bet · H501JuU14 · 2018-04-12 00:00:00 — En lösning kan, trots de praktiska och juridiska svårigheter detta innebär, vara att se över möjligheterna att införa ett tillträdesförbud. Regeringen bör därför låta göra en översyn av möjligheterna att införa någon form av tillträdesförbud till butiker för personer som stjäl eller på annat sätt uppför sig illa. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:211). har, som har redovisats ovan, vid upprepade tillfällen lämnat tillkännagivanden till regeringen om att utreda skärpta straff för återkommande stölder och tillträdesförbud. Utskottet är därför positivt till att regeringen nu har tillsatt en utredning för att titta på dessa frågor. Med detta i beaktande ser utskottet inte nu något behov av ytterligare tillkännagivanden i dessa frågor. Utskottet föreslår därför att motionerna 2017/18:2550 (M), 2017/18:2698 (M), 2017/18:2891 (M) och 2017/18:3685 (C) yrkande 29 ska avslås. har beteckningen snatteri ändrats till ringa stöld. Yrkande 1 i motion 2017/18:3867 är därmed redan tillgodosett och avstyrks. Utskottet är inte berett att ställa sig bakom yrkandet i motion 2017/18:3554 (SD) om försök till tillgrepp av fortskaffningsmedel som är ringa ska vara straffbart och avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att kriminalisera omvandlingsterapi. I motion 2017/18:853 av (L) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att kriminalisera utövandet av omvandlingsterapi. Motionären skriver att omvandlingsterapi, som handlar om att ”omvandla” personer som identifierar sig som homo- eller bisexuella personer till heterosexuella, fördöms av både och erkända medicinska och psykologiska institutioner som verkningslöst och kränkande för de utsatta. Enligt motionerna blir denna typ av omvandlingsterapi tyvärr alltmer vanlig i . I många europeiska länder pågår en diskussion om förbud, och motionären anser att en särskild straffbestämmelse skulle hjälpa många utsatta och uppger att bestämmelsen om olaga tvång inte är tillräcklig. Enligt 4 kap. 4 § ska den som genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar någon att göra, tåla eller underlåta något dömas för olaga tvång till böter eller fängelse i högst . Om någon med sådan verkan utövar tvång genom hot att åtala eller ange någon annan för brott eller att lämna menligt meddelande om någon annan, döms också för olaga tvång, om tvånget är otillbörligt. Utskottet är inte berett att ta något initiativ med anledning av vad som anförs i motionen om att kriminalisera utövandet av omvandlingsterapi. Därmed avstyrks motion 2017/18:853 (L). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av straffskalorna för barn- och tvångsäktenskap, om kriminalisering av stämpling, förberedelse eller försök till vilseledande till tvångsäktenskapsresa och om att införa en särskild straffbestämmelse om barnäktenskap. Jämför reservation 2 (SD, L, -) och 3 (M). I motion 2017/18:3189 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska besluta om att Utredningen om starkare skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv ska lägga fram ett delbetänkande . Enligt motionären bör regeringen i tilläggsdirektiv påskynda åtgärder för att förhindra att unga blir gifta mot sin vilja. I partimotion 2017/18:3586 av m.fl. (L) yrkande 19 begärs ett tillkännagivande om att straffskalorna för barn- och tvångsäktenskap bör ses över. I yrkande 20 samma motion begärs ett tillkännagivande om att det ska införas en särskild straffbestämmelse om barnäktenskap. Liknande yrkanden framställs även i motionerna 2017/18:983 av och (båda SD) yrkande 11 och 2017/18:982 av m.fl. (SD) yrkande 49. I motion 2017/18:3736 av m.fl. (M) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att kriminalisera stämpling, förberedelse eller försök till vilseledande till tvångsäktenskapsresa. Ett liknande yrkande framställs i partimotion 2017/18:3586 av m.fl. (L) yrkande 18. infördes brottet äktenskapstvång i (prop. 2013/14:208, bet. 