bet · H501KU5 · 2018-01-11 00:00:00 — Utskottet ansåg sammantaget att kommissionens förslag måste anses oförenligt med subsidiaritetsprincipen och föreslog att skulle lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2015/16:183). Utlåtandena /17:SkU16 och 2016/17:SkU17 I utlåtande /17:SkU16 prövade skatteutskottet kommissionens förslag till rådets direktiv om en gemensam bolagsskattebas ((2016) 685). Förslaget utgör det första steget av två om en gemensam konsoliderad bolagsskattebas som består av två direktiv. Förslagen hänvisades till utskottet . Utskottet fattade beslut i ärendet , och kammaren fattade beslut . Tidsfristen gick ut . Utskottet anförde att kommissionen hade gjort gällande att det inte är sannolikt att förslaget om en gemensam konsoliderad bolagsskattebas skulle komma att antas i sin helhet och att förslaget därför måste införas genom en tvåstegsprocess. Kommissionen hade därför presenterat två direktivförslag: ett förslag om en gemensam bolagsskattebas och ett förslag om en gemensam konsoliderad bolagsskattebas. Kommissionen hade gjort en gemensam subsidiaritetsbedömning av de båda förslagen och hade anfört att förslagen bl.a. syftar till att befrämja tillväxt och investeringar, att underlätta gränsöverskridande handel, att åstadkomma administrativa förenklingar och att motverka skatteflykt. Utskottet konstaterade inledningsvis att det faktum att de mål som angavs av kommissionen avsåg hela företagspaketet, dvs. båda de presenterade direktivförslagen, försvårade möjligheten för utskottet att bedöma om målen för respektive förslag i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaten eller bättre uppnås på unionsnivå. Utskottet delade också regeringens bedömning att medlemsstaten initialt är mer lämpad att avgöra hur företagsbeskattningen bör utformas. Vad gäller möjligheten att motverka skatteflykt och skatteundandraganden konstaterade utskottet att dessa frågor kan hanteras inom ramen för det antagna direktivet om fastställande av regler mot skatteflyktsmetoder som direkt påverkar den inre marknaden. Utskottet konstaterade vidare att skatteflyktsaspekter är nära förknippade med koncerninterna transaktioner vid gränsöverskridande handel och att motverkandet av skatteflykt och skatteundandraganden därför inte primärt går att på ett effektivt sätt komma till rätta med enbart genom gemensamma bestämmelser om företagsbeskattning. Därutöver konstaterade utskottet att det antagna direktivet om fastställande av regler mot skatteflyktsmetoder innehåller minimistandarder med en möjlighet för medlemsstaten att utforma bestämmelser efter nationella förutsättningar som skulle gå förlorad vid ett införande av absoluta regler mot skatteflykt. Mot bakgrund av det anförda ansåg utskottet att kommissionens förslag inte kunde anses vara förenligt med subsidiaritetsprincipen. Utskottet föreslog därför att skulle lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2016/17:109). I utlåtande /17:SkU17 prövade skatteutskottet kommissionens förslag till direktiv om en gemensam konsoliderad bolagsskattebas ((2016) 683). Förslaget är det andra steget i kommissionens förslag till en gemensam konsoliderad skattebas. I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att det faktum att de mål som anges av kommissionen avser hela företagspaketet, dvs. båda de presenterade direktivförslagen, försvårade möjligheten för utskottet att bedöma om målen för respektive förslag i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaten eller bättre kan uppnås på unionsnivå. Utskottet delade regeringens bedömning att medlemsstaten initialt är mer lämpad att avgöra hur företagsbeskattningen bör utformas. Vad gäller utformningen av den föreslagna allokeringsnyckeln konstaterade utskottet att utfallet vid fördelningen av vinster är avhängigt de nationella förutsättningarna i respektive medlemsstat och därför kommer att bli väldigt olika bland medlemsstaterna. Utskottet delade