar. Man ska ta fram riktlinjer för hur ställföreträdare bör redovisa sin förvaltning och hur överförmyndare bör granska ställföreträdarens förvaltning. Det har funnits ett önskemål om de delarna. Detta ger en bättre uppfattning om vad som förväntas i ett sådant uppdrag. Det ger en ökad tydlighet, vilket inte minst har efterfrågats av . Det underlättar också länsstyrelsernas arbete. Den andra delen är att konkret ta fram riktlinjer för hur överförmyndaren bör kontrollera en persons lämplighet som ställföreträdare. Som vi har hört här sker det på lite olika sätt. Här behöver vi ha tydliga riktlinjer. Det är också självklart för mig att den som får förtroendet att bli god man eller förvaltare ska vara lämplig för uppdraget, men också känna sig trygg i att man är vald just för att man är lämplig för uppdraget. Den tredje delen i uppdraget handlar om att utveckla statistiken. För att statistik ska vara ett vasst verktyg krävs både uppföljning och utveckling, vilket är vad vi vill göra avseende tillsynen. Insamlingen av uppgifterna måste säkerställas och bli bättre. Det tredje beslutet regeringen har fattat är ett uppdrag till Statskontoret. Vi vill överväga hur samordningen av tillsynen, tillsynsvägledningen och samordningsarbetet ytterligare kan förbättras. I detta ingår det som också har nämnts , nämligen att vi ser på om man kan överväga att en central aktör bör ha ansvar för att samordna tillsyn och vägledning. Det kan handla om eller en annan förvaltningsmyndighet. Vi tycker att det är naturligt att Statskontoret får denna uppgift, eftersom det ju är statens myndighet. Avslutningsvis menar jag att dagens tre regeringsbeslut ytterligare hakar i det arbete som pågår om att träffa rätt. Det klockar också i det utredningsuppdrag som vi har valt att meddela . Tillsammans syftar allt detta till att få bort avarterna i systemet så att vi får en bättre tillsyn och kan möta med ett modernt och rättssäkert system. Det ska fungera väl för både ställföreträdaren och såklart den person, den huvudman, som man har ansvar för. Jag vet att detta fungerar väl i väldigt många kommuner. Och med anledning av de inlägg som har gjorts vill jag också säga något om att man ofta pekar på stora skillnader mellan kommuner. Så är det. Men man ska också veta att det till del beror på att vi har kommuner med 5 000 invånare, vi har kommuner med 50 000 invånare och vi har kommuner med 500 000 invånare. Vi kan inte förvänta oss ett helt likriktat system. Det kommer sannolikt att behöva se olika ut. Men det vi behöver säkerställa är att det är rättssäkert och modernt och att det möter framtida behov. Då måste samhället agera tillsammans. För att samhället ska finnas där och agera tillsammans behöver vi fortsätta utvecklingsarbetet för ställföreträdarskapet. Tack så hjärtligt för att jag gavs möjligheten att framföra detta! Ordföranden: tack, statsrådet! Jag tackar också alla övriga talare den här morgonen. Vi tar nu en kort paus. Ordföranden: frågestunden vill jag säga att frågor som riktas till regeringen och ministern kommer att besvaras av sakkunnige med medarbetare från . Jag vill också räkna upp tre organisationer som vi har med oss utöver dem som har talat här : män och Förvaltare, RGMF, liksom Föreningen män och Vårdnadshavare, , och Föreningen , . Jag lämnar nu ordet till ledamöterna för frågor. (S): Vi har ju haft mycket diskussioner om huruvida detta ska vara ideellt eller professionellt. Jag tänker mig att man inte ska kasta ut barnet med badvattnet. Det finns ju otroligt många ställföreträdare som sköter sitt uppdrag och brinner för det. Det vore tragiskt om den delen försvann. Det handlar inte bara om att betala räkningar och liknande, utan det handlar också om att bevaka rättigheter, till exempel rätt till ekonomiskt stöd, och att sörja för person. Det kan handla om vårdinsatser, fritid och så vidare. Detta gör det hela till ett i stort ideellt uppdrag där man också kan behövas utanför kontorstid. Därför tror jag i grunden att vi ska bevara detta som ett ideellt uppdrag. I vissa undantagssituationer, till exempel om det finns rekryteringsproblem eller om det är väldigt komplicerade fall, skulle man kanske