bet · H501CU8 · 2018-03-16 00:00:00 — I kommittémotion 2017/18:3589 av m.fl. (L) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som innebär att egendom som makar innehade före äktenskapets ingående samt vad som därefter tillfallit dem genom arv eller gåva ska undantas från bodelning, om inte makarna genom äktenskapsförord kommit överens om annat. Enligt 1 kap. 3 § råder varje make över sin egendom och svarar för sina skulder. En make har således ingen äganderätt till den andra makens egendom under ett bestående äktenskap. Närmare bestämmelser om makars egendom finns i 7 kap. . En makes egendom är giftorättsgods i den utsträckning den inte är enskild egendom. Enskild egendom är bl.a. egendom som till följd av äktenskapsförord är enskild, egendom som en make har fått i gåva av någon annan än den andra maken med det villkoret att egendomen ska vara mottagarens enskilda, egendom som en make har fått genom testamente med det villkoret att den ska vara mottagarens enskilda samt egendom som en make har ärvt och som enligt testamente av arvlåtaren ska vara mottagarens enskilda. När ett äktenskap upplöses genom äktenskapsskillnad ska makarnas egen-dom enligt allmänna bestämmelser i 9 kap. fördelas mellan dem genom bodelning. Denna ska göras med utgångspunkt i egendomsförhållandena den dag då talan om äktenskapsskillnad väcktes. I 10 kap. anges vilken egendom som ska ingå i bodelningen. All egendom som en make äger och som inte gjorts till makens enskilda ska som regel ingå. Hur makarnas andelar av det gemensamma giftorättsgodset ska beräknas framgår av 11 kap. . Från en makes giftorättsgods ska räknas av så mycket att det täcker de skulder som den maken hade när talan om äktenskapsskillnad väcktes. Det som återstår av makarnas giftorättsgods – när avdrag gjorts för att täcka skulderna – ska läggas samman, och värdet ska därefter delas lika mellan makarna. Möjligheterna att jämka resultatet av en bodelning framgår av 12 kap. . Jämkning ska ske i den utsträckning det med hänsyn särskilt till äktenskapets längd, men även till makarnas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt, är oskäligt att en make vid bodelning ska lämna egendom till den andra maken i den omfattning som följer av de allmänna reglerna. I sådana fall ska bodelningen i stället göras så att den förstnämnda maken får behålla mer av sitt giftorättsgods. antog EU inom ramen för ett fördjupat samarbete två förordningar med internationellt privat- och processrättsliga regler om makars och registrerade partners förmögenhetsförhållanden – rådets förordning (EU) 2016/1103 av om genomförande av ett fördjupat samarbete på området för domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om makars förmögenhetsförhållanden (förordningen om makars förmögenhetsförhållanden) och rådets förordning (EU) 2016/1104 av om genomförande av ett fördjupat samarbete på området för domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om förmögenhetsrättsliga verkningar av registrerade partnerskap (förordningen om registrerade partners förmögenhetsförhållanden). Förordningarna reglerar frågor om internationell behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet rörande makars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden som har gränsöverskridande följder. De börjar tillämpas i relevanta delar och kommer att vara bindande och direkt tillämpliga i de stater som deltar i det fördjupade samarbetet. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att analysera EU-förordningarna och lämna förslag till de författningsändringar och andra åtgärder som förordningarna ger anledning till (dir. 2016:74). Utredningen, som antog namnet Utredningen om EU-bodelning, redovisade sitt uppdrag i betänkandet Makars, registrerade partners och sambors förmögenhetsförhållanden i internationella situationer (SOU 2017:90). Utredningen föreslår att det införs en ny lag om internationella frågor rörande makars, registrerade partners och sambors förmögenhetsförhållanden med bl.a. kompletterande bestämmelser till förordningarna. Utredningen föreslår även vissa materiella ändringar i . Utredningen konstaterar att definitionen av äktenskapsförord i förordningen om makars förmögenhetsförhållanden är vidare än den som ges av begreppet i svensk rätt. Med äktenskapsförord i förordningens mening avses varje avtal mellan makar eller blivande makar varigenom dessa reglerar sina förmögenhetsförhållanden. Förutom äktenskapsförord i svensk bemärkelse omfattas därför med stor sannolikhet även bodelningsavtal och föravtal av definitionen. Enligt förordningen gäller som grundläggande formkrav att ett äktenskapsförord ska vara skriftligt, daterat och undertecknat. saknas krav på datering av äktenskapsförord, bodelningsavtal och föravtal i . Utredningen föreslår därför att det i i fråga om dessa rättshandlingar införs de ytterligare krav som ställs enligt förordningen när det gäller den formella giltigheten av äktenskapsförord. Betänkandet har remitterats, och remisstiden gick ut . Motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2016/17:CU10. Utskottet hänvisade då till att regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att analysera EU-förordningarna om makars och registrerade partners förmögenhetsförhållanden och lämna förslag till de författningsändringar och andra åtgärder som förordningarna ger anledning till. Utskottet ansåg att resultatet av det pågående arbetet inte borde föregripas av någon åtgärd från och avstyrkte därför motionsyrkandet. följde utskottets förslag. Enligt utskottets mening finns det inte skäl att ta initiativ till en ändring i reglerna om giftorättens omfattning vid bodelning på det sätt som föreslås i motionen. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bodelningsförrättningen. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande. Jämför reservation 7 (M). I kommittémotion 2017/18:3217 av m.fl. (M) yrkande 17 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör se över hur bodelningsförrättningen kan göras snabbare och effektivare. Motsvarande förslag läggs fram i motionerna 2017/18:1225 av (M) och 2017/18:2580 av (S). I 17 kap. finns bestämmelser om bodelningsförrättare. Bestämmelserna innebär bl.a. följande. Om makarna inte kan enas om en bodelning, ska domstolen på ansökan av en av dem förordna någon att vara bodelningsförrättare. Bodelningsförrättaren ska vid behov se till att bouppteckning förrättas. Varje make ska uppge sina tillgångar och skulder. Om en make underlåter att lämna uppgifter till bouppteckningen, får domstolen på ansökan av bodelningsförrättaren förelägga och döma ut vite. Bodelningsförrättaren ska bestämma tid och plats för bodelning samt kalla makarna till förrättningen. Att en make som bevisligen blivit kallad uteblir från förrättningen hindrar enligt förarbetena inte att bodelningen ändå slutförs (se prop. 1986/87:1 s. 224). Kan makarna inte komma överens, ska bodelningsförrättaren pröva sådana tvistiga frågor som är av betydelse för bodelningen och inte är föremål för rättegång. I sådant fall ska bodelningsförrättaren själv bestämma om bodelning i enlighet med regler. Bodelningsförrättaren har rätt att få arvode och ersättning för sina utgifter. Kostnaderna ska betalas av makarna med hälften vardera. Bodelningsförrättaren kan dock vid bodelningen bestämma en annan fördelning, om den ena maken genom vårdslöshet eller försummelse har orsakat ökade kostnader eller om makarnas ekonomiska förhållanden ger särskild anledning till det. En make som är missnöjd med bodelningen får klandra den genom att efter delgivningen väcka talan mot den andra maken vid domstol. Om bodelningen inte klandras , blir den bindande. gav en sakkunnig person i uppdrag att biträda departementet med att utreda vissa frågor om bl.a. skadestånd och bodelning enligt . Uppdraget redovisades i departementspromemorian Några bodelningsfrågor (Ds 2005:34). Promemorian remissbehandlades och