bet · H501FiU20 · 2018-06-15 00:00:00 — Med genomtänkta reformer kring arbetsmarknaden och i skattepolitiken kan människors möjlighet att lämna arbetslöshet och utanförskap förbättras. Hälso- och sjukvårdspolitiken ska ta sin utgångspunkt i varje människas absoluta och okränkbara värde. De som har störst behov ska också ges företräde till hälso- och sjukvården. För att det ska gå att lita på vården och omsorgen krävs det vårdreformer för att komma till rätta med vårdköer, överbeläggningar och bristande patientsäkerhet. För att säkra en god, effektiv och jämlik vård i hela landet behöver staten ta ansvar för vårdens organisation. Det är inte rimligt att den medicinska kvaliteten och resultat skiljer sig åt beroende på var i landet man bor. För att vända utvecklingen från det nuvarande välfärdssveket till ett välfärdslöfte krävs bl.a. att alla äldre ska ha rätt till hemsjukvård, att primärvården har fasta läkare, fler utbildningsplatser för specialistsjuksköterskor och en assistansersättning det går att lita på. Det offentliga ska vara garanten för vården och omsorgen, men vem som utför tjänsterna måste ligga i medborgarnas händer. Ökad valfrihet och makt till den enskilde och en mångfald av utförare skapar positiva effekter. Entreprenörer som tillsammans med investerare är med och utvecklar välfärden måste kunna göra en vinst, och förutsättningarna för ideellt driven idéburen vård och omsorg behöver förbättras. vill bygga ett samhälle där människor kan åldras i trygghet och värdighet. Äldres vård och omsorg måste präglas av självbestämmande och valfrihet. En sammanhållen seniorpolitik ska dock inte bara handla om vård och omsorg. Det friska åldrandet, de äldre som en viktig resurs och ett välfungerande samspel mellan generationerna är också viktiga beståndsdelar. Därför behöver den ekonomiska politiken inriktas mot att bl.a. skapa fler möjligheter för äldre att arbeta längre än till , och pensionärernas ekonomi behöver förbättras bl.a. genom att skillnaden i beskattning mellan arbetsinkomst och pension tas bort. Arbetslivet behöver förlängas för att vi ska klara de demografiska utmaningar som framtidens pensioner och välfärdens finansiering innebär. har en arbetsmarknad med stora strukturella utmaningar och en tudelning där personer med lägre utbildning eller de som är utrikes födda står utan jobb. Ett gott företagsklimat är nyckeln till att kunna möta framtida utmaningar och öka resurserna till den gemensamma välfärden, men nya jobb kan inte kommenderas fram av politiker. Näringspolitiken måste inriktas mot att underlätta för företag att växa och anställa. Sektorer där jobb inte utförs på grund av höga skatter och avgifter behöver reformeras så att marknaderna kan växa till, t.ex. genom att bredda RUT-avdraget. Åtgärder behövs för att företag ska ha råd och möjlighet att anställa, t.ex. sänkta skatter på arbete och förenklade regler för att starta och driva företag. Det krävs omfattande reformer för att vända utvecklingen och skapa en arbetsmarknad där alla får plats. Klyftan mellan utrikes och inrikes födda på arbetsmarknaden i växer snabbt. Utan politisk handling drabbas de nyanlända hårdast genom att de riskerar att fastna i ett långvarigt socialt och ekonomiskt utanförskap. För att inkludera fler på arbetsmarknaden krävs att det öppnas upp för fler typer av jobb, t.ex. fler arbeten som kräver lägre kvalifikationer, men också att det utvecklas s.k. inträdesjobb där arbetsgivare ska kunna anställa personer med något lägre ingångslön som den anställde får utbildning eller lär sig jobbet på jobbet. Nyckeln till god integration är en bra utbildning i svenska och en utbildning som kan ge jobb. Insatserna för de människor som står utanför arbetsmarknaden måste vara effektiva och kompletta, varför arbetsmarknadspolitiken behöver en grundlig renovering. Antalet arbetsmarknadsprogram måste minskas och reformeras och Arbetsförmedlingen läggas ned i sin nuvarande form så att resurserna i stället kan fokuseras till de som står längst från arbetsmarknaden. Antalet poliser har minskat under den senaste mandatperioden, och poliser lämnar sina tjänster . växer antalet särskilt utsatta områden där polisen uppger att kriminaliteten och utsattheten är hög, och problemen på mindre orter där polisen inte alls är närvarande är också påtagliga. Antalet poliser måste öka. Bristerna i rättsväsendet och på arbetsmarknaden drabbar utsatta områden särskilt, vilket öppnar upp för brottslighet och utanförskap som leder till ökade motsättningar i samhället. I områden där polisen inte har kontroll finns en risk för att kriminella dominerar, vilket hindrar integrationen. Vissa av våra värderingar är inte valbara, och vägen in i samhället måste vara glasklar. har ett moraliskt ansvar för att hjälpa medmänniskor i nöd, vilket innebär att både värna asylrätten och att ta ansvar för en ordnad, human och långsiktigt ansvarsfull migrationspolitik. ska asylprövningen vara rättssäker, och den som får ett nej på sin asylansökan ska lämna landet. En generös migrationspolitik måste kombineras med en effektiv och välfungerande integrationspolitik. Möjligheterna till integration stärks när människor ges förutsättningar till en egen försörjning. Därför behöver en politik för fler jobb, fler bostäder och en bättre skola. En integrationspolitik som inte fungerar kan även undergräva migrationspolitikens legitimitet. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2017/18:100 Proposition 2017/18:100 ekonomiska vårproposition: 1.Riksdagen godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (avsnitt 3). 2017/18:4156 av m.fl. (C): godkänner de riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som anförs i motionen. 2017/18:4161 av m.fl. (SD): 1.Riksdagen godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som anförs i motionen. 2017/18:4162 av och (båda M): 1.Riksdagen godkänner de riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som anförs i avsnitt 5–9 i motionen. 2017/18:4166 av m.fl. (L): godkänner de riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som anförs i motionen. 2017/18:4167 av m.fl. (KD): godkänner de riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som föreslås i motionen. Skrivelse 2017/18:37 Regeringens skrivelse 2017/18:37 om regeringens medelfristiga makroprognoser. Skrivelse 2017/18:85 Regeringens skrivelse 2017/18:85 om regeringens hantering av rekommendationer från EU, och . Skrivelse 2017/18:203 Regeringens skrivelse 2017/18:203 om tillämpningen av det finanspolitiska ramverket. Motioner från allmänna motionstiden /18 2017/18:603 av m.fl. (S): ställer sig bakom det som anförs i motionen om analys av inkomstklyftorna i och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:1076 av m.fl. (S): ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av att göra en översyn av utvecklingen för fördelning av inkomster och förmögenheter och att i samband med översynen ta fram konkreta förslag som innebär att jämlikheten i ökar, och detta tillkännager för regeringen. 2017/18:2030 av (M): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör få ett tilläggsuppdrag att tydligt definiera och se över vad som ska omfattas av det offentliga kommunala åtagandet inför kommande utmaningar gällande befolkningsutveckling och kompetensförsörjning och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda vilka skattebaser som kommer att vara lämpliga för att finansiera välfärden med hänsyn tagen till att automatisering och digitalisering kommer att påverka antalet jobb och därmed sätta press på det som huvudsakligen finansierar välfärden, den kommunala inkomstskatten, och detta tillkännager för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att i kommande långtidsutredningar ta hänsyn till faktisk historisk kostnadsutveckling när man gör bedömningen av långsiktig finansiell hållbarhet av välfärdens finansiering, och detta tillkännager för regeringen. 2017/18:2296 av (SD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att intäkter som följd av försäljningar av statliga bolag ska användas för betalning av statsskulden och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2473 av Finn (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av en bred parlamentarisk samling om hur en hållbar finansiering av välfärden för framtiden kan uppnås och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2542 av (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att åstadkomma en gynnsam produktivitetsutveckling i välfärden och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2546 av (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om bättre samverkan mellan penning- och finanspolitiken och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2630 av m.fl. (S): ställer sig bakom det som anförs i motionen om vikten av en jämlik politik som skapar lika förutsättningar för alla människor oavsett bakgrund, socioekonomiska förutsättningar eller bostadsort och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2822 av Finn m.fl. (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör utgå från sysselsättningsgraden i sin politik och att regeringen ska redovisa sysselsättningspåverkan av sin politik och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2918 av (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att samtliga riksdagspartiers föreslagna statsbudgetar bör granskas och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2931 av (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att undersöka tänkbara alternativa finansieringslösningar för investeringar i framtidens infrastruktur och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2962 av m.fl. (MP): 10.