bet · H501JuU30 · 2018-06-12 00:00:00 — Regeringen föreslår att Kriminalvårdens nuvarande möjlighet att i vissa fall, t.ex. misskötsamhet, besluta om att vistelse utanför anstalt inte ska inräknas i verkställigheten tas bort. Detta bl.a. på grund av att den intagne kan bli utsatt för sanktioner i dubbel bemärkelse för samma misskötsamhet. Det gäller även vid verkställighet utanför anstalt i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll. Ny lag om tillgodoräknande av tid De nuvarande reglerna för tillgodoräknande av tid för frihetsberövande har kritiserats för oklarheter om vilka frihetsberövanden som ska kunna tillgodoräknas och när ett frihetsberövande ska ha skett för att kunna tillgodoräknas. Likaså saknas situationer som borde omfattas. Regeringen föreslår därför en ny lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Vissa delar av bl.a. strafftidslagen och flyttas över och inarbetas i den nya lagen. Lagen ska innehålla bestämmelser om när tid för frihetsberövande i och utomlands ska eller får tillgodoräknas som verkställighet av påföljd. En generell bestämmelse om obligatoriskt tillgodoräknande införs och ansvaret ska helt ligga på Kriminalvården. Regeringen anser vidare att möjligheter till fakultativt tillgodoräknande ska finnas även fortsättningsvis, alltså att en domstol har möjlighet att förklara att en påföljd ska anses halt verkställd genom ett frihetsberövande, även om det inte fullt uppgår till den bestämda strafftiden. Bemyndigande, beslutsbefogenhet m.m. I propositionen föreslås att ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om inledande av verkställighet, nöjdförklaring, uppskov och beräkning av strafftid införs i strafftidslagen. Beslut enligt strafftidslagen ska fattas av Kriminalvården och ska gälla om inte något annat beslutas. Vissa av Kriminalvårdens beslut ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Enligt regeringens bedömning bör Kriminalvårdens beslut om att förelägga en dömd inställelse senast en viss dag vid den kriminalvårdsanstalt där fängelsestraffet ska verkställas kunna överklagas. Vidare bör Kriminalvårdens beslut om uppskov och om att återkalla ett beviljat uppskov kunna överklagas. Likaså bör ett strafftidsbeslut eller ett ändringsbeslut kunna överklagas. Andra beslut bör inte kunna överklagas. Ett beslut ska inte få överklagas innan beslutet har omprövats av Kriminalvården. Vid omprövning ska beslutet inte få ändras till den klagandes nackdel. Villkorlig frigivning efter överförande för verkställighet i Regeringen anser att huvudregeln om villkorlig frigivning bör gälla även vid överförande av ett utländskt straff för verkställighet i . Det bör gälla även om den dömde därigenom får avtjäna betydligt än om verkställigheten skett i den andra staten. Vid verkställighet av ett överfört utländskt fängelsestraff ska det dock vara möjligt att i klara undantagsfall besluta om en tidigare tidpunkt för villkorlig frigivning än vad som annars gäller. Möjligheten till justering av tiden för villkorlig frigivning bör endast användas i klara undantagsfall där den dömde annars riskerar att få vara frihetsberövad under avsevärt än om verkställigheten skett i den andra staten. Det är främst förlängningen räknat i andel av strafftid som verkställs i anstalt som bör beaktas vid bedömningen av om det föreligger en avsevärd skillnad att avtjäna. Även andra omständigheter kan dock vara av betydelse. Regeringen anser att det är angeläget att har en ordning när det gäller överförande av straffverkställighet som underlättar det straffrättsliga samarbetet med andra stater. Vidare är det enligt regeringen angeläget att inte medverkar vid genomförandet av ett överförande som kan innefatta en konventionskränkning. Lagändringarna föreslås träda i kraft . I motion 2017/18:4184 av m.fl. (V) begärs i yrkande 1 att avslår propositionens förslag om att hovrättens dom eller beslut ska gälla när ett fängelsestraff har börjat verkställas och hovrätten skärper fängelsestraffet, om inte rätten beslutar något annat. I samma motion yrkande 2 begärs att avslår propositionen i den del som avser förslag om ökad flexibilitet när det gäller att ta in en dömd i häkte eller polisarrest i samband med att den dömde ska överföras eller förpassas till en av straff. I motionens yrkande 3 begärs att regeringen bör återkomma med förslag som ligger i linje med vad som föreslås i utredningsbetänkandet Färre i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52) när det gäller barn och häktning, och att tillkännager detta för regeringen. Behovet av en översyn av strafftidslagen har, som också framkommit i propositionen, aktualiserats i flera sammanhang. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att lagen blivit föråldrad, svåröverskådlig och svår att tillämpa, och att det därför finns behov av en ny reglering som tillgodoser och förenar krav på både effektivitet och rättssäkerhet. Utskottet ser därför positivt på att regeringen har strävat efter att skapa en lagstiftning som är modern, enklare att förstå och tillämpa och som bättre svarar mot dagens krav på en effektiv och ändamålsenlig verksamhet och ett rättssäkert förfarande. Utskottet anser att regeringens lagförslag är ändamålsenligt utformat och bör antas av . Utskottet delar därvid regeringens uppfattning att det bl.a. utifrån ett samhällsskyddsperspektiv framstår som angeläget att det säkerställs att det inte uppstår något avbrott i det fall verkställigheten pågår när hovrätten skärper straffet. Som motionärerna i motion 2017/18:4184 (V) yrkande 1 påpekar innebär den föreslagna ordningen visserligen ett avsteg från den grundläggande huvudregeln om att ett fängelsestraff får verkställas först när en dom eller ett beslut i den del som avser fängelsestraff fått laga kraft mot den dömde. gäller att ett fängelsestraff under vissa omständigheter får verkställas trots att en dom eller ett beslut inte fått laga kraft. Det finns därför inte några principiella hinder mot att genomföra förslaget. Som framgått har regeringen även, i syfte att undvika att det uppstår orimliga resultat i enskilda fall, föreslagit att det bör införas en möjlighet för domstol att besluta om avsteg från den föreslagna ordningen. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet det aktuella motionsyrkandet. Även när det gäller ökad flexibilitet i fråga om möjligheten att ta in en dömd i häkte delar utskottet regeringens uppfattning att Kriminalvårdens uppgift att placera intagna blivit mer komplicerad och tidskrävande och att regleringen måste anpassas till dagens förutsättningar och behov. Det nu aktuella förslaget svarar väl mot kravet att på ett ändamålsenligt sätt anpassa regleringen till dagens förutsättningar och behov utan att berättigade rättssäkerhetsintressen träds förnär. Utskottet, som konstaterar att tiden i häkte uttryckligen inte får vara längre än nödvändigt, anser således att förslaget även i denna del är väl avvägt. Utskottet tillstyrker därför propositionen även i denna del och avstyrker motion 2017/18:4184 (V) yrkande 2. I frågan om placering av barn och unga i häkte och arrest föreslås i betänkandet Färre i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52) bl.a. att det som huvudregel ska gälla att en häktad under inte ska förvaras i häkte utan på särskilt ungdomshem. Som framgått ovan bereds betänkandet inom . Enligt utskottet bör denna beredning inte föregripas. Utskottet avstyrker därför motion 2017/18:4184 (V) yrkande 3. Sammanfattningsvis tillstyrker utskottet således propositionen och avstyrker motionen. har full förståelse för att dömda personer tillfälligt kan behöva tas in i häkte eller i särskilda fall i polisarrest i samband med att de ska transporteras vidare till en kriminalvårdsanstalt. Behovet kan t.ex. uppkomma om den dömde avvikit från verkställighet vid kriminalvårdsanstalt eller i väntan på att en riskbedömning måste göras vid ett placeringsbeslut. Vi anser dock att dagens reglering är fullt tillräcklig för att hantera uppkomna behov av sådan tillfällig förvaring. Häktning i sig innebär en stor påfrestning för den som häktas. Redan genom frihetsberövandet har den häktade fått sina fri- och rättigheter inskränkta på ett omfattande sät Verkställighet vid skärpt straff i högre rätt, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller delvis motion 2017/18:4184 av m.fl. (V) yrkande 1. Jag har förståelse för att det i praktiken är enklare om verkställigheten kan pågå utan avbrott vid en skärpt hovrättsdom. Rent praktiska bekymmer för Kriminalvården kan dock inte motivera ett så pass stort avsteg från huvudregeln – att en dom ska ha vunnit laga kraft innan ett fängelsestraff får verkställas – som enligt det aktuella förslaget. Jag anser att huvudregeln att ett fängelsestraff får verkställas först sedan det vunnit laga kraft mot den dömde även fortsättningsvis bör gälla. Som framgår av propositionen har också flera remissinstanser haft invändningar mot förslaget. Hovrätten för anser t.ex. inte att det finns tillräckliga skäl för att frångå huvudregeln och inte heller står bakom förslaget. Regeringen bör därför återkomma med ett lagförslag som upphäver den del av det nu aktuella förslaget