bet · H501MJU24 · 2018-06-08 00:00:00 — Det nuvarande kravet på att djur inte binds på ett sätt som är plågsamt för djuren eller så att de inte kan få behövlig rörelsefrihet eller vila eller tillräckligt skydd mot väder och vind förs enligt regeringens förslag över till den nya lagen utan ändring i sak. Det införs också ett krav på att ett djur får fixeras eller på annat liknande sätt få sin rörelsefrihet begränsad endast tillfälligt och om det är nödvändigt av veterinärmedicinska skäl, av djurskyddsskäl, med hänsyn till säkerheten för den som hanterar djuret eller av liknande berättigade skäl. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås få meddela ytterligare föreskrifter om under vilka förutsättningar djurs rörelsefrihet får begränsas genom uppbindning, fixering eller på andra liknande sätt. De nuvarande kraven i djurskyddslagen och djurskyddsförordningen på att stall och andra förvaringsutrymmen för djur samt hägn ska ge samtliga djur tillräckligt skydd och utrymme att kunna röra sig obehindrat förs över till den nya lagen. Det införs också ett krav på att det ska finnas tillräckligt utrymme för att djuren ska kunna vila på ett för djuren lämpligt sätt. Det nuvarande kravet på att stall och andra förvaringsutrymmen för djur ska hållas rena förs över till den nya lagen. Det införs också ett krav på att klimat-, ljus- och ljudförhållanden i stall och andra förvaringsutrymmen ska vara anpassade till djurens behov. Även det nuvarande bemyndigandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om stall och andra förvaringsutrymmen för djur samt hägn föreslås föras över till den nya lagen utan ändring i sak. Inredning och utrustning i stall, andra förvaringsutrymmen för djur och inhägnader utomhus för djur får inte utformas på ett sätt som medför en risk för att djuren skadas eller för att djurens hälsa försämras eller otillbörligt inskränker djurens rörelsefrihet eller annars verkar störande på dem. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt förslaget meddela ytterligare föreskrifter om krav på inredning och utrustning i stall, andra förvaringsutrymmen för djur och inhägnader utomhus för djur. När det gäller frågan om hur befintliga stallar kan ställas om till lösgående system anför regeringen i propositionen att gäller krav på lösgående system för alla nybyggda stallar för hästar enligt föreskrifter och allmänna råd (DFS 2007:6) om hästhållning. För hästar omfattar kravet även förprövningspliktiga till- och ombyggnader av stallutrymmen. För hästar gäller vidare begränsningar i hur länge de får stå i spiltor. Hästar får inte hållas bundna i spilta mer än sammanlagt . Regeringen anser att det finns stora fördelar med att hålla djuren lösgående, framför allt när det gäller djurens möjligheter att röra på sig och att utföra sina naturliga beteenden, t.ex. sociala beteenden. De uppbundna systemen begränsar djurens rörelsefrihet kraftigt och påverkar t.ex. djurens möjligheter att vända sig och klia sig. Spiltor påverkar, som ytterligare exempel, hur hästar lägger sig ned och reser sig upp och ger dem en dålig möjlighet att överblicka sin omgivning, något som är viktigt för hästars välbefinnande. Regeringen bedömer sammantaget att de stora fördelarna med lösgående system, framförallt när det gäller djurens möjlighet till naturligt beteende, överväger de eventuella nackdelar som finns. Regeringen anser därför att alla djur bör hållas lösgående. De argument som har lyfts fram i fråga om lämpligheten i att kräva en omedelbar omställning till lösgående system även för djurhållare som har uppbundna system i befintliga stallar och andra djurutrymmen är dock fortfarande aktuella och måste enligt regeringen beaktas. Exempelvis när det gäller hästbranschen kan en alltför snabb utfasning av spiltorna utgöra ett hot för vissa ridskolors och turridningsverksamheters konkurrenskraft samt tvinga företag och organisationer att dra ned på eller lägga ned sina verksamheter. En stor andel