bet · H501JuU14 · 2018-04-12 00:00:00 — Kriminalisering av förstadier till brott bör dessutom förbehållas brott av ett visst allvar, varför en utgångspunkt för bedömningen av om kriminalisering ska ske bör vara det fullbordade brottets abstrakta straffvärde. Därutöver bör det också i praktiken finnas fall av brottet som är så allvarliga att ett ingripande redan på förstadiet framstår som motiverat. Det måste också finnas ett reellt tillämpningsområde för det osjälvständiga brottet. Det bör även krävas att införandet av straffansvar får praktisk betydelse och att det blir möjligt att i praktiken upprätthålla kriminaliseringen. Utskottet finner mot denna bakgrund regeringens bedömning av vilka brott som ska kriminaliseras på förstadiet väl avvägda och ser inte anledning att vidta några åtgärder med anledning av förslagen i motion 2015/16:3334 (L) och i motion 2015/16:3336 (SD) yrkande 1. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:234). I betänkande 2015/16:JuU18 behandlas ett motionsyrkande om att införa en s.k. DIKO-lag. Utskottet anförde följande: Utskottet anser att den organiserade brottsligheten är en av rättssamhällets största utmaningar. Regeringen har, som nämnts ovan, lämnat en proposition om bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet. Därutöver har en proposition lämnats om utökade möjligheter till förverkande. Utskottet välkomnar att förslag har lämnats på detta område. När det gäller frågan om att införa en ny lag som kriminaliserar delaktighet i organiserad brottslighet, kriminella nätverk eller organisationer och ett särskilt regelverk för s.k. DIKO-relaterad brottslighet vidhåller utskottet sin tidigare inställning och är därmed inte berett att ställa sig bakom motion 2015/16:2841 (SD). I betänkande 2014/15:JuU14 behandlades motioner om grov organiserad brottslighet. Utskottet anförde då att ett brott som begås överlagt och inom ramen för en organiserad kriminell verksamhet i allmänhet har ett betydligt högre straffvärde än ett motsvarande brott som exempelvis begås i vredesmod av någon som har haft svårt att besinna sig vid ett enstaka tillfälle. Utskottet ansåg att reglerna om vilka försvårande omständigheter som ska beaktas i straffskärpande riktning inte gav möjlighet att i tillräcklig utsträckning beakta skillnaden mellan dessa båda situationer. Straffen borde därför enligt utskottet generellt skärpas för brott som begåtts inom ramen för en organiserad kriminell verksamhet. Utskottet föreslog därför att skulle göra ett tillkännagivande om att regeringen skulle återkomma till med förslag om skärpta straff för brott som begåtts inom ramen för en organiserad kriminell verksamhet. Utskottet anförde vidare att drivkraften bakom den grova organiserade brottsligheten är möjligheten att tjäna pengar. Det har vidtagits åtgärder för att förbättra möjligheterna att komma åt brottsvinsterna. Myndigheterna prioriterar numera att komma åt de grovt kriminellas tillgångar. Detta har i sin tur underlättats genom de ökade lagliga möjligheterna till s.k. utvidgat förverkande. Utskottet ansåg emellertid att såväl lagstiftningen som myndigheternas arbete kan förbättras. Utskottet noterade att Utredningen om utvidgat förverkande (Ju 2013:07) skulle ha slutredovisat sitt uppdrag (se dir. 2014:22). Utskottet ville understryka vikten av att det skulle presenteras ett förslag som gör att det blir lättare att förverka kriminellas tillgångar. Utskottet föreslog ett tillkännagivande med detta innehåll. Utskottet hänvisade även till betänkandet Organiserad brottslighet – förfälts- och underlåtenhetsansvar, kvalifikationsgrunder m.m. (SOU 2014:63) där det föreslås att den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning ska kunna dömas för underlåtenhet att hindra brott om han eller hon underlåter att hindra ett brott inom ramen för sammanslutningen. Ansvaret ska gälla sådana brott där underlåtenhet att avslöja brott är straffbelagd. Utskottet ansåg att det finns skäl att ytterligare skärpa och utvidga straffansvaret för underlåtenhet att avslöja och hindra brott och föreslog ett tillkännagivande om att regeringen skulle återkomma till med ett lagförslag i enlighet med detta. När det gällde frågan om att införa en ny lag som kriminaliserar delaktighet i organiserad brottslighet, kriminella nätverk eller organisationer, deltagande i kriminell organisation (DIKO), och ett särskilt regelverk för s.k. DIKO-relaterad brottslighet var utskottet inte berett att ställa sig bakom ett sådant system och avstyrkte därför en motion om detta. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Som utskottet har påpekat utgör grov organiserad brottslighet ett hot mot det demokratiska samhället och är en av samhällets stora utmaningar. Det finns många olika typer av aktörer som ägnar sig åt sådan typ av brottslighet, allt från mer fasta grupperingar till löst sammansatta och snabbt föränderliga nätverk. Även brottsligheten kan ta sig olika uttryck, som t.ex. narkotikabrott, människohandel, vapenbrott, utpressning och ekonomisk brottslighet som skatte- och bokföringsbrott. För att bekämpa den grova organiserade brottsligheten krävs därför ett omfattande arbete på många olika plan, och det är viktigt att de straffrättsliga verktygen är ändamålsenliga. Som har redovisats ovan har regeringen vidtagit en del åtgärder men mycket arbete återstår . Utskottet är dock inte berett att ställa sig bakom motion 2017/18:3569 (M) yrkande 27 om att det ska införas en särskild straffskärpningsgrund för brott som har samband med uppgörelser mellan kriminella grupperingar. Inte heller anser utskottet att det framkommit något som ger anledning att ställa sig bakom ett tillkännagivande om att kunna döma till vistelseförbud för en person som döms för allvarlig gängrelaterad brottslighet som efterfrågas i yrkande 28. Utskottet avstyrker därför båda dessa motionsyrkanden. Vad gäller ytterligare utvidgning av det kriminaliserade området av förstadier till brott som är särskilt knutna till organiserad brottslighet har utskottet samma inställning som har angetts, dvs. att de överväganden som har gjorts på det området är väl avvägda. Utskottet är därmed inte berett att vidta några åtgärder med anledning av förslagen i motion 2017/18:3582 (L) yrkande 6. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att införa en särskild brottsrubricering för brott med hedersmotiv och om att införa hedersmotiv som en särskild straffskärpningsgrund och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om att påskynda åtgärder för att skärpa lagstiftningen avseende brott med hedersmotiv och om att skärpa straffen för hedersmord. Jämför reservation 21 (V). I motion 2017/18:1748 av (M) yrkas ett tillkännagivande om en översyn av lagstiftningen för hedersmord med syfte att skärpa straffen. I motion 2017/18:2581 av (M) yrkas ett tillkännagivande om att se över rubriceringen ”hedersbrott” för att ändra till ett annat lämpligt namn. I motion 2017/18:3189 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska besluta om att utredningen om starkare skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv ska lägga fram ett delbetänkande när det gäller lagstiftningen avseende brott med hedersmotiv. I motion 2017/18:2060 av (SD) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att hedersbrott ska införas som en egen kategori i . I partimotion 2017/18:3586 av m.fl. (L) yrkande 9 begärs ett tillkännagivande om att överväga en särskild brottsrubricering för brott med hedersrelaterade motiv. Även i motion 2017/18:1318 av m.fl. (M), 2017/18:3736 av m.fl. (M) yrkande 1, i motion 2017/18:3848 av m.fl. (M) yrkande 2 och i motion 2017/18:3867 av m.fl. yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att införa en särskild brottsrubricering för hedersbrott. I motion 2017/18:3736 av m.fl. (M) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att införa hedersmotiv som en egen försvårande omständighet vid bedömning av ett brotts straffvärde. Ett likalydande yrkande framställs även i partimotion 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 37. I partimotion 2017/18:3586 av m.fl. (L) yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om att hedersmotiv ska anses som en försvårande omständighet vid straffmätning. Motivet till ett brott kan och ska alltid beaktas vid straffmätningen. Det framgår t.ex. av 29 kap. 1 § att den som bedömer en gärnings straffvärde särskilt ska beakta den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad gärningsmannen har insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han eller hon haft. Dessutom kan vissa av de försvårande omständigheter som anges i 29 kap. 2 § ofta vara tillämpliga vid hedersrelaterade brott, kanske främst punkt 3 om huruvida gärningsmannen utnyttjat någons skyddslösa ställning eller särskilda svårigheter att värja sig och punkt 8 om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person. Ett hedersrelaterat motiv kan således beaktas som en försvårande omständighet enligt gällande lagstiftning. I regeringens skrivelse 2016/17:10 Makt, mål och myndighet – feministisk politik för en jämställd framtid anförs (s. 141–142) att frågan om det bör införas en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv ska övervägas i samband med en utvärdering av tvångsäktenskap och barnäktenskap samt att regeringen avser att återkomma i frågan. Regeringen beslutade att ge en utredare i uppdrag att se