bet · H501JuU39 · 2018-06-08 00:00:00 — När det gäller överföring av PNR-information som enheten har fått från en annan medlemsstat anför regeringen att det av tydlighetsskäl bör framgå av den nya lagen att förslaget till ny brottsdatalag innebär att personuppgifter som en svensk myndighet har fått från en annan medlemsstat får överföras till ett tredjeland endast om den medlemsstat som har lämnat personuppgifterna har medgett att de överförs till tredjeland (jfr förslaget till 8 kap. 2 § första stycket brottsdatalagen, prop. 2017/18:232). Om ett medgivande till överföringen på grund av tidsbrist inte kan begäras i förväg föreslår regeringen att informationen ändå ska få överföras om det är absolut nödvändigt för att avvärja en specifik och faktisk fara med anknytning till terroristbrottslighet eller annan allvarlig brottslighet. Slutligen föreslår regeringen att PNR-uppgifter som har bevarats vid enheten för passagerarinformation och därför är behörighetsbegränsade endast ska få överföras i sin fullständiga form om det rimligen kan antas vara nödvändigt för att förebygga, förhindra, upptäcka, utreda eller lagföra terroristbrottslighet eller annan allvarlig brottslighet. För en sådan överföring ska tillstånd krävas. I de fall en förundersökning har inletts föreslår regeringen att en begäran från en behörig myndighet om att få tillgång till fullständiga PNR-uppgifter ska beslutas av åklagare. I andra fall föreslås att tillstånd till överföringen ska lämnas av . Behöriga myndigheters behandling av PNR-information Regeringen konstaterar att bestämmelser om längsta tid för behandling av personuppgifter finns i den föreslagna brottsdatalagen, för de behöriga myndigheter som har verksamhet som omfattas av lagen, och i de behöriga myndigheternas registerförfattningar. Regeringen anför att den regleringen får anses uppfylla en rimlig avvägning mellan de olika intressen som står mot varandra även när det gäller PNR-information. Enligt regeringen saknas det därför – med ett undantag – anledning att föreslå några bestämmelser om hur länge behöriga myndigheter ska få behandla sådan information som de tar emot från en enhet för passagerarinformation. Undantaget avser sådan PNR-information som enheten för passagerarinformation efter sin förhandsbedömning skickar till en eller flera behöriga myndigheter för vidare granskning. För det fall den behöriga myndigheten konstaterar att PNR-informationen visar sig sakna betydelse för att bekämpa terroristbrottslighet eller annan allvarlig brottslighet, föreslår regeringen att informationen ska förstöras hos den behöriga myndigheten. Regeringen framhåller att det kan ta olika i olika fall att konstatera om en uppgift saknar betydelse för den angivna brottsligheten och att det är först när detta har konstaterats som skyldigheten att förstöra uppgifterna träder in. Som framgår ovan får enheten för passagerarinformation inte behandla eller överföra PNR-uppgifter som utgör känsliga personuppgifter. Regeringen noterar att det dock kan förekomma att sådana uppgifter förs vidare av misstag; t.ex. kan det först sedan PNR-uppgifter har överförts från enheten uppmärksammas att uppgifterna innehåller känsliga personuppgifter. För det fall ett sådant misstag skulle inträffa föreslås att den behöriga myndigheten ska förstöra dessa uppgifter. Regeringen föreslår att PNR-information ska få användas för att förhindra, utreda eller lagföra annan brottslighet än terroristbrottslighet eller annan allvarlig brottslighet som har kommit fram i samband med en behörig myndighets brottsbekämpande åtgärd som görs till följd av behandling av PNR-information, med utgångspunkt i de krav direktivet ställer. Regeringen noterar att det i direktivet i och för sig inte anges vad som menas med en brottsbekämpande åtgärd. Enligt regeringens uppfattning får med en sådan åtgärd dock avses t.ex. ett förhör, en husrannsakan, en brottsplatsundersökning, ett beslag eller en spaningsoperation. Om en