bet · H501JuU35 · 2018-06-08 00:00:00 — Överenskommelsen ledde bl.a. också till ett uppdrag till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) om att verka för samordning av berörda aktörers risk- och sårbarhetsarbete för att skapa förutsättningar för en ökad trygghet och säkerhet i offentliga miljöer där många människor samlas eller rör sig (Ju2017/08267/SSK). Det ledde även till ett uppdrag om att föreslå författningsändringar som möjliggör att polisen delges underrättelser från signalspaning parallellt med pågående förundersökningar (Ju2017/07406/LP) som ska redovisas . Vidare lämnades en proposition om en ny kamerabevakningslag till . Ärendet bereds i utskottet. Regeringen har också föreslagit att Säkerhetspolisen ska tillföras medel för att bl.a. kunna intensifiera arbetet mot terrorism. Regeringen gav en utredare i uppdrag att överväga om det bör införas ett särskilt straffansvar för den som deltar i eller på annat sätt stöder en terroristorganisation och lämna de lagförslag som bedöms nödvändiga (Ju2017/03958/LP). Uppdraget redovisades genom promemorian Ett särskilt straffansvar för deltagande i en terroristorganisation (Ds 2017:62). Enligt utredningens förslag ska det införas ett särskilt straffansvar för att delta i en terroristorganisations verksamhet. Det kan till exempel handla om att attrahera nya medlemmar, få in ekonomiska bidrag, sprida information, utföra transporter, ordna möteslokaler eller underhålla vapen. Även offentlig uppmaning till att delta eller att resa för att delta i en terroristorganisation föreslås bli straffbart. Det föreslås också bli straffbart att ha samröre med en terroristorganisation genom att t.ex. sälja vapen, fordon eller annan liknande utrustning till en sådan organisation. Av (Statsrådsberedningen) förteckning över propositioner som är planerade att lämnas under återstoden av /18 framgår att regeringen avser att överlämna en proposition till om ett särskilt straffansvar för deltagande i en terroristorganisation. Det ersätter terrorismrambeslutet för de medlemsstater som är bundna av direktivet. För direktivets innehåll hänvisas till redogörelsen i propositionen, se s. 33–34. Av artikel 28 i direktivet framgår att medlemsstaterna ska ha genomfört direktivet . Tilläggsprotokollet till konvention om förebyggande av terrorism antogs terrorismkonventionens tilläggsprotokoll som öppnades för undertecknande och har trätt i kraft. Innehållet i protokollet redovisas i propositionen på s. 34. Genomförande av terrorismdirektivet och tilläggsprotokollet I propositionen föreslår regeringen att ska godkänna tilläggsprotokollet till konventionen om förebyggande av terrorism. Regeringen anför att tilläggsprotokollet utgör, i likhet med bl.a. terrorismkonventionen, ytterligare ett led i arbetet med att utveckla åtgärder som förebygger att terroristhandlingar begås. Regeringen skriver vidare att bekämpande av terrorism är en gränsöverskridande utmaning där gemensamma lösningar är nödvändiga för att nå framgång i ansträngningarna att minska hoten och att åtagandena i tilläggsprotokollet i centrala delar motsvarar bestämmelser i terrorismdirektivet som har en skyldighet att följa. Regeringen gör bedömningen att den nykriminalisering som terrorismdirektivet och tilläggsprotokollet leder till bör göras genom ändringar i befintliga straffbestämmelser i terroristbrottslagen, finansieringslagen och rekryteringslagen. De gärningar som ska nykriminaliseras är i huvudsak gärningar av förberedande karaktär i förhållande till terroristbrott. Förslagen innebär utvidgningar som skärper de befintliga bestämmelserna, och enligt regeringens bedömning innebär utvidgningarna inte att bestämmelsernas grundläggande konstruktion förändras. Regeringen påpekar vidare att den lagstiftning som föreslås syftar till att genomföra regelverk om vilket det finns en bred europeisk samsyn och däribland bindande EU-rättsliga åtaganden. Enligt regeringen finns det inte någon konflikt mellan förslagen och de