kunna tänka sig en professionalisering. Det har redan förekommit att kommuner till exempel har haft en förvaltarenhet. Utredningen får titta på detta. Men jag tänkte ändå fråga om man kunde tänka sig en mellanform. Kanske eller kan svara på det. Kan man tänka sig en mellanform där grunden är att det är ideellt men att det också sker en liten komplettering professionellt? Det känns som om detta med utbildning är centralt i sammanhanget. Man kan kanske också lösa rekryteringsproblemen med utbildning, så att någon som inte klarar uppdraget till från början kan få stöd och hjälp att komma in i uppdraget. Det kan också locka fler att våga sig på uppdraget. Också löpande utbildning är viktig. När jag träffade överförmyndarnämnderna i regionen, i , pekade de just på att det skulle lösa många problem om man hade ett krav på utbildning. står det att ställföreträdare bör ha utbildning, men man borde förstärka det till att de ska ha utbildning. Det skulle lösa många problem, menade man. I grunden är det naturligtvis viktigt att man har tillsyn över ställföreträdarna, men man ska inte sätta alla i skottgluggen. De allra flesta sköter sitt uppdrag. Vi måste klara balansgången att både stärka ställföreträdarna och också ha bättre tillsyn för dem som inte sköter sig. Jag kan också rikta denna fråga till och : Vad tycker ni om detta? , : Tack för frågan! Tack för en intressant förmiddag! Det är glädjande att se att vi ändå verkar vara överens om problemen på det här området. När det gäller frågan om professionalisering tyckte jag att jag var ganska tydlig med att det ena inte utesluter det andra och att det är viktigt att se och bejaka de goda insatser som görs av ideella krafter på det här området. Men icke desto mindre kan vi konstatera – vi ser det inom ramen för vår granskningsrapport – att ganska många ändå är professionella. Det finns personer som har upp till 60 huvudmän. Hur stor är idealiteten i ett sådant uppdrag? Förvaltarenheter förekommer, liksom privata bolag som säljer tjänster på området. Eftersom lagstiftningen i grunden bygger på det ideella perspektivet är det viktigt att frågan genomlyses. Det var glädjande att höra att statsrådet aviserar en utredning och att den ska få i uppdrag att också titta på frågan om professionalisering i särskilda fall. Självklart behöver detta utredas, och man behöver se på hur det ska förhålla sig till idealiteten. Frågor om utbildningsstöd och så vidare är också något som vi har lyft. Det är viktigt. Tillsyn är svårt. Det kan låta repressivt, som att man ska slå ned på fel, men tillsyn och tillsynsvägledning innebär också ett uppdrag att ge stöd och hjälp och vara vägledande. I den del som gäller tillsynsvägledning menar jag att det behövs en central funktion. Jag ser inte framför mig en ny myndighet, däremot att någon central myndighet får uppdraget att vara samordnande, sammanhållande och arbeta med tillsynsvägledande frågor. Det kan kanske handla om att ge ut föreskrifter, allmänna råd, vägledning och utbildningsinsatser. Det vi ser är att det är väldigt mycket som man uppfinner på egen hand som är bra, men det är inte samordnat. Det sker insatser. kanske vi inte arbetar effektivt ur ett nationellt perspektiv. Det är på den grunden som vår rapport och våra rekommendationer vilar. , : Vi kan stödja mycket av det som riksrevisorn sa. Vi ser att det behövs en viss professionalisering i ett antal ärenden. Man kan tänka sig undantagssituationer, men vad vi skulle vilja se först och främst är att man utreder de olika delar som ingår i godmanskapet och förvaltarskapet och kanske delar upp det på något sätt, så att det blir en mellanform där en person kan sköta till exempel det ekonomiska och en annan person sköter det andra. När det gäller utbildning tycker vi också att det behövs större krav på löpande utbildning. Det är kanske lite för mycket fokus på tillsynen. Det skulle behövas mer fokus på golvverksamheten, om jag får uttrycka mig så. Men i det stora hela välkomnar vi det som ministern sa. Det verkar vara mycket bra saker som ska utredas. Vi ställer oss bakom det. (M): Fru ordförande! Tack för mycket bra presentationer! Jag tycker att det är