av ridskole- och turridningsverksamheterna finns i närheten av en stad eller en tätort eftersom det är där kunderna finns. I dessa områden kan det vara svårt och kostsamt att få tillgång till mer mark, och väljer djurhållaren att flytta sin verksamhet kan det bli svårt att möta kundernas krav på tillgänglighet. Neddragningar eller nedläggningar av ridskole- och turridningsverksamheter påverkar även andra människor än de som ansvarar för eller lever av verksamheterna. Ridning är populärt som motion och rekreation och är en av de största sporterna sett till antalet aktiva idrottsutövare. En omedelbar omställning till lösgående djur kan med andra ord leda till allvarliga negativa effekter. Mot den bakgrunden avser regeringen att inhämta viss ytterligare utredning om konsekvenserna av ett lagkrav på lösgående djur. Det behöver bl.a. analyseras vad som är en rimlig övergångstid för att djurhållare med befintliga stallar ska kunna ställa om till lösgående system och hur förslaget påverkar möjligheterna att driva fäbodbruk och bevara värdefulla kulturmiljöer. Utredningen bör även se över om det finns andra incitament än författningskrav som kan främja en snabb och effektiv omställning till lösgående system. I motion 2017/18:2329 av (M) uppmärksammas att en alltför snabb utfasning av spiltor skulle kunna innebära ett hot mot vissa ridskolors och turridningsverksamheters konkurrenskraft samt även tvinga företag och organisationer att dra ned på eller lägga ned sina verksamheter. Utskottet ansluter sig till regeringens överväganden och tillstyrker regeringens lagförslag i denna del. När det gäller frågan om möjligheten att hålla hästar i lösgående system instämmer utskottet i regeringens bedömning att alla djur som huvudregel bör hållas lösgående. Utskottet anser att det är positivt att det ställs krav på lösgående system för stallar som nyuppförs eller byggs om. måste det beaktas att en alltför snabb utfasning av spiltor kan utgöra ett hot mot ridskolor och turridningsverksamhet och att dessa verksamheter fyller en viktig roll i samhället. Utskottet välkomnar därför att regeringen avser att utreda frågan om vilken tid som kan vara lämplig för en omställning till lösgående system och om det finns andra incitament än författningskrav som kan främja en sådan omställning. Utskottet ser inte skäl att föregripa regeringens beredning av frågan och föreslår inte någon ytterligare åtgärd med anledning av motion 2017/18:2329 (M). Förbud mot att överge djur m.m. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag i denna del och avslår motionsyrkanden om tillsyn över katter. Regeringen föreslår i propositionen att djur av tamdjursart inte ska få överges. Regeringen anser att det är oacceptabelt att överge ett djur för att man har tröttnat på det eller för att man av något skäl inte längre har möjlighet att ta hand om det. En ansvarsfull djurhållning inkluderar, enligt regeringens uppfattning, också en ansvarsfull avveckling av djurhållningen. Det förekommer att personer som har övergett sitt djur fälls till ansvar för brott mot djurskyddslagen. Domstolarna har i dessa fall ansett att bestämmelsen i 3 § djurskyddslagen om att djur ska ges tillräcklig tillsyn har överträtts. Att överge djur är med andra ord att anse som förbjudet . Ett uttryckligt förbud mot att överge djur fyller dock, enligt regeringens mening, ändå en viktig funktion. Ett sådant förbud markerar tydligt att djurhållaren är ansvarig för sitt djur till dess att han eller hon har överlåtit ansvaret på någon annan eller har låtit avliva djuret. Ett förbud mot att överge djur bedöms bidra till att ändra människors attityder till vad som är ett tillåtet respektive otillåtet beteende. En annan fördel med ett sådant förbud är att den svenska lagstiftningen då tydligare stämmer överens med formuleringarna i europeiska konventionen om skydd av sällskapsdjur. I artikel 3.2 i konventionen, vilken har ratificerats av , slås det fast att en grundläggande