vidare regeringens bedömning att förslaget i många delar var vagt och oprecist utformat, svåröverskådligt och också behäftat med oklarheter. Mot bakgrund av det anförda ansåg utskottet att kommissionens förslag inte kunde anses vara förenligt med subsidiaritetsprincipen. Utskottet föreslog därför att skulle lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2016/17:110). Utlåtande 2016/17:SkU18 I utlåtande /17:SkU18 prövade utskottet kommissionens förslag till direktiv om tvistlösningsmekanismer vid dubbelbeskattning i Europeiska unionen (KOM(2016) 686). Förslaget hänvisades till utskottet . Utskottet fattade beslut och kammaren . Tidsfristen gick ut . I sitt ställningstagande konstaterade utskottet inledningsvis att dubbelbeskattning är ett stort problem för företag med gränsöverskridande verksamhet och att det finns behov av att förbättra den befintliga tvistlösningsmekanismen vid dubbelbeskattning inom den europeiska unionen. Utskottet konstaterade att förslaget i stor utsträckning bygger på den befintliga skiljemannakonventionen som är en mellanstatlig överenskommelse. Utskottet fann att det av kommissionens redogörelse inte kunde anses klarlagt varför en lösning på de problem som identifierats på tvistlösningsområdet måste ske genom ett direktiv. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att förslaget var oförenligt med subsidiaritetsprincipen och föreslog att skulle lämna ett motiverat yttrande. biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2016/17:111). Utlåtande 2016/17:SkU19 I utlåtande /17:SkU19 prövade utskottet kommissionens förslag till direktiv om ändring av direktiv (EU) 2016/1164 vad gäller hybrida missmatchningar med tredjeländer (KOM(2016) 687). Förslaget hänvisades till utskottet . Tidsfristen gick ut . Utskottet ansåg att det är angeläget att motverka skatteflykt och skatteundandragande och är därför positivt till syftet med ändringsdirektivet. Det är mycket viktigt att medlemsstaternas befogenheter på skatteområdet när det gäller direkta skatter inte urholkas. Utskottet anförde att det slovakiska ordförandeskapet hade föreslagit ändringar i kommissionens direktivförslag för att föra utformningen närmare . Enligt utskottets mening hade därmed underlaget för utskottets subsidiaritetsprövning blivit mindre relevant. Utskottet var starkt kritiskt till att tidsramarna för de nationella parlamentens subsidiaritetsprövning inte respekterades. Utskottet framhöll att enligt Lissabonprotokollet om de nationella parlamentens roll i Europeiska unionen ska ett lagförslag vila under den åttaveckorsfrist som de nationella parlamenten har på sig för att pröva subsidiaritetsfrågan, och får först därefter tas upp för vidare beredning. Utskottet anförde vidare att kommissionens direktivförslag var mycket komplext och svårbedömt. Förslaget innehöll en rad oklarheter, vilket bl.a. har sin grund i att det saknas en nödvändig konsekvensanalys. Bristerna i underlaget gjorde det svårt att bedöma relevansen av kommissionens motivering för att syftet med direktivet kan uppnås bättre på unionsnivå än på nationell nivå. Mot bakgrund av att frågorna på direktbeskattningens område i princip är förbehållna medlemsstaternas nationella kompetens ställs det höga krav på att unionens lagstiftningsförslag är utformade på ett sådant sätt att medlemsstaterna kan avgöra om målet för den föreslagna åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås av unionen. Utskottet delade mot denna bakgrund inte kommissionens bedömning i subsidiaritetsfrågan. Kommissionens motivering för att direktivet inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå ändamålet med förslaget kunde därmed heller inte godtas. Utskottet ansåg sammantaget att förslaget var oförenligt med subsidiaritetsprincipen och föreslog därför att skulle lämna ett motiverat yttrande till , rådets respektive kommissionens ordförande. biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2016/17:112). prövade