bet · H501FöU7 · 2018-04-09 00:00:00 — I betänkande 2014/15:FöU6 uttryckte utskottet att de åtgärder som regeringen vidtagit, bl.a. efter Försvarsberedningens rapport inför den försvarspolitiska inriktningen för försvar –2020, bidrog till utvecklingen av samverkan på sjö- och kustövervakningsområdet. Utskottet önskade särskilt understryka vikten av de utredningar som skapat förutsättningar för en utveckling av samverkan mellan , men även med där initiativet att samverka kring isbrytning ansågs lovvärt. KBV beredde även andra myndigheter möjlighet att bedriva sin verksamhet till sjöss utan egna plattformar varför utskottet välkomnade KBV:s uppdrag att inom ramen för verksamheten i leda arbetet med att ta fram en nationell strategi för sjöövervakning för civila behov. Ytterligare forum för samverkan bedömdes inte behövas vid den aktuella tidpunkten, ansåg utskottet. I betänkande 2017/18:FöU1 påminde utskottet om att man i samband med att beslutade om den försvarspolitiska inriktningen framhållit det som positivt att en av Försvarsmaktens fyra uppgifter även i fortsättningen var att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser. Utskottet ansåg att uppgiften var viktig, men underströk att den inte skulle vara dimensionerande för Försvarsmakten. Undantag har gjorts för stödet till polisen med helikoptertransporter; lämnade regeringen förslag om att Försvarsmakten skulle kunna stödja polisens nationella insatsstyrka med medeltung helikopterkapacitet, varvid utskottet ansåg att kapaciteten var så pass unik och samhällsvinsterna så pass stora att ett avsteg från principen att Försvarsmaktens stöd inte ska vara dimensionerande ändå var motiverat. Utskottet gjorde i det aktuella betänkandet bedömningen att man inte skulle lägga till fler undantag och utöka ändamålet för anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap ytterligare, varför utskottet avstyrkte aktuella motioner. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 6) anges att KBV redovisade ett regeringsuppdrag att ta fram en nationell strategi för sjöövervakning för civila behov (Ju2016/04206/SSK). I redovisningen, som utarbetats i samverkan med övriga myndigheter i , inklusive Försvarsmakten, konstateras att det finns en stor utvecklingspotential inom sjöövervakningsområdet. En förbättrad samordning skulle enligt myndigheterna kunna leda till att statens samlade resurser för sjöövervakning kan användas på ett mer effektivt sätt, en syn som regeringen säger sig dela. Som svar på interpellation 2017/18:328 anförde försvarsminister i att grundregeln för militär flygverksamhet är att flygräddningsresurser ska finnas tillgängliga för insats i området för planerad flygverksamhet. Försvarsmaktens behov av flygräddning med räddningshelikopter utförs av och regleras enligt det samverkansavtal som finns mellan Försvarsmakten och . I samverkansavtalet återfinns överenskommelser om exempelvis flygräddningshelikoptrarnas tillgänglighet, helikopterkategori, geografisk basering och kostnader. Försvarsmakten är primärt i behov av att uppfyller villkoren i det gemensamma samverkansavtalet. En principöverenskommelse om vilka principer och ersättningar som ska gälla för den flygoperativa personalen inom räddningshelikopterverksamhet har ingåtts, vilket är centralt för det tidigare nämnda samverkansavtalet. Omförhandlingarna är inte en fråga för regeringen, anförde ministern. Likaså är samverkansavtalet en fråga mellan myndigheterna. Försvarsministern angav vidare att regeringen noga följer utvecklingen. Dock ansågs det inte aktuellt att genomföra några organisatoriska förändringar av flygräddningstjänsten. Om en sådan förändring skulle bli aktuell behöver den föregås av grundliga studier och analyser, menade statsrådet, då det varken finns materiella eller personella förutsättningar för att kunna genomföra den här typen av insatser inom Försvarsmakten. Det är av det skälet som man har detta samverkansavtal, och Försvarsmakten betalar för att upprätthålla räddningsförmågan. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), anger Försvarsberedningen följande: Planering bör bedrivas för att Försvarsmakten efter behov ska kunna nyttja de fordon, fartyg samt luftfarkoster som finns i statlig ägo. Exempel på sådana är helikoptrar och isbrytare. För att åstadkomma ett rationellt nyttjande av dessa typer av statliga resurser är det viktigt att ansvariga myndigheter vid upphandling tar hänsyn till totalförsvarets behov. Utskottet vill understryka vikten av att sjöoperativa myndigheters verksamhet sköts på ett effektivt sätt. Arbetet med en nationell strategi för sjöövervakning för civila behov är ett exempel på en sådan vilja bland relevanta myndigheter. Det är i sammanhanget mycket viktigt att har en väl fungerande sjö- och flygräddning. Av det skälet har utskottet sett med oro på att denna typ av räddningstjänst inte fungerar som den är tänkt att göra. Den information som och Försvarsmakten lämnade i utskottet var därför välkommen. Utskottet ser med tillförsikt på att en principöverenskommelse nu nåtts mellan arbetsgivare och arbetstagare inom om vilka principer och ersättningar som ska gälla för den flygoperativa personalen inom räddningshelikopterverksamhet, vilket är centralt för att t.ex. det samverkansavtal som finns mellan och Försvarsmakten ska kunna fungera. Utskottet konstaterar att det inte finns materiella eller personella förutsättningar för att kunna genomföra den här typen av insatser inom Försvarsmakten. Utskottet vill i sammanhanget påminna om dess grundinställning att även om en av Försvarsmaktens fyra uppgifter visserligen är att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser ska denna uppgift inte vara dimensionerande för Försvarsmakten. Det nya avtalet ger också skäl att tro att annan typ av sjö- och flygräddning ska kunna fungera som förväntat, vilket är en nödvändighet för både privata och statliga aktörer. Utskottet finner således inte skäl till att föreslå att huvudmannaskapet för sjö- och flygräddning flyttas från . Mot bakgrund av ovanstående, samt Försvarsberedningens kommande slutrapport och regeringens beredning av föreslagna åtgärder, ser utskottet inte anledning att föreslå ytterligare åtgärder på området men avser att följa frågan nogsamt . Samtliga motionsyrkanden avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om marinens dykcenter. (M) anför i motion 2015/16:671 att det nya dykcenter som finns på marinbasen i (Försvarsmaktens dykeri- och navalmedicinska centrum, FM DNC) är en anläggning som borde kunna användas även av andra myndigheter med dykare i personalen, både för övning och i utbildningssyfte. KBV använder anläggningen till en viss del. Motionären föreslår att det bör göras en översyn av hur marinens dykcenter i större utsträckning kan utnyttjas av andra myndigheter. Utskottet har fått information från Sjöstridsskolan där man anger att FM DNC, som lyder under den förut nämnda, anser sig vara ett unikt med få motsvarigheter i världen, där utveckling, forskning, dykerimedicin, fysiologi och utbildning finns inom en och samma organisation med därtill anpassade infrastrukturella lösningar. I underlaget framhålls att FM DNC i grunden är utvecklat och anpassat för Försvarsmaktens behov, men givet den särställning FM DNC utvecklat och har som kompetensbärare inom området finns dock ett mervärde i att nyttja denna kompetens även hos andra myndigheter och organisationer. I innevarande års riktlinjer till chefen för anges bl.a. att utvecklingen inom undervattensteknik och inom det dykeri- och navalmedicinska området ska fortgå, såväl ur ett materiel- som ett metodhänseende. Inom området ska stödet till samhället och då främst samarbetet med civila myndigheter fördjupas. Enligt underlaget är Försvarsmaktens och FM DNC:s strävan alltid att möta övriga myndigheter