bet · H501TU11 · 2018-03-20 00:00:00 — Utskottet konstaterar att arbete ska avrapporteras till i anslutning till den redovisning som görs för uppdraget att stödja genomförandet av ANDT-strategin. Utskottet vill även peka på den samverkan som sker mellan olika myndigheter mot alkohol och droger i trafiken (Smadit) med syftet att ge stöd till personer som rapporterats för rattfylleri. Personen får hjälp att träffa personal från eller beroendevården. Där kan man prata igenom det som har hänt och ges möjlighet till att förändra livssituationen. Personen själv avgör om hon eller han vill ha fortsatt kontakt. Målet är att minska antalet påverkade förare genom att minska återfallen i rattfylleri. Vidare kan i sammanhanget nämnas att i en resolution från konstaterar att av det totala antalet dödsolyckor i trafiken i orsakas av alkoholkonsumtion. Parlamentet uppmanar därför kommissionen att utvärdera det eventuella mervärdet av att harmonisera EU:s alkoholgräns till för nya förare under deras första och för yrkesförare, och välkomnar vissa medlemsstaters nolltolerans mot rattfylleri. När det gäller frågor om straff för rattfylleri kan utskottet konstatera att när någon rapporteras för rattfylleri startar två olika processer: den straffrättsliga (tingsrätten) och den körkortsadministrativa (Transportstyrelsen). Utskottet noterar att straffet för rattfylleri oftast är dagsböter, och för grovt rattfylleri är fängelse det vanligaste straffet. Enligt verkställs fängelsestraff i stor utsträckning med elektronisk fotboja. Den som får sitt körkort återkallat måste göra ett nytt förarprov. Om det är ett förstagångsbrott och om föraren inte har orsakat någon olycka, brukar straffet bli villkorlig dom eller skyddstillsyn kombinerat med samhällstjänst. Skyddstillsyn kan innebära att den dömde får läkarvård eller nykterhetsvårdande behandling. Om föraren har höga promillehalter i blodet blir straffet även vid förstagångsbrott oftast fängelse. Straffet kan också bli kontraktsvård, där den dömde skriver på ett vårdkontrakt med preciserade villkor. Om villkoren inte uppfylls kan skyddstillsynen ersättas av fängelsestraff. Skyddstillsynen ska kombineras med övervakning i åtminstone . En alkoholpåverkad förare som skadar någon eller orsakar dödsfall kan få upp till fängelse. uppger att rattfylleri så gott som alltid leder till att körkortet återkallas. Bara vid halter på 0,2–0,finns möjlighet till varning i stället för återkallelse. Spärrtiden är oftast 12 månader för rattfylleri och 24 månader för grovt rattfylleri, om det sker vid upprepade tillfällen eller om det är rattfylleri i kombination med diagnosen missbruk/beroende av alkohol. Vid drograttfylleri är spärrtiden vanligtvis . Det gäller även om brottet inte har bedömts som grovt. får inget nytt körkort utfärdas. Den som dömts för rattfylleri eller grovt rattfylleri måste ansöka om ett nytt körkortstillstånd för att få tillbaka körkortet. Om spärrtiden är högst 12 månader behöver den dömde inte göra ett nytt förarprov, utan endast lämna in ansökan om att få ett nytt körkort utfärdat. Om spärrtiden är måste den dömde göra ett nytt förarprov, med kunskapsprov och körprov. Utskottet vill sammanfattningsvis understryka att alkohol- och drogpåverkade förare är en mycket stor riskfaktor i trafiken och att det finns ett tydligt samband mellan trafikolyckor och rattfylleri. Utskottet konstaterar att det görs olika insatser mot alkohol och droger i trafiken men vill betona att åtgärderna mot rattfylleri behöver bli effektivare för att minska antalet dödade och allvarligt skadade i trafiken och för att uppnå trafiksäkerhetsmålen och nollvisionen. Utskottet vill inledningsvis framhålla att det pågår en snabb teknikutveckling som gör att fordonen blir både säkrare och smartare. För att nå nollvisionen är det viktigt att ta vara på de möjligheter som teknikutvecklingen ger, och en sådan möjlighet är att verka för att införa alkolås som standard i nya bilar. Detta är en möjlig åtgärd som skulle