bet · H501KU16 · 2018-05-25 00:00:00 — Den breda enighet som brukar eftersträvas saknas när det gäller regeringens förslag om att det ska bli möjligt att förbjuda söktjänster som innehåller personuppgifter om att enskilda har begått lagöverträdelser, förekommer i fällande domar i brottmål eller har varit föremål för straffprocessuella tvångsmedel. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att avslår regeringens förslag till delegationsbestämmelser i de delar det avser 1 kap. 13 § första stycket 4 TF och 1 kap. 20 § första stycket 4 YGL. anser utskottet att söktjänster som tillhandahåller personuppgifter om lagöverträdelser m.m. utgör ett allvarligt ingrepp i enskildas personliga integritet. Utskottet föreslår därför att tillkännager för regeringen att en utredning bör få i uppdrag att på nytt utreda frågan om att begränsa grundlagsskyddet för söktjänster som innehåller sådana personuppgifter. Utskottet vill framhålla vikten av att grundlagarnas tillämpningsområde är tydligt avgränsat och att detta bör beaktas i en kommande utredning. När det gäller delegationsbestämmelserna i övriga delar vill utskottet anföra följande. Utskottet delar regeringens uppfattning att det inte är rimligt att vem som helst med stöd av ett utgivningsbevis och under grundlagsskydd kan tillhandahålla allmänheten registerliknande uppgiftssamlingar med t.ex. namn och adress på personer med en viss etnisk bakgrund, en viss sexuell läggning, en viss religiös övertygelse eller en viss politisk åsikt. I lagförslaget ges en uttömmande uppräkning av vilka uppgifter som avses. Det rör personuppgifter som avslöjar etniskt ursprung, hudfärg eller annat liknande förhållande, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening, om hälsa, sexualliv eller sexuell läggning eller som består av genetiska uppgifter eller biometriska uppgifter för att entydigt identifiera en fysisk person. Det kan noteras att dessa kategorier har sin motsvarighet i dataskyddsförordningen som träder i kraft , och ska ges samma betydelse som i förordningen. Det är enligt utskottet uppenbart att enskilda riskerar att lida skada om sådan information tillhandahålls genom söktjänster på internet. kan det finnas uppgifter om t.ex. personers politiska åsikter eller religiösa tillhörighet som enskilda själva har gjort tillgängliga genom att offentligt åta sig vissa förtroendeuppdrag eller anställningar, vilket kan ge anledning till en annan bedömning. Att publicera sökbara uppgiftssamlingar över t.ex. kommunpolitiker eller vilka som är präster i kan knappast i sig utgöra en otillbörlig integritetskränkning. Om det skulle publiceras kommentarer om personerna i anslutning till uppgiftssamlingen får de bedömas enligt relevanta bestämmelser, t.ex. om förtal eller olaga hot. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att det bör vara möjligt att i lag meddela föreskrifter om förbud mot offentliggörande av de uppräknade känsliga personuppgifterna i sökbara uppgiftssamlingar. För att inte undantaget från grundlagsskyddet ska bli mer omfattande än vad som är motiverat måste en avgränsning göras av vilka söktjänster som ska träffas av bestämmelsens tillämpningsområde. Som regeringen framhåller bör en utgångspunkt vara att det ska finnas personuppgifter i uppgiftssamlingen som rör fler än en person och att uppgifterna ingår i en uppgiftssamling som har ordnats så att det går att söka efter eller sammanställa personuppgifterna. En ytterligare förutsättning för att föreskrifter om förbud mot offentliggörande av personuppgifter ska kunna meddelas eller tillämpas med stöd av bestämmelsen är att det med hänsyn till verksamheten och de former under vilka uppgiftssamlingen hålls tillgänglig ska finnas särskilda risker för otillbörliga integritetsintrång i enskildas personliga integritet. Vid bedömningen av om det finns särskilda risker för otillbörliga intrång i den personliga integriteten ska en helhetsbedömning göras av karaktären