bet · H501MJU24 · 2018-06-08 00:00:00 — ska utformningen och tillämpningen av regler och villkor vara likvärdiga över landet och regler och villkor utformas för att stödja målet om en ökad livsmedelsproduktion som relevanta nationella miljömål nås. I livsmedelsstrategin (prop. 2016/17:104) anför regeringen att lönsamheten i animalieproduktionen behöver höjas bl.a. genom ökad produktivitet för att möjliggöra ökad produktion. ska fortsätta att ha höga ambitioner när det gäller djurvälfärd och djurhälsa. Regeringen framhåller att animalieproduktionen även fortsättningsvis ska präglas av hög omsorg om djuren och att djurskyddsnivån inte ska sänkas. Arbetet med att utveckla regelverket för djurhållning bör fortsätta och ett vetenskapligt råd för djurskyddsfrågor inrättas. Den svenska djurhållningen har generellt en hög djurvälfärd. Regeringen framhåller att detta är resultatet av ett långsiktigt arbete där näringen och myndigheter framgångsrikt har arbetat mot gemensamma mål. För att fortsätta ett framgångsrikt arbete behöver aktörerna i värdekedjan dela en helhetssyn om hur konkurrenskraft kan uppnås som djurhälsa, djurskydd och folkhälsa värnas. Regeringen bedömer att det är värdefullt med kunskapsöverföring och samverkan mellan näring och myndigheter i frågor som rör djuromsorg och lönsamhet. Det är enligt regeringen angeläget att utveckla en modell för ökad kunskapsöverföring och samverkan för att skapa en drivkraft för såväl god djuromsorg som lönsam tillväxt. Regeringen gav därför i uppdrag att kartlägga och analysera förutsättningarna för att använda en liknande modell som Greppa näringen inom animalieproduktionens område och för andra djurrelaterade lantbruksverksamheter. I uppdraget ingår också att föreslå hur ett system för ökad kunskapsöverföring och samverkan mellan myndigheter och näringen kan inrättas i syfte att främja en god djurhållning, hållbar animalieproduktion och företagens lönsamhet. Uppdraget ska slutredovisas till . Regeringen anser att det är av stor vikt att resultaten av tillgänglig vetenskaplig forskning och beprövad erfarenhet från djurhållning beaktas i djurskyddsarbetet. Regeringen beslutade att ge () i uppdrag att inrätta ett vetenskapligt råd för djurskyddsfrågor. Det vetenskapliga rådets uppgift är att vara riskvärderande instans för djurskydd och identifiera, sammanställa och utvärdera vetenskaplig forskning om djurskydd och därtill angränsande frågor, som produktionsekonomi och arbetsmiljö, på uppdrag av t.ex. . Det säkerställer att får en mer uppdaterad bild baserad på aktuell forskning som underlag i arbetet med föreskrifter. fattade SLU beslut om en instruktion för rådets arbete. Regeringen anför i livsmedelsstrategin att innehållet i föreskrifter även måste bestämmas utifrån andra överväganden än vetenskap och beprövad erfarenhet, t.ex. etiska värderingar och vad som är möjligt att genomföra ur ett konkurrenskraftsperspektiv. Därför ska föreskriftsarbetet också, på samma sätt som , föregås av en sådan analys som är nödvändig vid allt lagstiftningsarbete, och som t.ex. innefattar överväganden om alternativ till författningsreglering samt att utreda vilka konsekvenser ett förslag skulle få. För att få en bra avvägning mellan djurskyddsintresset och andra intressen är det också av stor vikt att synpunkter från branschen, intresseorganisationer och specialister inom dessa andra områden inhämtas. Regeringen ser positivt på de råd och referensgrupper som använder sig av, som en del i inhämtandet av information och synpunkter och för samråd med bransch- och intresseorganisationer. gav regeringen i uppdrag att ge stöd till studier och försöksverksamhet som kan bidra till en konkurrenskraftig djurhållning med bibehållen god djurvälfärd. får –2019 totalt . saknas i hög grad medel för att löpande kunna testa nya djurhållningssystem. Det är svårt att med kort varsel genomföra studier