bet · H501CU39 · 2018-06-13 00:00:00 — Där redovisas siffror för energiförbrukning och utsläpp inom unionen som är oroväckande höga. görs bedömningen att de ekodesignkrav som ställs genom förordningen och motsvarande förordning om ekodesignkrav för värmepannor, tillsammans med åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit och den tekniska utvecklingen, kommer att innebära påtagliga energibesparingar och utsläppsminskningar. Det bör i sammanhanget uppmärksammas att det finns möjlighet för kommunerna att, med stöd av och 40 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd, meddela föreskrifter om skötsel och tillsyn av eldningsanordningar för vissa fasta bränslen. Sådana föreskrifter är vanligt förekommande och kan t.ex. avse hur en rumsvärmare med vissa egenskaper eller av viss ålder får användas, hur den ska installeras och hur tillsyn ska ske samt vilket bränsle som får användas. Syftet med sådana föreskrifter är att hindra att olägenheter för människors hälsa uppkommer i kommunen. Utskottet konstaterar att de skärpta regler för byggnader med rumsvärmare som beslutades av inte är nödvändiga för att uppfylla EU:s ekodesignkrav. EU-reglerna tar inte sikte på utsläpp från en byggnad, utan gäller vilka krav som ska ställas på en produkt för att den ska få släppas ut på marknaden eller tas i bruk. När det gäller nya rumsvärmare kan de skärpta byggreglerna ses som ett sätt att ge ekodesignkraven genomslag innan de EU-rättsliga bestämmelserna börjar tillämpas. Ändringarna träffar dock inte enbart den som vill installera en ny rumsvärmare. De skärpta kraven gäller även t.ex. den som vill installera en begagnad vedspis i en äldre bostad där det är förberett för en vedspis. De skärpta reglerna för rumsvärmare har således getts ett klart vidare tillämpningsområde än vad som är föranlett av ekodesignkraven. Utskottet ställer sig inte avvisande till att man i ett visst fall går längre än övriga EU för att värna viktiga intressen, men det måste föregås av en allsidig analys av de skäl som talar för och emot. Valet att låta de skärpta kraven omfatta begagnade rumsvärmare som återinstalleras i en befintlig bostad får enligt utskottets mening konsekvenser för enskilda och det allmänna som inte har belysts tillräckligt innan fattade sitt beslut. Även om i det enskilda fallet kan anses ge utrymme för en mildring av nybyggnadskraven står det klart att de skärpta reglerna försvårar för den enskilde och innebär en ökad risk för att han eller hon inte kan installera sin vedspis eller kamin. Regeländringen riskerar därmed att leda till ekonomiska förluster för enskilda och till att kulturhistoriskt värdefulla spisar och kaminer inte kan användas. Vidare är det av vikt för krisberedskapen att hushållen kan klara sig under elavbrott; det gäller inte minst i ett land som som har kalla vintrar och där många har långa avstånd till grannar och affärer. Att äldre vedspisar, kaminer och andra rumsvärmare kan återinstalleras är av betydelse även ur det perspektivet. Enligt utskottets uppfattning bör regeringen omgående vidta åtgärder som får till effekt att kraven för begagnade rumsvärmare som installeras i befintliga bostäder återställs till vad som gällde före beslut BFS 2017:5, BBR 25. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär bifall till motion 2017/18:4159 (M) yrkande 2 i denna del. Utskottet vill i sammanhanget framhålla det angelägna i att regeringen vidtar åtgärder för att eventuella framtida skärpningar av krav för byggnader med rumsvärmare ska föregås av en allsidig belysning av frågan som innefattar bl.a. konsekvenserna för enskilda husägare och för krisberedskapen. Regeringens strategi för levande städer, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4159 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2 i denna del, 2017/18:4157 av och (båda SD) och lägger skrivelse 2017/18:230 till handlingarna. Vi anser att regeringen i sitt nya övergripande mål