mycket bra att föreslår en central myndighet som ska ha det övergripande ansvaret. Jag tror att det är grundläggande för att få en fungerande verksamhet . Det hoppas jag verkligen på. Så kommer jag till min fråga. Jag har rest runt landet i och träffat överförmyndarna i olika kommuner. Mitt intryck är att det finns stora skillnader i de olika överförmyndarkontorens verksamhet. Det finns till exempel olika rutiner för granskning av årsräkningar, för hur tillsynen ska genomföras och dokumenteras och när det gäller vad som ingår när lämplighetsbedömningar av ställföreträdare genomförs. Avsaknad av vissa rutiner kan få konsekvenser för rättssäkerheten så att enskilda personer lider ekonomisk, personlig och rättslig skada. Min fråga är därför: Hur kan vi få en mer likvärdig kvalitet i överförmyndarverksamheten i de olika kommunerna? Ministern var inne lite på detta innan, men jag tror att vi behöver lite mer. Min fråga går till och . , : Tack så mycket för frågan! Som statsrådet sa ska vi ha stor respekt för att det ser olika ut i de olika kommunerna. Därmed har man också olika förutsättningar. Det viktiga här är att staten, gärna på central nivå, tillhandahåller stöd, råd och vägledning och kanske också föreskrifter som får stödjas på bemyndigande i lag, så att kommunerna kan arbeta likvärdigt och rättssäkert. Att det ser olika ut behöver inte vara ett problem, men i tillämpningen av lagstiftningen och i ärendehandläggningen måste det vara en likhet. Hur ens fråga blir omhändertagen ska inte vara beroende av var i landet man bor. , Kommuner och Landsting: Jag kan instämma med . Vissa saker får man förutsätta kommer att vara olika så länge det ska vara ett kommunalt ansvar, medan andra måste man säkerställa att de sköts på ett rättssäkert och likvärdigt sätt. Det gäller till exempel hur redovisningar ska göras och granskas. Det har ju ingenting med det kommunala självstyret att göra. Man borde kunna utveckla stöd och till och med tillämpningsföreskrifter om man hade en central myndighet, eller åtminstone gemensamt material. Det finns ju redan checklistor och sådant som länsstyrelserna gemensamt har tagit fram för att underlätta här, men med en central myndighet får man kanske ytterligare tryck i det hela. Ytterst skulle man kanske kunna tänka sig viss föreskriftsmakt för att låsa fast vad man ska använda för typ av underlag för kontroller och liknande. får man ha respekt för att det kan behöva finnas utrymme för olika lösningar också. Man får inte stöpa allt för enhetligt och centralstyra allt, för det bidrar inte till utvecklingen, om man säger så. (SD): Fru ordförande! Jag kommer från den lilla kommunen . Jag uppfattar det som att våra gode män och förvaltare fungerade ganska bra fram till den stora vågen med ensamkommande barn 2015. Efter detta blev det stor brist på gode män i hela kommunen och även i omkringliggande kommuner. Vad som gjorde det ännu värre var att konkurrerade ut oss genom att ge högre ersättningar, vilket gjorde att det blev en väldigt stor brist just gentemot de äldre och sjuka i kommunen. Jag skulle vilja fråga SKL om man i andra kommuner fortfarande ser att det finns en brist. I kan vi väl se att det finns en brist fortfarande, även om det har blivit betydligt bättre sedan det var som värst. Jag undrar: Finns en sådan brist i hela landet, eller är det bara i som vi fortfarande känner av den? Sedan skulle jag vilja fråga varför det har tagit så för regeringen att komma med åtgärder. Detta har ju ändå varit känt av regeringen . Man borde på ett mycket tidigare stadium kunna se de här problemen hos kommunerna. Det är ju inte direkt nytt att kommunerna har lidit brist på förvaltare och gode män. , Kommuner och Landsting: När det gäller den första frågan här har jag ingen riktigt klar bild. Mitt intryck är att det har gått att rekrytera gode män där det har behövts. Det var ju ett visst bekymmer med den stora vågen 2015–2016, men jag har inte mött några signaler att det skulle vara omöjligt att rekrytera gode män . Jag vet inte om FSÖ eller kanske länsstyrelserna har någon annan bild av frågan. , i : Från kan jag väl kort säga att min uppfattning är att det väl är en