om att hovrättens dom eller beslut ska gälla då ett fängelsestraff har börjat verkställas och hovrätten skärper fängelsestraffet, om inte rätten beslutar något annat. Intagning av dömda i häkte och arrest, punkt 3 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller delvis motion 2017/18:4184 av m.fl. (V) yrkande 2. Jag har full förståelse för att dömda personer tillfälligt kan behöva tas in i häkte eller i särskilda fall i polisarrest i samband med att de ska transporteras vidare till en kriminalvårdsanstalt. Jag anser däremot att det nu aktuella förslaget om en ökad flexibilitet när det gäller att ta in en dömd i häkte eller polisarrest i samband med att han eller hon ska överföras eller förpassas till av straff inte bör genomföras. Enligt min mening är att dagens reglering fullt tillräcklig för att hantera uppkomna behov av sådan tillfällig förvaring och jag motsätter mig att barn över huvud taget ska få placeras i häkten och arrester. Förvaring av dömda i häkte och polisarrester är dokumenterat nedbrytande för de intagna. Flera remissinstanser är också kritiska till förslaget om en mer flexibel reglering. motsätter sig förslaget bl.a. med motiveringen att det i ökad utsträckning möjliggör att dömda förvaras i häkte eller polisarrest och anser att en förvaring i häkte endast bör kunna användas under en . Även ombudsmän () uttrycker betydande oro för att tiden i häkte i många fall kan komma att pågå under det maximala antalet dagar. Vidare anser Lagrådet att det bör krävas synnerliga skäl för att förvaringen i häkte ska få överstiga . Mot denna bakgrund anser jag att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som innebär en återgång till dagens reglering. Barn och unga i häkte och arrest, punkt 4 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4184 av m.fl. (V) yrkande 3. Det bör införas ett förbud både mot att placera barn och unga i häkten och mot isolering av unga. Dessutom bör det skyndsamt genomföras förändringar som innebär att barn som misstänks för brott som kräver häktning placeras i en miljö som är särskilt anpassad för barn och unga. Kriminalvården m.fl. genomför på regeringens uppdrag en översyn av hur situationen för barn som frihetsberövats kan förbättras. Det framstår därför som motsägelsefullt att låta de i propositionen föreslagna bestämmelserna om ökad flexibilitet när det gäller att ta in en dömd i häkte eller polisarrest omfatta barn som denna översyn pågår. Regeringen bör i stället återkomma med förslag som ligger i linje med vad som föreslås i utredningsbetänkandet Färre i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52) när det gäller barn och häktning. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2017/18:250 En ny strafftidslag: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till strafftidslag (2018:000). 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag (2018:000) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 4.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 5.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 6.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. 7.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. 8.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll. 9.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. 10.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. 11.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i fängelselagen (2010:610). 12.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2011:1165) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. 13.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen. 2017/18:4184 av m.fl. (V): 1.Riksdagen avslår propositionen i den del som avser förslag om att när ett fängelsestraff har börjat verkställas och hovrätten skärper fängelsestraffet ska hovrättens dom eller beslut gälla , om inte rätten beslutar något annat. 2.Riksdagen avslår propositionen i den del som avser förslag om ökad flexibilitet när det gäller att ta in en dömd i häkte eller polisarrest i samband med att hen ska överföras eller förpassas till en av straff. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag som ligger i linje med vad som föreslås i utredningsbetänkandet Färre i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52) när det gäller barn och häktning och tillkännager detta för regeringen. Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar Härigenom föreskrivs att 18 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar ska ha följande lydelse. Lydelse enligt beslut (rskr. 2017/18:307) En förvaltningsrätt är domför med en lagfaren domare ensam 1. vid åtgärder som endast avser måls beredande, 2. vid förhör med vittne eller sakkunnig som begärts av en annan förvaltningsrätt, 3. vid beslut som endast avser rättelse av felräkning, felskrivning eller annat uppenbart förbiseende, och 4. vid annat beslut som inte innefattar slutligt avgörande av mål. Om det inte är påkallat av särskild anledning att målet prövas av fullsutten rätt, är en förvaltningsrätt domför med en lagfaren domare ensam vid beslut som inte innefattar prövning av målet i sak. Åtgärder som endast avser beredandet av ett mål och som inte är av sådant slag att de bör förbehållas lagfarna domare, får utföras av någon annan som har tillräcklig kunskap och erfarenhet och som är anställd vid en allmän förvaltningsdomstol, en allmän domstol eller en hyresnämnd. Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om detta. Vad som sägs i andra stycket gäller även vid avgörande i sak av 1. mål av enkel beskaffenhet, 2. mål om bevissäkring och betalningssäkring enligt skatteförfarandelagen (2011:1244), om besiktning enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152), om en uppgifts eller handlings undantagande från kontroll enligt skatteförfarandelagen eller någon annan skatteförfattning, 3. mål om omhändertagande enligt 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestäm-melser om vård av unga, mål om vård vid en låsbar enhet enligt 15 b § samma lag, mål om avskildhet enligt 15 c § samma lag, mål om vård i enskildhet enligt 15 d § samma lag, mål om tillfälligt flyttningsförbud enligt 27 § samma lag, mål om omhändertagande enligt 13 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, mål om vård i enskildhet enligt 34 a § samma lag, mål om avskildhet enligt 34 b § samma lag, mål om vård vid en låsbar enhet enligt 14 § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård, mål om vård i enskildhet enligt 14 a § samma lag, mål om avskildhet enligt 17 § samma lag, mål om tillfällig isolering enligt 5 kap. 3 § smittskyddslagen (2004:168), mål enligt 12 § första stycket och 33 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, mål enligt 18 § första stycket 3–5 och 9 när det gäller de fall då vården inte har förenats med särskild utskrivnings-prövning eller 6 lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, mål om förvar och uppsikt enligt utlänningslagen (2005:716), mål enligt lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., mål enligt fängelselagen (2010:610) och mål enligt lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., 3. mål om omhändertagande enligt 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestäm-melser om vård av unga, mål om vård vid en låsbar enhet enligt 15 b § samma lag, mål om avskildhet enligt 15 c § samma lag, mål om vård i enskildhet enligt 15 d § samma lag, mål om tillfälligt flyttningsförbud enligt 27 § samma lag, mål om omhändertagande enligt 13 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, mål om vård i enskildhet enligt 34 a § samma lag, mål om avskildhet enligt 34 b § samma lag, mål om vård vid en låsbar enhet enligt 14 § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård, mål om vård i enskildhet enligt 14 a § samma lag, mål om avskildhet enligt 17 § samma lag, mål om tillfällig isolering enligt 5 kap. 3 § smittskyddslagen (2004:168), mål enligt 12 § första stycket och 33 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, mål enligt 18 § första stycket 3–5 och 9 när det gäller de fall då vården inte har förenats med särskild utskrivnings-prövning eller 6 lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, mål om förvar och uppsikt enligt utlänningslagen (2005:716), mål enligt strafftidslagen (2018:000), mål enligt fängelselagen (2010:610) och mål enligt lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., 4. mål enligt folkbokföringsförfattningarna, mål om preliminär skatt eller om anstånd med att betala skatt eller avgifter enligt skatteförfattningarna, 5. mål enligt lagen (2016:1145) om offentlig upphandling, lagen (2016:1146) om upphandling inom försörjningssektorerna, lagen (2016:1147) om upphandling av koncessioner eller lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, 6. mål som avser en fråga av betydelse för inkomstbeskattningen, dock endast om värdet av vad som yrkas i målet uppenbart inte överstiger hälften av prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken, 7. mål enligt lagen (2004:629) om trängselskatt, och 8. mål enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem och lagen (2013:311) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering. Denna