bet · H601FöU1 · 2018-12-14 00:00:00 — Eftersom polisens transportkapacitet kan vara avgörande vid allvarliga händelser välkomnade utskottet regeringens förslag om att delvis kompensera Försvarsmakten för ökade kostnader. När beslutade om den försvarspolitiska inriktningen för försvar –2020 framhöll utskottet att det var positivt att regeringen beskrev det som en av Försvarsmaktens fyra uppgifter att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser. Utskottet menade att uppgiften är viktig och tydligt formulerad men att den aldrig får bli dimensionerande för Försvarsmakten. Av det följde enligt utskottets bedömning att polisen och andra myndigheter själva bör ha de personella och kompetensmässiga resurser som krävs för att lösa organisationens grundläggande uppgifter i den dagliga verksamheten (bet. 2014/15:FöU11). I budgetpropositionen (prop. 2015/16:1) konstaterade regeringen att Försvarsmakten hade fortsatt att lämna värdefullt stöd till civil verksamhet och att myndighetens förmåga att stödja civil verksamhet hade utvecklats. I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1) redovisade regeringen att stödet till polisen hade utökats och att helikopterkapacitet upprätthölls dygnet runt . Regeringen redovisade att viktiga steg tagits mot ökat samarbete för att möta hotet från terrorism. Även om det inte är en dimensionerande uppgift var regeringens bedömning dessutom att Försvarsmakten hade haft förmåga att stödja det övriga samhället och andra myndigheter. I budgetbetänkande 2016/17:FöU1 anförde utskottet att när beslutade om den försvarspolitiska inriktningen för försvar –2020 hade utskottet sett det som positivt att en av Försvarsmaktens fyra uppgifter även i fortsättningen var att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser. Utskottet ansåg fortfarande att uppgiften var viktig men underströk att den aldrig får bli dimensionerande för Försvarsmakten med undantag för stödet till polisen med helikoptertransporter. När det gällde förslaget som regeringen lämnade 2013 om att Försvarsmakten skulle kunna stödja polisens nationella insatsstyrka med medeltung helikopterkapacitet ansåg utskottet att kapaciteten var så pass unik och samhällsvinsterna så pass stora att ett avsteg från principen att Försvarsmaktens stöd inte ska vara dimensionerande ändå var motiverat. Utskottet såg därför positivt på vad regeringen anförde i budgetpropositionen om att stödet till polisen med medeltung helikopterkapacitet skulle förlängas och att stödet ska bli en ordinarie uppgift för Försvarsmakten. I budgetbetänkande 2017/18:FöU1 gjorde utskottet samma bedömning och framhöll dessutom att man inte skulle lägga till fler undantag och utöka ändamålet för anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap ytterligare. Regeringen föreslår i budgetpropositionen att drygt 33,67 miljarder anvisas för förbandsanslaget, och beslutade att anvisa 34,94 miljarder (bet. 2017/18:FöU1, rskr. 2017/18:101). I samband med att beslutade om den försvarspolitiska inriktningen för försvar –2020 framhöll utskottet det som positivt att en av Försvarsmaktens fyra uppgifter även i fortsättningen är att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser. Som utskottet tidigare gett uttryck för är uppgiften viktig, men utskottet understryker nu som då att den inte ska bli dimensionerande för Försvarsmakten. Undantag har gjorts för stödet till polisen med helikoptertransporter. lämnade regeringen förslag om att Försvarsmakten skulle kunna stödja polisens nationella insatsstyrka med medeltung helikopterkapacitet. Utskottet ansåg att kapaciteten var så pass unik och samhällsvinsterna så pass stora att ett avsteg från principen att Försvarsmaktens stöd inte ska vara dimensionerande ändå var motiverat. Utskottet vidhåller samma bedömning som tidigare i fråga om Försvarsmaktens stöd till polisen, och mot bakgrund av detta har utskottet nu konstaterat att regeringen kan behöva komplettera eller förändra anslagsändamålen för anslaget 1:1. Utskottet