förhindra rattfylleri och troligen rädda flera liv. Utskottet menar fortsatt att en ökad användning av alkolås är mycket positiv, men påminner om att andra system än tvingande lagregleringar kan vara bättre alternativ för att ytterligare öka användningen av alkolås. Utskottet är mycket positivt till att en långsiktig ambition bör vara att alkolås, eller annan teknik som förhindrar påverkade förare att köra, ska bli standard i alla nya fordon. För att uppnå en bred användning är det angeläget att användarvänliga och mindre kostsamma alkolås kan tas fram. Utskottet välkomnar att det har vidtagits en del åtgärder när det gäller bruket av alkolås. Som exempel kan nämnas att tillsammans med MHF och alkolåsleverantörerna tog fram en lista över tekniska specifikationer och tips på vad man behöver tänka på när man avser att köpa alkolås. Enligt kan checklistan ses som en rekommendation som kan underlätta när man ska ställa krav vid en upphandling. Utskottet noterar att vid VTI utvärderas systemet med alkolås efter rattfylleri på olika sätt. En enkätstudie visar att de flesta som har svarat i studien och använt alkolås efter rattfylleri upplever en förbättrad hälsosituation ett tag efter rattfyllerihändelsen. Respondenterna uppger att de dricker alkohol mer sällan eller aldrig, och när de dricker är det en mindre mängd . Många är nöjda med att kunna fortsätta köra bil men efterfrågar förbättringar av systemet. Bland dem som har alkolås och arbetar är behovet att kunna köra i arbetet och ta sig till arbetet de viktigaste skälen till att välja alkolås. Bland dem som inte arbetar är de viktigaste skälen att körkortet behövs för att kunna ha ett socialt liv och en meningsfull fritid, samt för inköp. För dem utan alkolås är de viktigaste skälen till att inte ansöka att det kostar för mycket att ha alkolås, att de inte har något alkoholberoende eller alkoholmissbruk och inte vill bli ”stämplade” med ett alkolås eller att de klarar sig bra utan körkort. Utskottet vill vidare framhålla att enligt kräver allt fler alkolås vid entreprenad-, fordons-, persontrafik- eller transportupphandlingar. Företag och organisationer beslutar om att installera alkolås i sina fordon som ett led i ett trafiksäkerhetsarbete. Alkolås kan också vara en del i arbetsmiljöarbetet för att göra transporter och resor säkra. Utskottet noterar att ställer krav på alkolås vid entreprenadupphandlingar. ingår tillsammans med Transportstyrelsen i ett europeiskt nätverk som träffas en gång och tar upp erfarenheter från bl.a. användning av alkolås i förebyggande syfte. Nätverket uppmärksammar dessutom forskning och utveckling, framsteg i projekt med ny nykterhetsstödjande teknik, standarder, föreskrifter m.m. deltar vidare genom i det europeiska samarbetet med standardisering av alkolås samt informerar och sammankallar den svenska nationella spegelgruppen inom SEK Svensk Elstandard. Utskottet välkomnar den positiva utveckling som har skett när det gäller användningen av alkolås och som har medfört att allt fler kommuner har valt att ställa krav på alkolås vid upphandling, i synnerhet för skolbussar men också för t.ex. färdtjänst. Enligt var andelen bussar med alkolås inom den upphandlande kollektivtrafiken 2017 eller 9 503 av totalt 9 956 bussar. samverkar om att ta fram kunskapsunderlag och strategier inom området nykter trafik, samt för innovativa steg mot smart teknik och metodik som förhindrar alkoholrattfylleri. Verket stöder teknikutveckling av nykterhetsstödjande system som kan installeras i fordon . Vidare kan nämnas att är en av två aktörer i forskningsprogrammet for Safety (DADSS) som initierats av det amerikanska trafiksäkerhetsverket () i samverkan med for Traffic Safety (ACTS). Utskottet vill också peka på att är en av flera initiativtagare till projektet i . Inom projektet utrustas ett antal fordon med alkoholsensorteknik som möjliggör datainsamling som grund för fortsatt forskningsarbete. Utskottet uppmärksammar även att i en resolution från betonar