grundläggande fri- och rättigheterna. Straffskalorna föreslås bli desamma för de nykriminaliserade gärningarna som för de gärningar som är straffbara . Regeringen gör bedömningen att direktivets terroristbrott (artikel 3) i huvudsak motsvarar rambeslutets terroristbrott. Det i direktivet som kräver ny svensk lagstiftning är enligt regeringens bedömning tilläggen i direktivets uppräkning av de gärningar som ska definieras som terroristbrott om övriga förutsättningar är uppfyllda. I propositionen föreslår regeringen därför att terroristbrottet utvidgas. I 3 § terroristbrottslagen finns en uppräkning av de gärningar som kan utgöra terroristbrott. Regeringen föreslår nu att bestämmelsen även ska omfatta • uppsåtligt brott enligt 25 § första stycket 1 och 2 lagen om kärnteknisk verksamhet samt motsvarande grova brott enligt 25 a § samma lag • uppsåtligt brott enligt 9 kap. 2 § 1 i den föreslagna nya strålskyddslagen som avser tillståndsplikt enligt 6 kap. 1 § samma lag avseende sådan verksamhet som avses i 1 kap. 7 § 1 och 2 samma lag • smuggling och grov smuggling om brottet avser sådana varor som omfattas av de ovannämnda bestämmelserna i kärntekniklagen och strålskyddslagen och • olaga hot och grovt olaga hot som innefattar hot om att begå någon av de gärningar som regeringen föreslår ska läggas till. Straffansvaret för rekrytering utvidgas För att rekryteringsbrottet fullt ut ska motsvara direktivets krav på kriminalisering av rekrytering enligt artikel 4 i direktivet bör det enligt regeringens bedömning vara straffbart att söka förmå någon annan att begå någon av de gärningar som motsvarar den artikeln, dvs. medverkan, försök, förberedelse och stämpling till terroristbrott. I propositionen föreslås mot den bakgrunden att bestämmelsen om rekrytering i 4 § rekryteringslagen utvidgas till att även omfatta den som, i annat fall än som anges i bestämmelsen om offentlig uppmaning, söker förmå någon annan att begå eller annars medverka till försök, förberedelse eller stämpling till särskilt allvarlig brottslighet. Medverkan omfattas av rekryteringsbrottet, varför endast försök, förberedelse och stämpling behöver läggas till. Regeringen gör avslutningsvis bedömningen att det inte finns något behov av en särskild försöksreglering eftersom direktivets krav på kriminalisering av försök till brott får anses vara uppfyllt med hänsyn till hur brottet är utformat. Straffansvaret för att utbilda förtydligas Regeringen föreslår i propositionen att bestämmelsen om den som utbildar i vapentekniker m.m. (5 § rekryteringslagen) förtydligas genom att det anges att straffansvaret omfattar fall där gärningen har begåtts med vetskap om att mottagaren har för avsikt att använda instruktionerna för att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet. Enligt regeringens uppfattning framgår det därmed mer uttryckligt av lagtexten att mottagarens avsikt, vilken utbildaren ska ha vetskap om, kan omfatta inte enbart att begå utan även att annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet. Avslutningsvis gör regeringen bedömningen, med hänsyn till hur brottet är utformat, att direktivets krav på kriminalisering av försök till brott får anses vara uppfyllt. Det finns därför inget behov av en särskild lagreglering om försöksbrott. Straffansvaret för att utbilda sig förtydligas och utvidgas Terrorismdirektivets och tilläggsprotokollets bestämmelser om mottagande av utbildning för terrorismsyften är nya. Inledningsvis uppger regeringen att det finns skäl att förtydliga bestämmelsen om den som utbildar sig i vapentekniker m.m. (5 a § rekryteringslagen) på motsvarande sätt som för 5 § rekryteringslagen (se ovan). Även här föreslås lagtexten mer uttryckligen återspegla direktivets och protokollets skrivning om att bidra till brott. Direktivets bestämmelse om mottagande av utbildning omfattar inte bara organiserad utbildning utan även självstudier. I förklaranderapporten till protokollet anges också uttryckligen att deltagande i