över hur skyddet mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv kan stärkas. Utredaren ska bl.a. utvärdera i vilken utsträckning hedersmotiv beaktas av polis, åklagare och domstolar samt se över om det bör införas en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv. Uppdraget ska slutredovisas . besvarade justitie- och inrikesminister en skriftlig fråga om hedersbrott på följande vis (fr. 2017/18:673): har frågat mig vilka konkreta åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att fler ärenden ska kunna leda till att förövare lagförs samt om regeringen är beredd att till exempel införa hedersbrott som straffskärpningsgrund. Hedersrelaterat våld och förtryck måste bekämpas. Regeringen gav därför en särskild utredare i uppdrag att undersöka om det finns behov av åtgärder i syfte att säkerställa ett starkt skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv. Utredaren ska ta fram förslag på hur en straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv bör utformas. Utredaren ska också följa det pågående utvecklingsarbetet inom och och bedöma om det bör vidtas ytterligare åtgärder för att öka förutsättningarna för lagföring för brotten äktenskapstvång och vilseledande till tvångsäktenskapsresa. gav regeringen utredaren i tilläggsuppdrag att analysera och ta ställning till möjligheterna att införa mer effektiva verktyg för att förebygga och förhindra att personer med anknytning till tvingas ingå äktenskap eller könsstympas utomlands. I den förebyggande delen kan det t.ex. handla om utvidgade möjligheter att omhänderta eller spärra pass, såsom är möjligt i inom ramen för det som kallas Forced Marriage Protection Order. I de fall där barn och unga redan har förts utomlands behöver myndigheterna även kunna agera mer aktivt i förhållande till föräldrar eller andra nära anhöriga som är kvar i . Uppdraget ska slutredovisas . Men för att fler ska lagföras för brott behövs också en väl fungerande polis. Regeringen gör därför en historisk satsning och har bland annat aviserat tillskott till på sammanlagt för 2018-2020 i budgetpropositionen . Arbetet mot olika former av mäns våld mot kvinnor, inklusive hedersrelaterat våld och förtryck, är prioriterade frågor för regeringen. Utskottet behandlade frågor om straffrättsliga aspekter på hedersrelaterade brott i betänkande 2015/16:JuU18 (s. 45 f.). Utskottet anförde att ett stort antal personer lever under hot från sina anhöriga på grund av en s.k. hederskultur samt att samhället med kraft bör markera mot dessa brott. Individuella fri- och rättigheter är universella och ingen inskränkning av dessa ska kunna rättfärdigas med kultur eller tradition, anförde utskottet. Utskottet anförde vidare att den lagstiftning som anknyter till hedersrelaterade brott borde ses över i syfte att motverka sådana brott och öka lagföringen av dem. Utskottet föreslog att skulle tillkännage detta för regeringen. följde utskottet (rskr. 2015/16:196). I samma betänkande behandlade utskottet motioner om att införa lagstiftning i som särreglerar hedersbrott. Utskottet var inte då berett att ställa sig bakom förslaget att införa en sådan lagstiftning. Även frågan om huruvida hedersrelaterade brott ska utgöra en försvårande omständighet behandlades i det ovannämnda betänkandet. Utskottet konstaterade att det i betänkandet Våld i nära relationer – en folkhälsofråga (SOU 2014:49) görs bedömningen att det behöver utredas närmare om hedersrelaterade brott ska utgöra en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet enligt 29 kap. 2 § . Beredningen av betänkandet borde inte föregripas. Den aktuella motionen avstyrktes. Även i denna del följde utskottet. Även i betänkande 2016/17:JuU16 (s. 55 f.) behandlades liknande frågeställningar som är aktuella. Utskottet anförde då att utskottet vidhåller sin uppfattning att samhället med kraft bör markera mot brott som begås på grund av en s.k. hederskultur. Utskottet var positivt till att regeringen gett en utredare i uppdrag att bl.a. se över om det bör införas en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv. Enligt utskottet bör detta arbete inte föregripas, och utskottet anförde att det därför inte fanns skäl för att vidta några sådana åtgärder som efterfrågas i motionerna. Även när det gäller frågan om att särreglera hedersbrott i vidhöll utskottet sin tidigare uppfattning och var inte berett att ställa sig bakom motionärernas önskemål om att införa en sådan lagstiftning. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:211). Hedersrelaterat våld och förtryck är ett samhällsproblem och utskottet har poängterat vikten av att samhället med kraft markerar mot brott som begås på grund av en s.k. hederskultur. Hedersrelaterade begränsningar berör sannolikt över hundra tusen människor i och drabbar framför allt personer som lever under förhållanden med påtagliga brister i jämställdhet. [1] Utskottets uppfattning är att ett införande av en särskild brottsrubricering för brott med hedersmotiv på ett tydligt sätt skulle markera allvaret i dessa brott. Brott med hedersmotiv ska enligt utskottet ses som ett samlingsbegrepp för många olika företeelser, de flesta straffbara redan med nuvarande lagstiftning. Precis som när det gäller fridskränkningsbrotten kan det kan vara svårt att inom det straffrättsliga regelsystemet tillräckligt beakta det straffvärda i ett upprepat och systematiskt kränkande handlande, som i och för sig kan utgöras av ganska bagatellartade gärningar. Det straffrättsliga regelsystemet är inriktat på enskilda handlingar som i både tid och rum är avgränsade som “enskilda” handlingar. Då sådana handlingar blir ett led i en upprepad kränkning, eller en del av ett trakasserande mönster mellan ojämlika parter, kan lagföringen och domen över handlandet lätt försumma det samlade beteendets straffvärde. En särskild brottsrubricering, med grov fridskränkning som förebild, skulle enligt utskottet avhjälpa detta. Förutom möjligheten att i straffskalan markera brottets allvar, skulle dessutom möjligheterna att använda tvångsmedel förbättras, vilket enligt utskottet kan leda till att fler brott utreds och att fler barn i utsatta situationer skyddas. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2017/18:1318 (M), 2017/18:2060 (SD) yrkande 3, 2017/18:3586 (L) yrkande 9 och 2017/18:3736 (M) yrkande 1, 2017/18:3848 (M) yrkande 2 (i denna del) och 2017/18:3867 (KD) yrkande 5. Motion 2017/18:2581 (M), om att se över rubriceringen ”hedersbrott” för att ändra till ett annat lämpligt namn, avstyrks. tillkännagav för regeringen, efter förslag från utskottet, att den lagstiftning som anknyter till hedersrelaterade brott borde ses över i syfte att motverka sådana brott och öka lagföringen av dem (bet. 2015/16:JuU18, rskr. 2016/17:211). Det är därför positivt att regeringen har gett en utredare i uppdrag att bl.a. se över om det bör införas en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv. Det är enligt utskottet emellertid viktigt att detta också leder fram till ett konkret förslag om att hedersmotiv ska ses som en försvårande omständighet vid straffvärdesbedömningen. Straffskärpningsregeln i 29 kap. anger att bl.a. rasistiska och homofobiska motiv är omständigheter som ska leda till högre straff. Denna regel behöver ses över och utvidgas så att det uttryckligen framgår att även hedersmotiv ska ses som en försvårande omständighet. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2017/18:3586 (L) yrkande 8, 2017/18:3685 (C) yrkande 37, 2017/18:3736 (M) yrkande 2. Motion 2017/18:1748 (M), om en översyn av lagstiftningen för hedersmord, avstyrks. Utskottet är inte, bl.a. mot bakgrund av att utredningen om starkare skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv ska redovisa sitt uppdrag , berett att ställa sig bakom de krav som framförs i motion 2017/18:3189 (M, C, L, KD) yrkande 1 om att utredningen redan i vår ska lämna ett delbetänkande. Utskottet avstyrker motionen. Det straffrättsliga skyddet för personer med funktionsnedsättning Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att tillsätta en utredning med syfte att stärka det straffrättsliga skyddet för personer med funktionsnedsättning som utsätts för hatbrott. Jämför reservation 22 (V). I motion 2017/18:3881 av m.fl. (V) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning med syfte att stärka det straffrättsliga skyddet för personer med funktionsnedsättning som utsätts för hatbrott. Hatbrott är inte ett brott som uttryckligen regleras i . Avgörande för om ett brott är att anse som ett hatbrott är motivet till brottet. Av 29 kap. 1 § framgår att straff, med beaktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning, ska bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. Exempel på vilka försvårande omständigheter som kan beaktas när domstolen ska bestämma straffvärdet för ett visst brott finns i 29 kap. 2 § . I paragrafen nämns bl.a. stor hänsynslöshet, utnyttjande av skyddslös ställning, om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller annan liknande omständighet. I kommentar till bestämmelsen framgår att punkten 3, utnyttjande av skyddslös ställning, bl.a. tar sikte på brott som förövats mot barn, handikappade eller äldre. Regeringen antog Nationell plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott. Regeringen anför att planen är ett verktyg för att förebygga och motverka rasism och polarisering i samhället och skapa