för hållbara städer missar att tydligt ange att kollektivtrafik är ett exempel på en hållbar transport. Regeringen missar också att ange att en omställning av bränslen är av vikt så att bilen fullt ut kan ingå i begreppet hållbar transport. I stället för att som regeringen endast ange ett fåtal exempel och därmed politisera frågan borde man i ett övergripande mål ta fasta på att alla transportslag ska vara hållbara. Vi vill också understryka vikten av att tätare städer ger kortare avstånd och bättre förutsättningar för en god samhällsservice. Vi anser att regeringen till synes missar vikten av hållbarheten i det som byggs nytt. Bostäder som kan stå utgör det mest hållbara byggandet ur såväl miljö- och klimatmässig synvinkel som ur ett ekonomiskt perspektiv. I ett sådant arbete måste hela livscykelperspektivet räknas in – alltifrån materialval till transporter, energiförbrukning, klimatanpassning och bostadens livslängd tills den rivs. Det perspektivet bör enligt oss införlivas i det övergripande målet. Vad gäller hållbara och effektiva transporter tycker vi att det är anmärkningsvärt att regeringen så tydligt missar att föreslå åtgärder som kan underlätta för en omställning mot att göra bilen till ett mer hållbart transportslag. Vi anser att det finns vissa motstridigheter i det som regeringen anför om effektiv markanvändning, bl.a. angående det som anförts om att utveckla närheten i staden i relation till gröna strukturer. Närhet innebär täthet även i bemärkelsen att hushålla med begränsade markarealer, men det innebär att vi behöver ha en långsiktig strategi för vilka grönområden som ska sparas och för vilka platser som en ny stadspark bör anläggas. Det viktigaste bör vara att se till det reala värdet och kvaliteten på den grönska som en stad har, eller kan få, när staden utvecklas med ny bebyggelse. I detta avseende är det mycket oklart hur regeringen avser att politiken ska genomföras ute i kommunerna, då regeringen anför att transportinfrastrukturen ska planeras så att en fungerande grön infrastruktur som binder ihop stadens naturområden bibehålls. En sådan ambition riskerar snarare att leda till glesare städer med större avstånd och ökad segregation som följd. Dessutom anser vi att riksintressen skapar osäkerhet för bostadsbyggandet, och det behöver åtgärdas, inte minst för att ge städer rimliga förutsättningar till effektivt markanvändande. Vi anser därför att det är rimligt att se över vilka riksintressen som faktiskt uppfyller sitt syfte och vilka som inte gör det. Bostadsbyggandet är ett betydande nationellt intresse och bör därför i fler fall än få en tydligare prioritet när föreslagen byggnation prövas i förhållande till riksintressen. Riksintressen bör omprövas av staten i samband med att en kommun antar en ny översiktsplan. Om ansvarig myndighet inte aktivt pekar ut området med en aktuell motivering bör riksintresset upphävas. Vi anser inte att regeringens satsning om 350 miljoner på en s.k. elfordonspremie är kostnadseffektiv klimatpolitik då försäljningen av elcyklar ökar i en rasande takt. Med största sannolikhet hade medlen därmed gjort större nytta om de gått till att förbättra den infrastruktur som användarna av elcyklar kommer att nyttja. Vi säger inte nej till miljözoner som företeelse, men vi menar att regeringens förslag har en alldeles för snäv tidsram och att avgränsningen av förslaget ger orimliga effekter. I praktiken innebär regeringens förslag ett förbud mot dieselbilar, och det kommer att drabba 1,3 miljoner bilägare. Med regeringens politik kommer många familjer att få se sin största, eller näst största, investering bli värdelös över , utan en ärlig chans att ställa om. Det är oacceptabelt, enligt oss. När det gäller etappmål för stadsgrönska har vi inte något emot att städer tar vara på och integrerar stadsgrönska och ekosystemtjänster i stadsplaneringen. Vi anser dock att detta inte bör vara någonting som regeringen sätter som