princip för djurens välbefinnande är att ingen får överge ett sällskapsdjur. Slutligen menar regeringen att förbudet kan bidra till att höja kattens status som sällskapsdjur. När det gäller frågan om övergivna katter uppmärksammar regeringen i propositionen att det förekommer att personer går samman för att på ett mer organiserat sätt ta hand om övergivna och förvildade katter i enlighet med olika varianter av den s.k. trap-neuter-return-metoden (TNR). Med TNR avses att övergivna och förvildade katter fångas in, steriliseras eller kastreras och åter släpps ut i naturen. En del organisatörer utför även ytterligare åtgärder, som att vaccinera katterna, omplacera tama katter i hem, se till att de katter som åter släpps ut får mat, tillsyn och kojor att söka skydd i och ges vård och behandling. Om organisationerna även ombesörjer sådan kontinuerlig omvårdnad av katterna brukar detta kallas trap-neuter-return-management (TNR-M). TNR-metoden är omstridd, och det har ifrågasatts om den kan anses vara djurskyddsmässigt acceptabel. Det saknas god kunskap om den generella nivån på djurvälfärden i svenska TNR-kolonier. Nivån på välfärden kan också skilja sig åt beroende på hur är utformat. Om man accepterar eller uppmuntrar TNR-metoden befarar regeringen att människor kan betrakta denna hantering av djur som ett bra sätt att hålla katter och andra tamdjur. En sådan utveckling vore olycklig och går i en motsatt riktning mot vad regeringen normalt sett menar är en ansvarsfull djurhållning. Regeringen uppger i propositionen att man avser att fortsätta att följa utvecklingen när det gäller TNR och löpande överväga om det finns behov av ändringar i lagstiftningen. I kommittémotion 2017/18:3886 av och (båda SD) yrkande 12 föreslås att det tydliggörs i lagstiftningen att det är förbjudet att överge katter och andra sällskapsdjur. Många har på grund av okunskap uppfattningen att katter klarar sig själva ute i naturen. Av framgår att det inte stämmer, särskilt inte när det gäller unga katter. Enligt motion 2017/18:2123 av (SD) yrkande 1 bör det vara straffbart att överge sin katt. Katter saknar enligt motionären ett tydligt skydd i svensk lag. I motionen anförs också att regeringen bör inspireras av TNR som metod för att minska antalet förvildade katter samt återkomma med förslag där samtliga kattägare som har sina katter lösgående ansvarar för att de är kastrerade och vaccinerade (yrkandena 2, 3 och 5). När det gäller frågan om att det ska vara straffbart att överge sin katt framgår det av 10 kap. 1 § i den föreslagna djurskyddslagen att den som bryter mot förbudet mot att överge sitt sällskapsdjur med uppsåt eller oaktsamhet ska kunna dömas till böter eller fängelse i högst . När det gäller frågan om tillsynen över katter framgår det av lagen (2007:1150) om tillsyn över hundar och katter att katter ska hållas under sådan tillsyn och skötas på ett sådant sätt som med hänsyn till deras natur och övriga omständigheter behövs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägenheter. Syftet med bestämmelsen är att klargöra att den som har hand om en hund eller katt ska ta ansvar för djuret så att det inte orsakar problem för omgivningen. Om brister i skötseln inte orsakar problem för omgivningen utan för djuret, är det i stället fråga om ett djurskyddsärende. har med stöd av djurskyddsförordningen (1988:539) meddelat föreskrifter och allmänna råd om hållande av hund och katt (SJVFS 2008:2). uppger att verket ser över dessa föreskrifter. Inom ramen för det arbetet ser verket över samtliga bestämmelser i nuvarande författning som rör avel och reproduktion. Frågan om att förebygga oönskad reproduktion av hundar och katter som djurhållare har under sin vård är föremål för närmare utredning. Utskottet ansluter sig till regeringens överväganden och tillstyrker regeringens lagförslag i denna del. Utskottet konstaterar att det i förslaget till ny djurskyddslag tydliggörs att det är förbjudet att överge djur av