åtta utkast till lagstiftningsakter och lämnade ett utlåtande. I utlåtande /16:JuU26 prövade utskottet kommissionens förslag till direktiv om ändring av rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen (KOM(2015) 750). Förslaget hänvisades till utskottet . Tidsfristen för att lämna ett motiverat yttrande gick ut . Utskottet konstaterade inledningsvis att subsidiaritetsprövningen i huvudsak är en lämplighetsprövning och att det handlar om att fastställa på vilken nivå, unionsnivå eller någon nationell nivå, den föreslagna åtgärden ska genomföras, och inte om den föreslagna åtgärden ska vidtas eller inte (se bet. 2009/10:KU2 s. 13). De säkerhetsfrågor som vapendirektivet behandlar har gränsöverskridande karaktär, och utskottet delade kommissionens och regeringens uppfattning att frågan är av en sådan art att den inte kan lösas enskilt av varje medlemsstat. För att kunna garantera en hög nivå av säkerhet och reglera det gränsöverskridande flödet av skjutvapen krävs åtgärder på EU-nivå. ansåg utskottet att det fanns brister i kommissionens bedömning av förslagets förenlighet med subsidiaritetsprincipen. Även om målen med det föreslagna direktivet inte i tillräcklig omfattning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför, på grund av åtgärdernas omfattning och verkningar, bättre kan genomföras på unionsnivå, var det enligt utskottet tveksamt om detta i alla delar kräver en reglering på den detaljnivå och i alla de frågor som kommissionen föreslog. Utskottet ansåg att kommissionens motivering i subsidiaritetsfrågan borde vara mer utförlig och innehålla ett tydligare resonemang om hur man kommer fram till att de olika föreslagna åtgärderna är förenliga med subsidiaritetsprincipen. Utskottet ansåg också att förslaget i vissa delar var otydligt och ofullständigt, vilket gjorde subsidiaritetsprövningen svårare. Utskottet ville mot denna bakgrund framhålla vikten av att man i det fortsatta arbetet med direktivet noga överväger hur förslagets olika delar förhåller sig till subsidiaritetsprincipen. Enligt utskottets mening är direktivet på ett övergripande plan förenligt med subsidiaritetsprincipen, men strider i flera delar mot denna princip. Det rör sig i första hand om reglerna om tidsbegränsade tillstånd och obligatoriska läkarundersökningar i samband med tillståndsprövning. Utskottet ansåg att dessa åtgärder går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det eftersträvade målet med dem. Dessa mål kan enligt utskottet uppnås lika bra om medlemsstaterna ges större utrymme att inom direktivets ram själva bestämma de närmare åtgärder som ska vidtas. Utskottet föreslog därför att skulle lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. I utlåtandet fanns en reservation (SD). biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2015/16:131). prövade sju utkast till lagstiftningsakter och lämnade två utlåtanden. I utlåtande /16:CU26 prövade civilutskottet kommissionens förslag till förordning om samarbete mellan de nationella myndigheter som ansvarar för genomdrivandet av konsumentskyddslagstiftningen (KOM(2016) 283). Förslaget hänvisades till utskottet . Tidsfristen gick ut . I sitt ställningstagande erinrade utskottet om uttalande om att subsidiaritetsprövningen innefattar ett proportionalitetskriterium och att det av detta följer att den föreslagna åtgärden inte får gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det eftersträvade målet med åtgärden. När det gäller det förslag som utskottet subsidiaritetsprövade ansåg utskottet liksom kommissionen att hanteringen av gränsöverskridande överträdelser av EU:s konsumentskyddslagstiftning behöver effektiviseras. Utskottet ifrågasatte inte behovet av en reglering på EU-nivå av samarbetet mellan nationella myndigheter som ansvarar för genomdrivandet av konsumentskyddslagstiftningen. Däremot hade utskottet invändningar mot några av de nya utrednings- och genomdrivandebefogenheter