förundersökning har inletts eller inte bör enligt regeringen inte ha någon avgörande betydelse. Med beaktande av integritetsintresset ställt mot intresset av en effektiv brottsbekämpning anser regeringen att det inte heller bör ställas något krav på brottets allvarlighetsgrad för att PNR-information ska få användas för att förhindra, utreda eller lagföra brottet. Rätt till bl.a. rättelse och skadestånd Regeringen anför att en viktig aspekt av personuppgiftsskyddet är enskildas rätt att få veta hur deras personuppgifter behandlas. För att genomföra PNR-direktivets krav på rätt till rättelse, radering eller begränsning av PNR-uppgifter föreslår regeringen att enskildas rätt till radering eller begränsning av behandling av personuppgifter enligt den föreslagna brottsdatalagen ska tillämpas vid behandling i strid med bestämmelserna om för vilka syften PNR-information får behandlas, vid behandling av känsliga personuppgifter och vid förpliktelsen att förstöra PNR-uppgifterna slutligt . För det fall personuppgifter har behandlats i strid med bestämmelser i den nya lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den föreslås att den personuppgiftsansvarige ska ersätta den registrerade i enlighet med brottsdatalagens bestämmelse om skadestånd. Regeringen föreslår att tillsynen över den nya lagens personuppgiftsbehandling ska utföras av tillsynsmyndigheten enligt brottsdatalagen och i enlighet med bestämmelserna om tillsyn i den lagen. I propositionen Brottsdatalag föreslås att Datainspektionen ska utses till tillsynsmyndighet. När det gäller överträdelser av lufttrafikföretag föreslås bl.a. att en sanktionsavgift ska tas ut av företag som inte överför PNR-uppgifter i enlighet med bestämmelserna i den nya lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Det föreslås också att , som regeringen menar har den största sakkunskapen, ska besluta om sanktionsavgift för lufttrafikföretag. Vid överträdelser av en personuppgiftsansvarig myndighet föreslår regeringen att en administrativ sanktionsavgift ska få tas ut vid överträdelser av de bestämmelser i den nya lagen som har till syfte att skydda enskildas integritet. Den nya lagen om flygpassageraruppgifter i brottsbekämpningen och de övriga föreslagna lagändringarna föreslås träda i kraft . Regeringen anför att direktivet ska vara genomfört i svensk rätt . Med hänsyn till att det i den nya lagen finns hänvisningar till den föreslagna brottsdatalagens bestämmelser anser regeringen dock att lagen lämpligen bör träda i kraft tidigast när brottsdatalagen börjar gälla. Den tidigast möjliga tidpunkten för ikraftträdande är därför . m.fl. (V) yrkar i motion 2017/18:4171 att ska avslå regeringens proposition 2017/18:234 Lag om flygpassageraruppgifter i brottsbekämpningen. Motionärerna anför bl.a. att det föreslagna är en alltför långtgående åtgärd som inte står i proportion till den inskränkning av den personliga integriteten som förslaget innebär. Det finns en stor risk att information om känsliga personuppgifter kommer att användas fast det inte är tillåtet och att oskyldiga människor kartläggs i onödan. När det gäller överföring av PNR-uppgifter till tredjeland finns det inte tillräckliga garantier för att uppgifterna inte kommer att användas för andra ändamål än de som anges i lagförslaget. Det är tveksamt om en insamling av PNR-uppgifter verkligen förhindrar terrorism. Flera av de terroristbrott som har begåtts har begåtts av personer som agerat relativt oplanerat i sitt hemland utan föregående flygresor. Utskottet har tidigare behandlat frågan om överföring av PNR-uppgifter. Utskottet behandlade i utlåtande /11:JuU6 den Europeiska kommissionens meddelande om en övergripande strategi när det gäller överföring av passageraruppgifter (PNR-uppgifter) till tredjeländer, KOM (2010) 492. I ärendet hade fått tillfälle att yttra sig över meddelandet. uttalade inledningsvis att användningen av PNR-uppgifter visat sig vara ett mycket effektivt hjälpmedel