och organisationers behov av stöd i så stor utsträckning som möjligt med det förbehållet att det inte i någon menlig omfattning får påverkan på beredskap eller operativ förmåga. FM DNC stöder och samarbetar regelmässigt med ett antal olika myndigheter samt inom många olika områden såsom • utbildning inom områden som dykeri, dykerimedicin, dykledare • teknik och metodutveckling samt prov av ny materiel • genomförande av tekniska haveriutredningar på dykutrustningar i samband med dykolyckor åt Nationellt forensiskt centrum • Dyksäkerhetsråd, vilket leds av . Myndigheter med dykeriverksamhet har möjlighet att anlita rådet som ett organ för att utreda olyckor och som en resurs för att identifiera riskfaktorer vilka kan komma att leda till olyckor • samarbete inom projekt , ett EU-finansierat projekt inom INTEREG BALTIC, med räddningstjänst, KBV och Polisen. finns en ingången överenskommelse mellan . Överenskommelsen reglerar övergripande samverkan inom dykområdet när det gäller utbildning och utveckling inom ramen för offentlig resurssamordning. Samverkan innebär att KBV har avdelat två tjänstemän vilka på heltid tjänstgör vid FM DNC. Vidare låter Försvarsmakten KBV kostnadsfritt genomgå utbildning vid FM DNC. KBV har tillgång till FM DNC:s utvecklingssektion och kan därigenom delta i prov och försöksverksamhet. Respektive myndigheters personal kan i allt väsentligt nyttjas som resurs för de båda myndigheternas behov av utbildning, utveckling och forskning som bedrivs inom dykeriområdet. Det inledda samarbetet mellan Försvarsmakten och KBV uppfattas utgöra ett bra exempel på resurssamordning, och motsvarande överenskommelse bedöms kunna skrivas med andra myndigheter efter en analys och beredning av respektive myndighets eller organisations behov. I denna kontext är Försvarsmakten genom FM DNC beredd att ta ett ökat lednings- och samordningsansvar inom dykeri- och undervattensteknikområdet. Ett fortsatt fördjupat samarbete kan mycket väl vara aktuellt efter en genomförd behovs- och konsekvensanalys. Det är Sjöstridsskolans uppfattning att FM DNC i allt väsentligt, fram , har mött övriga myndigheters uttryckta behov av stöd inom dykeriområdet. Utskottet ser positivt på det arbete som FM DNC bedriver, främst för Försvarsmaktens behov men också för att stärka andra myndigheter, m.fl., bl.a. inom ramen för redan ingångna avtal. Resurssamordning är av stor vikt även i detta sammanhang. Det är välkommet att Sjöstridsskolan avser att fördjupa stödet till samhället och då främst samarbetet med civila myndigheter, och att en behovs- och konsekvensanalys övervägs. Utskottet instämmer med Sjöstridsskolan i vikten av att ett sådant samarbete inte bör påverka Försvarsmaktens egen beredskap eller operativa förmåga negativt. Utskottet finner för tillfället inte skäl att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om marinens dykcenter. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om ett maritimt kristräningscentrum i . (M) anför i motion 2015/16:288 att varje myndighet har ansvar för att utbilda och öva för extraordinära händelser. saknas dock möjligheten att genomföra sådana övningar tvärsektoriellt i en maritim miljö som så långt som möjligt motsvarar verkligheten. Motionären menar att stad har betydande kompetens och tradition inom det maritima området och föreslår att frågan om ett maritimt kristräningscenter i bör ses över. I betänkande 2014/15:FöU6 välkomnade utskottet de regelbundna övningar som hålls mellan aktörerna på sjö- och kustövervakningsområdet men ansåg att utveckling var en fråga som de berörda myndigheterna hade att ta ställning till själva. Motionsyrkandet om ett maritimt kristräningscentrum i avstyrktes liksom det gjordes i betänkandena /09:FöU6 och 2009/10:FöU9. Utskottet ser fortfarande positivt på de regelbundna övningar som hålls mellan aktörerna på sjö- och kustövervakningsområdet men anser liksom tidigare att utveckling på området är en fråga som de berörda myndigheterna har att ta ställning till själva för att vid behov se till så att nödvändig utbildning och samordning sker. Utskottet ser därför inte skäl att föreslå några åtgärder i enlighet med förslaget om ett maritimt kristräningscentrum i . Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om sjöräddning på . Jämför reservation 49 (SD) och 50 (KD). (KD) anför i motionerna 2015/16:2777, 2016/17:212 och 2017/18:53 att , som fjärde största sjö, inte omfattas av den statliga till skillnad från , och . Därmed finns ingen central passning och ledning av . Det finns inte heller någon VHF-utrustning tillgänglig på som skulle möjliggöra kommunikation mellan räddningsledning och båtar på sjön för att kunna hjälpa till vid sjönöd, menar motionären som hänvisar till en rapport från som visar på att kommunikationen inte fungerat på ett tillfredsställande sätt vid en specifik olycka när det gäller möjligheten till en effektiv ledning av insatsen. Rapporten bekräftar bristerna avseende ledningsfunktion och avsaknad av VHF-kommunikation på , menar motionären som föreslår att det bör ses över hur sjösäkerheten på kan förbättras. Utskottet har fått information från i län om att på i huvudsak fungerar bra men att det krävs fortsatt arbete med samverkan och larmning. Att införa statlig sjöräddning eller att utveckla VHF-systemet bedöms som kostsamt jämfört med dagens system. anger att räddningsinsatser på kan vara komplicerade. Det beror bl.a. på att det är många aktörer inblandade: polisregioner, sjukvårdsregioner, räddningstjänster, SOS-centraler och länsstyrelser. Det ställer krav på att samverkan fungerar. i är drivande i arbetet med att utveckla samverkan på . genomförde en övning med aktörer kring där fokus låg på samverkan, larmning, roller och ansvar. Ett avtal finns om att alla larm på ska gå till Nerikes Brandkår, detta för att inget larm ska hamna mellan stolarna. Nerikes Brandkår tar hand om larmet och samverkan. Denna brandkår har också tillgång till bra utrustning i form av båtar m.m. Om larmet ligger på någon annan räddningstjänsts område har räddningsledaren på Nerikes Brandkår möjlighet att lämna över larmet till just den räddningstjänsten. Avtal har skrivits med Västra räddningstjänst (, , ). Ambitionen är att skriva avtal med Västra räddningstjänst (, ). Det skulle underlätta samverkan men inte lösa alla problem helt, enligt . Det kommer fortfarande att ställas krav på samverkan, och man kommer fortsättningsvis att behöva öva. Vidare ansvarar Polisen i län inför varje båtsäsong för att uppdatera den s.k. Hjälmarpärmen med kontakt- och resursuppgifter. Enligt går det inte att larma via VHF annat än att man kan göra ett nödanrop för att få hjälp av båtar i närheten som passar på VHF. Det finns dock ingen larmcentral som passar på 16. Det ska finnas information i gästhamnar och vid inloppen om att det inte finns någon passning på VHF utan att lamning måste ske via SOS Alarm och nödnumret 112. Utskottet ser – liksom man gjort tidigare, t.ex. i betänkande 2014/15:FöU6 – positivt på de lokala initiativ som den s.k. Hjälmargruppen tagit och att arbetet med att stärka beredskapen på sjön ständigt utvecklas. Med hänsyn också tagen till i läns bedömning att möjligheterna till att kommunicera på är tillfredsställande, också ur ett kostnadsperspektiv, anför utskottet att det inte finns skäl att föreslå åtgärder i fråga om ändring av ansvarsfördelningen mellan statlig och för del. Beredskap för att hantera oljeutsläpp i Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om beredskap för att hantera oljeutsläpp i . m.fl. (KD) anför i motionerna 2016/17:2558 yrkande 5 och 2017/18:2607 yrkande 6 att oljeutsläppen fortsätter att vålla problem i och föreslår därför att beredskapen för potentiella katastrofer i bör höjas för att minimera eventuella skadeverkningar. I betänkande 2010/11:FöU2 