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att låta utreda hur staten, för att påskynda de stora infrastrukturinvesteringar som klimatomställningen kräver, i högre grad skulle kunna låna av sig själv via , och detta tillkännager för regeringen. 11.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa en statlig investeringsbudget och tillkännager detta för regeringen. 19.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att upprätta ett nationellt centrum för solidarisk ekonomi och tillkännager detta för regeringen. 27.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta fram en handlingsplan för ekonomisk jämlikhet och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3194 av m.fl. (L): 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska närma sig eurozonen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3405 av m.fl. (M): 30.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att intäkterna från försäljningen av statliga bolag ska användas för att amortera av på statsskulden och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3420 av m.fl. (M, C, L, KD): 9.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att intäkterna från försäljningen av statliga bolag ska användas för att amortera av på statsskulden och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3834 av m.fl. (KD): 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att komplettera regeringens ramverk för välståndsutveckling med den officiella statistiken och tillkännager detta för regeringen. yttrande 2017/18:SkU8y Protokoll från öppen utfrågning om Finanspolitiska rådets rapport – Professor , Finanspolitiska rådets ordförande Ordföranden: till finansutskottets offentliga, öppna utfrågning om Finanspolitiska rådets rapport, Svensk finanspolitik 2018, som presenterats. Särskilt välkomna hälsar vi professor , som är rådets ordförande, och finansminister , som ska få möjlighet att kommentera rådets rapport, innan utskottets ledamöter får möjlighet att ställa frågor till dem båda. Vi börjar med en presentation av rådets rapport. , : Tack för detta tillfälle att komma till och finansutskottet för att presentera årets rapport, diskutera den och svara på frågor från ledamöterna. ska enligt sin instruktion bedöma om finanspolitiken är förenlig med långsiktigt hållbara offentliga finanser. Baserat på beräkningar och under förutsättning att det finanspolitiska ramverket följs är vår bedömning att risken för en ohållbar utveckling är mycket liten. På rådets uppdrag har KI också gjort en prognos över skuldkvoten, det vill säga den offentliga sektorns finansiella bruttoskuld i förhållande till bnp. Enligt den prognosen kommer skuldkvoten, som vi ser på denna bild, att ligga något 2030, det vill säga under det intervall för skuldankaret som blir en del av ramverket . Bilden visar skuldkvotens utveckling, där den gula linjen visar utvecklingen med en avveckling av valutareserven. Rådet ska också bedöma om finanspolitiken är förenlig med de budgetpolitiska målen, särskilt överskottsmålet och utgiftstaket. Om man blickar bakåt kan man konstatera att det nu gällande överskottsmålet, 1 procents överskott i finansiellt sparande över konjunkturcykeln, inte har uppnåtts. Inte heller har det mål som börjar gälla , en tredjedels procent i överskott över konjunkturcykeln, nåtts . Det ser vi i den tabell jag nu visar. I själva verket har det finansiella sparandet i offentlig sektor legat klart under målet sedan överskottsmålet infördes. Ni ser i tabellens nedersta rad ett åttaårsgenomsnitt bakåt; det håller sig kring . Ni ser också i mitten av tabellen ett tioårsgenomsnitt, som också ligger kring . Vår bedömning av om finanspolitiken är förenlig med överskottsmålet ska dock inte baseras på vad vi ser i backspegeln utan på vad vi ser genom vindrutan. Regeringen beräknar i budgetpropositionen att det strukturella sparandet och ligger på av bnp. Det innebär att det inte föreligger någon tydlig avvikelse, vare sig från det nu gällande eller det nya överskottsmålet. Med hänsyn till den osäkerhet som beräkningar av det strukturella sparandet är behäftade med bör enligt vår mening avvikelsen vara större än en halv procent för att vi ska kunna säga att finanspolitiken avviker från överskottsmålet. Med andra ord bedömer vi att finanspolitiken är förenlig med överskottsmålet. Det finns dock alltid ett men. Regeringens beräkning av det strukturella sparandet förefaller vara optimistisk. beräknade att det strukturella sparandet 2018 ligger på , det vill säga lägre än beräkningen i budgetpropositionen. Det ser vi på dessa två bilder. ser vi att den svarta, streckade stapeln ligger på noll för och på 0,6 i budgetpropositionen. I och