på de uppgiftssamlingar som är avsedda att träffas av den aktuella lagregleringen. Enligt uttalanden i propositionen finns det skäl att fästa särskild vikt vid om det är fråga om en söktjänst som vänder sig till en bred allmänhet. En allmänt tillgänglig söktjänst anses typiskt sett medföra ett större integritetsintrång än en som riktar sig till aktörer med behov av information i sin yrkesutövning. Utskottet vänder sig emot att göra en skillnad mellan om en tjänst vänder sig till allmänheten eller en viss yrkeskategori. En söktjänst som vänder sig till den breda allmänheten kan i och för sig innebära ett större integritetsintrång än en söktjänst som endast är öppen för en mindre krets, t.ex. en viss yrkeskategori. Men även en söktjänst som vänder sig till en viss yrkeskategori kan komma att bli tillgänglig för ett mycket stort antal användare. Utskottet anser inte att målgruppen, dvs. den tänkta eller faktiska användarkretsen, i sig ska tillmätas någon betydelse vid bedömningen av om en uppgiftssamling faller innanför eller utanför det grundlagsskyddade området. Bedömningen bör i stället göras med utgångspunkt i syftet med tillhandahållandet av uppgiftssamlingen och vilken typ av uppgifter som tillhandahålls. Integritetsintrång som följer av uppgiftssamlingar som tillhandahålls med syftet att bidra till ett fritt meningsutbyte och en fri och allsidig upplysning kan inte anses vara otillbörliga och bör således som utgångspunkt falla utanför tillämpningsområdet för delegationsbestämmelserna. Utskottet vill understryka att det är mycket angeläget att en betydande marginal tillämpas i fråga om vad som faller inom det grundlagsskyddade området så att intresset för yttrandefrihet inte får ge vika för intresset av att skydda enskildas integritet i gränsfall eller svårbedömda situationer. Ett sådant synsätt vinner också stöd i den s.k. instruktionen i grundlagarna, enligt vilken den som anförtrotts att döma eller vaka över tryck- och yttrandefriheten alltid bör ha i åtanke att tryck- och yttrandefriheten är en grundval för ett fritt samhällsskick, alltid bör uppmärksamma ämnet och tanken mer än uttrycket liksom syftet mer än framställningssättet samt i tveksamma fall hellre bör fria än fälla. söktjänster för tillhandahållande av känsliga personuppgifter enligt den uttömmande uppräkningen i bestämmelsen får sägas ligga långt från de syften som grundlagarna är till för att skydda, och sådana tjänster träffas således typiskt sett av delegationsbestämmelserna. Med beaktande av vad som anförts ovan föreslår utskottet att som vilande antar regeringens förslag i de delar det avser 1 kap. 13 § första stycket 1–3 och andra stycket TF och 1 kap. 20 § första stycket 1–3 och andra stycket YGL. Utskottet tillstyrker således förslaget till delegationsbestämmelser i 1 kap. 13 § TF med undantag för punkten 4 i första stycket och 1 kap. 20 § YGL med undantag för punkten 4 i första stycket, och därmed avstyrks motion 2017/18:3959 (SD) yrkande 2 och 3. Utskottet tillstyrker att de bestämmelser i och YGL som uttryckligen vänder sig endast till svenska medborgare ändras till att ange var och en som målgrupp. Utgångspunkten kommer därmed att vara att grundlagsskyddet tillkommer både svenska och utländska medborgare. Motion 2017/18:3959 yrkande 1 avstyrks därmed. När det gäller utgivares ansvar för yttranden i databaser föreslår regeringen att det införs en möjlighet till ansvarsfrihet för material som är äldre än . Förslaget innebär att om en utgivare efter att han eller hon har tagit emot en underrättelse från JK eller målsäganden om att visst material i databasen kan utgöra yttrandefrihetsbrott tar bort materialet, ska utgivaren inte hållas ansvarig för det. Det sagda gäller endast om det kan antas att materialet har tillhandahållits innan underrättelsen. Utgångspunkten är således att utgivaren får en möjlighet att ta ställning till det publicerade materialet och att ta bort sådant som kan