för att hindra, upptäcka och utreda grov gränsöverskridande brottslighet. konstaterade utskottet att översändande av, lagring av och tillgång till sådana uppgifter innebär intrång i den personliga integriteten. Det var enligt utskottets mening nödvändigt att verka för en väl avvägd balans mellan behovet av tillgång till PNR-uppgifter för att kunna bekämpa grova brott, inklusive terrorism, och respekten för de grundläggande rättigheterna, särskilt den personliga integriteten. Utskottet, som välkomnade strategin, uttalade vidare bl.a. sin positiva inställning till fastställandet av ett antal allmänna kriterier som ska utgöra grunden för framtida förhandlingar om med tredjeländer. Utskottet instämde i vad särskilt framhållit vikten av, nämligen att det i de avtal som förhandlas fram på grundval av strategin preciseras vilka uppgifter som ska få överföras och för vilka ändamål de ska få användas. I likhet med ansåg utskottet vidare att lagringstiderna för uppgifterna bör bestämmas till ett minimum och betonade vikten av de begränsningar som gjorts vad gäller vidareöverföring av uppgifter till andra myndigheter och tredjeländer. Utskottet instämde även med i fråga om vikten av övervakning av hur avtal genomförs. Slutligen såg utskottet det som positivt att meddelandet medger flexibilitet för att det ska vara möjligt att anpassa varje avtal till varje lands särskilda säkerhetsproblem och nationella rättsordning. Utskottet underströk nödvändigheten av att såväl dataskyddsintressen som de grundläggande rättigheterna iakttas när varje avtal ingås. behandlade utskottet i betänkande 2013/14:JuU14 (s. 51 f.) motioner om att antingen avbryta bl.a. PNR-avtalen eller låta avtalen gå igenom en omfattande omförhandling. Utskottet uttalade inledningsvis att rätten till privatliv inte är en absolut rättighet. Vidare konstaterade utskottet att intrång i privatlivet får göras, men att det endast får ske om åtgärden har stöd i lag och är nödvändig i ett demokratiskt samhälle för att uppfylla vissa legitima mål, såsom att bekämpa brott. Åtgärden måste även stå i rimlig proportion till det mål som eftersträvas. Det krävs dessutom att lagen är tillräckligt tydlig för att dess adressater ska kunna rätta sig efter den och att den är förutsägbar. Utskottet ansåg att internationell brottslighet inklusive terrorism utgör ett allvarligt hot mot samhället och att det hotet måste bemötas med olika åtgärder. Att samla in och analysera flygpassageraruppgifter hade enligt utskottets mening visat sig vara ett nödvändigt och mycket effektivt redskap i kampen mot terrorism och annan grov gränsöverskridande brottslighet. Utskottet noterade bl.a. att kommissionen antagit en rapport om den gemensamma översynen av EU:s och avtal om utbyte av flygpassageraruppgifter, och att en ny översyn skulle komma att ske , samt att avtalet enligt kommissionen hade genomförts i enlighet med gällande normer och villkor. Vidare framhöll utskottet att det utgick från att regeringen noga följer dessa frågor i EU. Med detta i beaktande såg utskottet inte behov av något tillkännagivande om att avbryta eller omförhandla de aktuella överenskommelserna. En majoritet av utskottets ledamöter har vid överläggningar med regeringen, , förklarat att den i huvudsak ställer sig bakom regeringens ståndpunkt (prot. 2015/16:1). I detta sammanhang kan även nämnas att planerar att fatta beslut i detta ärende och i det ärende som avser behandlingen av regeringens förslag i propositionen Brottsdatalag (prop. 2017/18:232) . Internationell brottslighet inklusive terrorism utgör ett allvarligt hot mot samhället. Som utskottet uttalat tidigare måste det hotet bemötas med olika åtgärder. Att samla in och analysera flygpassageraruppgifter kan vara ett mycket effektivt redskap i kampen mot terrorism och annan grov gränsöverskridande brottslighet. innebär översändande av, lagring av och tillgång till sådana uppgifter intrång i den personliga integriteten. Det är enligt utskottets