ser inte skäl att vidta fler åtgärder än att tydliggöra anslagsändamålet för anslaget 1:1, varför utskottet avstyrker motionsyrkandena om dimensioneringen av Försvarsmaktens stöd till samhället. Anskaffning av medelräckviddigt luftvärn Utskottets förslag i korthet avslår tre motionsyrkanden med förslag till initiativ med anledning av regeringens beslut att anskaffa ett nytt luftvärnssystem med medellång räckvidd. ställer sig med anledning av ett motionsyrkande bakom det utskottet anför om en redovisning av livscykelkostnaden för det medelräckviddiga luftvärnssystemet och tillkännager detta för regeringen. lägger skrivelse 2017/18:290 till handlingarna. Jämför reservation 6 (V) och 7 (SD). Till följd av tillkännagivande om förankring av anskaffningen av ett nytt luftvärnssystem med medellång räckvidd (bet. 2017/18:FöU1, rskr. 2017/18:101) redogör regeringen för anskaffningen av luftvärnssystemet i en skrivelse (skr. 2017/18:290). I motion 2018/19:49 av m.fl. (V) anförs att regeringen bör avvakta med köpet av ett medelräckviddigt luftvärn till dess att en ordentlig försvars- och säkerhetspolitisk analys har gjorts tillsammans med en noggrann beräkning av kostnader och följdkostnader. Motionärerna anser att utgångspunkten ska vara att värna vår militära alliansfrihet, och de menar att den rödgröna regeringen sökt ett allt närmare militärt samarbete med både och Nato. Det försämrade säkerhetspolitiska läget i vår omvärld och maktkampen mellan och bidrar enligt motionärernas uppfattning till ökad osäkerhet och upprustning. Enligt motionen riskerar anskaffningen av Patriot att bli en mycket dyr affär, och den slutgiltiga kostnaden bedöms kraftigt överstiga de som avsatts för köpet. Motionärerna framhåller att det är oklart om investeringen verkligen genererar tillräcklig nytta för pengarna. Enligt motionen riskerar kostnaderna att bli så höga att annan angelägen materiel får stå tillbaka. Den statliga utredning om Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov som presenterades föreslog att inköpet av ett nytt luftvärn skjuts . Motionärerna bedömer därför att regeringens beslut snarare handlar om en politisk vilja att göra till lags än om att sätta den svenska försvarsnyttan främst. I motion 2018/19:42 av m.fl. (L) anförs att regeringen bör redovisa livscykelkostnaden för ett medelräckviddigt luftvärnssystem. Motionärerna konstaterar att regeringen inte lämnar någon ekonomisk redovisning i skrivelsen utan bara anger att anskaffningen ryms inom det beställningsbemyndigande som beslutat om på och att det även ryms inom planeringen för Försvarsmaktens anslag 1:3. Ökade kostnader för infrastruktur, drift och underhåll samt kostnader för att upprätthålla systemets förmåga efter 2021 och under systemets livslängd bör enligt regeringen omhändertas genom omprioriteringar inom berörda anslag. Motionärerna menar att regeringen vid större, långsiktiga och principiellt viktiga anskaffningar brukar göra en bedömning av materielens livscykelkostnad. Så skedde t.ex. 2012 när beslut fattades om utveckling och anskaffning av JAS 39 E. I motionen framhålls därför att regeringen bör återkomma till med en bedömning av livscykelkostnaden eftersom det underlättar uppföljning av materielsystemen och ger en uppfattning om hur stora omprioriteringar som kan behöva göras mellan de olika anslagen. I motion 2018/19:59 av m.fl. (SD) anförs att de ekonomiska konsekvenserna av att säga upp avtalet om inköp av Patriotsystemet bör undersökas (yrkande 1) och att en offert på kostnaden för inköp av 30 med svensk sensor och tillhörande bör begäras (yrkande 2). I motionen understryks att Försvarsmaktens förmåga att undvika bekämpning är central. Aktiva såväl som passiva skyddsåtgärder mot detta, t.ex. i form av stridsflyg och luftvärn, är oerhört viktiga. Viktigast vid utformningen av luftförsvaret är att angriparen inte kan flygbekämpa mål ohotad med relativt billiga korträckviddiga vapen. Luftvärnet kommer inte heller vid en kraftig utbyggnad att ge ett