tamdjursart. Det föreslås också att det ska vara straffbart att bryta mot detta förbud. Mot bakgrund av det anförda får motionerna 2017/18:2123 (SD) yrkande 1 och 2017/18:3886 (SD) yrkande 12 anses tillgodosedda och motiverar ingen ytterligare åtgärd. Med hänsyn till aviserade översyn av föreskrifterna och de allmänna råden om hållande av hund och katt föreslås heller ingen ytterligare åtgärd med anledning av motion 2017/18:2123 (SD) yrkandena 2 och 3. Yrkandena avstyrks därmed. När det gäller yrkande 5 i samma motion om att påbörja ett TNR-inspirerat arbete ansluter sig utskottet till regeringens bedömning att ett uppmuntrande av denna metod kan motverka synen på hur en ansvarsfull djurhållning ska bedrivas. Utskottet noterar också att regeringen avser att löpande följa utvecklingen av förekomsten av TNR-projekt. Mot bakgrund av det anförda bör motion 2017/18:2123 (SD) yrkande 5 lämnas utan vidare åtgärd. Förbud mot vissa handlingar mot djur Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag i denna del och avslår ett motionsyrkande om att förbudet mot sexuella handlingar med djur ska flyttas från djurskyddslagen till . Jämför reservation 9 (SD). Regeringen föreslår att nuvarande förbud mot att aga och överanstränga djur förs över till den nya lagen. Det läggs till att djur inte heller får tillfogas skada och att utrustning inte får användas på ett sätt som kan orsaka djuret lidande eller skada. Förbuden mot att tillfoga skada och mot viss användning av utrustning gäller inte åtgärder som utförs eller utrustning som används av veterinärmedicinska skäl, som en del av ett djurförsök som har godkänts av en djurförsöksetisk nämnd eller av liknande berättigade skäl. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås få meddela föreskrifter om krav på hur utrustning ska vara utformad och användas för att förebygga lidande eller skada hos djur. Regeringen föreslår även att förbudet mot sexuella handlingar med djur ska föras över till den nya lagen. Regeringen behandlade förslag om förbud mot att utnyttja djur för sexuella ändamål i propositionen Ändringar i djurskyddslagen (prop. 2013/14:41). Regeringen föreslog att det ska vara förbjudet att genomföra sexuella handlingar med djur. Enligt förslaget skulle förbudet inte omfatta handlingar som utförs av veterinärmedicinska skäl, i samband med avel eller av liknande berättigade skäl. Förslaget antogs av och återfinns i 9 a § i den nuvarande djurskyddslagen. Enligt motion 2017/18:3886 av och (båda SD) yrkande 4 borde förbud mot sexuella handlingar med djur flyttas från djurskyddslagen till . I propositionen om ändringar i djurskyddslagen (prop. 2013/14:41, bet. 2013/14:MJU14, rskr. 2013/14:151) redovisades att djurplågeri är straffbelagt i 16 kap. 13 § . Enligt denna bestämmelse döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, genom misshandel, överansträngning eller vanvård eller på annat sätt, otillbörligen utsätter djur för lidande, för djurplågeri till böter eller fängelse i högst . Med lidande avses i bestämmelsen såväl psykiskt som fysiskt lidande. Att utnyttja djur för sexuella ändamål kunde enligt regeringens mening inte anses ligga i linje med den hänsyn om djurens välfärd och den respekt för djuren som är grundläggande i all djuromsorg. Detta måste anses gälla oavsett om det sexuella utnyttjandet medför ett konkret lidande för djuret eller inte. Mot den bakgrunden ansåg regeringen att det fanns ett behov av att tydliggöra att det inte är förenligt med djurskyddslagstiftningens syfte att utnyttja djur för sexuella ändamål. Sådana handlingar borde därför enligt regeringen uttryckligen förbjudas. Lagrådet anförde under ärendets beredning att det är svårt att finna några skäl till att inte också andra djur skulle omfattas av förbudet och att detta talade för att ett eventuellt förbud lämpligen borde placeras i . Enligt regeringens mening fanns det dock, med hänsyn till de undersökningar som gjorts om förekomsten av sexuella handlingar