krav, utan detta bör i stället bygga på ett frivilligt åtagande från kommunerna. Vi förutsätter att den metod som har fått i uppdrag att ta fram inte inskränker det kommunala självstyret och inte försvårar eller fördyrar kommunernas möjligheter till stadsutveckling. Vi anser att den snabba tillväxten av främst kommunalt inrättade naturreservat kan komma att bli ett växande problem eftersom behöver mer mark för bostadsbyggande. En större översyn av bör genomföras för att utreda möjligheter att främja ökat byggande. Vi är skeptiska till att den särskilda utredare som regeringen utsett för samordning för ökat och hållbart byggande kommer att komma fram till något som kan snabba på genomförandet av detaljplaner och byggrätter. Vår utgångspunkt är i stället att planering av markanvändning är nödvändig för att skapa förutsättningar för ett långsiktigt hållbart samhälle. Eftersom planprocesserna i i jämförelse med många andra länder också tar mycket , anser vi att det behövs förändringar i planprocessen för att möjliggöra snabbare byggnation och minska risken att lagstiftningen används på ett sätt som bromsar byggandet. Vi vill också se en förstärkt översiktsplanering, att detaljplanekravet begränsas och att tiden för överklaganden av plan- och byggärenden begränsas. Vi anser att regeringen i stället för att fortsätta med en dyr och missriktad subventionspolitik som ingen har efterfrågat borde lägga fram ett flertal förslag om regelförenklingar. Vi har också invändningar mot regeringens föreslagna mål att arkitektur, form och design för hållbara gestaltade livsmiljöer ska bidra till ett hållbart, jämlikt och mindre segregerat samhälle, där alla ges goda förutsättningar att påverka utvecklingen av den gemensamma miljön. Vi menar att ett sådant mål riskerar att ytterligare försvåra en dåligt fungerande plan- och byggprocess. Den svenska byggsektorn behöver inte fler politiska mål och inriktningar att ta hänsyn till. Vi anser också att kulturpolitiken aldrig får reduceras till ett verktyg för att lösa andra problem i samhället. Det är viktigt att ett övergripande mål är kort och kärnfullt, varför vi ställer oss bakom det mål som föreslogs i betänkandet Gestaltad livsmiljö – en ny politik för arkitektur, form och design (SOU 2015:88). Vi anser också att det behövs en mer industrialiserad byggprocess än , bl.a. för att fler serietillverkade hus ska kunna byggas. Vad slutligen gäller frågan om innovativt och hållbart byggande kan vi konstatera att även om det fortfarande finns många utmaningar kvar att lösa för att mota bostadsbristen, har möjligheten att bygga snabbt, effektivt och hållbart aldrig varit bättre än . Som ett komplement anser vi att även innovativt byggande bör främjas genom att möjliggöra och stimulera till fler undantag från . Syftet ska vara att främja utveckling eller användning av en ny eller väsentligt förbättrad vara, tjänst eller process som främjar ett innovativt byggande. Vi anser att regeringen bör ta nödvändiga initiativ för att det som har angetts ovan tydligt ska beaktas i det fortsatta arbetet med de berörda områdena. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Regeringens strategi för levande städer, punkt 1 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4157 av och (båda SD), 2017/18:4159 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2 i denna del och lägger skrivelse 2017/18:230 till handlingarna. Vi anser att det ska finnas ett boende för alla, oavsett ekonomi. Vi lägger stor vikt vid att barn får en stabil uppväxt, att unga ges goda förutsättningar att både bo och studera och att anpassade och trygga boendeformer tillhandahålls våra äldre. Bostadspolitiken ska skapa förutsättningar för människor att bo och leva i de bostadsformer som passar den egna livssituationen bäst. Vår vision är ett fungerande samhälle där alla människor bor trivsamt på den plats de önskar och där det är lätt att flytta och hitta en ny bostad. Många av de