konstaterade utskottet att säkerhet var starkt kopplad till utvecklingen i vår omvärld. Samverkan med andra länder var därför av central betydelse för hanteringen av dessa hot. Inget land runt (eller i ) ansågs t.ex. ensamt kunna klara av att hantera ett stort oljeutsläpp eller hade byggt upp en egen kapacitet för att kunna hantera stora olyckor, menade utskottet som även ansåg, i likhet med regeringen, att den gemensamma förmågan att hantera olyckor och kriser stärktes genom ett fortsatt aktivt deltagande i internationella samarbeten och internationell övningsverksamhet. Utskottet konstaterade vidare att behövlig information till stora delar redan fanns inom olika nationella övervakningssystem och såg positivt på ett utvecklat samarbete. Utskottet konstaterade avslutningsvis att det pågick ett intensivt arbete på området och ansåg inte att någon ytterligare åtgärd från sida var motiverad. De aktuella motionsyrkandena om miljöräddningsinsatser till havs avstyrktes. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 6) anges att regeringen gör bedömningen att de miljöräddningsinsatser som varit aktuella för KBV:s del har kunnat genomföras med gott resultat och att myndighetens kontroll- och tillsynsverksamhet generellt sett bidrar till en högre regelefterlevnad. Personalbristen vid myndigheten har dock bidragit till att myndigheten inte har tillräckliga resurser för att kunna hantera ett eventuellt oljeutsläpp som kräver en mer utdragen insats. Kapaciteten i detta avseende bör återställas, anser regeringen. Inom EU-samarbetet bidrar KBV, efter beslut av regeringen, bl.a. med pump- och läktringskapacitet för olja. Utskottet har fått information från KBV om att myndigheten planerar och prioriterar sin verksamhet utifrån myndighetens uppdrag i instruktion och regleringsbrev och utifrån miljöräddningstjänstmålet om att kunna bekämpa oljeutsläpp på upp till , och detta med beaktande av nationella och internationella resurser. KBV:s webbplats angav att en överenskommelse med Sjövärnskåren hade slutits, vilken ger en starkare miljöräddningsförmåga. Enligt avtalet ska Sjövärnskåren kunna användas i operationer som pågår . Enligt KBV stärker samarbetet uthålligheten i långvariga miljöräddningsoperationer till sjöss. I MSB:s årsredovisning (publ. MSB1172) anges har ordförandeskapet för mellan . Tillsammans med ett trettiotal andra myndigheter i har MSB regeringens uppdrag att bidra till genomförande av för . har MSB tillsammans med experter från KBV och genomfört en kurs för maritima experter. Utskottet ser positivt på regeringens bedömning att de miljöräddningsinsatser som varit aktuella för KBV:s del har kunnat genomföras med gott resultat men delar den oro som förs fram om att personalbristen vid myndigheten har bidragit till att myndigheten inte har tillräckliga resurser för att kunna hantera ett oljeutsläpp som kräver en mer utdragen insats. Kapaciteten i detta avseende bör återställas, anser regeringen vilket utskottet instämmer i. Avtalet med Sjövärnskåren välkomnas följaktligen. I sammanhanget bör det framhållas, anser utskottet, att den gemensamma förmågan att kunna hantera olyckor och kriser stärks genom ett fortsatt aktivt deltagande i internationella samarbeten. Utskottet finner mot bakgrund av ovanstående att det inte finns skäl att föreslå några ytterligare åtgärder i fråga om att höja beredskapen för att kunna hantera oljeutsläpp i . Utvärdering och översyn av samhällets krisberedskap, punkt 1 (M) av (M), (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3221 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2017/18:3566 av m.fl. (M) yrkande 22 och 2017/18:1174 av och (båda M). Vi anser att en bra krisberedskap i fredstid också lägger grunden för ett väl fungerande civilt försvar och totalförsvar i händelse av kris och krig. Försvarsmakten och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har redovisat en planering