med djur i , inget behov av att utsträcka förbudet till att omfatta fler djur än de som anges i 1 § djurskyddslagen. Lagrådet uttryckte vidare att en placering i djurskyddslagen typiskt sett skulle innebära att förbudet enbart riktade sig mot djurhållare eller andra som svarar för verksamhet som är reglerad i den lagen, vilket också talade för att ett förbud skulle placeras i . Regeringen instämde med Lagrådet om att huvuddelen av bestämmelserna i djurskyddslagen riktar sig till den som håller djur. Lagen innehåller dock även bestämmelser som riktar sig till en vidare krets. Det finns dessutom exempel på bestämmelser som inte reglerar en verksamhet utan som enbart förbjuder en viss behandling som i övrigt är oreglerad (jfr förbudet i 10 § mot operativa ingrepp och injektioner). Regeringen gjorde mot den bakgrunden bedömningen att det inte stred mot djurskyddslagens systematik att införa ett generellt förbud mot sexuella handlingar med djur. följde regeringens förslag i propositionen. Utskottet ansluter sig till regeringens överväganden och tillstyrker regeringens lagförslag i denna del. förbjöds sexuella handlingar med djur genom att en ny bestämmelse infördes i djurskyddslagen. Det har inte framkommit några uppgifter som ger utskottet skäl att ändra sin tidigare bedömning när det gäller i vilken lag bestämmelsen ska placeras. Motion 2017/18:3886 (SD) yrkande 4 avstyrks därmed. Förbud mot viss avel Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag i denna del och avslår motionsyrkanden om avel. Regeringen föreslår att nuvarande bestämmelse i djurskyddsförordningen om förbud mot avel med sådan inriktning att den kan medföra lidande förs över till lagen utan ändring i sak. Det förtydligas att förbudet mot lidande avser både föräldradjur och avkomma. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om förbudet mot avel som kan medföra lidande. Nuvarande bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om villkor för eller förbud mot avel som kan påverka djurens naturliga beteenden förs också över till den nya lagen. Bemyndigandet utökas till att också avse avel som kan påverka djurens normala kroppsfunktioner eller förmåga att naturligt föda fram sin avkomma. Regeringen anser att det är angeläget att komma till rätta med de djurskyddsproblem som är kopplade till avel. I direktiven till (dir. 2009:57) påpekade regeringen att det inom vissa områden, inte minst när det gäller avel med vissa hund- och kattraser, finns en inriktning på aveln som innebär ett stort fokus på vissa egenskaper. Regeringen påpekade också i direktiven att det fortfarande finns ett antal raser där djuren är utsatta för fysiska problem till följd av sin kroppsbyggnad, t.ex. alltför trubbiga nosar som kan leda till andningsproblem för djuren. Regeringen anser att utgångspunkten liksom bör vara att avel som får sådana konsekvenser för djuren att det innebär lidande för dem ska vara förbjuden och att detta bör framgå redan av lagen. Det bör även förtydligas att förbudet mot lidande avser både föräldradjur och avkomma. Regeringen anser att avel normalt ska bedrivas på ett sådant sätt att avkomman får normala kroppsfunktioner och att djur kan föda fram sin avkomma naturligt. När det gäller sällskapsdjur anser regeringen att det inte är etiskt godtagbart att aveln bedrivs på ett sådant sätt att avkomman får brister i de normala kroppsfunktionerna eller som påverkar möjligheten att föda fram avkomman naturligt bara för att tillgodose önskemål om djurens utseende. Regeringen menar dock att det kan finnas anledning att överväga vilka konsekvenser de tillkommande krav som utredningen föreslår kan få för olika djurslag. Det kan också, framför allt när det gäller produktionsdjuren, finnas andra intressen som måste beaktas. Regeringen anser därför att det inte bör införas ytterligare generella krav i lagen på avel, utan att krav på och förbud mot vissa former av avel liksom bör regleras närmare i förordningen eller i