med att regeringen beräknar ett ganska högt strukturellt sparande blir också den potentiella bnp:n högre. Om KI har rätt, däremot, är finanspolitiken inte förenlig med det nu gällande överskottsmålet. Denna skillnad tycks till stor del bero på att regeringen beräknar att jämviktsarbetslösheten är klart lägre än vad KI räknar med. Vi kan inte bedöma vilken beräkning som är mest rimlig. Regeringen och KI använder samma metod, men regeringen redovisar inte vilka antaganden som också ligger i beräkningen. Vad vi förstår har regeringen en mer optimistisk syn på effekterna av arbetsmarknadspolitiken. Detta kan förklara en stor del av skillnaden mellan regeringens och KI:s beräkningar av det strukturella sparandet. Det ser vi på denna bild, som visar en uppskattning av sysselsättningseffekterna av olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Den översta, svarta kurvan visar regeringens prognos, och den ligger alltså avsevärt över andra prognoser från Arbetsförmedlingen, KI och . När det gäller bedömningen av finanspolitiken i förhållande till det andra budgetpolitiska målet, utgiftstaket, konstaterar vi liksom att utgiftstaken –2020 medger betydande utgiftsökningar. Detta skulle i sin tur kräva betydande skattehöjningar för att överskottsmålet ska kunna hållas. Utgiftstaken är så väl tilltagna att de i praktiken inte har någon disciplinerande effekt på budgeten. Vi tycker därför att regeringen bör redovisa sin syn på den önskvärda utgifts- och inkomstutvecklingen som en del av riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Ytterligare en av rådets uppgifter är att bedöma hur finanspolitikens inriktning förhåller sig till konjunkturutvecklingen. Svensk ekonomi befinner sig som vi vet i högkonjunktur. Faktisk bnp bedöms vara högre än vad som är långsiktigt hållbart. Konjunkturen beräknas nå sin topp under detta år, och även om tillväxten senare mattas av väntas högkonjunkturen bestå framåt. I detta läge är den aktiva delen av finanspolitiken expansiv. Det strukturella sparandet minskade något 2017 och fortsätter att minska något 2018, enligt budgetpropositionen. Med andra ord underblåser finanspolitiken konjunkturutvecklingen. På denna bild, som jag borde ha visat lite tidigare, ser vi utrymmet under utgiftstaken. Den gula delen av stapeln visar utrymmet under utgiftstaket, som, om man utnyttjade det, skulle kräva att man höjde skatterna. Det finns med andra ord gott om utrymme för ökade utgifter och ökade skatter under taket. Tillbaka till den bild jag visade tidigare. Risken är att vi får en överhettning i svensk ekonomi. I vanliga fall brukar en överhettning yttra sig i alltför stora löne- och prisökningar. Vi ser inga tecken på detta än så . Tvärtom ligger prisinflationen under målet, och löneökningstakten är ovanligt låg. Risken är dock att pris- och löneeffekterna kommer med eftersläpning. Däremot ser vi överhettning på arbetsmarknaden, med stor brist på arbetskraft, särskilt i den offentliga sektorn, i industrin och i byggsektorn. En annan risk med det relativt låga sparandet i högkonjunkturen är att regeringen tvingas spara i nästa lågkonjunktur för att uppfylla överskottsmålet. Det finns med andra ord en risk för att finanspolitiken blir procyklisk också i nästa lågkonjunktur. Vi menar att kombinationen av en procyklisk finanspolitik och ett relativt lågt sparande i högkonjunktur innebär att finanspolitiken inte är väl avvägd. Finanspolitiken borde vara mer åtstramande, eller åtminstone neutral, och det finansiella sparandet därmed högre. Detta skulle dessutom öka handlingsutrymmet vid nästa allvarliga lågkonjunktur. Regeringen har i budgetpropositionen motiverat den expansiva finanspolitiken med att behöver stöd av finanspolitiken för att nå inflationsmålet. Vi anser att något sådant stöd inte behövdes när budgetpropositionen lades fram och inte heller behövs . Därmed har jag avverkat de bedömningar som rådet enligt sin instruktion ska göra. I instruktionen sägs dock också att rådet får granska och bedöma bland annat om finanspolitiken leder till långsiktigt hållbar sysselsättning. Årets rapport beskriver läget på arbetsmarknaden, identifierar de främsta problemen där och gör en översikt av regeringens arbetsmarknadspolitiska åtgärder och hur framgångsrika de har varit mätt i antal individer som omfattas. Översiktligt kan man konstatera att läget på den svenska arbetsmarknaden är gott. Sysselsättningsgraden är den högsta i EU, jämte , och mycket högre i ett historiskt perspektiv. Arbetslösheten har sjunkit . Men regeringens mål att ska ha EU:s lägsta arbetslöshet 2020 kommer inte att nås, enligt vår bedömning. har halkat efter, relativt sett, och arbetslösheten ligger nu ungefär på EU-genomsnittet. Det kan vi se på denna bild, där EU-genomsnittet markeras med röd stapel