annan typ av gode män som man har rekryterat till ensamkommande barn. Det finns inget samband med det problem med rekryteringen som har funnits. Rekryteringsproblem till vissa specifika typer av ärenden har funnits . Det finns inget samband där. Den stora anstormningen av ensamkommande barn påverkade handläggningen hos överförmyndarna överlag, för det var ett stort tryck. Men vår uppfattning är att det har skett stora förbättringar hos överförmyndarna . Problemen har varit större tidigare. , Föreningen : Det är ju många barn som fått sin ålder uppräknad. Därmed är det inte något stort bekymmer längre. Vi har inte så många ensamkommande barn kvar i våra verksamheter. , : Regelverket har ju justerats ett antal gånger . skärptes till exempel kraven på den kontroll som ska göras av dem som ska bli ställföreträdare, och 2016 gav regeringen ett uppdrag till länsstyrelserna. Länsstyrelserna lämnade ju en rapport om detta , och lämnade sin rapport sent . Det har pågått ett arbete för att samla ihop de uppgifter som behövs för att vi ska veta vad som ska ligga i utredningens uppdrag, vad som bäst bör ligga hos myndigheter och vad som bäst bör tas upp av en utredning. Det har pågått ett uppdrag för att landa rätt, helt enkelt. Regeringen menar att man nu har redovisat resultatet av denna process med att samla in och bearbeta dessa uppgifter. (MP): Tack för intressanta och innehållsrika föredragningar! Jag vill börja med att rikta ett särskilt tack till . Det arbete ni gör är ovärderligt för många ute i vårt land. Jag tycker att vi ska lyfta fram det. När vi diskuterar detta talar vi i regel om systemet och hur det är utformat. Det är väldigt sällan vi lyfter individens perspektiv. Jag vill tacka för att han tog upp individens perspektiv. Om vi nu ska omforma lagstiftningen är det individperspektivet vi måste utgå från, och sedan får systemet anpassa sig efter det. Min fråga vill jag ställa till främst SKL. Det finns kommuner som upplever att de har så komplicerade fall att de inte vågar eller kan tillsätta gode män. Detta är nog ett växande problem, som jag har förstått det. I vissa kommuner har man valt att använda tjänstemän som gått in och tagit över de här uppgifterna, men i andra kommuner avråder de juridiska avdelningarna i kommunen från att göra just detta. När vi nu har SKL här, som ju ska vara rådgivande till kommuner och landsting, vill jag fråga: Har ni någon tanke när det gäller att de juridiska enheterna i olika kommuner väljer att göra olika avvägningar i de här frågorna? Jag tror att det behövs en vägledning för de kommuner som upplever att de har väldigt svårt att tillsätta gode män ideellt i de här fallen. , Kommuner och Landsting: Detta är en lite knepig fråga. Den som är god man är ju syssloman och har sitt uppdrag från huvudmannen. Det är lite svårt att förena detta med att vara tjänsteman. Vems uppdrag har man då, kan man fråga sig. Det är förstås inget som hindrar att tjänstemän har ett uppdrag vid sidan om. Många utövar ju sitt godmanskap . Men att man skulle göra det i tjänsten blir väldigt underligt. Vad kommunen egentligen har med det hela att göra kan man också fråga sig. För att uttrycka mig diplomatiskt tror jag att det är svårt att finna något lagligt stöd för den lösningen, även om vi vet att man har varit tvungen att göra på detta sätt för att man inte har hittat någon annan lösning. Man kan lägga till att det i så fall blir upp till arbetsgivaren om man låter folk ägna sig åt fritidssysselsättningar på betald arbetstid. , Föreningen : Jag jobbar i en kommun där man har valt att inte använda professionella. Jag jobbade tidigare i en kommun där man gjorde en annan bedömning. Jag tycker att det är intressant att man tar upp ett individperspektiv. Vi har i min nuvarande kommun ett flertal personer som vi inte kan tillsätta någon ställföreträdare för på grund av att ärendena är så komplexa. Det handlar om personer som riskerar rättsförluster. De blir utsatta för påtryckningar. Vi har personer som lever i fullständig misär och flyttar runt mellan olika kommuner. De har behov av en ställföreträdare, men det går inte att hitta någon som kan ta ett sådant uppdrag ideellt.