bet · H501SfU15 · 2018-03-23 00:00:00 — Utskottet anser att ett återvändande i första hand ska ske självmant. Enligt utskottets mening måste det dock, som en sista utväg, finnas möjlighet att också verkställa ett avlägsnandebeslut med tvång. Enligt folkrätten har alla stater en skyldighet att ta tillbaka sina medborgare. Utskottet noterar att regeringen bedriver ett aktivt arbete för att underlätta återvändandet för utlänningar som saknar skyddsskäl. trädde ett flertal lagändringar i kraft som bl.a. kommer att bidra till att förtydliga ansvarsfördelningen mellan myndigheter när det gäller verkställighet av avvisning- eller utvisningsbeslut. Till exempel har det nu införts en möjlighet för att överlämna ett ärende om verkställighet till om det visar sig att det finns förutsättningar för ett frivilligt återvändande. har också samma förutsättningar som att ta barn i förvar för att genomföra en avvisning som kan verkställas . Det noteras även att regeringen i en lagrådsremiss föreslår att ska få möjlighet att genom arbetsplatsinspektioner kontrollera att arbetsgivare inte utnyttjar personer som saknar erforderliga tillstånd för vistelse och arbete. föreslår i sitt betänkande (SOU 2017:93) bl.a. att ges utökade möjligheter att dels ta fingeravtryck, dels omhänderta pass eller andra id-handlingar i samband med inre utlänningskontroll. Betänkandet bereds i . Utskottet noterar vidare att har i uppdrag att utöka antalet förvarsplatser eftersom behovet av förvarsplatser förväntas öka bl.a. på grund av att fler personer får utvisnings- eller avvisningsbeslut och därmed ska återvända. För att stärka möjligheten att ta sig tillbaka till ursprungslandet när utlänningen saknar asylskäl utges återetableringsstöd. Särskilda återvändande-sambandsmän har också placerats ut vid valda utlandsmyndigheter i syfte att på plats stötta dessa myndigheter i arbetet. Vidare gäller att rätten till bistånd enligt lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. som regel ska upphöra för vuxna utlänningar som inte bor tillsammans med ett barn när beslutet om tidsfrist för frivillig avresa löper ut. Parallellt med arbetet som pågår på nationell nivå noterar utskottet de insatser som görs inom EU och som bl.a. handlar om åtgärder för en effektivare tillämpning av den gemensamma återvändandelagstiftningen, främjande av självmant återvändande samt ett förbättrat samarbete med tredjeländer om återtagande. Vidare noteras att regeringen följer upp samförståndsavtalet som ingick med . Enligt utskottets mening är det för tidigt att bedöma effekten av de redovisade åtgärderna och därmed även för tidigt att bedöma behovet av ytterligare åtgärder. Med det anförda är utskottet inte berett att föreslå något tillkännagivande med anledning av motionerna 2017/18:3178 (M) yrkandena 19, 20, 27–30 och 34, 2017/18:2324 (M), 2017/18:3890 (SD) yrkandena 10 och 27, 2017/18:894 (SD, -), 2017/18:181 (SD) yrkande 1, 2017/18:3544 (SD) yrkande 7, 2017/18:3545 (SD) yrkande 2, 2017/18:1939 (V) yrkande 40, 2017/18:2818 (L) yrkande 21 och 2017/18:3394 (KD) yrkandena 17 och 18. Det ska alltid göras en individuell prövning av eventuella verkställighetshinder vid verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning. Till exempel får en fördragsslutande stat inte utvisa eller avvisa en flykting till gränsen mot ett område där flyktingens liv eller frihet skulle hotas på grund av hans eller hennes ras eller religion, nationalitet, språk, sexuella läggning eller tillhörighet till en viss samhällsgrupp, politisk åskådning eller minoritet eller där den asylsökande riskerar att utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling (principen om ”non-refoulement”). Förbudet mot ”refoulement” avser inte bara åtgärder som leder till att utlänningen sänds till hemlandet utan även till områden där han eller hon inte är skyddad mot risken för vidaresändning till hemlandet. Detta är grund-läggande principer som måste respekteras. Utskottet anser inte att det finns skäl att ändra huvudregeln att