lag träder i kraft . Vi befinner oss i ett politiskt skede där det talas otroligt mycket om längre straff och hårdare tag. Då kan det vara bra att påminna sig om att det inte alltid har sett ut så i den kriminalpolitiska debatten. Precis som under alla politiska tidsperioder varierar politikernas vilja att markera sina ställningstaganden. Tittar vi lite bakåt i tiden skedde det däremot debatter om hårdare tag under valrörelserna 1982, 1991 och 2006. är vi här igen. Allt kommer igen, både i mode och i politik. I en sådan här debatt om straff ska vi ändå påminna oss om hur straffrätten fungerar i . Straffet ska vara relaterat till brottets allvarlighetsgrad, som liknande brott ska bestraffas likartat. Men ser vi tillbaka i historien har inget land kunnat avhålla människor från att begå brott enbart genom att använda straffet som avskräckning. ser ändå positivt på att lagstiftningen moderniseras och förenklas. Det förslag som vi debatterar är vi i överlag nöjda med. Vi står bakom regeringens förslag, förutom på ett par för oss centrala punkter. Vi vill ändå avslå förslaget av två olika anledningar. Regeringen föreslår i propositionen att om ett fängelsestraff har börjat verkställas och hovrätten skärper fängelsestraffet ska hovrättens dom eller beslut gälla , om inte rätten beslutar någonting annat. Man föreslår detta för att det annars kan bli ett avbrott i verkställigheten i det fall den dömde hinner avtjäna straffet enligt tingsrättens dom innan hovrättens skärpta dom har vunnit laga kraft. Regeringens förslag innebär alltså ett avsteg från huvudregeln om att ett fängelsestraff får verkställas först sedan det vunnit laga kraft. Vi i har förståelse för att det i praktiken är enklare om verkställigheten kan pågå utan avbrott vid en skärpt hovrättsdom. Vi har förståelse för det. Men rent praktiska bekymmer för Kriminalvården som myndighet kan inte motivera ett så pass stort avsteg från huvudregeln som regeringen nu föreslår. Den andra anledningen är att ställer sig tveksamt till att regeringen i propositionen föreslår en ökad flexibilitet när det gäller möjligheten att ta in en dömd i häkte i samband med att hen ska överföras till av fängelsestraff. finns möjligheter att tillfälligt ta in den som ska förpassas till kriminalvårdsanstalt i häkte eller i polisarrest i avvaktan på beslut om anstaltsplacering. Jag säger återigen att har full förståelse för att dömda personer tillfälligt kan behöva tas in i häkte eller i särskilda fall i polisarrest i samband med att de ska transporteras vidare till kriminalvårdsanstalt, men vi anser inte att dagens reglering är fullt tillräcklig för att hantera uppkomna behov av sådan tillfällig förvaring. Häktning i sig innebär en stor påfrestning för den som är häktad. Redan genom själva frihetsberövandet av den häktade har den häktade fått sina fri- och rättigheter inskränkta på ett omfattande sätt. Vi är emot en utvidgning av möjligheten till förvaring av dömda i häkte och polisarrest eftersom den miljön är dokumenterat nedbrytande för den intagne. Barn bör enligt vår mening över huvud taget inte placeras i häkte eller arrest. Det är alltså två rent praktiska åtgärder som propositionen vill komma åt genom lagstiftning. Jag är tveksam till om det verkligen är lagstiftningen som ska lösa praktiska svårigheter för myndigheter. Lagstiftning ska i första hand vara rättssäker, konsekvent och stabil. Ja, det här kommer att innebära mer krångligheter för Kriminalvården, men jag kan inte se motivet att rucka på rättssäkerheten för att underlätta för en myndighet. I sådana fall är det en betydligt bättre lösning att anställa mer personal på myndigheten. Men det är en helt annan debatt. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT En ny strafftidslag yrkar avslag på propositionen, och jag yrkar bifall till reservation 1. Denna lite sena eftermiddag är vi inte så jättemånga från justitieutskottet på plats, men några av oss tycker att det är viktigt att få redogöra för detta betänkande om en ny strafftidslag. Frågan kan låta teknisk, och det är många av de frågor vi i justitieutskottet har att behandla. Men de är likväl viktiga. Det här betänkandet handlar om att underlätta arbetet för domstolarna om när ett fängelsestraff ska utdömas och hur tiden för verkställigheten ska beräknas. Senast man gjorde en översyn av den svenska strafftidslagen var , och de förarbeten som utgör vägledning för domstolarna vid tillämpning av lagen är uppemot . Det har skapat en svåröverskådlig och föråldrad lagstiftning som har inneburit problem vid själva tillämpningen.