annars lagliga verksamheter kan vara straffbart om det kan visas att den som mottar utbildningen har det brottsliga uppsåt som krävs. Ett exempel som ges är att läsa en kemikurs vid . Regeringen föreslår mot den bakgrunden att bestämmelsen om den som utbildar sig i vapentekniker m.m. (5 a § rekryteringslagen) utvidgas så att även självstudier och deltagande i legitim utbildning omfattas av straffansvaret. Den straffbara handlingen ändras från att ”ta emot” till att ”ta del av” instruktioner som avses i 5 §. Regeringen påpekar att det för straffansvaret inte är avgörande om den som tar del av instruktionerna väljer att spara dem, t.ex. genom att ladda ned en fil från internet eller kopiera en boksida, men däremot kan det naturligtvis ha betydelse för möjligheten att bevisa att någon har begått ett brott enligt bestämmelsen. Vidare föreslås det att det inte längre ska krävas att meddelandet av instruktionerna varit särskilt ägnat att främja särskilt allvarlig brottslighet. Straffansvaret begränsas liksom tidigare genom kravet på en avsikt hos den som utbildar sig. Det föreslås slutligen att kravet på avsikt förtydligas genom att straffansvaret ska omfatta fall där avsikten varit att använda instruktionerna ”för att begå eller annars medverka till” särskilt allvarlig brottslighet. Straffansvaret för terrorismresor utvidgas Terrorismdirektivets och tilläggsprotokollets bestämmelser om resor för terrorismsyften är nya. Regeringen konstaterar att direktivets och protokollets resebestämmelser bygger på resolution (2014) som har genomfört och att det svenska terrorismresebrottet (5 b § rekryteringslagen) till stor del motsvarar direktivets och protokollets krav. Instrumenten kräver dock att resor i fler syften ska omfattas av kriminaliseringen än vad som är fallet, och direktivet tillåter inte det undantag för resor till resenärens medborgarskapsland som gäller i svensk rätt. Regeringen föreslår mot den bakgrunden att bestämmelsen om terrorismresor utvidgas till att även gälla den som reser eller påbörjar en resa till sitt medborgarskapsland, med undantag för den som är svensk medborgare och reser eller påbörjar en resa till . Regeringen konstaterar att direktivet bygger på uppfattningen att en kriminalisering av terrorismresor till resenärens medborgarskapsland inte skulle innebära en inskränkning av den rätt som följer av artikel 3 i fjärde tilläggsprotokoll om att inte förvägras inresa i medborgarskapsstaten. Regeringen påpekar vidare att åtagande enligt tilläggsprotokollet till endast innebär en skyldighet i förhållande till svenska medborgare. När det gäller svenska medborgare är rätten att resa in i , påpekar regeringen, dessutom grundlagsskyddad genom 2 kap. 7 § första stycket regeringsformen. Bestämmelsen anger att ingen svensk medborgare får landsförvisas eller hindras att resa in i riket. Regeringen konstaterar att direktivet inte heller kräver en sådan kriminalisering. Enligt tilläggsprotokollet ska straffansvaret omfatta resor i syfte att begå, bidra till eller delta i terroristbrott eller för att ge eller motta utbildning för terrorismsyften. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen utvidgas till att omfatta ytterligare avsikter med resan. Den punkt som gäller avsikten att begå eller förbereda särskilt allvarlig brottslighet kompletteras med hänvisningar till stämpling och medverkan till sådan brottslighet. Den punkt som gäller avsikten att meddela eller ta emot instruktioner enligt 5 eller 5 a § justeras med anledning av ändringen i 5 a §. Regeringen skriver vidare att dess bedömning är att direktivets krav i fråga om terrorismresor till uppfylls helt genom straffansvar för förberedelse och stämpling till terroristbrott och till stor del även genom 5 b § rekryteringslagen. Avslutningsvis anför regeringen att det mot bakgrund av den tidiga fullbordanstidpunkten – brottet fullbordas redan genom att någon påbörjar en resa med den avsikt som krävs – ansåg regeringen när brottet infördes att det