2013/14:JuU30, rskr. 2013/14:263). Enligt 4 kap. 4 c § första stycket döms den som genom olaga tvång eller utnyttjande av utsatt belägenhet förmår en person att ingå ett äktenskap som är giltigt i den stat där det ingås, i den stat enligt vars lag det ingås eller i en stat i vilken minst en av makarna är medborgare eller har hemvist för äktenskapstvång till fängelse i högst . Av andra stycket framgår att detsamma gäller den som på sätt som anges i första stycket förmår någon att ingå en äktenskapsliknande förbindelse, om den ingås enligt regler som gäller inom en grupp och som innebär att parterna betraktas som makar och anses ha rättigheter eller skyldigheter i förhållande till varandra, och innefattar frågan om upplösning av förbindelsen. Den som genom vilseledande förmår en person att resa till en annan stat än den där han eller hon bor, i syfte att personen genom olaga tvång eller utnyttjande av hans eller hennes utsatta belägenhet ska förmås att ingå ett sådant äktenskap eller en sådan äktenskapsliknande förbindelse som avses i 4 c §, döms enligt 4 kap. 4 d § för vilseledande till tvångs-äktenskapsresa till fängelse i högst . Vid samma tillfälle togs möjligheten bort för personer att få tillstånd att gifta sig. Äktenskapstvång är straffbart på försöks- och förberedelsestadiet. Även stämpling till äktenskapstvång är straffbart (prop. 2015/16:113, 2015/16:JuU16, rskr. 2015/16:234). I regeringens skrivelse 2016/17:10 Makt, mål och myndighet – feministisk politik för en jämställd framtid anförs att bestämmelser om skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap ska utvärderas (s. 141–142). I sitt svar på en skriftlig fråga anförde inrikesministern följande (fr. 2016/17:779): Jag kan konstatera att som straffbestämmelserna om äktenskapstvång har varit i kraft så har endast ett fåtal polisanmälningar lett till åtal och fällande domar. Det är angeläget att få klarhet i vad detta beror på och vad som kan göras för att få till stånd en effektivare lagstiftning och tillämpning. har på regeringens uppdrag granskat ärenden som anmälts till åklagare avseende äktenskapstvång, försök och förberedelse därtill samt vilseledande till tvångsäktenskapsresa. I uppdraget ingick att analysera skälen till att inga åtal ännu hade väckts och att redogöra för vilken myndighetssamverkan som hade bedrivits under utredningsarbetet. Vidare skulle bedöma om det finns behov av att vidta åtgärder för att utveckla och höja kvaliteten på brottsutredningarna samt stärka myndighetssamverkan i övrigt. Resultatet av granskningen visar att nedläggningsbesluten i omkring hälften av ärendena har motiverats med att det saknats anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal har begåtts. Denna motivering kan till exempel föreligga när målsäganden tagit tillbaka sin redogörelse för det misstänkta brottet. Om målsäganden ändrar sin redogörelse eller om andra nya omständigheter tillkommer är det upp till den enskilde åklagaren att bedöma huruvida ytterligare förhör ska hållas samt vilka övriga utredningsåtgärder som ska vidtas. I ovan nämnda granskning är samlade bedömning att nedläggningsbesluten framstår som korrekta med endast några få undantag. arbetar med att med utgångspunkt i resultatet av granskningen ta fram ett särskilt metodstöd för åklagare i brottsutredningar om tvångsäktenskap. Jag har förtroende för myndighetens arbete på området och jag följer utvecklingen noga. Regeringen tar arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck, däribland barn- och tvångsäktenskap, på största allvar. En rad åtgärder har genomförts i syfte att förebygga och bekämpa dessa brott samt för att utveckla samverkan mellan berörda myndigheter. Som ett ytterligare led i detta arbete avser vi att utvärdera lagstiftning avseende äktenskapstvång (inklusive försök, förberedelse och stämpling därtill) samt vilseledande till tvångsäktenskapsresa. Det är regeringens avsikt att i detta syfte tillsätta en utredning . gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att undersöka om det finns behov av åtgärder för att säkerställa ett starkt skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv (dir. 2017:25). Utredaren ska utvärdera lagändringar och bl.a. • analysera och ta ställning till hur möjligheten att erkänna utländska barnäktenskap ytterligare bör begränsas • utvärdera tillämpningen av straffbestämmelserna om äktenskapstvång och vilseledande till tvångsäktenskapsresa • undersöka i vilken utsträckning hedersmotiv beaktas av polis, åklagare och domstolar • ta ställning till om det bör införas en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv i 29 kap. 2 § • följa det pågående utvecklingsarbetet inom och och bedöma om det bör vidtas ytterligare åtgärder för att öka förutsättningarna för lagföring för brotten äktenskapstvång och vilseledande till tvångsäktenskapsresa • undersöka hur samverkan mellan olika berörda myndigheter fungerar • lämna förslag till nödvändiga författningsändringar. Den del av uppdraget som gäller erkännande av utländska barnäktenskap ska redovisas i ett delbetänkande . Uppdraget ska slutredovisas . Utredningen, som tagit sig namnet Utredningen om starkare skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv, lämnade ett delbetänkande (SOU 2017:96). Utredningens förslag är i korthet att reglerna om hinder mot erkännande av äktenskap bör utvidgas till fall då, oavsett parternas anknytning till , någon av parterna var när någon av dem kom till . Utredningen föreslår vidare att undantagsbestämmelsen om synnerliga skäl bör vara kvar och omfatta även föreslagen utvidgning. Delbetänkandet har skickats på remiss och remissvaren ska vara regeringen till handa . Frågan om det bör införas ett särskilt barnäktenskapsbrott har varit föremål för överväganden . Det föreslogs bl.a. av Utredningen om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap (Ett stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap, SOU 2012:35). Regeringen gjorde emellertid bedömningen att ett sådant brott inte borde införas (prop. 2013/14:208). Enligt regeringen skulle de nya brotten äktenskapstvång och vilseledande till tvångsäktenskapsresa också kunna betraktas som barnäktenskapsbrott och, trots att de inte tar fasta på alla former av inblandning i ett barnäktenskap, i hög grad komma att träffa de i praktiken förekommande fall som är värda att bestraffa (s. 70). I direktiv 2017:25 uppger regeringen att det finns anledning att på nytt överväga frågan om att införa ett särskilt barnäktenskapsbrott, mot bakgrund av bl.a. att så få anmälningar har lett till åtal och fällande dom, Utskottet behandlade motioner om äktenskapstvång och tvångsäktenskapsresa i betänkande 2016/17:JuU16 s. 22–25. Utskottet konstaterade i sitt ställningstagande att det är positivt att arbetar med att ta fram ett särskilt metodstöd för åklagare i brottsutredningar om tvångsäktenskap. Vidare noterade utskottet att regeringen hade tillsatt en utredning med uppdrag att utvärdera lagstiftning om äktenskapstvång och vilseledande till tvångsäktenskapsresa och undersöka om det finns behov av åtgärder för att säkerställa ett starkt skydd mot bl.a. tvångsäktenskap. Mot denna bakgrund ansåg utskottet inte att det fanns skäl till något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionerna och avstyrkte dessa. följde utskottets beslut (rskr. 2016/17:211). Utskottet är av uppfattningen att det är angeläget att lagstiftningen mot äktenskapstvång, barnäktenskap och tvångsäktenskapsresa fungerar på ett effektivt sätt, vilket utskottet även har understrukit tidigare. Som framgår ovan har regeringen tillsatt en utredning med uppdrag att utvärdera lagstiftning om barnäktenskap, äktenskapstvång och vilseledande till tvångsäktenskapsresa. Utredningen ska även undersöka om det finns behov av åtgärder för att säkerställa ett starkt skydd mot bl.a. tvångsäktenskap och barnäktenskap och bl.a. lämna förslag på nödvändiga författningsändringar. Utredningen