fullgott skydd utan bara att räcka till för att skydda ett fåtal mål i . Det kan dock försvåra och göra angrepp av prioriterade mål som t.ex. flygbaser kostsammare för motståndaren. Inget luftvärnssystem är bra mot alla mål. Av dessa skäl anser motionärerna att det är av synnerlig vikt att förse Försvarsmakten med ett system som är så väl utformat som möjligt. Det finns enligt motionen flera problem med det amerikanska Patriotsystemet som regeringen valt. Motionärerna föreslår därför att regeringen undersöker möjligheterna att säga upp avtalet om inköp av Patriotsystemet och i stället begär en offert från tillverkaren av 30 med svenska sensorer, detta för att sedan välja det tekniskt bästa och mest kostnadseffektiva systemet. Motionärerna konstaterar att regeringen inte redovisar vad Patriotsystemet kan komma att kosta utan anser att det ska anskaffas inom ramen för befintlig materielbudget. I och med att regeringen inte har aviserat någon budgetförstärkning finns det enligt motionärerna en påtaglig risk för att inköpet av luftvärnssystem blir en gökunge. I motionen framhålls att 30 med svensk sensor och bärare skulle leverera önskad kapacitet till lägre kostnad. I utredningen långsiktiga materielbehov (SOU 2018:7) konstaterar utredaren att inköpet av Patriot kommer att låsa en betydande del av Försvarsmaktens materielbudget om inte omfattande utökningar av försvarsbudgeten äger rum. Motionärerna anser att det är olyckligt i ett läge där det finns stora materielbehov, och de vill understryka behovet av kostnadseffektivitet. Bakgrund och tidigare behandling I Försvarsberedningens rapport av – Starkare försvar för en osäker tid (Ds 2014:20) föreslogs att ett nytt luftvärnssystem med medellång räckvidd som har förmåga att bekämpa kryssningsrobotar skulle tillföras. I den försvarspolitiska inriktningspropositionen Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020 (prop. 2014/15:109) och i regeringens inriktningsbeslut till Försvarsmakten angav regeringen att ett nytt luftvärnssystem med medellång räckvidd skulle tillföras en bataljon –2020 och att den andra bataljonen skulle få systemet . I propositionen beskrivs att utvecklingen av ett försvar av mot ballistiska robotar är av strategisk vikt för . I propositionen beskrivs att utbyggnaden av ett sådant försvarssystem och dess eventuella förmåga att bekämpa interkontinentala robotar enligt rysk bedömning skulle påverka den strategiska balansen gentemot negativt. I propositionen preciseras dock inte om ett nytt luftvärnssystem med medellång räckvidd ska tillföra förmåga att bekämpa kryssningsrobotar eller ballistiska robotar. Regeringen bedömde vidare i den försvarspolitiska inriktningspropositionen att utvecklingen i omvärlden visade på behovet av ett nytt luftvärnsrobotsystem med medellång räckvidd. I propositionen framhölls att det ligger i svenskt intresse att upprätthålla och ytterligare fördjupa den bilaterala relationen till och att , som är världsledande när det gäller militär förmågeutveckling, bör vara prioriterat för försvarssamarbete. Ett övergripande ändamål borde, enligt vad regeringen framhöll i inriktningspropositionen, vara att utveckla Försvarsmaktens förmåga kopplat till bl.a. interoperabilitet, övningar och materielsamarbete med . I betänkandet Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016-2020 behandlade utskottet inte frågan om medelräckviddigt luftvärn (bet. 2014/15:FöU11). Enligt regeringens skrivelse om anskaffning av medelräckviddigt luftvärn (skr. 2017/18:290) bemyndigade regeringen att förhandla nödvändiga internationella överenskommelser med behöriga myndigheter i , , , och samt den mellanstatliga Organisationen för gemensamt försvarsmaterielsamarbete (Occar). Syftet var enligt regeringens skrivelse om medelräckviddigt luftvärn att få en fullständig bild över anskaffnings- och vidmakthållandekostnad, operativ effekt, upphandlingsformer, finansieringslösningar och framtida vidareutvecklingsbehov. Baserat på de resultat som redovisade förordade