myndighetsföreskrifter. Det bör enligt regeringens bedömning inte införas något bemyndigande att meddela föreskrifter om rapporteringsplikt för veterinärer i fråga om defekter eller andra komplikationer orsakade av avel så som föreslås i . Förslaget och konsekvenserna av att införa en sådan eventuell rapporteringsplikt beskrivs inte särskilt utförligt i utredningens betänkande. Några remissinstanser påpekar att det kan vara mer effektivt och ändamålsenligt att använda och bygga vidare på befintliga system, t.ex. djursjukdatasystemet eller rasföreningarnas egna avelsprogram, än att införa en sådan rapporteringsplikt som utredningen skissar på. Mot den bakgrunden anser regeringen att ett bemyndigande om rapporteringsskyldighet för veterinärer inte bör införas . Enligt motion 2017/18:185 av och (båda SD) yrkande 1 bör regeringen utreda om det finns behov av en hårdare reglering i fråga om vissa avelsdjur. Motionärerna noterar vidare att trubbnosiga djur som hundar och katter har ökat enormt i popularitet i och att avlandet på dessa djur är förknippat med en del djurskyddsproblem som man vill att regeringen ska vidta åtgärder för att komma till rätta med. Enligt yrkande 2 bör obligatoriska friskintyg när det gäller andningsorganen inför parning införas för alla trubbnosdjur. I yrkande 3 efterfrågas en kartläggning av trubbnosdjur med andningssvårigheter. som orsakar lidande eller funktionsnedsättning är förbjuden enligt djurskyddslagen. Enligt motionärerna sker ändå avlande på dessa djur med hälsobesvär, och konsumenter köper dem. Enligt yrkande 4 bör därför ett arbete för en aktiv konsumentupplysning om lidandet hos flera trubbnosdjur påbörjas. Enligt yrkande 5 bör man se över möjligheten att registrera antalet opererade trubbnosdjur. I syfte att minska lidandet hos trubbnosdjur behöver det även göras en översyn för nya regleringar (yrkande 6). I yrkande 7 efterfrågas ett förbud mot avel på hundar som genomgått korrigerande kirurgi i andningsvägarna. Bestämmelser om avel med hundar och katter finns bl.a. i Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd om hållande av hund och katt (SJVFS 2008:5). Enligt 24 § 1 får djur inte användas i avel om de har sjukdomar eller funktionshinder som kan nedärvas. Enligt uppgift från ser verket över föreskriften, och inom ramen för detta kommer även avelsbestämmelserna att ses över. startade Samverkansgruppen för hundvälfärd, bestående av representanter för bl.a. (), , , Veterinärmedicinska Sällskap, () och SLU, sex arbetsgrupper för att komma till rätta med problematiken kring avel med hundar med s.k. brakycefalt utseende (trubbnosade). Följande åtgärder har vidtagits inom ramen för dessa grupper, och vissa pågår fortfarande: – SKK:s valpbesiktningsintyg har reviderats för att bättre fånga upp valpar med överdriven exteriör, dvs. när hundars utseende blir så överdrivet att hälsoproblem riskerar att uppstå. – införde SKK en möjlighet för veterinärer att till SKK rapportera vidtagna kirurgiska åtgärder (ingrepp i andningsvägarna) och dödsfall eller avlivning av hundar till följd av andningsproblem orsakade av brakycefal utformning. Vid registrering av en kirurgisk åtgärd lägger SKK en avelsspärr på hunden eftersom det inte är tillåtet att avla på dessa hundar. Detta förhindrar registrering av eventuella valpar efter hunden i SKK. Utöver hundar registrerade i SKK kan även ingrepp på oregistrerade brakycefala hundar rapporteras in. – SKK håller på att ta fram ett hälsointyg som ska användas inför avel med hundar av trubbnosig ras. Syftet med intyget är att bedöma hunden med fokus på framför allt andning och temperaturreglering. Besiktningen kommer till en början att vara frivillig, men är avsikten att den blir ett krav inför avel. – SKK arbetar med ett informationsmaterial om hälsoproblematiken för brakycefala raser riktat mot marknadsförare och reklamfirmor för att minska förekomsten av bilder på överdrivna hundar med andningsproblem i medier och reklam.