som kommissionen föreslog i artikel 8. Enligt utskottet var den föreslagna regleringen mycket detaljerad och långtgående. När det gäller förslaget om att tillfälligt kunna blockera en webbplats eller att stänga en webbplats (artikel och l) var utskottet tveksamt till om sådana befogenheter går att förena med regleringen i de svenska grundlagarna. Även förslagen om gottgörelse till konsumenter och återbetalning av vinst ingav betänkligheter (artikel 8.2 n och o). Enligt den svenska rättsordningen finns t.ex. inte någon generell skyldighet att ersätta obehörig vinst. Förslaget om att kunna köpa varor och tjänster under dold identitet i syfte att upptäcka överträdelser och samla in bevis (artikel 8.2 f) framstod också som väl långtgående. Utskottet ansåg således att det inte finns behov av en så långtgående reglering av nationella myndigheters befogenheter utan att det i större utsträckning borde överlämnas till medlemsstaterna att på nationell nivå bestämma om sådana befogenheter. Förordningsförslaget gick i den delen utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen. Utskottet hade också invändningar mot förslaget i artikel 21 om gemensamma insatser mot utbredda överträdelser med en unionsdimension. Utskottet konstaterade att kommissionen ges befogenhet att fastställa om tröskelvärdena för unionsdimension är uppfyllda, att besluta om att inleda en gemensam insats samt att deltagande i en gemensam insats är obligatorisk för behöriga myndigheter i de medlemsstater som berörs av överträdelsen. Enligt utskottet kunde det ifrågasättas om denna reglering är förenlig med den självständiga ställning som svenska myndigheter tillförsäkras enligt grundlag. Även i denna del ansåg utskottet att förslaget går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen. Sammantaget ansåg utskottet att ett antal förslag går utöver vad som är nödvändigt för att nå de angivna målen och att de således strider mot proportionalitetsprincipen. Kommissionens förslag var i sin nuvarande utformning därför inte heller i alla delar förenligt med subsidiaritetsprincipen. Mot denna bakgrund föreslog utskottet att skulle lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. biföll utskottets förslag (rskr. 2015/16:321). I utlåtande /16:CU25 prövade civilutskottet kommissionens förslag till ändring av direktiv /34/EU vad gäller offentliggörande av inkomstskatteuppgifter för vissa företag och filialer (KOM(2016) 198). Förslaget hänvisades till utskottet . [7] Tidsfristen gick ut . gavs tillfälle att yttrade sig i ärendet. delade skatteutskottets uppfattning att det är en hög politisk prioritering att motverka skatteflykt och skatteundandragande, både på EU-nivå och på global nivå. I likhet med skatteutskottet ställde sig civilutskottet därför positivt till direktivförslagets målsättning att bl.a. försöka åstadkomma en mer rättvisande fördelning av multinationella företags skattebetalningar genom att stärka kopplingen mellan värdeskapande och skattebörda. delade regeringens och skatteutskottets uppfattning om att upprättandet av en förteckning över jurisdiktioner som inte följer standarder för god förvaltning i skattefrågor är en åtgärd på skatteområdet som är så ingripande att beslut i frågan bör beslutas av medlemsstaterna i rådet. Utskottet ansåg att förslaget i denna del går utöver vad som är nödvändigt för att nå de angivna målen och bör därför anses strida mot proportionalitetsprincipen. Utskottet noterade vidare att kommissionen i sin konsekvensanalys anser att förslaget är en del av kommissionens arbete för att säkerställa att det land där ett företags vinster skapas också är beskattningsland. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att förslaget innebär en harmonisering av skatteregler och att den rättsliga grunden för förslaget bör ändras. Utskottet ville i detta sammanhang framhålla att ansvaret för skattepolitiken i första hand är ett nationellt ansvar och påminner om att en överföring av kompetens från medlemsstaterna till EU-nivå innebär en begränsning av medlemsstaternas handlingsutrymme på området. Kommissionen borde därför ta särskild hänsyn och iaktta försiktighet när den föreslår åtgärder som påverkar detta för medlemsstaterna så känsliga område. Utskottet ansåg att förslaget i alla delar inte kan anses vara förenligt med subsidiaritetsprincipen. Utskottet föreslog därför att skulle lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. I utlåtandet fanns en reservation (V). biföll utskottets förslag (rskr. 2015/16:274). prövade trafikutskottet 15 utkast till lagstiftningsakter och lämnade två utlåtanden. I utlåtande /17:TU7 prövade trafikutskottet kommissionens förslag till ändring av förordningarna (EU) nr 1316/2013 och (EU) nr 283/2014 vad gäller främjande av internetkonnektivitet i lokala samhällen (KOM(2016) 589). Förslaget hänvisades till utskottet . Tidsfristen gick ut . Utskottet ansåg att kommissionens förslag har ett positivt syfte, dvs. att främja internetkonnektivitet i lokala samhällen. Liksom kommissionen menade utskottet att tillgång till högkvalitativ konnektivitet är av stor vikt, inte minst för lokala samhällen, eftersom det bidrar till delaktighet och på så sätt fyller en viktig demokratisk funktion. När det gäller förslagets förenlighet med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen fann utskottet det emellertid svårt att bedöma riktigheten i kommissionens motivering. Utskottet ifrågasatte kommissionens val att inte göra en konsekvensanalys av de långsiktiga effekterna och omfattningen av den föreslagna åtgärden. Enligt utskottets mening var det inte tillräckligt att endast förlita sig på den konsekvensanalys och det offentliga samråd som genomfördes i samband med beredningen av det separata lagstiftningsförslaget om upprättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation och meddelandet om ett europeiskt gigabitsamhälle. Eftersom förslaget är tidsbegränsat menade utskottet att kommissionen hade behövt ytterligare utreda de långsiktiga effekter förslaget kan få på framtida finansieringsbehov. Liksom regeringen ställde sig utskottet också tveksamt till om avsatta medel, och implicit förslaget, kan uppfylla syftet om en inre marknad för elektronisk kommunikation som kommissionen hänvisade till i sin subsidiaritetsbedömning. Utskottet var även av åsikten att kommissionens antagande om att förslaget inte påverkar konkurrensen negativt hade behövt utredas ytterligare. Förslaget innebär att det är möjligt för organ med ett offentligt uppdrag att få ekonomiskt stöd för att finansiera projekt även på platser där det redan finns mobil bredbandstäckning att tillgå via abonnemang från marknadsaktörerna. Enligt kommissionen gör projektens ringa storlek att åtgärden kan anses vara proportionell gentemot sitt syfte. Utskottet befarade dock att stödet, om det utnyttjas i alltför hög grad, potentiellt skulle kunna snedvrida konkurrensen och påverka investeringsviljan hos marknadsaktörerna negativt. Utskottet ville i sammanhanget också framhålla att konkurrensförutsättningarna och bredbandstäckningen skiljer sig åt mellan de olika medlemsstaterna. För att förslaget ska kunna anses förenligt med proportionalitetsprincipen ansåg utskottet att kommissionen skulle behöva ta fram en utförlig konsekvensanalys, där hänsyn tas till medlemsstaternas olika marknadssituationer. Eftersom förslaget innehåller oklarheter, som grundar sig i avsaknaden av en långsiktig konsekvensanalys och därför ger upphov till betänkligheter i kommissionens motivering, fann utskottet det sammanfattningsvis oförenligt med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen. Utskottet förslog därför att skulle lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2016/17:67). I utlåtande /17:TU8 prövade utskottet kommissionens förslag till direktiv om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation (KOM(2016) 