Försvarsmakten det amerikanska luftvärnssystemet . Försvarsmakten bedömde att det var av avgörande betydelse att tillföra förmåga med luftvärn med medellång räckvidd inklusive förmåga att bekämpa taktiska ballistiska robotar . I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1) redovisade regeringen förslaget till investeringsplan, och det medelräckviddiga luftvärnet var en av de större anskaffningar som regeringen angav att Försvarsmakten avsåg att beställa . Anskaffningen ingår i den investeringsplan för anskaffning av försvarsmateriel som godkänt som riktlinje för Försvarsmaktens investeringar. beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare (dir. 2016:110) med uppdrag att beskriva Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov och att utarbeta förslag till hur materielförsörjningen kan prioriteras och effektiviseras för att säkra och utveckla den operativa förmågan efter 2020. Utredningen skulle redovisa de åtgärder som inte ryms inom oförändrade ekonomiska ramar i prioritetsordning med inriktningen att bl.a. tillföra ett nytt luftvärnssystem med medelräckvidd till en bataljon . Utredningen skulle vidare beskriva konsekvenserna för Försvarsmaktens operativa förmåga av de föreslagna materielprioriteringarna. beslutade regeringen att ge i uppdrag att sända en förfrågan om anbud till behörig myndighet i och att inleda förhandlingar om att anskaffa luftvärnssystemet . Inriktningen för förhandlingarna angavs vara att leverans bör ha påbörjats och att hela systemet ska vara slutlevererat . Vid behandling av budgetpropositionen (prop. 2017/18:1) tillstyrkte regeringens förslag om att anskaffa ett nytt luftvärnssystem med medellång räckvidd, men tillkännagav att regeringen bör förankra anskaffningen i (bet. 2017/18:FöU1, rskr. 2017/18:101). Utskottet betonade vikten av tydlighet i regeringens framställan i samband med bemyndiganden för materielanskaffningar. Eftersom ett bemyndigande är liktydigt med att anslag måste anvisas framhöll utskottet att det är naturligt att beslut om omfattning av och ändamål med ett bemyndigande prövas lika noga som ett anslagsbeslut. har vid upprepade tillfällen (bl.a. i bet. 1998/99:FiU1, bet. 2003/04:FiU11, bet. 2007/08:FiU11) framhållit att vid beslut om bemyndiganden bör göra en lika noggrann prövning av omfattning och ändamål som vid anslagsbeslut. Vidare har finansutskottet slagit fast principer för utformningen av beställningsbemyndiganden. har även betonat vikten av att redovisningen till av frågor som har budgeteffekter präglas av öppenhet och tydlighet (bet. 2014/15:FiU1). Även försvarsutskottet har framhållit behovet av tydlighet inom bemyndiganderamen som en förutsättning för att ska kunna utföra sitt uppdrag och utöva sin finansmakt. I samband med beslutet om att fullfölja anskaffningen av artillerisystemet konstaterade finansutskottet i Vårändringsbudget (bet. 2014/15:FiU21) att det inte framgick av regeringens ändringsbudget vad fullföljande innebar, utan att regeringen hade för avsikt att återkomma till med omfattningen och konsekvenserna av ett eventuellt utökat åtagande. betonade då att eventuella ökade kostnader måste bli föremål för sedvanlig budgetberedning. Den fördyring som eventuellt kan uppkomma bör därför prövas inom ramen för den ordinarie årliga budgetprocessen t.ex. genom att medel omfördelas inom utgiftsområdet eller mellan olika utgiftsområden. Utskottet konstaterade att motsvarande osäkerhet fanns kring omfattningen av luftvärnsanskaffningen. Utskottet bedömde att budgetpropositionen inte fullt ut tillfredsställde behov inför beslutet om ett medelräckviddigt luftvärn. Utredningen om Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov (SOU 2018:7) bejakade de operativa behoven i sitt betänkande och konstaterade bl.a. att luftvärnsskyddet av stridskrafterna är viktigt. Utredningen konstaterade att ett medelräckviddigt luftvärn har en betydande räckvidd för att bekämpa transportflygplan, mindre räckvidd mot manövrerande stridsflyg och än mindre