en utlänning ska avvisas eller utvisas till sitt hemland eller till det land från vilket han eller hon kom till . Undantag kan dock göras vid t.ex. stark anknytning till ett annat land. Utskottet kan inte heller ställa sig bakom att direktavvisa en asylsökande till ett annat säkert land utan att pröva asylskälen eftersom sökanden kan ha flyktingskäl och i princip en ovillkorlig rätt till skydd. Enligt utskottets mening måste hänsyn kunna tas till verkställighetshinder redan i samband med att beslutet tas om avvisning eller utvisning. Det är inte rimligt att samhällets resurser att besluta om utvisning nyttjas om det står klart att beslutet inte kan verkställas. Utskottet är därför inte berett att tillstyrka motionsyrkanden om direktavvisning eller att förkorta processen för prövning av verkställighetshinder genom att hantera ärendena direkt i domstol. Motionerna 2017/18:3178 (M) yrkandena 8 och 46, 2017/18:3437 (M) yrkande 3, 2017/18:880 (SD, -) yrkande 4 och 2017/18:2377 (SD) yrkande 1 avstyrks därför med det anförda. Det finns bestämmelser i utlänningslagen om att tidsbegränsade uppehållstillstånd kan ges om det behövs för att bl.a. förundersökningar eller huvudförhandlingar i brottmål ska kunna genomföras. Det är förundersökningsledaren som ansöker om ett sådant uppehållstillstånd, och det kan förlängas om det behövs för brottmålet. Motion 2017/18:1370 (S) yrkandena 1 och 2 får därigenom anses delvis tillgodosedd och avstyrks. Utskottet noterar att utredningen om uppehållstillstånd på grund av praktiska verkställighetshinder i sitt betänkande bl.a. lämnar förslag som gör det möjligt för att bevilja uppehållstillstånd efter ett lagakraftvunnet avlägsnandebeslut (SOU 2017:84). Beredning pågår i . Utskottet anser att regeringens beredning bör avvaktas. Motion 2017/18:1939 (V) yrkande 41 avstyrks därför. När det gäller preskriptionstiden för ett avvisnings- eller utvisningsbeslut har utskottet tidigare framhållit att preskriptionstiden vid införandet av utlänningslag uppgick till (bet. 2015/16:SfU14). Vid tillkomsten av utlänningslag förlängdes preskriptionstiden till nu gällande , eftersom det hade blivit allt vanligare att utlänningar förhindrade verk-ställigheten genom att hålla sig undan långa tider. Innan ett beslut om avvisning eller utvisning har preskriberats kan beslutet verkställas hur som helst om utlänningen påträffas i . Utskottet anser inte att det är önskvärt att förlänga eller ta bort preskriptionstiden . Utskottet noterar att justitie- och migrationsminister i ett svar 2016 på en fråga (fr. 2016/17:143) om det bl.a. angav att regeringen följer frågan noga. Regeringen har tillfört resurser till berörda myndigheter för att få till stånd ett effektivt och välordnat återvändande, som ska bidra till att motverka att personer med avlägsnandebeslut avviker i samband med verkställighets-processen. Utskottet avstyrker med det anförda motionerna 2017/18:3178 (M) yrkandena 31 och 32 och 2017/18:3890 (SD) yrkande 28. Det föreligger sekretess mellan och i flera avseenden och ett eventuellt tillträde för till ska alltid behovsprövas. Enligt utskottet finns det därför inte skäl att tillstyrka att alltid ska få till-träde till . Motion 2017/18:3544 (SD) yrkande 6 avstyrks därför. Utvisning på grund av brott Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. utvisning på grund av brott. Jämför reservation 64 (M), 65 (SD), 66 (L) och 67 (KD). Utvisning på grund av brott Av 8 a kap. 1 § första stycket UtlL framgår bl.a. att en utlänning (som inte är EES-medborgare eller familjemedlem till en EES-medborgare) får utvisas ur om han eller hon döms för ett brott som kan leda till fängelse. En sådan utlänning får utvisas också om en domstol undanröjer en villkorlig dom eller skyddstillsyn som utlänningen har dömts till och dömer till en annan påföljd. Utvisning får dock endast ske om personen döms till en svårare påföljd än böter och om gärningen är av sådant slag och övriga omständigheter är sådana att det kan antas att