var svårt att se i vilka straffvärda fall det skulle handla om ett försök men inte ett fullbordat brott. Med hänsyn till detta och till att det skulle kunna försvåra det förebyggande arbetet gjordes bedömningen att ett särskilt ansvar för försök inte borde införas. Samma bedömning gjordes avseende förberedelse och stämpling till brott (prop. 2015/16:78 s. 40 f.) När propositionen behandlades i avslogs ett motionsyrkande om att förberedelse till brottet skulle göras straffbart (bet. 2015/16:JuU17, rskr. 2015/16:143). Regeringen uppger i propositionen att den inte gör någon annan bedömning än den som tidigare gjorts utan konstaterar att resebrottet genom sin tidiga fullbordanstidpunkt i praktiken motsvarar instrumentens krav på försökskriminalisering och att något särskilt försöksansvar därför inte bör införas. Straffansvaret för terrorismfinansiering utvidgas Terrorismdirektivets och tilläggsprotokollets bestämmelser om finansiering av terrorism är nya. Regeringen konstaterar att tilläggsprotokollets bestämmelse om finansiering av terrorismresor motsvaras fullt ut av den gällande 3 a § finansieringslagen. För att genomföra direktivets bestämmelser om finansiering av terrorism föreslår regeringen att straffansvaret för terrorismfinansiering ska utvidgas enligt följande. Bestämmelsen i 3 § första stycket 1 finansieringslagen föreslås omfatta finansiering för att, utöver att begå särskilt allvarlig brottslighet, dels annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet, dels begå eller annars medverka till försök, förberedelse eller stämpling till sådan brottslighet. Bestämmelsen i 3 a § finansieringslagen föreslås omfatta finansiering av brott enligt rekryteringslagens bestämmelser om offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning, utöver brott enligt bestämmelsen om resa. Den ska också omfatta finansiering av medverkan till brotten. Slutligen föreslår regeringen att det ska vara straffbart med försök till brott inte bara enligt 3 § utan även enligt 3 a §. Regeringen konstaterar sammanfattningsvis att förslagen innebär en vidsträckt kriminalisering av terrorismfinansiering men påpekar att de bestämmelser som ändras även i fortsättningen kommer att vara tydligt avgränsade genom att straffansvaret avser finansiering av brott, med ett krav på i vart fall vetskap om hur egendomen är avsedd att användas. För att uppfylla direktivets bestämmelse om straffskärpning för vissa brott med terrorismsyfte (artikel 12) föreslår regeringen att straffskärpningsregeln i 5 § terroristbrottslagen utvidgas till att omfatta även brukande av falsk urkund och försök till detta brott som begåtts med uppsåt att främja terroristbrott eller brott mot bestämmelsen om terrorismresor i 5 b § rekryteringslagen. När det gäller urkundsförfalskning och grov urkundsförfalskning, och försök till dessa brott, föreslås att bestämmelsen utvidgas så att den omfattar uppsåt att främja inte enbart terroristbrott utan även brott mot bestämmelsen om terrorismresor. Några brott i direktivet och tilläggsprotokollet är redan kriminaliserade fullt ut Regeringen gör bedömningen att det inte behövs någon ny lagstiftning med anledning av terrorismdirektivets och tilläggsprotokollets krav på kriminalisering av brott med anknytning till en terroristgrupp. Samma bedömning gör regeringen när det gäller terrorismdirektivets krav på kriminalisering av offentlig uppmaning till terroristbrott och terrorismdirektivets och tilläggsprotokollets krav på kriminalisering av organiserande eller annat underlättande av resor för terrorismsyften. I propositionen föreslår regeringen att domsrätten för terrorismrelaterade brott ska utvidgas. För brott som har begåtts utomlands krävs för svensk domsrätt enligt den huvudregel som finns i 2 kap. 2 § att gärningsmannen har en viss anknytning till . Det handlar om brott som begåtts av svenska medborgare, utlänningar med hemvist i och personer som efter brottet blivit medborgare eller tagit hemvist här. Under vissa