bet · H501CU35 · 2018-06-13 00:00:00 — om tillsynen av ställföreträdare och överförmyndare §Utskottet föreslår att lägger regeringens skrivelse till handlingarna. Utskottet ser positivt på de åtgärder som regeringen har vidtagit och avser att vidta med anledning av iakttagelser. Regeringen har beslutat om åtgärder för en bättre tillsyn på området för gode män och förvaltare genom regeländringar som ställer krav på berörda länsstyrelser att bedriva ett aktivt arbete med samordning och samverkan i frågor om tillsyn och tillsynsvägledning, genom ett uppdrag till länsstyrelserna att ta fram riktlinjer för hur ställföreträdare bör redovisa sin förvaltning, för hur överförmyndare bör granska ställföreträdares förvaltning och för hur överförmyndare bör kontrollera en persons lämplighet som ställföreträdare samt vidare genom ett uppdrag till Statskontoret att överväga hur länsstyrelsernas samordning av tillsynen och tillsynsvägledningen ytterligare kan förbättras. Regeringen har också aviserat att den kommer att tillsätta en utredning som ska föreslå mer moderna och rättssäkra regler om gode män, förvaltare och andra ställföreträdare. I betänkandet finns ett särskilt yttrande (M, C, L, KD). Regeringens skrivelse 2017/18:128 om tillsynen av ställföreträdare och överförmyndare. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Tillsynen av ställföreträdare och överförmyndare Tillsynen av ställföreträdare och överförmyndare (M, C, L, KD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Offentlig utfrågning om tillsyn av ställföreträdare och överförmyndare Utskottets förslag till riksdagsbeslut Tillsynen av ställföreträdare och överförmyndare lägger skrivelse 2017/18:128 till handlingarna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (KD), (S), (M), (S), (M), (S), (SD), (M), (C), (MP), (M), (S), (SD), ClasGöran (S), (S), (L) och (). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlar utskottet regeringens skrivelse 2017/18:128 om tillsynen av ställföreträdare och överförmyndare. Inga motioner har väckts med anledning av skrivelsen. Vid utskottets sammanträde presenterade riksrevisor med medarbetare granskningsrapport om tillsyn av ställföreträdare och överförmyndare. anordnade utskottet en offentlig utfrågning om tillsyn av ställföreträdare och överförmyndare. Anteckningar från utfrågningen finns i bilaga 2. I skrivelsen redovisar regeringen sin bedömning av de iakttagelser och rekommendationer som har gjort i rapporten av ställföreträdare och överförmyndare – Statens bristande ansvar för samhällets mest utsatta (RiR 2017:33). I och med skrivelsen anser regeringen att rapporten är slutbehandlad. Tillsynen av ställföreträdare och överförmyndare Utskottets förslag i korthet lägger regeringens skrivelse till handlingarna. Jämför det särskilda yttrandet (M, C, L, KD). Riksrevision har granskat om staten har skapat förutsättningar för att tillsynen över ställföreträdare (med vilket i sammanhanget avses god man, förvaltare, god man för ensamkommande barn och förordnad förmyndare) och överförmyndare genomförs på ett rättssäkert sätt. I granskningen har inriktat sig på att besvara följande frågor: • Hur skiljer sig landets olika överförmyndares verksamhet åt, och finns det brister avseende rättssäkerhet och effektivitet? • Vilka statliga insatser finns, och hur är de samordnade? • Främjar den samlade statliga styrningen rättssäkerheten? övergripande slutsats är att staten behöver ta ett mycket tydligare ansvar. Enligt är systemet med ställföreträdare och de myndigheter som utövar tillsyn på området eftersatt – både i förhållande till andra tillsynsområden i och i förhållande till hur motsvarande system är utformade i andra nordiska länder. bedömer att ställföreträdar- och överförmyndarsystemet inte kan bygga helt på ideella ställföreträdare. I stället anser att en professionalisering till viss del är nödvändig för att systemet ska vara rättssäkert. Anledningen till detta är enligt att behovet av ställföreträdare har ökat och