planer och visioner som regeringen redogör för i skrivelsen berör kommunerna, och även om många av förslagen ter sig lovvärda bör man fundera på var gränsen går mellan statlig inblandning och kommunalt självstyre. När det gäller vad regeringen anför om ett fossilfritt anser vi att inblandningen av biodrivmedel i transportmixen leder till ett oacceptabelt bortfall av skatteintäkter till begränsad miljönytta. Vi ser elektrifieringen av transporter i storstäderna där transportsträckan är kortare som en positiv väg att gå. har inte fastställt något årtal då ska nå fossilfrihet. Om ett sådant mål är för hårt formulerat kan det leda till suboptimala, kostnadsineffektiva eller t.o.m. kontraproduktiva åtgärder, där just biodrivmedel är ett ganska bra exempel. Det är positivt om beroende av fossila bränslen minskar, och även om vi har denna strävan är vi tveksamma till att låsa vid ett mål i brist på en plan för hur detta ska nås. När det gäller miljözoner tar vi ställning mot dessa av två skäl. Luftkvaliteten i är överlag relativt god och utvecklas överlag på ett positivt sätt. En fortsatt modernisering av bilparken kommer att medföra ytterligare förbättringar. Därutöver undergräver införandet av miljözoner förtroendet för politiken om de fordon som såldes som ”miljöfordon” nu i praktiken ska förbjudas av miljöskäl. har tidigare avvisat regeringsbidrag för grönare städer i statsbudgeten då vi anser att detta är ett politiskt projekt med oklara ambitioner och att det därför inte bör realiseras. Vad gäller det som regeringen anför om god bebyggd miljö anser vi att det inte är politikens uppgift att svara på vad som ska läggas in i det begreppet. Däremot kan andra värden som är viktiga och som påverkar den gestaltade livsmiljöns utformning lyftas fram. Vi föreslår nya bostadspolitiska mål genom vilka ett kulturellt perspektiv blir en integrerad del av bl.a. samhällsbyggnadsfrågor. I fråga om arkitektur, form och design för hållbara gestaltade livsmiljöer menar vi att estetik och kvalitet är tolkningsbara och diffusa begrepp som behöver definieras för att rätt åtgärder och verktyg ska kunna sättas in för att stärka dessa inslag i samhällsbyggandet. mål om att stadsutvecklingen ska tas till vara i samhällsutvecklingen har inte uppnåtts runt om i landet. Det finns alltför många tecken på att den gemensamma stadsmiljön av kulturhistoriskt värde förvanskas, förfulas, rivs och förstörs. Vi vill komma åt detta problem genom förslag som stimulerar kulturmiljökompetensen i landet. Vi anser att regeringen bör ta nödvändiga initiativ för att det som har angetts ovan tydligt ska beaktas i det fortsatta arbetet med de berörda områdena. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Regeringens strategi för levande städer, punkt 1 (C, KD) (KD) och (C) anför: Städer som är rätt utformade ger förutsättningar för att leva ett miljövänligt och hälsosamt liv. På samma sätt som en klokt utformad politik kan ge både ekonomisk tillväxt och minskad miljöpåverkan, kan gröna städer och världens modernaste landsbygd fungera tillsammans eftersom de är ömsesidigt beroende av varandra. För och är gröna städer inte bara en fråga för de centrala delarna av våra storstäder. Stadens utmaningar i form av transporter, bostadsbyggande och segregation och dess kvaliteter som täthet, möten mellan människor och möjligheter till klimateffektiva lösningar finns i hela landet. För oss är det angeläget att flytta beslut om viktiga vardagsfrågor närmare de personer som berörs av dem. På nationell nivå bör man skapa förutsättningar genom kunskapsspridning, anpassa nationella regelverk, utveckla tekniska standarder och decentralisera ansvar och befogenheter. saknas t.ex. en enhetlig definition av bilpooler, vilket gör det svårt att stödja denna utveckling i bl.a. lagstiftning. Den miljön kännetecknas av täthet mellan människor, verksamheter och bostäder. Därför är förutsättningarna för effektiva kommunikationer goda i