förutsättningar är det dessutom tillräckligt att utlänningen finns här i riket. I de fall som omfattas av 2 § krävs, med några undantag, att det finns dubbel straffbarhet, dvs. att gärningen är straffbar även på orten där den begicks. I 3 § 6 finns bestämmelser om oinskränkt domsrätt, vilket innebär att svensk domstol är behörig oavsett var brottet har begåtts och oavsett vem som har begått det. Det gäller bl.a. vid terroristbrott och försök till terroristbrott samt vid de brott som omfattas av straffskärpningsregeln i 5 § terroristbrottslagen. För brotten i finansieringslagen och rekryteringslagen finns särskilda domsrättsbestämmelser som innebär att det i vissa situationer ska dömas vid svensk domstol även när det inte finns domsrätt enligt 2 kap. 2 eller 3 § . De utvidgningar som föreslås i terroristbrottet, terroristbrottslagens straffskärpningsregel samt rekryteringslagens och finansieringslagens straffbestämmelser medför en utvidgning av domsrätten enligt 2 kap. 3 § 6 , 6 § finansieringslagen och 9 § rekryteringslagen. Regeringen gör bedömningen att svensk rätt i huvudsak motsvarar direktivets och tilläggsprotokollets krav i fråga om domsrätt. I vissa avseenden krävs dock enligt regeringens uppfattning att det införs ny lagstiftning. Regeringen föreslår därför i propositionen att bestämmelsen om oinskränkt domsrätt för vissa brott i 2 kap. 3 § 6 även ska omfatta förberedelse och stämpling till terroristbrott. Vidare föreslår regeringen att domsrättsreglerna i rekryteringslagen ska, utöver de fall som omfattas , avse brott enligt lagen som har begåtts • av en utlänning som befinner sig i , eller • till förmån för en juridisk person som är etablerad i . Dessutom lämnar regeringen ett förslag om att justera den bestämmelse som gäller domsrätt över vissa brott med anknytning till EU. Den ska nu gälla brott som har begåtts mot en av unionens institutioner eller mot en av dess byråer eller ett av dess organ, om byrån eller organet har säte i . Domsrättsreglerna i finansieringslagen föreslås, utöver de fall som omfattas , avse brott enligt lagen som har begåtts • av en utlänning med hemvist i • till förmån för en juridisk person som är etablerad i , eller • mot en av unionens institutioner eller mot en av dess byråer eller ett av dess organ, om byrån eller organet har säte i . Lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor (BBS-lagen) reglerar ansvar för tillhandahållare av s.k. elektroniska anslagstavlor. I 5 § föreskrivs en skyldighet för den som tillhandahåller tjänsten att ta bort eller på annat sätt förhindra vidare spridning av vissa meddelanden som sänds in till tjänsten av en användare. De meddelanden som tillhandahållaren är skyldig att ta bort är meddelanden vars innehåll uppenbart är sådant som avses i någon av de bestämmelser som anges i paragrafen: uppvigling, hets mot folkgrupp, barnpornografibrott, olaga våldsskildring samt även olaga hot och olaga integritetsintrång. Enligt regeringens bedömning motsvarar svensk rätt direktivets krav i fråga om åtgärder mot internetinnehåll som utgör en offentlig uppmaning till terroristbrott. I syfte att förtydliga att lagen om ansvar för elektroniska anslagstavlor även omfattar offentlig uppmaning enligt 3 § rekryteringslagen föreslår dock regeringen att bestämmelsen utvidgas. Straffbestämmelsen i BBS-lagen är subsidiärt tillämplig i förhållande till bl.a. . Regeringen föreslår att subsidiaritetsbestämmelsen ändras så att straffbestämmelsen inte heller ska tillämpas om det för gärningen kan dömas till ansvar enligt rekryteringslagen. Möjligheten att använda tvångsmedel m.m. Regeringen tar i propositionen särskilt upp värdet av den ökade möjligheten att använda bl.a. hemliga tvångsmedel som följer av den föreslagna utvidgningen av straffansvaret för terrorismrelaterade gärningar. Under vissa begränsade förutsättningar är hemliga tvångsmedel möjliga att använda även när en förundersökning om brott inte har inletts. Det talas då om preventiva tvångsmedel. I lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott (preventivlagen) finns bestämmelser om möjligheten att använda hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation och hemlig kameraövervakning, om det med hänsyn till omständigheterna finns en påtaglig risk för att en person kommer att utöva brottslig verksamhet som innefattar vissa brott som anges i lagen. Bland de brott som räknas upp finns terroristbrott, grovt brott enligt 3 § andra stycket finansieringslagen och grovt brott enligt 6 § rekryteringslagen. Tillstånd får även meddelas om det finns en påtaglig risk för att det inom en organisation eller grupp kommer att utövas sådan brottslig verksamhet och det kan befaras att en person som tillhör eller verkar för organisationen eller gruppen medvetet kommer att främja denna verksamhet. Lagen (2012:278) om inhämtande av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet (inhämtningslagen) reglerar förutsättningarna för , och att i underrättelseverksamhet hämta in uppgifter om elektronisk kommunikation från teleoperatörerna. I betänkandet Hemlig dataavläsning – ett viktigt verktyg i kampen mot allvarlig brottslighet (SOU 2017:89) föreslås en tidsbegränsad lag med bestämmelser om hemlig dataavläsning. Betänkandet har remitterats. Som regeringen påpekar i propositionen blir en konsekvens av förslaget att gärningar straffbeläggs på ett tidigt stadium så att ageranden som hanteras inom ramen för den brottsförebyggande verksamhet som kan bedrivas inom underrättelseverksamheten i stället kan komma att bli föremål för förundersökning. Det kan innebära att möjligheten att få information via signalspaning begränsas. Som har redovisats ovan har dock en utredare fått i uppdrag att föreslå författningsändringar som gör det möjligt för Säkerhetspolisen och att få underrättelser från signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet i deras verksamhet för att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet trots att det pågår en förundersökning vid myndigheten om en företeelse som signalspaningen rör. Regeringen uppger vidare att svensk rätt redan genom den nuvarande regleringen uppfyller direktivets krav på effektiva utredningsverktyg och möjlighet till förverkande. I detta sammanhang konstaterar regeringen att har gett regeringen till känna att det bör vara möjligt att återkalla eller tillfälligt dra in passet för den som på sannolika skäl är misstänkt för att förbereda eller ha påbörjat en resa i terrorismsyfte. Genom att de regleringar om tvångsmedel som finns i 24 kap. och 25 kap. om häktning, reseförbud och anmälningsskyldighet är tillämpliga vid terrorismresor och vid finansiering av terrorismresor är det redan genom dagens lagstiftning möjligt att omhänderta passet när någon misstänks för terrorismrelaterad brottslighet. Därför anser regeringen att tillkännagivandet är tillgodosett i den del som rör påbörjande av terroristresa. När det gäller den del av tillkännagivandet som handlar om att förbereda en resa i terrorismsyfte konstaterar regeringen att straffansvaret för finansiering av terrorismresor och av medverkan till sådana resor i praktiken utgör ett slags förberedelsekriminalisering i förhållande till resebrottet. Även när någon finansierar en terrorismresa går det att använda de tvångsmedel som redovisats ovan. Förberedelse till brott enligt 5 b § rekryteringslagen är dock inte straffbart i sig, och det går därför inte att använda några straffprocessuella tvångsmedel vid sådana gärningar. Regeringen anför att har avslagit ett motionsyrkande om kriminalisering av förberedelse till detta brott. Mot denna bakgrund gör regeringen bedömningen att det inte behöver vidtas några ytterligare åtgärder med anledning av tillkännagivande (bet. 2015/16:JuU17 punkt 11, rskr. 2015/16:143). Regeringen anser därmed att tillkännagivandet är slutbehandlat. Regeringen gör bedömningen att svensk rätt motsvarar direktivets och protokollets krav i fråga om informationsutbyte kring brott.