mot ballistiska robotar. Utredningen såg systemet som en förutsättning för att bekämpa snabba mål på hög höjd men menade att långsamma mål som upptäcks på kort avstånd, t.ex. helikoptrar och kryssningsrobotar, kan bekämpas med både enklare och billigare system än det medelräckviddiga. Ett försvar mot ballistiska robotar förutsätter, enligt utredningen, förutom luftvärnsrobotar att det finns ett anpassat sensorsystem som hinner upptäcka robotar och ge målkoordinater för att bekämpa dem. Sensorer och eldenheter måste därutöver vara sammankopplade med ett sambandssystem som är tillräckligt snabbt för att överföra målinformation om dessa snabba robotar. Att skapa luftförsvar mot ballistiska robotar är därför kostsamt. Utredningen ansåg att spridning och frekventa ombaseringar av egna förband bör övervägas som alternativ till luftvärn mot ballistiska robotar. Eftersom ett medelräckviddigt luftvärn är ett högvärdigt mål för en fiende kommer systemet att behöva skyddas med bl.a. korträckviddigt luftvärn och förband som skyddar mot hot från specialförband. Utredningen menade att det medelräckviddiga luftvärnet var det största materielsystem som inplanerats men ännu inte beställts och såg det därför som den enskilt största möjliga omprioriteringen för finansiering av andra högt prioriterade åtgärder. Därmed föreslog utredningen att anskaffningen av systemet skulle senareläggas. Utredningen bedömde att andra åtgärder, inte minst i närtid, hade högre prioritet bl.a. mot bakgrund av att nästan halva materielbudgeten för markstridskrafterna skulle tas i anspråk för att anskaffa det medelräckviddiga luftvärnet. Utredningen bedömde vidare att en tillräckligt god förmåga för att skapa ett grundläggande och trovärdigt skydd mot flygstridskrafter skulle komma att kräva ytterligare ekonomiska tillskott. tog emot ett erbjudande och förslag till överenskommelse om anskaffning av luftvärnssystemet . Erbjudandet omfattade fyra eldenheter, som var och en innehöll en stridsledningscentral, en spanings- och eldledningsradar, ett kraftverk samt tre lavetter. Det omfattade även två typer av robotar. Av erbjudandet framgick också att samtliga fyra eldenheter kommer att produceras och levereras till samlat. Erbjudandet skulle besvaras . beslutade regeringen att bemyndiga Försvarsmakten att anskaffa ett nytt luftvärn med medellång räckvidd. bemyndigade regeringen att ingå en internationell överenskommelse om anskaffningen. Regeringen bedömde fortfarande att anskaffningen av Patriot skulle bidra till förmågan att värna vår nationella säkerhet i enlighet med de behov som konstaterats i Försvarsberedningens rapport och den försvarspolitiska inriktningspropositionen och därför borde prioriteras. Erbjudandet innebar att båda luftvärnsbataljonerna skulle kunna utrustas med systemet . Materielen tillförs, enligt regeringens skrivelse, förbanden i den takt som främst tillgången på utbildad personal medger –2024. Vid utskottssammanträdena , den 7 och samt , och informerade försvarsminister försvarsutskottet om anskaffningen av ett medelräckviddigt luftvärn. I budgetpropositionen redovisar regeringen bedömningen att tillkännagivandet om att förankra anskaffningen av ett medelräckviddigt luftvärn (bet. 2017/18:FöU1, rskr. 2017/18:101) nu är slutbehandlat. Försvarsmakten har, enligt regeringens skrivelse om medelräckviddigt luftvärn, prioriterat ekonomiskt utrymme för anskaffningen som därmed ingår i myndighetens investeringsplan. Av skrivelsen framgår att Försvarsmakten inom den ekonomiska ram som avsatts för anskaffningen även har inkluderat anskaffning av övrig materiel som t.ex. kostnader för lastbilar, integration, uppgradering och nyanskaffning av stödsystem som sambandsmateriel och sensorer som ingår i luftvärnsbataljonerna. Regeringen redovisar vidare att anskaffningen ryms inom de befintliga och beräknade ramarna för anslaget 1:3 Anskaffning av materiel och anläggningar och inom det av beslutade beställningsbemyndigandet för anslaget om . Anskaffningen innebär