personen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet här i landet, eller brottet med hänsyn till den skada, fara eller kränkning som det har inneburit för enskilda eller allmänna intressen är så allvarligt att personen inte bör få stanna kvar. Enligt 8 a kap. 2 § första stycket UtlL ska en domstol när den överväger om en utlänning bör utvisas enligt 1 § ta hänsyn till utlänningens anknytning till det svenska samhället. Domstolen ska särskilt beakta 1. utlänningens levnadsomständigheter, 2. om utlänningen har barn i och, om så är fallet, barnets behov av kontakt med honom eller henne, hur kontakten har varit och hur den skulle påverkas av att utlänningen utvisas, 3. utlänningens övriga familjeförhållanden och 4. hur länge utlänningen har vistats i . Av 8 a kap. 2 § andra stycket UtlL framgår bl.a. följande. En utlänning som är flykting och som behöver en i får utvisas endast om han eller hon har begått ett synnerligen grovt brott och det skulle medföra allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta utlänningen stanna här. En utlänning får också utvisas om han eller hon i eller utomlands har bedrivit verksamhet som har inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att han eller hon skulle fortsätta med en sådan verksamhet här. Enligt 8 a kap. 3 § UtlL får en utlänning utvisas endast när det finns synnerliga skäl, om han eller hon har vistats i med permanent uppehållstillstånd när åtal väcks eller om han eller hon då har varit bosatt i . Enligt 8 a kap. 8 § UtlL ska en domstols beslut om utvisning på grund av brott innehålla förbud för utlänningen att återvända till eller utan tidsbegränsning. Enligt 20 kap. 1 § UtlL döms en utlänning som uppsåtligen eller av oaktsamhet uppehåller sig i utan tillstånd eller ansökan om tillstånd till böter. Av 20 kap. 2 § UtlL framgår bl.a. att en utlänning som uppsåtligen uppehåller sig i fastän han eller hon enligt ett verkställt beslut om utvisning inte har haft rätt att återvända hit döms till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. I kommittémotion 2017/18:3178 av m.fl. (M) begär motionärerna i yrkande 49 ett tillkännagivande om att brott med ett straffvärde på sex till tolv månaders fängelse ska kunna leda till utvisning på grund av brott även i fall då återfallsrisk inte föreligger. I yrkande 50 begärs ett tillkännagivande om att frågan om verkställighetshinder föreligger ska avgöras i nära anslutning till då utvisning på grund av brott kan bli aktuellt och inte inom ramen för brottmålsrättegången. I yrkande 51 begärs ett tillkännagivande om att åklagare måste yrka på utvisning till följd av brott då förutsättningarna bedöms vara uppfyllda. Motionärerna anser också att åklagare regelmässigt ska undersöka om det finns utländska brottmålsdomar. I yrkande 52 begärs ett tillkännagivande om att förlänga tiden för återreseförbud på grund av brott. Enligt motionärerna är det rimligt med ett återreseförbud på livstid vid allvarliga brott såsom grov våldtäkt eller grovt rån. I yrkande 53 begärs ett tillkännagivande om att skärpa straffen vid olovlig vistelse enligt 20 kap. 2 § UtlL, dvs. efter återreseförbud på grund av brott. Motionärerna anser att det är angeläget att den som begår brott och utvisas inte återvänder till i strid med återreseförbudet. Straffet för olovlig vistelse bör höjas. I yrkande 54 begär motionärerna ett tillkännagivande om skärpt regelverk och tillämpning då utvisning på grund av brott inte kan genomföras i direkt anslutning till fängelsestraffets längd. Enligt motionärerna är det rimligt att den som inte medverkar till verkställigheten av utvisningen tas i förvar. Om utvisningen inte kan verkställas av andra skäl bör personen stå under uppsikt. I kommittémotion 2017/18:3735 av m.fl. (M) begärs i yrkande 27 ett tillkännagivande om att det bör bli lättare att återkalla uppehållstillstånd vid tillräckligt starka misstankar om kopplingar till verksamhet som är relaterad till terrorism och viss annan brottslighet. Det har enligt motionärerna framkommit synpunkter på