behovet av att skapa förutsättningar för installation av alkolås och system för att upptäcka om förare är distraherade eller trötta, och uppmuntrar till användning av alkolås för yrkesförare och för förare som har orsakat trafikolyckor under påverkan av alkohol och som följaktligen har dömts för rattfylleri, som en rehabiliteringsåtgärd. Utskottet vill understryka att innovation och digitalisering går snabbt inom fordonsutvecklingen och att vi successivt kommer att möta andra former och lösningar för att öka andelen nyktra förare i vårt transportsystem. Utskottet betonar att det är viktigt med fortsatt utveckling av ny teknik för att förhindra rattonykterhet. När det gäller frågan om alkolås i fordon som används i körkortsutbildning konstaterar utskottet med tillfredsställelse att () 2009 beslutade att varje medlemsföretag ska ha alkolås installerade i samtliga övningsbilar för personbilsutbildning. är en organisation för trafikskoleföretag som bedriver yrkesmässig förarutbildning. har drygt 600 trafikskoleföretag som medlemmar, vilket utgör av landets trafikskolor. beslutade att kravet på alkolås ska breddas till att gälla samtliga behörigheter. Alkotest innan man kör blir därmed obligatoriskt för samtliga körkortsbehörigheter och förarbevis. Utskottet välkomnar detta. Utskottet har följt frågan om alkobommar med stort intresse och kan nu med tillfredsställelse konstatera att införandet av permanenta alkobommar kommer att påbörjas . har beslutat att avsätta medel till detta, och har fått ett tydligt uppdrag. beslutade om ett tillkännagivande om att regeringen med skyndsamhet bör se över frågan om hur ett införande av alkobommar i gränshamnarna ska kunna genomföras (bet. 2014/15:TU8, rskr. 2014/15:145). Utskottet framförde i betänkande 2015/16:TU13 att man var positiv till de slutsatser som MHF drog av utvärderingarna av försöksverksamheten med automatiska alkobommar som pågått . Utskottet delade bedömning att ett permanentande av försöken med alkobommar kan kräva ytterligare utvärderingsarbete, men utskottet ville framhålla de påvisbara positiva effekter för minskad rattonykterhet som framgår av tillgängliga utvärderingar. uttalade regeringen att alkobommar är ett effektivt medel för att kontrollera och stoppa rattfylleri och att det ligger i linje med nollvisionen (prop. 2015/16:1). Regeringen hänvisade också till de försök som genomförts och konstaterade att kontrollerna rent tekniskt fungerat väl och att de tillsammans med information riktad till förarna i samband med incheckning och på färjorna har haft en preventiv effekt. Utskottet såg positivt på regeringens uttalande. Som en del i det förebyggande arbetet mot rattfylleri fattade regeringen beslut om att ge i uppdrag att utreda frågan om hur ett införande av anläggningar för nykterhetskontroller, alkobommar, i tre till fem hamnar i lämpligast ska genomföras. såg i sin redovisning konkurrenssituationen som en kritisk aspekt som måste respekteras. För att en snedvridning av hamnarnas och rederiernas konkurrensvillkor ska bli så minimal som möjligt föreslog att nykterhetsstödjande kontroller införs på samtliga hamnar med förarbunden färjetrafik samt vid , dvs. 23 hamnar plus . var övertygat om att ett rätt utformat verktyg och en väl övervägd verksamhet med framgång även skulle kunna användas vid andra trafikintensiva platser. föreslog att man utvecklar ett innovativt koncept och att det införs stegvis. presenterade regeringen sin satsning på alkobommar. Automatiserade nykterhetskontroller i hamnar är en del i regeringens nysatsning på trafiksäkerhet och arbetet för ökad säkerhet och trygghet på vägarna. Utskottet välkomnar satsningen och menar att automatiserade anläggningar för nykterhetskontroller i hamnar och på andra strategiska platser kommer att utöka polisens möjligheter till kontroller med alkoholutandningsprov och bidra till att reducera antalet omkomna och skadade i alkoholrelaterade trafikolyckor. Som ett första steg i en satsning ska relevanta hamnar