utgöra yttrandefrihetsbrott från underrättelsen. Om utgivaren inte tar bort materialet, anses han eller hon ha fattat ett nytt beslut om publicering och anses fortsatt straffrättsligt ansvarig för materialet. JK eller målsäganden kan också välja att väcka talan vid domstol utan föregående underrättelse. Enligt förslaget ska det vara tillräckligt att JK eller målsäganden gör det antagligt att materialet tillhandahölls innan stämningsansökan delgavs eller senare, dvs. , för att en åberopad ansvarsfrihet ska underkännas. Beviskravet är alltså förhållandevis lågt. Regeringen framhåller att om det saknas en uttrycklig uppgift om publiceringstidpunkt kan t.ex. faktauppgifter i anslutning till yttrandet göra det antagligt när publicering ägt rum. Även en kronologisk uppbyggnad med publiceringar som följer efter varandra kan bidra till att göra tidpunkten för publiceringen antaglig. Utskottet anser att regeringens förslag är väl avvägt och tillstyrker förslaget. Motion 2017/18:3963 yrkandena 1 och 2 avstyrks därmed. Utskottet ställer sig även bakom regeringens förslag om delegationsbestämmelser om produktinformation och avstyrker motionerna 2016/17:1705, 2017/18:1264 och 2017/18:1757. Utskottet tillstyrker även regeringens övriga förslag till ändringar i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Utskottet föreslår dock vissa ändringar med anledning av de förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen som lagts fram i propositionerna 2017/18:59 och 2016/17:222. I den nu aktuella propositionen 2017/18:49 föreslår regeringen ändringar i uppräkningen av tryckfrihetsbrotten i 7 kap. TF. Dessa ändringar berör en paragraf (nuvarande 7 kap. 4 § 11 TF) som även föreslås ändras i proposition 2017/18:59 Ett utvidgat straffrättsligt skydd för transpersoner. Regeringens förslag innebär att grunden könsöverskridande identitet eller uttryck läggs till i bestämmelsen om hets mot folkgrupp. Utskottet har i sitt betänkande 2017/18:KU14 i sak ställt sig bakom förslaget och avstyrkt motionsyrkandena. Av lagtekniska skäl och i syfte att samordna lagförslagen i proposition 2017/18:59 med de nu aktuella förslagen till ändringar i tryckfrihetsförordningen behandlas lagförslaget och motionsyrkandena i detta betänkande. Utskottets förslag till lagteknisk samordning finns i bilaga 3. I proposition 2016/17:222 Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten lade regeringen också fram ett förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen. Utskottet tillstyrkte regeringens förslag i betänkande 2017/18:KU13 och föreslog att skulle anta regeringens förslag som vilande. antog förslaget som vilande (prot. 2017/18:31). Förslaget berör paragraferna om förolämpning och olaga hot (nuvarande 7 kap. 4 § 15 och 16 TF) som även föreslås ändras i den nu aktuella propositionen 2017/18:49. För att uppnå en lagteknisk samordning av förslagen i de båda propositionerna föreslår utskottet dels att upphäver det i betänkande 2017/18:KU13 framlagda och av som vilande antagna förslaget till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen, dels att lagförslaget behandlas på nytt i detta betänkande. Utskottets förslag till lagteknisk samordning finns i bilaga 3. Ett beslut att ändra grundlag fattas genom två likalydande beslut. Genom det första beslutet antas grundlagsförslaget som vilande. Det andra beslutet får inte fattas tidigare än att det efter det första beslutet har hållits val till i hela riket och den nyvalda har samlats. Utskottet föreslår därför att som vilande antar regeringens förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen med nämnda ändringar. Utskottets förslag i korthet beslutar att till 2018/skjuta upp behandlingen av regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. Enligt utskottets mening har regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden ett sådant samband med de föreslagna ändringarna i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen att det bör antas först i samband med att slutligt antar förslagen till grundlagsändringar. Utskottet föreslår därför att behandling av propositionen i denna del skjuts upp till /19. Övriga frågor med anledning av motioner väckta under allmänna motionstiden Utskottets förslag i korthet avslår dels en motion om stärkt meddelarskydd för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet, dels en motion om översyn av meddelarskyddet vid förundersökningar. Jämför reservation 5 (V) och 6 (KD). I kommittémotion 2017/18:2342 av m.fl. (V) begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning om ett stärkt meddelarskydd för privatanställda i verksamheter som är helt eller delvis offentligt finansierade. Motionärerna anser att utredningen i betänkandet Meddelarskyddslagen – fler verksamheter med stärkt meddelarskydd (SOU 2017:41) snävade in definitionen av vad som är att anse som en offentligfinansierad verksamhet i privat regi och att alltför mycket hänsyn togs till de privata företagens intressen i förhållande till de intressen som det offentliga, medborgarna och arbetstagarna har. Några av de specifika verksamhetsområden som motionärerna anser är särskilt önskvärda att låta omfattas av ett stärkt meddelarskydd, men som inte omfattas av den föreslagna regleringen i utredningen, är bl.a. apoteksverksamhet och kompletterande aktörer till Arbetsförmedlingen. I kommittémotion 2016/17:2858 av Skånberg m.fl. (KD) begärs ett tillkännagivande om en översyn av meddelarskyddet vid förundersökningar och vid ingripanden. Motionärerna anför att det i samband med ett antal uppmärksammade brottmål har förekommit läckor från förundersökningar och polisingripanden. Enligt motionärerna hotas rättssäkerheten av detta missbruk av meddelarfriheten. Det s.k. meddelarskyddet består av flera delar: meddelarfrihet, anskaffarfrihet, rätt till anonymitet, efterforskningsförbud och repressalieförbud. Meddelar-skyddet gäller i förhållande till myndigheter och andra allmänna organ. Meddelarfriheten innebär att var och en har rätt att lämna uppgifter i vilket ämne som helst för publicering i de medier som omfattas av TF eller YGL (1 kap. 1 § tredje stycket TF och 1 kap. 2 § YGL). I vissa undantagsfall kan dock en meddelare straffas för sitt uppgiftslämnande. Det rör sig om fall där utlämnandet av uppgifter omfattar vissa grövre brott mot rikets säkerhet, ett oriktigt utlämnande av en hemlig handling eller ett uppsåtligt åsidosättande av s.k. kvalificerad sekretess, dvs. sådan sekretess som enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, bryter meddelarfriheten (7 kap. 3 § TF och 5 kap. 3 § YGL). Anskaffarfriheten innebär att var och en har rätt att straffritt anskaffa uppgifter för publicering i ett medium som omfattas av TF eller YGL (1 kap. 1 § fjärde stycket TF och 1 kap. 2 § YGL). En anskaffare kan dock straffas om anskaffandet innefattar sådana grövre brott mot rikets säkerhet som också är straffbara för meddelare. Vanlig lag tillämpas på det sätt som anskaffandet sker på. Det innebär att det är straffbart att anskaffa uppgifter genom t.ex. stöld eller dataintrång. Meddelarskyddet innefattar också ett anonymitetsskydd, som innebär en rätt för en författare, en upphovsman eller en meddelare att vara anonym och ett förbud för den som har tagit befattning med utgivning eller motsvarande att avslöja vem som är författare, upphovsman eller meddelare (3 kap. 1 och 3 §§ TF och 2 kap. 1 och 3 §§ YGL). Efterforskningsförbudet innebär att efterforskning av identiteten hos en författare, upphovsman eller en meddelare som omfattas av anonymitetsskyddet endast är tillåten i den begränsade utsträckning som anges i TF och YGL. Det är endast JK som är behörig att under vissa förutsättningar besluta om sådana åtgärder. Andra myndigheter och andra allmänna organ är alltså förbjudna att efterforska (3 kap. 4 § första stycket TF och 2 kap. 4 § första stycket YGL). Uttrycket efterforska har en