låg till grund för lagförslagen i proposition 2006/07:32 Skadestånd och bodelning. I propositionen föreslogs vissa ändringar i bodelningsregler. tillstyrkte regeringens lagförslag (bet. 2006/07:CU14), och följde utskottets förslag (rskr. 2006/07:127). Lagändringarna trädde i kraft . I den nämnda promemorian uppmärksammade utredaren även vissa bodel-ningsfrågor att överväga för framtiden. Utredaren konstaterade att en makes giftorätt inte preskriberas. Om man införde en preskriptionsregel för rätt till bodelning i , torde parternas rättsosäkerhet och andra problem i sammanhanget minska, och därmed skulle också antalet bodelnings-tvister kunna reduceras. Utredaren konstaterade också att praktiskt verksamma jurister kan vittna om stora handläggningsproblem med anledning av parters passivitet och frånvaro från sammanträden. För den part som har det sämst ställt ekonomiskt har slutförandet av bodelningen vanligtvis mycket stor ekonomisk betydelse, och därför är det viktigt med en effektiv handläggning. Mot denna bakgrund, och eftersom ena parten ofta drar fördel av att en förrättning drar ut , borde man enligt utredarens mening överväga om en förrättare bör ges rätten att kalla parterna till sammanträde vid vite för att om möjligt förbättra deras medverkan i saken. För att förhindra att en passiv part otillbörligt försvårar genomförandet av en bodelningsförrättning till men för den andra parten ansåg utredaren att det bör prövas huruvida det bör införas en uttrycklig bestämmelse i 17 kap. efter mönster av 42 kap. 15 § om stupstocksföreläggande. Utredaren ansåg att det också bör prövas om det finns tillräckliga skäl för att avskaffa möjligheten för en part att under pågående bodelningsförrättning väcka särskild talan i en fråga av betydelse för delningen. Utredaren anförde att möjligheten att väcka särskild talan kan missbrukas av den av parterna som vinner på att slutförandet av delningen försenas. I den nämnda propositionen anfördes att det kan finnas anledning att i något annat sammanhang vidare överväga bl.a. den fråga som behandlas i promemorian om huruvida det bör införas en möjlighet att besluta om sanktioner för att få en part att medverka under en bodelningsförrättning. Utskottet behandlade motsvarande motionsyrkanden som de som är aktuella i betänkande 2016/17:CU10. Utskottet ansåg då att det saknades skäl att föreslå någon åtgärd från med anledning av motionerna, och motionsyrkandena avstyrktes. följde utskottets förslag. Utskottet är, i likhet med tidigare, inte berett att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionerna. Motionsyrkandena bör därför avslås. Underhåll mellan makar efter äktenskapsskillnad Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om underhåll mellan makar efter äktenskapsskillnad. Utskottet hänvisar till befintlig reglering på området och tidigare ställningstagande. I motion 2017/18:622 av (S) föreslås ett tillkännagi-vande om att regeringen bör se över för att förbättra den ekonomiskt svaga partens skydd efter äktenskapsskillnad. I 6 kap. finns bestämmelser om underhåll mellan makar efter äktenskapsskillnad. Efter äktenskapsskillnad svarar varje make för sin försörjning (7 § första stycket). Om den ena maken behöver bidrag till sitt underhåll under en övergångstid, har den maken rätt att få underhållsbidrag av den andra maken efter vad som är skäligt med hänsyn till denna makes förmåga och övriga omständigheter (7 § andra stycket). Om den ena maken har svårigheter att försörja sig själv sedan ett långvarigt äktenskap har upplösts eller om det finns andra synnerliga skäl, har den maken rätt till underhållsbidrag av den andra maken än som anges i andra stycket. Vid prövning av den rätten ska hänsyn tas till om den ena maken behöver bidrag för att skaffa sig pensionsskydd (7 § tredje stycket). Underhållsbidrag efter äktenskapsskillnad ska betalas fortlöpande. Finns det särskilda skäl, såsom att den underhållsberättigade behöver ett bidrag för