att det är omotiverat svårt att i vissa fall återkalla uppehållstillstånd. I kommittémotion 2017/18:3738 av m.fl. (M) begär motionärerna i yrkande 10 ett tillkännagivande om att utvisning på grund av brott ska bli aktuellt i fler fall. Enligt motionärerna döms endast en fjärdedel av dem som fällts för tillgreppsbrott till utvisning. Dagens förutsättningar för utvisning på grund av brott har i huvudsak sett likadana ut och bör utökas så att brott med ett straffvärde på sex till tolv månaders fängelse ska kunna leda till utvisning även om återfallsrisk inte föreligger. Åklagare bör alltid yrka på utvisning då förutsättningarna i lagstiftningen för detta är uppfyllda. I motion 2017/18:1297 av (M) begärs ett tillkännagivande om att utvisa fler utländska medborgare som begår hedersrelaterade brott samt vålds- och sexualbrott. och (båda M) begär i motion 2017/18:1298 ett tillkännagivande om att förlänga tiderna för återreseförbuden vid grov brottslighet. I motion 2017/18:1331 av (M) begärs ett tillkännagivande om att utreda en skärpt lagstiftning för brott som begås under pågående asylprocess. I motion 2017/18:1537 av och (båda M) begär motionärerna ett tillkännagivande om automatiskt avslag för brott som begås som asylsökande. (M) begär i motion 2017/18:3089 ett tillkännagivande om kompletterande lagstiftning vad gäller personer dömda till rättspsykiatrisk vård och utvisning. Enligt motionären behövs bättre utvisningsregler för att minska våldet riktat mot kvinnor, såväl i det offentliga rummet som hedersrelaterat våld i nära relationer. Prövningen om utvisning ska göras obligatorisk och livstidsutvisning ska snarare vara regel än undantag för grova brott. Av både moraliska och praktiska skäl är det självklart att det aldrig ska krävas mer än en våldtäkt för att en utländsk gärningsman ska utvisas på livstid. I motion 2017/18:3422 av Boriana (M) begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheten att avslå en asylansökan för en person som begår brott. Motionären anser att en asylansökan bör avslås i större utsträckning än för en asylsökande som döms för ett brott med fängelse i straffskalan. I motion 2017/18:3437 av (M) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att alla brott som ger fängelsestraff, med få undantag, också ska leda till utvisning av personer som inte är svenska medborgare. Enligt motionären bör andra alternativ utredas om verkställighet av utvisning inte är möjlig till hemlandet på grund av risk för personens liv, t.ex. bör husarrest övervägas, eller om personen kan utvisas till en annan del av hemlandet. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att frågan om utvisning bör prövas i samband med att ett eventuellt fängelsestraff har avtjänats. Motionären anser att när fängelsestraffet har avtjänats är det inte säkert att kriget fortfarande pågår eller att hotbilden mot den dömde kvarstår. I partimotion 2017/18:3890 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 18 ett tillkännagivande om ett tydligt regelverk vid brott och samarbetsvägran. Enligt motionärerna bör brott eller vägran att samarbeta under asylprocessen leda till en snabb prövning med ett automatiskt avslag och en omedelbar utvisning. De sökande som har ansetts riskera död eller annan omänsklig behandling i sitt hemland bör kunna utvisas till ett säkert tredje land. Utlänningslagen bör ändras i detta avseende. I partimotion 2017/18:3060 av m.fl. (SD, -) yrkande 21 begärs ett tillkännagivande om utvisning av utländska gärningsmän. Enligt motionärerna behövs bättre utvisningsregler för att minska våldet riktat mot kvinnor såväl i det offentliga rummet som hedersrelaterat våld i nära relationer. Genom att göra prövningen om utvisning obligatorisk och livstidsutvisning till regel snarare än undantag för grova brott, skulle vi se till att grova brottslingar aldrig ges chansen att begå fler än ett brott mot kvinnor i . I motion 2017/18:181 av (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att prioritera fotboja på brottsdömda