vidsträckt innebörd och innefattar alla former av förfrågningar och åtgärder som syftar till att få fram vem som har lämnat en uppgift eller offentliggjort en sådan. Överträdelser av förbudet är straffbelagda (3 kap. 5 § andra stycket TF och 2 kap. 5 § andra stycket YGL). Repressalieförbudet betyder att en myndighet eller ett annat allmänt organ inte får ingripa mot någon för att den personen har utnyttjat sin tryck- och yttrandefrihet (3 kap. 4 § andra stycket TF och 2 kap. 4 § tredje stycket YGL). Förbudet avser alla åtgärder som medför negativa konsekvenser för den enskilde. I detta inbegrips i princip varje form av kritik mot en arbetstagare för att arbetstagaren har haft kontakter med massmedierna. Det är dock endast åtgärder som innebär avskedande, uppsägning, meddelande av disciplinpåföljd eller liknande som är straffbelagda (3 kap. 5 § tredje stycket TF och 2 kap. 5 § tredje stycket YGL). ombudsmän () och JK vakar genom sin tillsynsverksamhet över att efterforsknings- och repressalieförbuden upprätthålls. De kan rikta kritik mot en offentlig arbetsgivare som har agerat i strid med förbuden. JK är ensam åklagare när det gäller brott mot efterforsknings- och repressalieförbuden (9 kap. 2 § tredje stycket TF och 7 kap. 1 § YGL). Detta innebär dock inte att JO:s åtalsrätt är inskränkt. JO har enligt 6 § andra stycket lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän möjlighet att väcka åtal mot en befattningshavare som genom att åsidosätta vad som åligger honom eller henne i tjänsten eller uppdraget har begått någon annan brottslig gärning än tryck- eller yttrandefrihetsbrott, t.ex. brott mot efterforsknings- och repressalieförbuden. Meddelarskydd för anställda inom kommunala bolag m.m. Enligt 2 kap. 3 och 4 §§ OSL gäller bestämmelserna i om rätt att ta del av allmänna handlingar också handlingar hos vissa andra organ än myndigheter. Det gäller dels handlingar hos aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner, landsting eller kommunalförbund utövar ett rättsligt bestämmande inflytande, dels handlingar hos de organ som anges i bilagan till OSL, i den mån handlingarna hör till den verksamhet som nämns där. Enligt 13 kap. 2 § OSL gäller TF:s och om rätt att lämna uppgifter för offentliggörande, om förbud mot att ingripa mot missbruk av tryckfriheten eller yttrandefriheten eller medverkan till ett sådant missbruk och om förbud mot att efterforska en upphovsman eller meddelare i förhållandet mellan å ena sidan sådana organ som är uppräknade i bilagan till OSL eller kommunala bolag m.m. och å andra sidan deras anställda och uppdragstagare. Vissa personer i företagsledande ställning är undantagna från meddelarskyddet. I 14 kap. 1 § OSL finns bestämmelser om ansvar för överträdelser av repressalie- och efterforskningsförbuden. Ett visst meddelarskydd för privatanställda kan i vissa fall åstadkommas genom kollektivavtal eller andra avtal. Om en kommun eller ett landsting sluter avtal med en privat utförare, ska också kommunen respektive genom avtalet tillförsäkra sig information som gör det möjligt att ge allmänheten insyn i den verksamhet som lämnas över (10 kap. 9 § kommunallagen [2017:72]). Lag om meddelarskydd i vissa enskilda verksamheter trädde lagen (2017:151) om meddelarskydd i vissa enskilda verksamheter i kraft (prop. 2016/17:31, bet. 2016/17:KU7, rskr. 2016/17:146). Den nya lagen innebär i huvudsak att anställda, uppdragstagare och andra som på liknande grund deltar i yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom vård, skola och omsorg som till någon del är offentligt finansierad ska ha motsvarande rätt som offentligt anställda har att lämna uppgifter om verksamheten för publicering i medier som omfattas av TF eller YGL. Lagen omfattar endast en rätt att lämna uppgifter om verksamheten i fråga. Det medför ingen rätt att lämna ut handlingar. Rätten att lämna uppgifter gäller inte om det föreskrivs i lag att uppgifterna omfattas av