sannolikt kommer att fortsätta att öka. har rekryteringen av ställföreträdare blivit svårare. Enligt finns det därmed en risk för att överförmyndare rekryterar personer som de anser är mindre lämpliga eller att ställföreträdare inte entledigas vid brister i uppdraget. Vidare lyfter fram att uppdragen har blivit alltmer komplicerade. Olika huvudmän behöver ställföreträdare med olika kompetenser, och det är inte alltid som en ställföreträdare har kompetenser som täcker samtliga behov. Enligt är det därför viktigt med en god tillgång på ställföreträdare, så att en matchning kan göras mellan huvudman och ställföreträdare. Vidare beskriver i rapporten att det finns stora skillnader i de olika överförmyndarnas verksamhet. Som exempel tar upp att det finns olika rutiner för granskning av årsräkningar, för hur tillsynen ska genomföras och dokumenteras och för vad som ingår när lämplighetsbedömningar av ställföreträdare ska göras. De stora skillnaderna mellan de olika överförmyndarna innebär enligt att vissa verksamheter håller en högre kvalitet än andra. menar att åtgärder bör vidtas så att rättssäkerheten för huvudmannen och ställföreträdaren inte är beroende av var i landet dessa bor. I rapporten bedömer även att de berörda länsstyrelserna inte har tillräckliga förutsättningar för att leva upp till intentionerna med de lagändringar som har genomförts och som har lett till att länsstyrelserna har fått en förstärkt tillsynsvägledande roll gentemot överförmyndarna. bedömer att länsstyrelsernas utökade ansvar för tillsynsvägledning är ett mycket omfattande uppdrag som sammantaget innebär många olika åtaganden. Därtill ska enligt läggas att länsstyrelserna i viss utsträckning tycks sakna legitimitet, eftersom flera överförmyndare främst vänder sig till andra aktörer än länsstyrelserna för vägledning. Den nationella statistik som i ansvarar för att ta fram är, enligt , inte av tillräcklig kvalitet för att kunna ligga till grund för uppföljningar på området. menar också att det är en brist att det, utöver regeringen, inte finns någon central aktör som har ett tydligt samlat ansvar på nationell nivå. Enligt faller flera problem som har framkommit i granskningen tillbaka på denna brist. Att det saknas en central myndighet som kan driva och äga frågan på ställföreträdar- och överförmyndarområdet innebär enligt att regeringen inte har en naturlig samtalspartner när nödvändiga förändringar ska genomföras. har med anledning av granskningens iakttagelser och slutsatser lämnat följande rekommendationer: Regeringen bör tillsätta en utredning som ser över systemet som helhet. I en sådan bör rapporter och systemens utformning i , och tjäna som utgångspunkter. • analysera och identifiera vilka uppdrag som kan utföras av professionella ställföreträdare, i syfte att kunna tillgodose att alla som har behov kan få en lämplig ställföreträdare • föreslå var i systemet dessa professionella ställföreträdare bör vara anställda • föreslå, utifrån resultatet av ovanstående, hur tillsynen på området bäst bör organiseras • identifiera och föreslå en central förvaltningsmyndighet med ansvar för tillsyn. I uppdraget bör t.ex. ingå att följa utvecklingen, ta fram officiell statistik, samordna utbildningar samt ge råd och stöd på området. Regeringen bör ta ställning till det underlag som tagit fram angående nationellt ställföreträdarregister och ge en central myndighet i uppdrag att ta fram och förvalta det. Regeringen bör, på kort sikt, ge en av länsstyrelserna huvudansvaret för att samordna tillsyn, utbildning, statistik samt råd och stöd på regional nivå. Regeringens bedömning av iakttagelser och rekommendationer Regeringen delar till att börja med bedömning att det bör vidtas åtgärder för att förbättra tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare. Regeringen konstaterar att regeringen och kontinuerligt har sett över regelverket och skärpt tillsynen. Enligt regeringen står det emellertid klart att de vidtagna åtgärderna inte är tillräckliga för att