större städer. har städer planerats utifrån i första hand bilar, och stora ytor upptas av vägar och parkeringar, vilket är viktigt i mindre samhällen vars centrumhandel kanske förlitar sig på bilburna besökare. I större städer får dessa ytor nya funktioner. Biltrafiken leder till utsläpp av växthusgaser och negativ miljöpåverkan genom luftföroreningar och buller. Genom att främja en omställning till förnybara drivmedel, miljöbilar och nya transporttjänster som bygger på en ökad digitalisering kan de negativa konsekvenserna av biltrafiken minska som framkomlighet och mobilitet ökar. Styrmedel som gynnar effektiva mobilitetslösningar såsom bilpooler behöver stärkas. Dessutom bör rådande parkeringsnormer ses över så att parkeringsplatser i ökad utsträckning kan prissättas utifrån efterfrågan. Krav på ett visst antal parkeringsplatser kan också ersättas med krav på mobilitetslösningar där integrerade, smarta tjänster som kombinerar kollektivtrafik, hyrcykel och bilpooler kan användas i en samlad funktion utifrån aktuella behov. Ökad cykling minskar miljöpåverkan och främjar människors hälsa. Att satsa på cykelinfrastruktur, som lokala och regionala cykelvägar och säkra cykelparkeringar i anslutning till kollektivtrafik, är samhällsekonomiskt lönsamt. Cykel behöver i större grad än räknas som ett transportslag och få resurser i nationella infrastruktursatsningar. Enligt vår mening är dock en elcykelpremie inte rätt prioritering med hänsyn till de stora behov som finns av andra investeringar i infrastrukturen. En tätare stad ställer större krav på kvaliteten på de gröna ytorna och på att dessa tas med redan i ett tidigt skede i planeringen. Ekosystemtjänster som dagvattenhantering, klimatreglering, luftrening och bullerdämpning samt möjlighet till rekreation är viktigt för alla som bor i städer. Byggnation och exploatering innebär ofta att andelen hårdgjorda ytor ökar, vilket påverkar vattenavrinningen. Det är angeläget att se till att det finns tillräckligt med grönytor som fyller en viktig funktion för hantering av dagvatten och grundvattenpåfyllnad. finns det endast begränsade möjligheter att på ett systematiskt sätt integrera ekosystemtjänster i planprocessen. Vi anser därför att bör ses över för att stärka ekosystemtjänsternas roll i stadsplaneringen. Vi kommer att följa det fortsatta arbetet i ovanstående frågor noga och återkomma med förslag om det finns skäl för det. Regeringens strategi för levande städer, punkt 1 (L) (L) anför: Utsläppen från transporter måste sänkas radikalt för att målet om en fossiloberoende fordonsflotta ska kunna nås 2030. En ökad elektrifiering av fordonsflottan är central för att minska utsläppen. För detta krävs, enligt min mening, mer satsning på forskning och utveckling, långsiktiga investeringar och en utbyggnad av laddinfrastrukturen. Fler människor bör också uppmuntras till att köpa en miljöbil. Jag anser att detta bör ske utifrån principen om att förorenaren betalar och en omvänd miljöbilsbonus som innebär att bilar som inte är miljöbilar får en förhöjd fordonsskatt . När det gäller frågan om miljözoner bör kommuner ha rätt att införa sådana zoner, eftersom det ger dem ett verktyg för att kunna minska hälsofarliga luftföroreningar från transporter i våra tätorter. Jag vill framhålla att beslut om inrättande av miljözoner ska fattas lokalt av kommunerna utifrån lokala förhållanden. Det är då rimligt att fossilfria fordon gynnas i förhållande till fossildrivna fordon. Jag anser att införandet bör ske stegvis under en rimlig övergångsperiod där avgifter kan vara ett första steg innan ytterligare åtgärder vidtas om luftkvaliteten kräver detta. Inrättande av miljözoner kommer enligt min mening att vara ett viktigt verktyg för kommunerna för att förbättra luftkvaliteten. Kommunerna bör dock ges även andra möjligheter för att kunna fatta viktiga lokala beslut som påverkar luftkvaliteten positivt, som exempelvis avgift på dubbdäck, bilpooler