att skaffa sig pensionsskydd, får domstolen dock bestämma att bidraget ska betalas med ett engångsbelopp (8 §). Talan om att underhållsbidrag ska fastställas får inte bifallas tillbaka än före den dag då talan väcktes, om inte den bidragsskyldige medger det (9 §). Rätten att kräva ut ett fastställt underhållsbidrag upphör efter den för-fallodag som ursprungligen gällde (10 § första stycket). Utskottet behandlade ett motsvarande motionsyrkande som det som är aktuellt i betänkande 2016/17:CU10. Utskottet ansåg då med hänvisning till gällande rätt att det saknades skäl att föreslå någon åtgärd från med anledning av motionen, och motionsyrkandet avstyrktes. följde utskottets förslag. Utskottet anser, i likhet med tidigare, att det mot bakgrund av den reglering som finns på området saknas skäl att föreslå någon åtgärd från med anledning av motionen. Motionsyrkandet bör därför avslås. Makars pensionsrättigheter vid bodelning Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om makars pensionsrättigheter vid bodelning. Utskottet hänvisar till pågående arbete och tidigare ställningstagande. I motion 2017/18:135 föreslår (L) ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som innebär att in-tjänad inkomst- och premiepension ska ingå i bodelning med anledning av äktenskapsskillnad. Vardera maken har giftorätt i den andra makens egendom. Egendom som är föremål för den andra makens giftorätt kallas giftorättsgods. Giftorätten inne-bär att en make vid bodelning får en hälftenrätt i den andra makens giftorätts-gods, sedan den makens skulder avräknats. Giftorätten är en sorts latent rättighet på värdet i den andra makens egendom som aktualiseras först i samband med bodelning. Bodelning ska ske när ett äktenskap upplöses (9 kap. 1 § ). Viss egendom är undantagen från den andra makens giftorätt och ingår därför inte i en bodelning. Sådan egendom kallas för enskild egendom. Enskild egendom kan uppkomma bl.a. genom äktenskapsförord eller genom att någon ställt upp villkor om enskild egendom i samband med en gåva eller ett testamente (7 kap. 2 § ). Det finns även vissa undantag från regeln att allt giftorättsgods ska ingå i bodelningen. Det rör sig bl.a. om rättigheter som inte kan överlåtas eller som i annat fall är av personlig art, om det skulle strida mot vad som gäller för rättigheten att låta den ingå i bodelning (10 kap. 3 § ). Frågan om huruvida makars pensionsrättigheter bör utjämnas i samband med upplösningen av ett äktenskap har varit föremål för lagstiftarens intresse . Av gällande reglering i 10 kap. 1 och 3 §§ följer att rätt till pension på grund av privat pensionsförsäkring eller individuellt pensionssparande som huvudregel ingår i bodelningen. Rätt till allmän pension, liksom vanligtvis rätt till tjänstepension, ses däremot som rättigheter som inte kan överlåtas eller som i annat fall är av personlig art och undantas därför från bodelningen. Lagen erbjuder vissa möjligheter till jämkning vid en bodelning för att motverka oskäliga resultat (12 kap. ). Pensionsgruppen överlämnade sin skrivelse Jämställda pensioner? (Ds 2016:19) till regeringen. I skrivelsen presenterar Pensionsgruppen en bred analys utifrån nio olika områden, bl.a. delad pensionsrätt mellan makar. I skrivelsen görs bedömningen att det torde vara rimligt att pensionsrätt för allmän pension inte heller fortsättningsvis ingår i bodelningen. Vad gäller pen-sionsrätt för tjänstepension görs bedömningen att orättvisa bodelningsresultat kan korrigeras genom jämkningsbestämmelserna i . Utifrån den analys som har gjorts och de synpunkter som har lämnats på skrivelsen har Pensionsgruppen bestämt en handlingsplan för det fortsatta arbetet för jämställda pensioner, som är tänkt att vara ett långsiktigt arbete. En del i handlingsplanen är att frågan om möjligheten att dela pensionsrätt ska bli föremål för ytterligare överväganden. Utskottet behandlade ett motsvarande motionsyrkande som det som är aktuellt i betänkande 