säkerställa att tillsynen över ställföreträdarna och överförmyndarna är av en sådan hög kvalitet att enskildas rättssäkerhet och likabehandling fullt ut kan garanteras. Detta bekräftas inte minst av att olika granskningar som genomförts har visat på brister i tillsynskedjan, och dessa brister tas också upp i . Regeringen anför att en sådan brist är att det finns stora skillnader i de olika överförmyndarnas verksamhet. Att överförmyndarna har vitt skilda rutiner och arbetssätt riskerar att medföra att vissa verksamheter håller en lägre kvalitet än andra. Regeringen anser i likhet med att rättssäkerheten för framför allt huvudmännen inte får vara beroende av var i landet dessa bor. gav regeringen de ansvariga länsstyrelserna i uppdrag att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att få till stånd en kvalitativ, effektiv och enhetlig tillsyn över överförmyndarna. I den rapport som lämnades med anledning av regeringsuppdrag tar länsstyrelserna upp att flera åtgärder vidtas för att på olika sätt uppnå en ökad nationell enhetlighet i tillsynen. Till exempel arbetar länsstyrelserna med att ta fram gemensamma riktlinjer för inspektioner och med att enas om en gemensam kritiktrappa om hur och när kritik ska riktas mot överförmyndarnas handläggning. Vidare kommer länsstyrelsernas tillsynsinriktning att ta avstamp i frågor kopplade till länsstyrelsernas roll att lämna råd och genomföra kunskapsöverföring i riktade frågor. Regeringen vill betona att det är av avgörande betydelse att tillsynen i hela landet är effektiv och av hög kvalitet för att ordningen med gode män och förvaltare ska fungera på ett tillfredsställande sätt. Enligt regeringen bör det därför övervägas på ett mera övergripande plan hur det går att ytterligare förbättra förutsättningarna för att överförmyndarna – och även länsstyrelserna – ska tillämpa tillsynsreglerna på ett likvärdigt sätt och även i övrigt klara av sina uppdrag. Regeringen pekar på att i detta sammanhang menar att det bör utses en förvaltningsmyndighet och, på kort sikt, en länsstyrelse med huvudansvar för tillsynen. Syftet med att utse en huvudansvarig aktör är i första hand att en sådan bedöms på ett bättre sätt kunna samordna tillsyn, utbildning, statistik samt råd och stöd än vad länsstyrelserna tillsammans gör . Regeringen instämmer i att det är av stor vikt att en sådan samordning sker. Hur de inblandade aktörernas arbete ska samordnas för att tillsynskedjan ska bli så effektiv som möjligt är dock enligt regeringen inte självklart. Även om det, som tar upp, inom vissa områden förekommer en myndighet med huvudansvar för tillsynen finns det flera exempel på när en sådan inte har utsetts. Regeringen anser därför att frågan om hur tillsynsarbetet ska kunna samordnas bättre inte har ett givet svar. Regeringen konstaterar för sin del att det är nödvändigt att åstadkomma en bättre samordning i tillsynsarbetet och avser därför att se till att frågan om en samordnande aktör övervägs närmare. Regeringen lyfter fram att en annan brist som tar upp är avsaknaden av tillförlitlig statistik på området. Regeringen instämmer i bedömning att statistik av hög kvalitet är viktig, inte minst för att kunna göra uppföljningar på området och för att kunna inrikta tillsynsarbetet. Av den anledningen gav regeringen de berörda länsstyrelserna i uppdrag att överväga hur statistiken kan användas i tillsynsverksamheten och om den behöver utvecklas i något avseende. Enligt länsstyrelserna pågår det nu ett arbete med att göra systemet mer användarvänligt, och länsstyrelserna avser även att ta ställning till om ytterligare uppgifter bör samlas in. I sammanhanget konstaterar regeringen att ordningen med statistikredovisning är relativt ny och att 2016 var när statistik redovisades. Regeringen anser att det är naturligt att följa upp om insamlingen och redovisningen av statistik har fått önskad effekt eller om den i olika avseenden behöver justeras. Sammantaget anser regeringen alltså att det är angeläget att tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare förbättras. Regeringen gör vidare bedömningen att det finns anledning att modernisera och anpassa regelverket för ställföreträdare. Trots att regeringen och kontinuerligt har sett över och förbättrat lagstiftningen om gode män och förvaltare, visar den senaste tidens granskningar att regelverket fortfarande har brister och att det inte fullt ut kan anses motsvara de krav som bör kunna ställas på ett modernt och rättssäkert system som ska hjälpa och skydda den enskilda personen. Regeringen pekar på att det infördes regler om en skärpt kontroll av en ställföreträdares lämplighet, men att det trots det har uppmärksammats att ställföreträdare i vissa fall har ett stort antal uppdrag i flera kommuner. En förbättringsåtgärd som anser att regeringen bör ta ställning till är om det bör införas ett nationellt ställföreträdarregister, och den frågan har även lyfts särskilt av i ett tillkännagivande till regeringen (bet. 2016/17:CU10, rskr. 2016/17:189). Regeringen överväger därför om ett sådant register ska införas. När det gäller slutsats att det trots reformer på området fortfarande finns svårigheter med att rekrytera ställföreträdare som har den kompetens som behövs för olika uppdrag och att en professionalisering i några delar av ställföreträdarsystemet bör övervägas, anser regeringen att ställföreträdarsystemet även fortsättningsvis bör utgå från och bygga på det ideella inslaget. Regeringen konstaterar att vissa kommuner har löst sina rekryteringsproblem genom att inrätta förvaltarenheter med kommunala tjänstemän som har till uppgift att vara ställföreträdare för hjälpbehövande kommuninvånare eller genom att anlita ställföreträdare genom ett privat företag. Att dessa lösningar förekommer utmanar, medger regeringen, ställföreträdarskapets ideella karaktär. Enligt regeringen åskådliggör det också vikten av att på nytt belysa och överväga frågan om rekrytering och om huruvida ställföreträdaruppdrag i vissa särskilda fall bör kunna utföras av kommunala tjänstemän eller andra professionella ställföreträdare. Vidare anser regeringen att det för att fler ska vilja åta sig ställföreträdaruppdrag också finns anledning att överväga åtgärder som är inriktade på att förbättra förutsättningarna för att en ställföreträdare ska kunna utföra sitt uppdrag. Det kan t.ex. handla om att se över det stöd eller den utbildning som en ställföreträdare ska kunna förväntas få under genomförandet av sitt uppdrag. Regeringen framhåller att det även finns flera andra frågor som har att göra med om det nuvarande regelverket är ändamålsenligt och rustat för morgondagens samhälle. Sådana frågor är t.ex. om det behövs ytterligare tillsynsverktyg och sanktionsmöjligheter, om kraven på redovisning och granskning av ställföreträdares arbete och förvaltning behöver förtydligas, om det finns anledning att se över kompetenskraven för och möjligheterna till en effektiv organisation hos kommunernas överförmyndare och om insatser behövs för att bättre kunna möta den ökade digitaliseringen i samhället. Regeringen anser alltså mot den bakgrunden att åtgärder bör vidtas för att anpassa och modernisera regelverket för ställföreträdare. Regeringens åtgärder som har anknytning till iakttagelser och rekommendationer Regeringen förklarar att de åtgärder ska vidtas som bäst löser de problem och brister som finns. Regeringen upplyser om att ett arbete har påbörjats inom för att förändringsåtgärder ska kunna vidtas i syfte att förbättra tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare samt anpassa och modernisera regelverket för ställföreträdare. Regeringen framhåller att åtgärder som genomförs på området får en stor påverkan på och betydelse för många människor i och att det därför är angeläget att inte genomföra dåligt underbyggda åtgärder som i värsta fall får motsatt effekt. I slutändan handlar det alltså om att identifiera och genomföra de åtgärder som bäst och mest effektivt löser de problem och brister som finns på