och smart korttidshyra av fossilfria fordon genom attraktiv parkering. Jag vill också understryka att det är viktigt att utformningen av regler för miljözoner inte leder till att klimatmålen påverkas negativt. Liberalernas övergripande förslag för hållbar stadsplanering framgår av budgetmotionen samt av parti- och kommittémotioner om bostadspolitik, miljö- och klimatpolitik och transportpolitik m.m. som hanteras i andra betänkanden. Jag vill hänvisa till behandlingen i de ärendena och har inte funnit skäl att upprepa förslagen inom ramen för detta ärende. Förteckning över behandlade förslag Regeringens skrivelse 2017/18:230 Strategi för Levande städer – politik för en hållbar stadsutveckling. 2017/18:4157 av och (båda SD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om en hållbar stadsutveckling och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4159 av m.fl. (M): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att revidera det övergripande målet för hållbara städer och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om ändringar i regeringens insatser för en politik för hållbar stadsutveckling och tillkännager detta för regeringen. yttrande 2017/18:TU8y har jag fått den retoriska frågan om inte vi här i riksdag har viktigare saker för oss än att diskutera det så kallade vedspisförbudet. Jag önskar att jag kunde ge svaret: Jo, det borde vi verkligen ha. Men när vi har en regering som uppdrar till sina myndigheter, i det här fallet , att ta fram ett nytt regelverk som i praktiken förbjuder nyinstallation och återinstallation av begagnade spisar och vedspisar måste vi reagera. Det är symptomatiskt för vår tid. När man har en massa stora problem framför sig börjar man, i stället för att ta hand om och försöka hantera problemen, ägna sig åt att uppfinna problem som inte existerar i grunden. Jag skulle vilja säga att det så kallade vedspisförbudet - förbudet mot att återinstallera rumsvärmare och kaminer - är ett typexempel på ett konstruerat problem som egentligen inte existerar i någon större utsträckning. Det här har regeringen genom sin myndighet lagt mycket tid och energi på, i ett läge då står inför många betydligt större och allvarligare utmaningar. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Strategi för Levande städer - Politik för en hållbar stadsutveckling Därför är det glädjande att ett enigt utskott slår regeringen och på fingrarna. Låt mig citera ur utskottets betänkande: "Utskottet konstaterar att de skärpta regler för byggnader med rumsvärmare som beslutades av . inte är nödvändiga för att uppfylla EU:s ekodesignkrav." Både och regeringen har tidigare, genom miljöministern i den här kammaren, med emfas och envishet, hävdat att de nya reglerna var nödvändiga för att implementera ekodesigndirektivet. Som vi alla vet gäller ekodesigndirektivet bara nya produkter. Det betyder att det i ekodesigndirektivet inte finns fog för att införa en reglering av gamla produkter som redan finns på marknaden och som det handlas med i begränsad omfattning. Just det är ju fallet med begagnade vedspisar och kaminer i . Utskottet konstaterar vidare att regeländringen riskerar att leda till ekonomiska förluster för enskilda. Den riskerar också att äventyra kulturhistoriska värden när kaminer och spisar kan återinstalleras. Och den försvagar civilsamhällets robusthet. I tider av kris är det viktigt att civilsamhället har möjlighet att använda till exempel alternativa uppvärmningsformer. Det är olyckligt att har en regering som har låtit det här ske. Den har låtit ägna sig åt att ta fram ett regelverk som inte behövs och som på alla tre punkterna försvagar samhället. Därför är det glädjande att även regeringspartierna i den här kammaren har insett vad klockan är slagen och att de inte har valt att reservera sig mot Alliansens förslag i frågan. Vi ska komma ihåg att om Alliansen inte hade uppmärksammat och drivit den här frågan hade regler blivit permanenta.