och med gul stapel. Även om läget alltså är gott totalt sett finns det stora och välkända problem på arbetsmarknaden. Sysselsättningsgraden är betydligt lägre och arbetslösheten högre bland ungdomar med låg utbildning, utomeuropeiskt födda och nyanlända. Rådet upprepar att regeringen i stället för ett arbetslöshetsmål för hela arbetsmarknaden bör ha ett sysselsättningsmål och ett arbetslöshetsmål för de grupper som har särskilt svårt att komma in på arbetsmarknaden. Målet bör inte vara relaterat till läget i andra länder. Detta skulle, tror vi, ge arbetsmarknadspolitiken ett bättre fokus och framför allt göra det lättare att utvärdera den. Rådet anser att de åtgärder som regeringen har vidtagit är steg i rätt riktning. Detta gäller också de tidsbegränsade så kallade etableringsjobb som arbetsmarknadens parter har kommit överens om. Det som har gjorts är emellertid inte tillräckligt, i synnerhet som ett stort antal nya invandrare nu kommer ut på arbetsmarknaden. Det finns även behov av att arbetsmarknadens parter öppnar för enkla jobb som inte är tidsbegränsade, något som rådet har efterlyst. Enligt sin instruktion får även analysera finanspolitikens effekter på välfärdens fördelning. Årets rapport innehåller en sådan analys. Den visar att den spridning i disponibel inkomst som kan registreras i huvudsak beror på att kapitalinkomsternas andel har ökat och att dessa inkomster är koncentrerade till de av befolkningen som har de högsta inkomsterna. Denna bild, som jag skulle ha visat tidigare, visar problemen på arbetsmarknaden. Här har vi bilden över kapitalinkomsternas fördelning. Den visar deciler av inkomsttagarna. 10 finns de som har de högsta inkomsterna och i decil 1 de som har de lägsta inkomsterna. Denna bild visar olika slags kapitalinkomsters andel av disponibel inkomst. Att inkomstfördelningen har blivit mer ojämn beror alltså på att kapitalinkomsternas andel av inkomsterna har ökat kraftigt och att kapitalinkomsterna är koncentrerade till den högsta decilen. Anmärkningsvärt är att ränteinkomsterna i den högsta decilen är positiva, att kapitalvinsterna är ganska höga som andel av inkomsten och kanske framför allt att utdelningsinkomsten, den röda stapeln, är hög. Den ligger på . Detta är sannolikt till stor del en effekt av utdelningsreglerna för småbolag – en stor del av arbetsinkomsterna har omvandlats till kapitalinkomster. I övrigt är kapitalinkomstens andel av inkomsten ganska jämn över inkomstfördelningen, som ni ser. Ni ser också att de blå staplarna är negativa för de flesta deciler. Det är bostadslån och ränteavdrag som visar sig i de negativa staplarna. Att inkomstfördelningen har blivit mer ojämn beror också på en del strukturella förändringar på arbetsmarknaden och i befolkningen. På arbetsmarknaden kan vi se att det är färre som jobbar i industrin, med relativt sett högre löner, och fler som jobbar i service- och tjänstenäringar. När det gäller befolkningen kan vi se att det är fler som bor i ensamhushåll, med relativt låga inkomster, och att pensionärerna är fler. Skattepolitiken spelar en avgörande roll för inkomstfördelningen. Detta är en anledning till att det i årets rapport finns en granskning av kapitalinkomstbeskattningen. Avskaffandet av förmögenhets‑, gåvo- och arvsskatterna och sänkningen av fastighetsskatten har framför allt gynnat dem med relativt höga inkomster. Det har dessutom gjort att den enhetlighet i kapitalbeskattningen som eftersträvades skattereform i hög grad har slagits sönder. Rådet har särskilt granskat effekterna av förändringarna av fastighetsbeskattningen, med en mycket lägre löpande beskattning, ränta på obeskattade reavinster och en något högre beskattning av reavinster. Dessa förändringar har, förutom effekterna på inkomstfördelningen, troligen bidragit till att minska rörligheten på bostadsmarknaden. En framtida skattereform bör enligt rådets mening gå i motsatt riktning. Detta är vad jag hinner presentera jag har fått mig tilldelad. Årets rapport innehåller betydligt mer än detta. Bland annat finns det en diskussion om den principiella rollfördelning mellan penning- och finanspolitik som bör finnas i stabiliseringspolitiken. Det finns också mycket annat – jag får hänvisa till rapporten. Finansminister (S): Tack så mycket för möjligheten att komma hit och kommentera Finanspolitiska rådets rapport! Jag ska börja med några inledande ord och sedan kommentera rådets övergripande slutsatser. Flera både internationella och nationella aktörer kommenterar regeringens finanspolitik. Internationellt är det , och , och i har vi förutom också ESV, IFAU, KI och . Det finns alltså en lång rad externa bedömare som kommer med olika synpunkter, som utgör viktig input i regeringens arbete. Detta gäller naturligtvis också Finanspolitiska rådets rapport.