mening nödvändigt att balansen mellan behovet av tillgång till PNR-uppgifter för att kunna bekämpa terroristbrottslighet eller annan allvarlig brottslighet, och respekten för de grundläggande rättigheterna, särskilt den personliga integriteten, är väl avvägd. Som anförs i propositionen är ändamålet med den nya lagen både att trygga den allmänna säkerheten genom att tillgodose behovet av tillgång till PNR-uppgifter i verksamhet för att förebygga, förhindra, upptäcka, utreda eller lagföra terroristbrottslighet eller annan allvarlig brottslighet och att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks vid behandlingen av uppgifterna. Lagförslagen beaktar därmed såväl de behöriga mottagarnas behov av tillgång till PNR-information som behovet av att skydda enskildas personliga integritet. Förslagen förväntas få positiva konsekvenser för arbetet med att förebygga, förhindra, upptäcka, utreda och lagföra terroristbrottslighet och annan allvarlig brottslighet. I likhet med regeringen anser utskottet att den nya regleringen får anses vara godtagbar och inte gå utöver vad som är nödvändigt. Utskottet ser sammanfattningsvis positivt på att regeringen nu har lämnat ett förslag till en lag om flygpassageraruppgifter i brottsbekämpningen. Förslaget till den nya lagen och regeringens lagförslag i övriga delar har enligt utskottet fått en väl avvägd utformning. Utskottet tillstyrker därför propositionen i sin helhet och avstyrker motion 2017/18:4171 (V). Lag om flygpassageraruppgifter i brottsbekämpningen (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: avslår regeringens lagförslag. 2017/18:4171 av m.fl. (V) och avslår proposition 2017/18:234 punkterna 1–6. Terrorism är ett hot som måste tas på allvar, oavsett var i världen det sker. När terrorn visar sig i all sin grymhet och omänsklighet är det naturligt att det höjs rop på snabba åtgärder. En framstressad symbolpolitik som innebär långtgående inskränkningar av fri- och rättigheter, utan att ge intryck av att uppnå syftet som är att motverka terrorism, framstår dock inte som rätt väg att gå. Metoderna för att bekämpa och motverka terrorism måste vara effektiva, rättssäkra och väl avvägda. Ett av fundamenten i en rättsstat är att medborgarna åtnjuter ett effektivt skydd mot statens maktutövning. Jag är kritisk till PNR-direktivet och den massregistrering av uppgifter om personer som inte är misstänkta för brott som direktivet innebär. Att skapa ett sådant register är enligt min mening en alltför långtgående åtgärd som inte står i proportion till den inskränkning av den personliga integriteten som det medför. Jag ifrågasätter också på vilket sätt uppgifter om t.ex. kostvanor och val av sittplats på flyget bidrar till att förebygga terrorism. Till detta kommer att flera av terroristbrotten har begåtts av personer som agerat relativt oplanerat i sitt hemland utan föregående flygresor. Det är även av den anledningen tveksamt om en insamling av PNR-uppgifter förhindrar terrorism. Brottsbekämpande myndigheter hanterar information från transportföretag, inklusive flygbolag, för brottsbekämpande ändamål. Flygbolagen är under vissa förutsättningar skyldiga att överlämna uppgifter om sina passagerare till brottsbekämpande myndigheter. Regeringens förslag innebär emellertid att lufttrafikföretag åläggs att systematiskt överföra PNR-uppgifter till en ny enhet för passagerarinformation, vilket är en mycket stor utvidgning av dagens krav. Regeringen har även valt att utnyttja direktivets möjlighet att, utöver flygningar utom EU, på frivillig grund tillämpa direktivet på flygningar inom EU. Enligt regeringen kommer uppgiftssamlingen att vara omfattande och potentiellt kunna möjliggöra en ökad kartläggning av individers flygresor till och från . Jag anser att de regler som föreslås till skydd för den personliga integriteten, såsom förbud mot behandling av känsliga personuppgifter och olika begränsningsregler när det gäller tillgång till uppgifterna, inte är tillräckliga. Enligt min mening är risken tvärtom stor för att information om känsliga personuppgifter kommer att användas fast det inte är tillåtet. När det gäller överföring av PNR-uppgifter till tredje land uppfattar jag att det inte finns tillräckliga garantier för att PNR-uppgifterna inte kommer att användas för andra ändamål än de som anges i lagförslaget. Mot denna bakgrund anser jag att bör avslå regeringens förslag. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2017/18:234 Lag om flygpassageraruppgifter i brottsbekämpningen: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om flygpassageraruppgifter i brottsbekämpningen. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i polislagen (1984:387). 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. 4.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i polisdatalagen (2010:361). 5.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i tullagen (2016:253). 6.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i tullbrottsdatalagen (2017:447). 2017/18:4171 av m.fl. (V): avslår regeringens proposition 2017/18:234 Lag om flygpassageraruppgifter i brottsbekämpningen. Vi förhindrar inte terrorism genom att veta vilken mat man väljer när man åker flygplan. Det är den enkla förklaringen till att vill avslå det här förslaget. Regeringen föreslår i propositionen att flygföretag ska bli skyldiga att överföra PNR-uppgifter till . PNR-uppgifter, passenger name record, är uppgifter som vi som passagerare lämnar vid bokning av flygresor och vid incheckning. Det gäller till exempel våra namn, resedatum, resväg, bagageinformation och betalningssätt. hanterar våra myndigheter information från transportföretag och flygbolag för brottsbekämpande ändamål. Polisen använder alltså PNR-uppgifter för att förhindra allvarlig brottslighet i form av narkotikasmuggling, människosmuggling och penningtvätt. PNR-uppgifter används även för att hitta redan kända personer och för att leta efter mönster, så kallad profilering. Regeringen skriver själv i propositionen att den omfattande uppgiftsinsamlingen potentiellt kan möjliggöra en ökad kartläggning av individers flygresor till och från . Det är både känsliga och integritetskränkande uppgifter som kommer att samlas in. är mycket kritiskt när det gäller om detta är förenligt med EU:s stadga om grundläggande rättigheter och bestämmelserna om rätt till respekt för privatliv och skydd för personuppgifter. Flera av terroristbrotten har begåtts av personer som har agerat relativt oplanerat i sitt hemland, utan föregående flygresor. Det är även av den anledningen tveksamt om en insamling av PNR-uppgifter verkligen förhindrar terrorism. Att samla in uppgifter från personers flygresor med tanke på hur terrorbrott begicks , och inte , är att inte alls hänga med i terrorismens utveckling och vad som är ett aktuellt hot . Vi faller i den gamla militära tankefällan att planera för gårdagens krig och backar helt enkelt in . Vad som är mycket intressant är att i sitt remissvar skriver att det saknas såväl reella som realistiska möjligheter att efterleva förbudet mot behandling av känsliga personuppgifter. Det gäller dels utifrån den stora mängd uppgifter som kommer att översändas till enheten, dels med anledning av svårigheten att identifiera vad som är känsliga personuppgifter. Då är frågan som vi måste ställa oss på vilket sätt vi vet att polisen kan omhänderta informationen ur datainsamlingen. Det handlar delvis om ett integritetsperspektiv, där polisen själv menar att man inte kommer att kunna efterleva förbudet. Men det handlar också om hur polisen rent konkret ska kunna hantera en så här pass stor mängd data och faktiskt få ut någonting vettigt ur sina analyser av denna data. Det krävs rätt avancerade verktyg och artificiell intelligens för att analysera och hitta profilering som stämmer överens med en misstänkt terrorist. Senast jag åkte tillsammans med en polispatrull kunde polisen knappt skriva