590). Förslaget hänvisades till utskottet . Tidsfristen gick ut . När det gäller subsidiaritetsprincipen bedömde utskottet att förslaget på ett övergripande plan kunde anses vara förenligt med denna princip. I likhet med regeringen var utskottet av uppfattningen att det finns ett mervärde i att frågor om t.ex. tillträdesreglering, uppkoppling för alla och skydd av slutanvändare även fortsättningsvis samordnas på unionsnivå. Utskottet ansåg dock att vissa delförslag om harmonisering av spektrumrelaterade frågor stred mot subsidiaritetsprincipen. I sin subsidiaritetsmotivering konstaterade kommissionen att radiospektrum är en begränsad resurs som tillhör medlemsstaterna och att nationella särdrag och behov måste respekteras i fråga om förvaltning och fördelning. Kommissionen pekade likväl på ett behov av en mer konvergent och konsekvent lagstiftning för att på så sätt undanröja hinder på grund av otillbörliga skillnader i villkoren för tilldelning av individuella nyttjanderätter. Utskottet delade kommissionens utgångspunkt att regelverket även fortsättningsvis bör möjliggöra för flexibilitet så att relevanta nationella aspekter kan beaktas, som det kan finnas utrymme för ytterligare samordning och samarbete. Liksom regeringen ansåg utskottet att det kan vara önskvärt att utveckla verktyg som underlättar för spridning av erfarenheter medlemsstaterna emellan och försvårar för beslut som går emot de etablerade gemensamma principerna för radiospektrumförvaltning. Utskottet motsatte sig dock att ytterligare formell kompetens överförs till unionsnivå. Utskottet hade därför betänkligheter gentemot några av de delförslag som kommissionen utarbetat som innebär att en process för sakkunnigbedömning införs, att tillståndstiden för harmoniserat radiospektrum fastställs till samt att kommissionen ges befogenheter att genom genomförandebestämmelser fastställa gemensamma tidsgränser för spektrumtilldelningar, liksom kriterier för begränsning av antalet nyttjanderätter som ska beviljas till radiospektrum. Utskottet ansåg att kommissionen i nämnda delförslag inte i tillräckligt hög grad tar hänsyn till de nationella regleringsmyndigheternas behov av handlingsutrymme för att på bästa sätt kunna uppnå viktiga politiska målsättningar och bedömer därför att de inte är förenliga med subsidiaritetsprincipen. Sammanfattningsvis var utskottets bedömning att förslaget i vissa delar som gäller harmonisering av spektrumrelaterade frågor strider mot subsidiaritetsprincipen. Utskottet föreslog därför att skulle lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2016/17:130). prövade utskotten, som nämnts, tillsammans 101 utkast till lagstiftningsakter. När det gäller 88 av dessa utkast ansåg utskotten inte att förslagen stred mot subsidiaritetsprincipen, vilket anmäldes till kammaren genom protokollsutdrag. Utlåtanden lämnades i fråga om 13 av utkasten. biföll utskottens förslag i samtliga fall, vilket innebär att totalt 13 motiverade yttranden lämnades till , rådets och kommissionens ordförande. –2013 prövades i snitt 124 utkast och prövades 58 utkast. prövades endast 21 utkast. prövades 101 utkast, vilket är en kraftig ökning . Sedan Lissabonfördragets ikraftträdande och fram t.o.m. har prövat totalt 623 utkast till lagstiftningsakter, se tabell 3 nedan. har översänt totalt 59 motiverade yttranden till , rådets och kommissionens ordförande, vilket innebär invändningar mot av alla lagstiftningsutkast. lämnade , som nämnts, 13 motiverade yttranden, vilket innebär av alla lagstiftningsutkast. Tabell 3 Antal prövade lagstiftningsutkast i 2009–2016 Antal utkast till lagstiftningsakter Motiverade yttranden från de nationella parlamenten inom EU Av kommissionens årsrapport om subsidiaritet och proportionalitet (KOM(2017) 600) framgår att kommissionen tog emot 65 motiverade yttranden från de nationella parlamenten beträffande subsidiaritetsprincipen. tog kommissionen emot 8 motiverade yttranden.