tystnadsplikt. Meddelarskyddet innebär att den som bedriver verksamheten förbjuds att efterforska vem som har utnyttjat sin meddelarfrihet eller medverkat till en grundlagsskyddad framställning och inte heller får utsätta den personen för negativa åtgärder, t.ex. avskedande eller uppsägning, på grund av detta. Lagen gäller inte personer i företagsledande ställning. Lagen innehåller bestämmelser om straff för den som ingriper eller efterforskar i strid med lagen motsvarande vad som gäller enligt TF eller YGL. Straffskalan är böter eller fängelse i högst . I 18 kap. OSL finns bestämmelser om sekretess med hänsyn främst till intresset av att förebygga eller beivra brott. Sekretess gäller bl.a. uppgifter som hänför sig till förundersökningar i brottmål och till åklagarmyndigheters, , , , eller Kust-bevakningens verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott (1§). För sekretessen gäller s.k. rakt skaderekvisit, dvs. sekretess gäller endast om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. Meddelarfriheten är i dessa fall inte begränsad annat än i speciella fall. Det gäller t.ex. vissa allvarliga brott mot rikets säkerhet eller oriktigt utlämnande av en allmän handling som inte är tillgänglig för var och en (se ovan). Utredningen om ett stärkt meddelarskydd för privatanställda i verksamheter som är helt eller delvis offentligt finansierade beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå hur ett stärkt meddelarskydd kan införas för privatanställda i verksamheter som är helt eller delvis offentligt finansierade för andra verksamheter än skola, vård och socialtjänst (dir. 2016:4). Utredningen antog namnet Utredningen om ett stärkt meddelarskydd för privatanställda i verksamheter som är helt eller delvis offentligt finansierade (Ju 2016:01). Utredningen tillsattes efter en överenskommelse med . överlämnade utredningen sitt betänkande Meddelarskyddslagen – fler verksamheter med stärkt meddelarskydd (SOU 2017:41). Utredningen föreslår att stärkt meddelarskydd enligt meddelarskyddslagen ska införas inom verksamhet som bedrivs som interregional, regional och lokal kollektivtrafik. Förslaget innebär att viss särskild kollektivtrafik ska omfattas av meddelarskyddslagens tillämpningsområde. Det är fråga om särskilda persontransporter inom färdtjänst, riksfärdtjänst och skolskjuts. Särskild kollektivtrafik i form av sjukresor ska dock inte omfattas av lagen. Förslaget bereds inom . Utskottet har behandlat likalydande motionsyrkanden om undantag från meddelarfrihet vid förundersökningar. Under /16 vidhöll utskottet sin uppfattning att det måste föreligga mycket starka skäl för att inskränka den grundlagsreglerade meddelarfriheten och meddelarskyddet (bet. 2015/16:KU18). En reservation lämnades (SD, KD). Utredningen om ett stärkt meddelarskydd för privatanställda i verksamheter som är helt eller delvis offentligt finansierade lämnade sitt betänkande med förslag . Det bereds inom . Utskottet vill inte föregripa resultatet av beredningen och avstyrker därför motionen om stärkt meddelarskydd för privatanställda i offentligt finansierade verksamheter. Utskottet står fast vid sin uppfattning att det måste föreligga mycket starka skäl för att inskränka den grundlagsreglerade meddelarfriheten och avstyrker motionen om en översyn av meddelarskyddet vid förundersökningar. Utskottets förslag i korthet avstyrker en motion om att se över TF och YGL i fråga om avbildning av skyddsobjekt. I motion 2016/17:699 av (M) begärs ett tillkännagivande till regeringen om att se över relevanta bestämmelser med avseende på huruvida TF:s och medger ett tillräckligt starkt skydd för de intressen som skyddslagen är avsedd att säkerställa, och vid behov föreslå lagändringar. Motionären hänvisar till det rådande säkerhetspolitiska läget, bl.a. i närområde och till ett avgörande från som gällde frågan om huruvida ett beslag av en kamera med stöd av skyddslagen stod i strid med grundlagarna.