förses med automatiserade nykterhetskontroller. För detta görs en satsning på –2020. Regeringen har framfört att synliga anläggningar för automatisk hastighetsövervakning (ATK) har visat sig ha en hög allmän- och individpreventiv effekt trots en relativt låg grad av aktivering. Utskottet delar regeringens bedömning att en liknande hög preventiv effekt går att uppnå vid ett införande av automatiska nykterhetskontroller, vilket främjar en ökad trafiknykterhet. Utskottet menar att införandet av automatiska nykterhetskontroller behövs för ett ökat fokus på trafikanternas nykterhet och för att minska rattfylleriet, vilket är särskilt viktigt både för satsningar på ordning och reda på vägarna och för nollvisionen. fick i uppdrag att införa anläggningar för nykterhetskontroll i vissa hamnar. ska även föreslå hur mobila lösningar för automatisk nykterhetskontroll kan användas vid övriga hamnar och andra lämpliga platser i trafikmiljön. En delredovisning av uppdraget ska lämnas till . Införandet ska ske stegvis och med målet att minst en anläggning ska vara i drift . Uppdraget ska därefter slutredovisas . Regeringen framförde i proposition 2017/18:63 att vidtagna åtgärder innebär att tillkännagivande om insatser mot alkohol vid bilkörning är slutbehandlat. Utskottet har i betänkande 2017/18:TU7 behandlat regeringens hantering av tillkännagivandet. Utskottet har ett stort engagemang i denna fråga och kommer att noga följa utvecklingen av införandet av alkobommar. Utskottet menar att alkobommar är ett effektivt medel för att stärka trafiksäkerheten genom att de kontrollerar och stoppar rattfylleri. Alkobommar är den viktigaste kontrollen för att förhindra att lastbils-, buss- och bilförare som kommer med färjor från andra länder i onyktert tillstånd kör in och trafikerar vägarna i . Utskottet vill dock i sammanhanget även lyfta fram vikten av konkurrensneutralitet. Det är viktigt att inte snedvrida hamnarnas och rederiernas konkurrensvillkor i samband med det stegvisa införandet. Med hänvisning till de insatser som genomförs finner utskottet sammanfattningsvis inte skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motionsförslagen och avstyrker därmed motionerna 2017/18:143 (L), 2017/18:221 (L), 2017/18:1585 (SD) yrkande 5, 2017/18:2125 (M), 2017/18:2417 (MP) i denna del, 2017/18:2691 (S), 2017/18:2746 (MP) yrkande 10, 2017/18:3474 (C) yrkande 9 och 2017/18:3766 (KD) yrkandena 8, 11, 14 och 33. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om användning av mobiltelefoner vid bilkörning. Utskottet välkomnar att regeringen har beslutat om en ändring i trafikförordningen som innebär att det är tillåtet för en förare att använda en mobiltelefon eller annan kommunikationsutrustning genom att hålla den i handen under färd med motordrivet fordon. har ratificerat om vägtrafik (). I artikel 8 i konventionen infördes en ny punkt 6 som bl.a. innehåller ett förbud mot att använda handhållna telefoner under körning med ett motorfordon. Enligt bestämmelsen, som trädde i kraft , ska en förare av ett fordon alltid minimera andra aktiviteter än själva körningen. Den nationella lagstiftningen bör innehålla regler om förares användning av mobiltelefoner. Länderna ska åtminstone införa förbud mot att föraren av ett motorfordon eller en moped använder en handhållen mobiltelefon när fordonet är i rörelse. Totalt har 26 EU-medlemsländer infört denna regel i någon form. Flertalet länder har endast infört krav på handfri-utrustning, och inget EU-medlemsland har infört ett totalt förbud mot att använda mobiltelefoner under körning. Även övriga konventionsländer har med något undantag infört regeln i någon form. I trafikförordningen (1998:1279) fastslås det att en trafikant ska iaktta den omsorg och varsamhet som krävs med hänsyn till omständigheterna för att undvika trafikolyckor. Vid färd på väg med ett motordrivet fordon får föraren ägna sig åt aktiviteter som att använda mobiltelefon och annan kommunikationsutrustning endast om det inte