för hur arbetet för att utveckla och stärka totalförsvaret ska gå till . Krisberedskapen skulle behöva ett liknande helhetsgrepp där tydliga mål om vad som är skyddsvärt definieras, lagstiftningen ses över och uppdateras och fungerande strukturer analyseras och implementeras. har gått sedan bildandet av MSB, och omvärldsläget har förändrats radikalt sedan myndighetens inrättande. Vi anser att det är rimligt att verksamheten utvärderas och analyseras i förhållande till behov men också till det rådande omvärldsläget. Inte minst finns en växande hotbild som kräver ett aktivt och modernt psykologiskt försvar. En genomlysning av krisberedskapen skulle utgöra ett viktigt underlag i arbetet inför nästa försvarsbeslut. Vi föreslår som ett första steg att Statskontoret bör ges i uppdrag av regeringen att brett utvärdera MSB:s verksamhet och den svenska krisberedskapen samt de relevanta myndigheternas beslutskedjor. Utskottsmajoriteten hänvisar till Försvarsberedningens ställningstagande och anser att det i avvaktan på beredningens slutrapport inte finns anledning att ta ställning i frågan. Vi konstaterar att slutrapporten är beräknad , och med remissförfarande och beredning är frågan om ett ställningstagande i så fall tidigast . Med tanke på att regeringen mycket väl kan ta ställning i viktiga frågor som rör civil beredskap och civilt försvar anser vi det naturligt att i nu ta ställning till framlagda förslag. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Utveckling av det civila försvaret och totalförsvaret, punkt 2 (M) av (M), (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3222 av m.fl. (M) yrkande 32 och 2017/18:3566 av m.fl. (M) yrkande 19 och 2017/18:2017 av m.fl. (SD) yrkandena 2, 56 och 75, 2017/18:2718 av (S), 2017/18:3038 av m.fl. (L) yrkande 6, 2017/18:3765 av m.fl. (C) yrkandena 7 och 9, 2017/18:3827 av m.fl. (KD) yrkande 5 och 2017/18:3829 av m.fl. (KD) yrkande 3. Den nya krigföringen där vi inte bara står inför militära hot, utan också inför risken för cyberattacker, psykologisk krigföring, ekonomiska påtryckningar och underrättelsehot, ställer stora krav på samhällets förmåga att klara kriser. Vi anser att det behövs ett totalt försvar som använder samhällets alla resurser, såväl personella som materiella, för att skapa resiliens. Det nya totalförsvaret handlar ytterst om att ha ett samhälle där alla hjälper till och som även fungerar i händelse av kris. Vi föreslår att regeringen bör tillse att det skapas ett modernt totalförsvar i för att kunna möta de nya hot som den moderna krigföringen medför. Med hänvisning till det resonemang vi för under reservation 1 anser vi att regeringen mycket väl kan ta ställning i viktiga frågor som rör civil beredskap och civilt försvar utan att invänta Försvarsberedningens slutrapport. Vi anser det därför naturligt att i nu ta ställning till framlagda förslag. bör ställa sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännage detta för regeringen. Utveckling av det civila försvaret och totalförsvaret, punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2017 av m.fl. (SD) yrkandena 2, 56 och 75 samt 2017/18:2718 av (S), 2017/18:3038 av m.fl. (L) yrkande 6, 2017/18:3222 av m.fl. (M) yrkande 32, 2017/18:3566 av m.fl. (M) yrkande 19, 2017/18:3765 av m.fl. (C) yrkandena 7 och 9, 2017/18:3827 av m.fl. (KD) yrkande 5 och 2017/18:3829 av m.fl. (KD) yrkande 3. Det militära försvaret kan inte fungera utan det civila försvaret. Försvarsberedningen angav inför det tidigare försvarsbeslutet att det civila försvaret bara klarar sig 5–i händelse av krig. Jag föreslår att regeringen bör tillse att det civila försvaret kan fullgöra sina uppgifter även i händelse av fullskaligt krig. Jag anser även att nya hotbilder kräver att län och kommuner kan mobilisera i aktiv krishantering på höga våldsnivåer. Bataljonsledningarna inom territorialarmén bör därför ha del i länsstyrelsernas krisledning.