området. För regeringen är det, som framgår ovan, tydligt att det finns ett behov av att se över regelverket för gode män, förvaltare och andra ställföreträdare i syfte att säkerställa att detta är modernt och rättssäkert. Inriktningen måste enligt regeringen vara att koncentrera sig på de brister som finns i tillsynen och det nuvarande regelverket och att nå ett slutresultat som innebär att enskilda kan känna sig tryggare med ordningen. Arbetet bör, anges det, innefatta flera frågor som har anknytning till granskning, t.ex. om det bör införas regler som vid behov möjliggör professionella ställföreträdare, om det bör införas ett nationellt ställföreträdarregister och om det finns behov av en central aktör med ansvar för att samordna tillsynen. Förutom behovet av att se över regelverket anser regeringen att det är angeläget att åtgärder vidtas för att stärka de enskildas rättssäkerhet. Regeringen konstaterar att det är ofrånkomligt att det tar tid att genomföra förändringar av lagstiftningen. Alla frågor är inte heller sådana att de medför ett behov av lagändringar. I stället är det regeringens uppfattning att vissa av de problem och brister som har uppmärksammats är av en sådan karaktär att de bör kunna hanteras och lösas i en annan, mer effektiv ordning. Det kan t.ex. handla om att ge myndigheter i uppdrag att vidta olika slags åtgärder i syfte att förbättra tillsynen. Regeringen upplyser om att det inom nu förbereds sådana åtgärder. Sammanfattningsvis förklarar regeringen att den avser att vidta åtgärder för att förbättra tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare och för att anpassa och modernisera regelverket för ställföreträdare. Flera av dessa åtgärder kommer att ha anknytning till de iakttagelser och rekommendationer som har gjort i sin rapport. Utskottet konstaterar att systemet med ställföreträdare och överförmyndare ska skydda de allra mest utsatta i samhället och att det därför är av yttersta vikt att systemet är väl fungerande och rättssäkert. Frågor om ställföreträdare och överförmyndare har övervägts av regeringen och , och lagändringar har genomförts i syfte att förbättra regleringen på området. Det står dock klart att det fortfarande finns brister och utrymme för förbättringar på området, vilket också kom till uttryck i ett tillkännagivande från så sent som . Utskottet välkomnar därför granskning av om staten har skapat förutsättningar för att tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare genomförs på ett rättssäkert sätt. Den granskning som har genomfört bidrar till att ytterligare sätta ljuset på frågan och möjliga åtgärder. Med hänvisning till sin skrivelse aviserade regeringen att den kommer att tillsätta en utredning med uppdraget att föreslå mer moderna och rättssäkra regler om gode män, förvaltare och andra ställföreträdare. Syftet är att utveckla ställföreträdarverksamheten och åtgärda bristerna i regelverket. Regeringen fattade tre beslut som är inriktade på att förbättra tillsynen över ställföreträdare och överförmyndare. Det första beslutet tar sikte på samordningen av tillsynen och innebär förordningsändringar som ställer krav på berörda länsstyrelser att bedriva ett aktivt arbete med samordning och samverkan i frågor om tillsyn och tillsynsvägledning. Tillsynsvägledningen ska bedrivas regelbundet och systematiskt, och den ska förmedlas på det sätt som bäst bidrar till att utveckla överförmyndarnas och överförmyndarnämndernas verksamhet. Det andra beslutet innebär ett uppdrag till berörda länsstyrelser att ta fram riktlinjer för hur ställföreträdare bör redovisa sin förvaltning, hur överförmyndare bör granska ställföreträdares förvaltning och hur överförmyndare bör kontrollera en persons lämplighet som ställföreträdare. Uppdraget omfattar också att överväga i vilka avseenden insamlingen av statistik över överförmyndarnas och överförmyndarnämndernas verksamhet kan förbättras för att statistiken ska bli mer tillförlitlig och användbar i tillsynsverksamheten. Det tredje beslutet