inverkar menligt på förandet av fordonet. Denna bestämmelse infördes och syftade till att öka trafiksäkerheten genom att förbjuda det användande av mobiltelefon och annan kommunikationsutrustning som ansågs vara trafikfarligt. I motion 2017/18:1244 framhåller (M) att handhållen mobiltelefon påverkar reaktionsförmågan hos föraren och att olycksrisken ökar om föraren sms:ar. Motionären pekar på att flera EU-länder har lagkrav på handfriutrustning för att mobiltelefoner ska få användas under körning, medan den svenska trafikförordningen har otydliga formuleringar om att föraren får ägna sig åt mobiltelefon och annan kommunikationsutrustning endast om det inte inverkar menligt på framförandet av fordonet. Med en tydligare formulering ökar signalvärdet, och möjligheten till alternativa tolkningar minskar. Motionären efterfrågar därför en översyn av möjligheterna till en tydligare formulering i trafikförordningen gällande mobiltelefon och bilkörning. Per Klarberg m.fl. (SD) betonar i kommittémotion 2017/18:1590 att mobiltelefonin skapar problem från trafiksäkerhetssynpunkt genom att stjäla uppmärksamhet från vägen, vilket har jämförbar risk med att köra alkoholpåverkad. Motionärerna menar att regelverket är otydligt, och det krävs att man kan bevisa att användandet av mobiltelefon påverkat körningen negativt, vilket ger polisen en omöjlig uppgift att bevisa vad det är som gör att föraren framfört sitt fordon trafikfarligt. Motionärerna efterfrågar därför att införandet av ett tydligt förbud mot användande av handhållna mobiltelefoner vid körning påskyndas (yrkande 3). I motion 2017/18:1695 framför (MP) att en viktig orsak till bristande koncentration under bilkörning är mobilanvändning, genom både samtal och sms. Dagens regelverk är alltför otydligt, och det har inte lett till någon större minskning av mobilprat och sms:ande i bilen. Motionären konstaterar att många bilförare anser att deras användning av mobilen inte påverkar deras körning, och det faller på trafikpolisen att bevisa det motsatta. Motionären efterfrågar därför att trafikförordningen skyndsamt skärps så att användning av mobiltelefon utan handfri vid bilkörning blir förbjuden. I motion 2017/18:1699 framför (MP) att en av orsakerna till att den vikande trafikolyckstrenden nu tycks ha vänt uppåt är det ökade användandet av mobiltelefoner i trafiken. Motionären vill ha ökad restriktivitet och uppföljning. Regeringen bör enligt motionären ta fram förslag på lämpliga åtgärder som kan bidra till att mobilanvändning vid bilkörning så långt möjligt upphör. Det kan handla om kampanjer, teknik för övervakning och dokumentation, straffskärpning och andra åtgärder. Motionären efterfrågar att ställer sig bakom det som anförs i motionen om bilkörning och mobiltelefoni. Utskottet kan inledningsvis konstatera att (2011, 2013 och 2014) har riktat tillkännagivanden till regeringen när det gäller frågan om användning av kommunikationsutrustning och mobiltelefoner vid bilfärd. tillkännagav för regeringen att den bör beakta den forskning som har bedrivits och pågår på området mobiltelefonanvändande vid bilkörning, för att sedan återkomma till med förslag till de åtgärder som krävs, eller redovisa vidtagna åtgärder när det gäller mobiltelefonerande vid bilkörning (bet. 2010/11:TU18, rskr. 2010/11:222). Som ett svar på tillkännagivandet återkom regeringen med en skrivelse till (skr. 2012/13:60) med en redogörelse för de åtgärder man avsåg att vidta för att få en mer trafiksäker användning av kommunikationsutrustning vid bilkörning. I de aviserade åtgärderna ingick en översyn och skärpning av kraven i trafikförordningen (1998:1276) om allmän omsorg och varsamhet för förare av motorfordon samt ett uppdrag till Transportstyrelsen att ta fram en plan för andra åtgärder som långsiktigt ökar förarnas medvetenhet om riskerna med att använda kommunikationsteknik under körning. riktade ett nytt tillkännagivande till regeringen där bad regeringen att återkomma med ett förslag till