förutsättningar för ett solidariskt och sammanhållet . Det övergripande målet för denna plan är ett strategiskt, effektivt och samlat arbete mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott i . Regeringen uppger vidare att planen ska utgöra en grund och en inriktning för arbetet mot rasism och hatbrott inom de särskilt viktiga strategiska områden som regeringen har identifierat: mer kunskap, utbildning och forskning; förbättrad samordning och uppföljning; civila samhället: ökat stöd och fördjupad dialog; förstärkt förebyggande arbete på nätet; ett mer aktivt rättsväsende. Med planen utformas en struktur för samordning och uppföljning som lägger grunden för ett långsiktigt strategiskt arbete. Regeringen uppger i budgetpropositionen 2018 utgiftsområde 4 (s. 24) att utifrån regeringens plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott utvecklar det brottsförebyggande arbetet när det gäller brott som hotar de grundläggande fri- och rättigheterna och den fria åsiktsbildningen. Detta sker bl.a. genom en utökad kontakt och dialog med utsatta grupper. En nationell kontaktpunkt och särskilda demokrati- och hatbrottsgrupper har inrättats. har inom ramen för handlingsplanen tagit fram nya riktlinjer i syfte att skapa en enhetlig handläggning av hatbrott. Regeringen har tillsatt en utredning (dir. 2017:25 och 2017:78) som bl.a. ska ta ställning till om det bör införas en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv i 29 kap. 2 § . Utredningen ska slutredovisas . I betänkande 2016/17:SoU5 behandlas regeringens proposition Nationellt mål för funktionshinderspolitiken (prop. 2016/17:188). biföll regeringens förslag om att införa ett nytt nationellt mål och en ny inriktning för funktionshinderspolitiken. Det nya målet är att, med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som utgångspunkt, uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhället för personer med funktionsnedsättning. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:86). har haft i uppdrag att utveckla arbetet för att bekämpa hatbrott (Ju2014/1684/PO). I uppdraget ingick också att i samråd med och Brå verka för en enhetlig praktisk tillämpning av begreppet hatbrott. Uppdraget redovisades (rapport . I rapporten anför bl.a. följande. Utöver att stärka förmågan att bekämpa hatbrott i enlighet med regeringsuppdraget, kommer (polisen) därför att ta ett samlat grepp kring de brott som har den gemensamma faktorn att de hotar de grundläggande fri- och rättigheterna. Polisens åtgärder på detta område tangerar till en del Säkerhetspolisens uppdrag och därför förstärks också det samarbetet ytterligare genom regelbundna avstämningar på nationell och regional nivå. Polisen kommer att höja sin ambitionsnivå ytterligare och vidga uppdraget från utredning och lagföring till att omfatta ett mer utvecklat brottsförebyggande arbete, främst genom att ta en utökad kontakt och dialog med utsatta grupper, organisationer och personer. Av regleringsbrev framgår att regeringen, efter att uppdraget har redovisats, avser att återkomma om hur arbetet med att bekämpa hatbrott bör stärkas. I regleringsbrevet uppger regeringen att ska redovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att bekämpa hatbrott, med särskilt fokus på transpersoner och utsatta EU/EES-medborgare. Redovisningen ska lämnas till regeringen () . Regeringen beslutade att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté () med uppdrag att överväga en sammanhållen diskrimineringslagstiftning. hade även i uppdrag att överväga om straffbestämmelsen om olaga diskriminering i 16 kap. 9 § borde ersättas med någon annan typ av reglering. Kommittén anförde i sitt slutbetänkande En sammanhållen diskrimineringslagstiftning (SOU 2006:22) bl.a. att den straffrättsliga bestämmelsen om olaga diskriminering i 16 kap. 9 § inte borde upphävas. En avkriminalisering var enligt utredningen olämplig både ur allmänpreventiv synvinkel och på grund av kriminaliseringens symbolfunktion. Enligt utredningen borde frågan om en förstärkning av bestämmelsen om olaga diskriminering utredas vidare i särskild ordning. I det sammanhanget borde det övervägas om straffansvar borde införas även för den som diskriminerar en person på grund av kön, könsidentitet, funktionsnedsättning eller ålder. Utredningen föreslog vidare att kön och könsidentitet skulle införas som diskrimineringsgrund, vilket skulle innebära att diskrimineringslagstiftningen kom att omfatta gruppen transpersoner. Dessutom föreslogs att termen ”homosexuell läggning” skulle ersättas med termen ”sexuell läggning” bl.a. i 5 kap. 5 § första stycket och 16 kap. 9 § fjärde stycket (s. 26 f.). beslutade (prop. 2007/08:95, bet. 2007/08:AU7, rskr.