innebär ett uppdrag till Statskontoret att bl.a. överväga hur länsstyrelsernas samordning kan förbättras för att tillsynen och tillsynsvägledningen ska bli så effektiv och ändamålsenlig som möjligt. En fråga som ska övervägas är om en central aktör bör utses att ansvara för samordningen av tillsynen och/eller tillsynsvägledningen. Förordningsändringarna träder i kraft , och uppdragen till länsstyrelserna respektive Statskontoret ska redovisas . Utskottet ser positivt på de åtgärder som regeringen har vidtagit och avser att vidta med anledning av iakttagelser. Med det som har sagts ovan föreslår utskottet att lägger regeringens skrivelse till handlingarna. Tillsynen av ställföreträdare och överförmyndare (M, C, L, KD) (KD), (M), (M), (M), (C), (M) och (L) anför: I sin skrivelse redovisar regeringen sin bedömning av de iakttagelser och rekommendationer som har gjort i granskningsrapporten av ställföreträdare och överförmyndare – Statens bristande ansvar för samhällets mest utsatta (RiR 2017:33). I rapporten riktar tydlig kritik mot regeringen och pekar på brister på ställföreträdar- och överförmyndarområdet, bl.a. eftersom det regelbundet framkommer exempel på att enskilda personer lider ekonomisk, personlig eller rättslig skada. Granskningens övergripande slutsats är att staten behöver ta ett mycket tydligare ansvar. Ungefär 123 000 personer i företräds av en god man, förvaltare eller förordnad förmyndare. De som har behov av ställföreträdare kan vara personer som lider av psykisk sjukdom, demens, olika funktionsnedsättningar eller ett allmänt försvagat hälsotillstånd. Det kan också handla om barn vars föräldrar inte kan utföra sitt förmyndarskap eller om ensamkommande barn. Överförmyndaren ska vara garanten för den enskildes rättssäkerhet, men antalet personer med behov av mer långtgående stöd har stadigt ökat vilket har gjort det svårare för överförmyndarna att hitta lämpliga ställföreträdare. började nya regler om överförmyndare, gode män och förvaltare att gälla. Förändringarna handlade bl.a. om enskilda personers rätt att välja ställföreträdare, gode mäns och förvaltares rätt till utbildning samt krav på deras kompetens och kvalifikationer och vidare om insamling av statistik till stöd för länsstyrelsernas tillsyn. Det är överförmyndarnas uppdrag att övervaka att ställföreträdarna sköter sina uppgifter enligt regelverket. Länsstyrelserna svarar för den statliga tillsynen över de kommunala överförmyndarna. Länsstyrelsernas tillsyn över överförmyndarna har tidigare koncentrerats från 21 till 7 länsstyrelser. Det är positivt, men vi anser att behovet av en mer central tillsyn är stort mot bakgrund av de växande problem som uppmärksammats ute i landet. Likaså bör administrativa arrangemang vara centraliserade. Ställföreträdar- och överförmyndartillsynen är ett av mycket få tillsynsområden där det saknas en central myndighet med ett övergripande ansvar. riktade ett tillkännagivande till regeringen om att ta initiativ till en uppföljning av hur lagstiftningen om överförmyndare, gode män och förvaltare fungerar och att även överväga andra förbättringar av systemet med gode män och förvaltare. Förslag som enligt tillkännagivandet bör övervägas är bl.a. utbildningen för gode män och förvaltare, ett offentligt ställföreträdarregister, ett nationellt blankettsystem och ett system för enhetlig redovisning. framhöll att det är ett oeftergivligt krav att rättssäkerheten i frågor rörande gode män och förvaltare upprätthålls. Vi förutsätter att regeringen skyndsamt återkommer till med förslag som tillgodoser tillkännagivande och i det sammanhanget överväger nämnda förslag till förbättringar av systemet med gode män och förvaltare. Staten har ett ansvar för att systemet som helhet är rättssäkert. Förteckning över behandlade förslag Regeringens skrivelse 2017/18:128 om tillsynen av ställföreträdare och överförmyndare. Offentlig utfrågning om tillsyn av ställföreträdare och överförmyndare Ordföranden: Jag förklarar sammanträdet öppnat.