lagstiftning mot sådan användning av kommunikationsutrustning vid bilkörning som tar betydande uppmärksamhet från körningen och därmed hotar trafiksäkerheten (bet. 2012/13:TU7, rskr. 2012/13:179). För att åstadkomma en mer trafiksäker användning av kommunikationsutrustning när man kör motordrivna fordon infördes en ny bestämmelse i trafikförordningen (4 kap. 10 §) med lydelsen: ”Vid färd på väg med ett motordrivet fordon får föraren ägna sig åt aktiviteter som användande av mobiltelefon och annan kommunikationsutrustning endast om det inte inverkar menligt på förandet av fordonet.” Den dåvarande regeringen gav ett uppdrag till Transportstyrelsen att ta fram en åtgärdsplan avseende trafikfarlig användning av kommunikationsutrustning under körning på väg. Uppdraget, som redovisades , resulterade i ett antal åtgärder som skulle bidra till att stödja trafiksäker användning av mobiltelefon och annan kommunikationsutrustning. Bland annat genomfördes informations- och utbildningsinsatser för att stärka en trafiksäker användning av kommunikationsutrustning i fordon. En informationsinsats i form av har genomförts i tre omgångar . Transportstyrelsen konstaterade i sin utvärdering sammanfattningsvis att vissa åtgärder hade genomförts eller påbörjats medan andra inte hade realiserats i planerad omfattning. beslutade om ett nytt tillkännagivande om kommunikationsutrustning och körning där regeringen uppmanades att återkomma till med ett förslag till lagstiftning med skärpta regler mot viss mobilanvändning vid bilkörning (bet. 2013/14:TU9, rskr. 2013/14:181). gav regeringen i uppdrag att utvärdera om de åtgärder som vidtagits för att minimera trafikfarlig användning av mobiltelefoner och annan kommunikationsutrustning under körning är tillräckligt effektiva från trafiksäkerhetssynpunkt. Transportstyrelsen redovisade uppdraget 2017 och lämnade bl.a. ett förslag om att föraren inte bör få använda mobiltelefon på ett sådant sätt att han eller hon håller den i handen. Transportstyrelsens utvärdering visade att det fanns en del tillämpningsproblem. Det har visat sig vara problematiskt för såväl åklagare som polis och Transportstyrelsens körkortsavdelning att bedöma vad som är ett trafikfarligt beteende. Därtill kommer att bestämmelsen är utformad så att huruvida ett brott begås eller inte är situationsbetingat. I och med att förbudet mot användning av mobiltelefon eller annan kommunikationsutrustning inte är absolut måste en bedömning av vad som avses med menligt göras. Detta kommer till uttryck i att endast ett 80-tal personer fällts för brottet, och i ännu färre fall har ett körkortsingripande med hänsyn till trafiksäkerheten gjorts. Vidare pekade Transportstyrelsen på att definitionen av kommunikationsutrustning inte heller är helt klar. Tranportstyrelsen konstaterade att det finns behov av ytterligare åtgärder. Problemen med det trafikfarliga användandet av mobiltelefon och andra typer av kommunikationsutrustning kan inte lösas genom en enskild åtgärd. Transportstyrelsen föreslog därför ett brett spektrum av åtgärder som en rad olika aktörer ska ansvara för. Transportstyrelsen drog bl.a. slutsatsen att trafikförordningens bestämmelse kan kompletteras med ett förbud mot att använda handhållen mobiltelefon. En sådan komplettering bedöms i vissa avseenden och i viss utsträckning kunna lösa problem som regleringen är behäftad med. En sådan ändring innebär även att då skulle leva upp till konvention om vägtrafik () som säger att medlemsstaterna åtminstone ska förbjuda att förare vid färd på väg med motordrivna fordon använder handhållen mobiltelefon. Utskottet har framhållit de risker som användning av mobiltelefon och annan kommunikationsutrustning medför när det gäller trafiksäkerheten på vägarna. Utskottet menar att det är viktigt att minska riskerna för olyckor i trafiken och att det har varit nödvändigt med ytterligare åtgärder för att undvika onödiga säkerhetsrisker förknippade med användning av mobiltelefon i samband med bilkörning.