2016/17:CU10. Utskottet konstaterade då att det pågår ett arbete med att se över frågan om delad pensionsrätt mellan makar. Utskottet ansåg att resultatet av det pågående arbetet inte bör föregripas av någon åtgärd från , och motionsyrkandet avstyrktes. följde utskottets förslag. Utskottet konstaterar att det fortfarande pågår ett arbete med att se över frågan om delad pensionsrätt mellan makar. Utskottet anser, i likhet med tidigare, att resultatet av det pågående arbetet inte bör föregripas genom någon åtgärd från , och därför bör motionsyrkandet avslås. Utredningar om faderskap för ogifta Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om utredningar om faderskap för ogifta. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 8 (SD), 9 (V) och 10 (KD). I kommittémotion 2017/18:982 av m.fl. (SD) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett förslag till lagändring som gör det möjligt att fastställa faderskap tidigt under graviditeten (yrkande 2). Motionärerna begär även ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att det ska vara rutin inom mödravården att inleda processen om fastställande av faderskap i de fall där föräldrarna ger sitt medgivande (yrkande 3). Samma två förslag läggs fram i kommittémotion 2017/18:983 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2. I kommittémotion 2017/18:3607 av m.fl. (V) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett förslag till lagändring som innebär att rutinerna för fastställande av faderskap förenklas när föräldrarna till ett barn är ogifta. Motionärerna anser att föräldrarna redan på sjukhuset eller i samband med de första kontakterna med gemensamt bör kunna underteckna en försäkran om föräldraskap alternativt gemensamt kunna anmäla faderskapet till folkbokföringsregistret. Enligt motionärerna bör socialnämnden utreda faderskap endast i fall där det finns oklarheter. I partimotion 2017/18:3750 av m.fl. (KD) yrkande 109 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett förslag till lagändring som gör det möjligt att fastställa faderskapet för ogifta föräldrar redan under graviditeten. Samma förslag läggs fram i partimotion 2017/18:3836 av m.fl. (KD) yrkande 47 och i kommittémotion 2017/18:3652 av m.fl. (KD) yrkande 59. I kommittémotion 2017/18:3891 av m.fl. (SD) yrkande 7 i denna del föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att en man direkt ska fastställas som far till ett barn, om ett positivt testresultat kan uppvisas. I motion 2017/18:1878 föreslår (S) ett tillkännagivande om att regeringen bör ta nödvändiga initiativ till att reformera reglerna om fastställande av faderskap för ogifta föräldrar på så sätt att gifta föräldrar och sambor behandlas lika. I motion 2017/18:2128 föreslår (-) ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att likställa regelverken om fastställande av faderskap för gifta föräldrar respektive föräldrar som är sambor. Om modern vid barnets födelse är gift med en man, ska mannen i äktenskapet automatiskt anses som barnets far, s.k. faderskapspresumtion (1 kap. 1 § ). Om modern inte är gift, fastställs faderskapet i stället genom en bekräftelse eller dom (1 kap. 3 § ). En sådan bekräftelse ska göras skriftligen och bevittnas av två personer. Den ska även skriftligen godkännas av socialnämnden och av modern. Bekräftelsen får göras även före barnets födelse. är skyldig att försöka utreda vem som är far till ett barn när faderskapet inte följer direkt av en faderskapspresumtion, och får lämna sitt godkännande endast om det kan antas att mannen är far till barnet. Nämnden ska föra protokoll över vad som förekommer vid utredningen av betydelse för faderskapsfrågan. (1 kap. 4 § samt 2 kap. 1 och 8 §§ .) Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd har utfärdat föreskrifter och allmänna råd om socialnämndens utredning och fastställande av faderskap (HSLF-FS 2017:49). Enligt föreskrifterna kan socialnämnden, om parterna är sambor och övertygade om att barnet är deras gemensamma, göra en förenklad utredning enligt ett särskilt protokoll, det s.k. S-protokollet. Om parterna samstämmigt uppger att barnet är deras gemensamma och det inte framkommer något som ger anledning att ifrågasätta detta, bör utredaren avsluta utredningen genom att ge mannen tillfälle att bekräfta faderskapet. Om utredaren har anledning att känna sig osäker, måste däremot en mer fullständig utredning göras. Ett s.k. MF-protokoll upprättas då. Samma sak gäller om parterna inte bor tillsammans. Föreskrifterna reglerar även frågan om utredning före barnets födelse. I denna del föreskrivs att om modern begär det, bör socialnämnden inleda en faderskapsutredning före barnets födelse. Efter födelsen bör barnets namn och personnummer antecknas i bekräftelsehandlingen, innan socialnämnden godkänner bekräftelsen. tillkännagivande och tidigare behandling behandlade utskottet motioner om utredningar om faderskap. Ut-skottet föreslog ett tillkännagivande till regeringen om att det finns skäl för regeringen att undersöka frågeställningar kring utredningar om faderskap för ogifta. Utskottet anförde bl.a. följande (bet. 2014/15:CU6): Motionärerna anser att utredningar om faderskap för ogifta måste kunna moderniseras och förenklas. Enligt motionärerna kan utredningarna upp-fattas som krångliga och som ett ifrågasättande av par som lever i förhållanden utan att vara gifta. Motionärerna anser också att ett faderskap borde kunna fastställas redan under graviditeten. Motioner motsvarande de nu aktuella har behandlats av under en lång följd av år. Enligt utskottet måste utgångspunkten för en reglering på detta område vara omtanken om barnets bästa. Bestämmelserna får alltså inte utformas på ett sådant sätt att barnets bästa på något sätt riskerar att bli åsidosatt. Det är också av stor vikt att den ordning som finns för utredningar om faderskap för ogifta ger betryggande garantier för att det verkligen är den biologiska fadern och inte någon annan som fastställs som far till ett barn. Utskottet vill också framhålla betydelsen av att faderskapsärenden hand-läggs på ett så enkelt sätt som möjligt med hänsyn till barnets intressen och under former som inte behöver uppfattas som integritetskränkande. Utskottet kan konstatera att kritik riktats mot den nu-varande ordningen. Enligt utskottet kan det inte uteslutas att reglerna kan förenklas och moderniseras utan att barnets bästa riskerar att bli åsidosatt. Mot denna bakgrund anser utskottet att det finns skäl för regeringen att undersöka de frågeställningar kring den nuvarande ordningen för utred-ningar om faderskap för ogifta som lyfts fram i motionerna. Det bör vara en uppgift för regeringen att överväga om det finns behov av förändringar och i så fall ta nödvändiga initiativ. Regeringen bör också i ett lämpligt sammanhang återkomma till och redovisa resultatet av arbetet. Vad utskottet anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Ställningstagandet innebär ett delvis bifall till samtliga motioner. beslutade om ett tillkännagivande i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2014/15:122). Utskottet behandlade motsvarande motionsyrkanden om utredningar om faderskap i betänkande 2016/17:CU10. Utskottet avstyrkte då motionsyrkandena med hänvisning till att regeringen avsåg att tillsätta en utredning med uppdrag att se över reglerna om faderskap och föräldraskap i enlighet med tillkännagivande. Det fanns enligt utskottet inte skäl att föregripa det kommande arbetet. följde utskottets förslag. Utredningen om modernare regler om faderskap och föräldraskap Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att se över delar av regler om fastställande av faderskap och föräldraskap (dir. 2017:28). Syftet är att – med utgångspunkt i principen om barnets bästa – åstadkomma en mer ändamålsenlig, jämlik och modern reglering. Utredaren ska föreslå de författningsändringar och andra åtgärder som bedöms vara nödvändiga eller lämpliga.