in en vanlig bilkrock i sitt system eftersom it-systemen är så pass undermåliga hos polisen. Jag ser gärna att polisen har både proffsiga och avancerade verktyg för att brottsbekämpa. Men låt oss då se till att polisen kan efterleva det mest basala och att det fungerar innan vi i den här kammaren börjar lagstifta om saker som polisen inte kan efterleva. Vi ska inte heller glömma att resultaten som analysen av en stor mängd data, till exempel PNR, kan generera inte är bättre än den som ansvarar för att tolka analysen och resultaten. Problemet är att vi inom detta område förlitar oss i alltför hög grad på att själva systemet ska göra jobbet åt oss. Men forskning på området visar att den mänskliga analysen är en helt nödvändig komponent för att värdera och tolka den data som inhämtas. Vi kan koppla detta till den uppenbara risken att känsliga personuppgifter samlas in och används i kartläggning och profilering med hjälp av dessa verktyg. Det finns då en överhängande risk att man från de brottsbekämpande myndigheternas sida kommer att i alltför hög grad bygga in en falsk säkerhet i sitt eget arbete mot terrorbekämpning. flyger kanske betydligt större hot obemärkt under radarn. Min fråga till regeringspartierna är: Vilka verktyg har polisen för att kunna göra en data mining på kvantitativa insamlade data för att kunna uppfylla det som vill genomföra med den här lagstiftningen om PNR, och på vilket sätt är denna lagstiftning förenlig med GDPR? Det vill jag ha svar på. Jag yrkar bifall till reservationen om att förslaget ska avslås. Terrorism och annan internationell brottslighet utgör ett allvarligt hot mot vårt samhälle. Vi behöver bemöta det med kraftfulla åtgärder. Förslaget om den nya lag som diskuteras innehåller bestämmelser om lufttrafikföretags skyldighet att överföra PNR-uppgifter till enheter för passagerarinformation och om behandling av PNR-uppgifter i verksamhet för att förebygga, förhindra, upptäcka, utreda eller lagföra terroristbrottslighet eller annan allvarlig brottslighet. Det här är inte en helt ny fråga, utan de brottsbekämpande myndigheterna använder information från transportföretag för brottsbekämpande ändamål. Det har också visat sig att användningen av PNR-uppgifter har varit ett väldigt bra hjälpmedel för både polisen och tullen i arbetet med att hindra och upptäcka grov brottslighet, bland annat narkotika- och terroristbrott. Självklart tycker vi att det behöver finnas en balans mellan att å ena sidan tillgodose behovet av tillgång till PNR-uppgifter för att bekämpa grov brottslighet, å andra sidan verka för skydd av den personliga integriteten. Vi anser att det beaktas i lagförslaget, och vi tror att förändringarna kommer att medföra att arbetet med att förebygga och motverka terrorism och annan grov brottslighet förstärks. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Precis som du säger, , används PNR-uppgifter i brottsbekämpande åtgärder, och förhoppningsvis fungerar det också ganska bra. Men det vi ska lagstifta om nu innebär en betydligt större skillnad mot hur uppgifterna används . Det kommer att tas in väldigt mycket fler uppgifter. Det handlar om våra namn, vilka betalningssätt vi använder, vart vi ska resa och framför allt vilken mat vi väljer på planet. Det här är ett ganska osäkert sätt att lagstifta på. Vi kommer alltså att ge en myndighet, polisen, som redan nu har stora befogenheter ännu mer material att handskas med. Vi vet att man inom polisen inte är någon hejare på ha väldigt känsliga uppgifter på olika listor tillsammans med personuppgifter. Ett exempel på det är romregistret. En sådan sak får inte ske igen. Här står vi i kammare och kommer att ge polisen ännu mer befogenheter. Min fråga, som jag också ställde i talarstolen tidigare, är: Vad har polisen för verktyg för att kunna göra en data mining? Det krävs väldigt mycket kapacitet för att ta in så här mycket information och göra en profilering av den information som man har samlat in.