enligt regeringen att den särskilda kredit i som är avsedd för att tillgodose behov av rörelsekapital, och som uppgår till ca , behöver utökas till 2025. Regeringen redovisar vidare att ökade kostnader för infrastruktur, drift och underhåll samt upprätthållande av systemets förmåga som uppstår efter 2021 och under systemets livslängd bör omhändertas genom omprioriteringar inom berörda anslag. I Försvarsmaktens budgetunderlag redovisade Försvarsmakten förslag till inriktning och materielanskaffning för markstridskrafterna fram . föreslog Försvarsmakten att markstridskrafterna skulle få anskaffa materiel för totalt ca . För den initiala anskaffningen av ett nytt luftvärnssystem redovisar Utredningen om Försvarsmaktens långsiktiga materielbehov (SOU 2018:7) att ca har avsatts. Den totala kostnaden bedömde utredningen bero på val av ledningssystem, sensorer, mängden robotar, etc. Utredningen konstaterade därmed att en betydande del av investeringsplanen för markstridskrafternas nyinvesteringar tas i anspråk fram för att anskaffa ett medelräckviddigt luftvärn. Utredningen noterade att cirka halva materielbudgeten för markstridskrafterna skulle tas i anspråk för att anskaffa det medelräckviddiga luftvärnet. Vid utskottssammanträdet kompletterade försvarsminister tidigare information om arbetet med anskaffning av ett medelräckviddigt luftvärn (prot. 2017/18:8). Försvarsministern uppgav bl.a. att av de uppgifter som lämnats till utskottet om att inleda förhandlingar om att köpa det amerikanska luftvärnssystemet för uppskattningsvis inte längre omfattas av sekretess. I Försvarsmaktens budgetunderlag beskrev myndigheten att riskinformation överlämnats till om anbudsprocessen för det medelräckviddiga luftvärnssystemet . Försvarsmakten konstaterade att inbetalningen kommer att göras i amerikanska dollar enligt en överenskommen inbetalningsplan om ett kontrakt ingås med . Försvarsmakten bedömde att valutarisken därför var viktig att hantera för att skapa ökad planeringssäkerhet. Eftersom inte hade valutasäkra upphandlingar från via s.k. Foreign Military framhöll Försvarsmakten det som väsentligt att Försvarsmakten och utarbetar en rutin så att Försvarsmakten kan instruera att genomföra valutasäkring. I ESV:s rapport (dnr 2018-00176) beskriver myndigheten att materielavtalens valutarisker i normalfallet inte har varit säkrade i förhållande till kursförändringar, men ESV noterar i rapporten att betalningar för det beställda luftvärnssystemet har valutasäkrats. När det gäller kostnaden för det medelräckviddiga luftvärnssystemet lämnar regeringen inte någon ekonomisk redovisning i skrivelsen utan anger bara att anskaffningen ryms inom det beställningsbemyndigande på som beslutat om och att det även ryms inom planeringen för Försvarsmaktens anslag 1:3. Ökade kostnader för infrastruktur, drift och underhåll samt kostnader för att upprätthålla systemets förmåga efter 2021 och under systemets livslängd bör enligt regeringen omhändertas genom omprioriteringar inom berörda anslag. I skrivelsen anges att medel behöver avsättas för kostnader för t.ex. lastbilar, integration, uppgradering och nyanskaffning av stödsystem som sambandsmateriel och sensorer som ingår i luftvärnsbataljonerna. Utskottet vill framhålla att regeringen vid större, långsiktiga och principiellt viktiga anskaffningar brukar göra en bedömning av materielens livscykelkostnad. Så skedde t.ex. 2012 när beslut fattades om att utveckla och anskaffa JAS 39 E. Utskottet anser därför att regeringen bör återkomma till med en bedömning av livscykelkostnaden eftersom det underlättar uppföljning av materielsystemen och ger en uppfattning om hur stora omprioriteringar som kan behöva göras mellan de olika anslagen för att upprätthålla Patriotsystemets operativa förmåga. Utskottet tillstyrker motion 2018/19:42 av m.fl. (L) och föreslår att ställer sig bakom det utskottet anför om en redovisning av livscykelkostnaden för det medelräckviddiga luftvärnssystemet och tillkännager detta för regeringen.