ska lämna sitt slutbetänkande till regeringen och utskottet anser att detta arbete inte bör föregripas. Utskottet avstyrker därför motionerna 2017/18:982 (SD) yrkande 49, 2017/18:983 (SD) yrkande 11, 2017/18:3586 (L) yrkande 18–20 och 2017/18:3736 (M) yrkande 3. Som framkommit lämnade utredningen ett delbetänkande där man bl.a. föreslår en utvidgning av reglerna om hinder mot erkännande av barnäktenskap. Utredningen ska slutredovisa sitt uppdrag , . Mot denna bakgrund är utskottet inte berett att ställa sig bakom de krav som framförs i motion 2017/18:3189 (M, C, L, KD) yrkande 2 om att utredningen redan i vår ska överlämna ett delbetänkande med förslag på åtgärder för att hindra att unga blir gifta mot sin vilja. Utskottet avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om skarpare lagstiftning när det gäller olaga hot, förolämpningar och ofredande. Jämför reservation 4 (C). I partimotion 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 35 begärs ett tillkännagivande om skarpare lagstiftning när det gäller t.ex. olaga hot, förolämpningar och ofredande. Motionärerna anför att det krävs en skärpt lagstiftning för att motarbeta hot, hat och sexuella trakasserier. hot regleras i 4 kap. 5 § . För olaga hot döms den som lyfter vapen mot någon annan eller annars hotar med brottslig gärning på ett sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom. För olaga hot av normalgraden döms till böter eller fängelse i högst . Om brottet är grovt kan påföljden bli fängelse upp till . För ofredande döms den som handgripligen antastar medelst skottlossning, stenkastning, oljud eller annat hänsynslöst beteende eljest ofredar annan (4 kap. 7 § ). Påföljden är böter eller fängelse i högst . I 5 kap. 3 § stadgas att den som smädar annan genom kränkande tillmäle eller beskyllning eller genom annat skymfligt beteende mot honom döms för förolämpning. Påföljden är böter. Är brottet grovt, döms till böter eller fängelse . Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att göra en bred översyn av det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet, särskilt när det gäller hot och andra kränkningar (dir. 2014:74). Utredaren överlämnade sitt betänkande Integritet och straffskydd (SOU 2016:7) . Som en av utgångspunkterna för förslagen anför utredaren att ska leva upp till internationella åtaganden och att grundlagen ställer krav när det gäller både skyddet för privatlivet och skyddet för yttrandefriheten. Straffrätten bör utformas så att det blir en rimlig balans mellan integritet och yttrandefrihet. I betänkandet föreslås bl.a. följande. • En ny straffbestämmelse införs i 4 kap. om olaga integritetsintrång. Den nya bestämmelsen innebär ett straffansvar för den som gör intrång i någon annans privatliv genom att sprida en bild eller någon annan uppgift på ett sätt som är ägnat att medföra kännbar skada för den som uppgiften rör. Bestämmelsen avgränsas till de slag av uppgifter som den enskilde typiskt sett har starka skäl att hemlighålla. • Bestämmelsen om olaga hot i 4 kap. 5 § ändras i två avseenden. Dels anges att ett hot blir straffbart om det är ägnat att framkalla allvarlig oro, i stället för som tidigare allvarlig fruktan. Dels utvidgas bestämmelsens tillämpningsområde till att avse hot om brott mot den enskildes frihet eller frid. • Bestämmelsen om ofredande i 4 kap. 7 § ändras i några avseenden. Det tydliggörs att gärningar som kan innebära kännbara fridskränkningar omfattas av straffansvar. Bestämmelsen anpassas dessutom till nya sätt för människor att kommunicera och utvidgas i viss mån. • Bestämmelsen om förtal i 5 kap. 1 § moderniseras och utformas i linje med hur den kommit att tillämpas. Enligt den nya lydelse som föreslås ska den som lämnar en uppgift om att någon är brottslig eller någon annan nedsättande uppgift om någon dömas för förtal, om uppgiften var ägnad att skada anseendet hos den som uppgiften avser. Därutöver bör rekvisiten för grovt förtal i 5 kap. 2 § förtydligas. Vid bedömningen av om ett förtalsbrott är grovt bör vissa aspekter gällande internet och annan elektronisk kommunikation kunna beaktas i tydligare omfattning än . • I bestämmelsen om förolämpning i 5 kap. 3 § tydliggörs att gärningar som kan kränka någons självkänsla eller värdighet omfattas av straffansvar. Beskrivningen av vilka gärningar som kan utgöra en förolämpning moderniseras. Ett straffansvar förutsätter att någon genom beskyllning, nedsättande uttalande eller förödmjukande beteende agerar mot någon annan på ett sätt som är ägnat att kränka den andres självkänsla eller värdighet. • Straffansvaret enligt lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor (BBS-lagen) utvidgas i några avseenden. Brotten olaga hot och olaga integritetsintrång bör omfattas av en utvidgning av straffansvaret enligt BBS-lagen. • Straffbestämmelsen om olaga förföljelse i 4 kap. 4 b § ska utvidgas till att omfatta även gärningar som utgör olaga integritetsintrång. Fridskränkningsbrotten kommer att omfatta olaga integritetsintrång utan att det behöver vidtas några lagstiftningsåtgärder. Propositionen Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten (prop. 2016/17:222) behandlades av . I propositionen föreslår regeringen bl.a. att straffbestämmelserna om olaga hot, ofredande och förolämpning förtydligas och moderniseras. För olaga hot och ofredande föreslås även vissa utvidgningar av det straffbara området. Dessutom justeras de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett förtalsbrott är grovt, så att det tydliggörs att även sättet för spridningen särskilt ska beaktas vid den bedömningen. hot och förolämpning är även straffbara som tryck- och yttrandefrihetsbrott. För att anpassa brottsbeskrivningarna i tryckfrihetsförordningens brottskatalog språkligt och innehållsmässigt till de ändringar som föreslås i dessa straffbestämmelser i , föreslås att motsvarande ändringar ska genomföras i tryckfrihetsförordningen. Genom den hänvisning som görs i yttrandefrihetsgrundlagen till tryckfrihetsförordningen kommer ändringarna även att få genomslag på yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde. Vidare föreslår regeringen att skyldigheten för den som tillhandahåller en elektronisk anslagstavla att ta bort vissa meddelanden från tjänsten utvidgas till att gälla även meddelanden vars innehåll uppenbart är sådant som avses i bestämmelserna om olaga hot och olaga integritetsintrång. Slutligen föreslår regeringen att rätten till brottsskadeersättning för kränkning utvidgas till att omfatta även ersättning för den skada det innebär att någon allvarligt kränker någon annan genom grovt förtal. Lagändringarna i tryckfrihetsförordningen och som avser olaga hot och förolämpning föreslås träda i kraft . I övrigt föreslås lagändringarna träda i kraft . biföll regeringens förslag (bet. 2017/18:KU13, rskr. 2017/18:36). antog regeringens förslag till ändringar i tryckfrihetsförordningen som vilande. I betänkandet uppger att på grund av att de föreslagna ändringarna i avseende olaga hot och förolämpning enligt utskottets mening har ett sådant samband med de föreslagna grundlagsändringarna, bör de behandlas först i samband med att slutligt antar förslagen till grundlagsändringar. På förslag från beslutade därför att skjuta upp behandlingen av regeringens förslag till lag om ändring avseende olaga hot och förolämpning till 2018/. I betänkande 2014/15:JuU14 föreslog utskottet ett tillkännagivande om att översynen av det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet ska genomföras i enlighet med vad som anges i kommittédirektiv 2014:74. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Även i betänkande 2015/16:JuU18 behandlade utskottet motioner liknande de nu aktuella (s. 23–27). Utskottet anförde då att utskottet vidhåller sin uppfattning att det är viktigt att man fortsätter arbetet med att anpassa lagstiftningen på detta område till dagens förhållanden. Mot bakgrund av att betänkandet Integritet och straffskydd bereddes inom anförde utskottet att det saknades anledning för att nu ta något initiativ i frågan. Vidare anförde utskottet att regeringen lämnat ett förslag till om utformningen av bestämmelsen om olaga hot (prop. 2015/16:113) och att det därmed inte bör lämnas något tillkännagivande till regeringen om höjt maxstraff för olaga hot. Utskottet instämmer med motionärerna i att det är viktigt att lagstiftningen ger rättsväsendet effektiva verktyg mot hot, hat och sexuella trakasserier. Som har redovisats ovan har regeringen föreslagit flera ändringar av de bestämmelser som nämns som exempel i motionsyrkandet. har också ställt sig bakom dessa. Utskottet anser därför att det inte finns anledning för att göra ett sådant tillkännagivande som efterfrågas i motion 2017/18:3685 (C) yrkande 35. Motionsyrkandet avstyrks således. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om hårdare lagstiftning mot kränkande fotografering. I motion 2017/18:3336 av (SD) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheten till en hårdare lagstiftning mot kränkande fotografering. Motionären vill att regeringen kommer med förslag som tydligare säkerställer att även offentliga personer ska skyddas från kränkande fotografering i hemmet eller i vissa fall på arbetsplatsen. I 4 kap. 6 a § första stycket anges att den som olovligen med tekniskt hjälpmedel i hemlighet tar upp bild av någon som befinner sig inomhus i en bostad eller på en toalett, i ett omklädningsrum eller ett annat liknande utrymme, döms för kränkande fotografering till böter eller fängelse i högst . Av andra stycket framgår att det inte ska dömas till ansvar om gärningen med hänsyn till syftet och övriga omständigheter är försvarlig. I 4 kap. 6 c § anges att den som gör intrång i någon annans privatliv genom att exempelvis sprida bild på eller annan uppgift om någons sexualliv, bild på någon som befinner sig i en mycket utsatt situation eller bild på någons helt eller delvis nakna kropp döms för olaga integritetsintrång till böter eller fängelse i högst , om spridningen är ägnad att medföra allvarlig skada för den som bilden eller uppgiften rör,. I 4 kap. 7 § anges att den som handgripligen antastar eller genom skottlossning, stenkastning, oljud eller annat hänsynslöst beteende på något annat sätt ofredar annan, döms för ofredande till böter eller fängelse i högst . Införandet av bestämmelsen om kränkande fotografering Brottet kränkande fotografering infördes i (prop. 2012/13:69, bet. 2012/13:JuU21, rskr. 2012/13:250). Av lagstiftningsärendet framgår att regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över ett förslag till en straffbestämmelse om kränkande fotografering. Lagrådet avstyrkte att förslaget till ny lagstiftning om kränkande fotografering skulle genomföras. Enligt Lagrådets bedömning framstod förslaget som tveksamt framför allt med anledning av att det, enligt Lagrådets uppfattning, formellt sett var avsett att omfatta endast sättet att anskaffa uppgifter, men i praktiken hade utformats så att uppgifternas innehåll skulle komma att vara avgörande. Lagrådet ansåg att det finns mycket starka skäl för att behandla frågorna om olovlig upptagning av integritetskänsliga bilder och spridning av sådana bilder i ett sammanhang, vilket det enligt Lagrådet borde kunna finnas förutsättningar för med anledning av de förslag som kunde komma att lämnas av (Ju 2003:04). Lagrådet anförde emellertid avslutningsvis att om det ändå ansågs lämpligt att gå vidare med lagförslag på området förordades att ett sådant begränsades till att avse intrång i rätten till en fredad personlig sfär inom vilken olovlig avbildning är att uppfatta som ett intrång helt oberoende av bildens innehåll. Regeringen omarbetade därefter lagförslaget, på så sätt att tillämpnings-området för den föreslagna straffbestämmelsen inskränktes samt förslaget ändrades bl.a. i enlighet med den diskussion som Lagrådet hade fört i sitt yttrande.