med utvisningsbeslut. Rättsväsendet behöver enligt motionären ett nytt verktyg så att personer som dömts för brott och utvisning inte kan avvika. I motion 2017/18:311 av (SD) begärs ett tillkännagivande om att införa ett kontrakt för alla nyanlända om att inte begå brott i samt möjlighet till omedelbar utvisning om brottet ger fängelse . Enligt motionären bör ett kontrakt skrivas vid ankomst till . Utvecklingen i – polisens knappa resurser, allt färre uppklarade brott och personer som vistas illegalt i landet – är mycket oroande. Få av migranterna lagförs enligt motionären för de brott som de gjort sig skyldiga till. I partimotion 2017/18:3576 av m.fl. (L) yrkande 26 begärs ett tillkännagivande om reglerna om utvisning vid brott. Motionärerna anser att reglerna för utvisning på grund av brott behöver skärpas. Domstolen borde alltid pröva frågan om utvisning om straffvärdet är minst sex månaders fängelse, till skillnad från dagens praxis som ligger fängelse. Vidare ska frågan om utvisning alltid prövas avseende vissa typer av brott som t.ex. rasistiska och andra främlingsfientliga brott såsom hatbrott, hedersrelaterade brott, grova vålds- och sexualbrott samt våld i nära relationer. I motion 2017/18:577 av (L) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om utvisning vid våldsbrott. Enligt motionären ska den som inte är svensk medborgare och begår allvarliga brott som leder till ett fängelsestraff utvisas permanent. I kommittémotion 2017/18:3867 av m.fl. (KD) yrkande 4 begär motionärerna ett tillkännagivande om utvisning som påföljd. Motionärerna anser att en utländsk medborgare, som inte har flyktingstatus, och begår brott med ett straffvärde bör utvisas i större utsträckning än . Det borde även gälla för återfallsbrottslingar. Personer med flyktingstatus eller personer som inte kan utvisas med hänsyn till säkerhetsläget i det aktuella landet ska dock inte utvisas. I motion 2017/18:1310 av (KD) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att utvisning av utländska medborgare som begår brott i ska komma i fråga i fler fall än . Motionären anser att personer som begår brott som han eller hon söker asyl och vars huvudskäl till vistelsen i kan vara att begå brott bör bedömas snabbare än och detta ska vägas in i deras asylansökan. Regeringen måste införa åtgärder som gör mindre attraktivt för kriminella ligor. I motion 2017/18:3625 av m.fl. (KD) yrkande 26 begärs ett tillkännagivande om asylansökningar för personer som begått sexualbrott. Motionären anför att när en utländsk medborgare begått brott med ett straffvärde bör utvisning i större utsträckning än utdömas som påföljd. Detsamma bör gälla utländska återfallsbrottslingar. Personer med flyktingstatus eller personer som inte kan utvisas med hänsyn till säkerhetsläget i det aktuella landet ska dock inte utvisas. Utskottet har tidigare behandlat motioner om utvisning på grund av brott, senast i betänkande 2016/17:SfU15. Utskottet framhöll då särskilt de svårigheter som en utvisning kan innebära om utlänningen har familj i . Även om den dömde inte har familj får det anses rimligt att ta hänsyn till om han eller hon, frånsett den brottsliga gärningen, har levt under ordnade förhållanden i . Utskottet framhöll vidare att det är viktigt att utvisningsfrågan bedöms på ett nyanserat sätt och att det finns proportion mellan brottet och de rättsverkningar som det får för den enskilde. Utskottet ansåg att de aktuella reglerna i utlänningslagen uppfyllde dessa krav och kunde därför inte ställa sig bakom motionsyrkanden om utvisning av utländska brottslingar. Utskottet vidhåller sitt ställningstagande. Utskottet anser vidare att hänsyn måste tas till verkställighetshinder redan i samband med att beslutet tas om utvisning på grund av brott. Det är inte rimligt att samhällets resurser att besluta om utvisning nyttjas om det står klart att beslutet inte kan verkställas. Avslutningsvis utgår utskottet från att åklagarna yrkar utvisning i de fall de bedömer det som relevant. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2017/18:3178 (M) yrkandena 49–51 och 54, 2017/18:3735 (M) yrkande 27, 2017/18:3738 (M) yrkande 10, 2017/18:1297 (M), 2017/18:1331 (M), 2017/18:1537 (M), 2017/18:3089 (M), 2017/18:3422 (M), 2017/18:3437 (M) yrkandena 1 och 2, 2017/18:3890 (SD) yrkande 18, 2017/18:3060 (SD) yrkande 21, 2017/18:181 (SD) yrkande 2, 2017/18:311 (SD), 2017/18:3576 (L) yrkande 26, 2017/18:577 (L) yrkande 7, 2017/18:3867 (KD) yrkande 4, 2017/18:1310 (KD) yrkande 5 och 2017/18:3625 (KD) yrkande 26. Utskottet konstaterar att en allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott kan innehålla förbud för utlänningen att återvända till eller utan tidsbegränsning. Utskottet utgår från att domstolen i tillämpningen tar hänsyn till brottets art vid bestämmande av tiden för återreseförbud. Det finns således inte skäl att göra ett tillkännagivande om att förlänga tiden för återreseförbud på grund av brott. Motionerna 2017/18:3178 (M) yrkandena 52 och 53 samt 2017/18:1298 (M) avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. visumtvång samt visum för högkvalificerad arbetskraft och för e-sport. Jämför reservation 68 (M). I rådets förordning (EG) nr 539/2001 regleras bl.a. vilka tredjeländers medborgare som behöver alternativt inte behöver visering. Enligt förordningen är det under vissa omständigheter möjligt att tillfälligt införa ett viseringskrav (suspenderingsmekanism). Detta kan gälla t.ex. vid plötslig och hög inströmning av ogrundade asylansökningar från ett viseringsfritt land eller i situationer när återtagandesamarbetet har satts ur spel. Enligt förordning (EG) nr 810/2009, den s.k. viseringskodexen, som är direkt tillämplig i , ska en visering i regel vara tidsbegränsad och gälla . En visering kan dock beslutas för flera inresor, t.ex. för besök hos egna barn eller vid återkommande affärsbesök och gäller för vistelser om som mest per halvår och högst . Enligt 2 kap. 3 § UtlL ska en utlänning som reser in eller vistas i ha en Schengenvisering eller en nationell visering om han eller hon inte har uppehållstillstånd, ställning som varaktigt bosatt eller är nordisk medborgare. Undantag från kravet på visering gäller även bl.a. för EES-medborgare och asylsökande. Enligt 3 kap. 4 § UtlL får en nationell visering beviljas om det finns särskilda skäl. En sådan visering ger tillstånd att resa in i och vistas i . Viseringen får endast beviljas än , dock högst . Endast när det finns särskilda skäl får en visering beviljas än utlänningens pass gäller. Visum kan beviljas för att bl.a. besöka släkt eller vänner, turistbesök, delta i idrottsturneringar, kulturellt utbyte, annat särskilt angett syfte av t.ex. personlig eller ekonomisk natur och genomresa med flyg (transit). För att få besöksvisum gäller bl.a. att den sökande ska ha fått en inbjudan från den person som ska besökas samt ha pengar för uppehället och för hemresan och en individuell medicinsk reseförsäkring. Försäkringen ska täcka kostnader på och gälla i alla Schengenländer. En ansökan om visum ska lämnas in till en svensk ambassad eller ett generalkonsulat. I 6 a kap. UtlL finns särskilda bestämmelser om uppehålls- och arbetstillstånd för högkvalificerad anställning, s.k. EU-blåkort. En utlänning som har beviljats ett uppehållstillstånd i behöver inte någon visering för att resa in i landet enligt 2 kap. 8 a § UtlL. I kommittémotion 2017/18:3181 av m.fl. (M) yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om att införa ett särskilt visum för högkvalificerad arbetskraft som vill komma till för att söka jobb. Enligt motionärerna är det svårt ordna jobberbjudande från ett annat land. Det ligger i intresse att underlätta inresa för högkvalificerad arbetskraft. I yrkande 11 begärs ett tillkännagivande om att förenkla visumreglerna för dem som vill investera och starta företag i . Motionärerna anser att det bör införas särskilda visumkategorier. Krav bör dock ställas på storlek på investering och arbetstillfällen som skapas och visumet bör vara begränsat t.ex. .