eller försök som har potential att förbättra djurhållningen ur såväl konkurrens- som lönsamhets- och djurvälfärdsaspekter. För att fortsätta att utveckla djurhållningen med en bibehållen hög djurvälfärd och med en förbättrad konkurrenskraft är det viktigt att kunna ta del av ny kunskap och utveckla produktionen baserat på denna kunskap. Utskottet ansluter sig till regeringens överväganden och tillstyrker regeringens lagförslag i denna del. När det gäller frågan om en målinriktad ramlag konstaterar utskottet att djurskyddslagen är målinriktad och flexibel till sin karaktär och att regeringen inte föreslår någon förändring i detta avseende. Däremot instämmer utskottet i regeringens bedömning att mer specifika bestämmelser även fortsättningsvis kommer att behövas i den kommande djurskyddsförordningen och i myndigheternas föreskrifter både för att ska uppfylla de krav som ställer och för att det av rättssäkerhets- och effektivitetsskäl behövs tydliga, förutsebara och kontrollerbara bestämmelser. I ljuset av detta anser utskottet att det är positivt att har i uppdrag att fortsätta arbetet med att förenkla för företagen och att se över sina föreskrifter så att de är så målinriktade och flexibla som möjligt utan att skyddet för djuren försämras. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motionerna 2017/18:2268 (M), 2017/18:3717 (C, M, L, KD) yrkande 5, 2017/18:3855 (C) yrkande 42 och 2017/18:4034 (C, M, L, KD) yrkande 1. När det gäller frågan om att ersättningar för djurskydd i större utsträckning bör kopplas till resultat i stället för åtgärder noterar utskottet att många djurskyddsstöd finns inom ramen för gemensamma jordbrukspolitik. I inriktningsförslag för den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2020 betonas att den framtida jordbrukspolitiken ska vara mer resultatinriktad med fokus på jordbrukspolitikens mål. framhåller att en resultatinriktad politik kommer att kräva en utvecklad kontroll. Utskottet är positivt till den föreslagna ökade målstyrningen och kommer med intresse att följa det fortsatta arbetet men ser inte skäl att nu förorda något uttalande med anledning av motion 2017/18:3345 (M) yrkande 17. När det gäller djurskydd och konkurrenskraft noterar utskottet att fått i uppdrag att utreda hur ett system för ökad kunskapsöverföring och samverkan mellan näringen och myndigheterna kan se ut i syfte att främja både hög djuromsorg och lönsamhet för företagen. Ett vetenskapligt råd har inrättats för att bl.a. vara behjälpligt med aktuell forskning inför föreskriftsarbetet. Utskottet anser att det är positivt att innehållet i föreskrifterna ska spegla vetenskap och beprövad erfarenhet men också konkurrenskraftsperspektivet och etiska värderingar. Den analys och det inhämtande av synpunkter från näringen, intresseorganisationer och specialister som myndigheterna gör i föreskriftsarbetet är viktiga för att kunna få en lagstiftning som innebär både en hög djurvälfärd och en ökad livsmedelsproduktion som man får en ökad acceptans och god efterlevnad av bestämmelserna. Med det anförda kan motion 2017/18:4040 (SD) yrkande 1 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om att berörda myndigheter ska vara restriktiva med att bevilja dispenser konstaterar utskottet att lagförslaget endast innebär vissa möjligheter att medge dispens från lagens krav. Motion 2017/18:2759 (M) yrkande 3 kan därmed lämnas utan vidare åtgärd. Ett gott djurskydd och respekten för djur Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag i denna del och avslår motionsyrkanden om en utredning av djurs juridiska status och om att inrätta en djurskyddsombudsman. Jämför reservation 4 (SD). Enligt propositionen ska lagen säkerställa ett gott djurskydd och främja en god djurvälfärd och respekt för djur. När det gäller djurs juridiska status anförs att redan nuvarande lagstiftning grundar sig på den etiska utgångspunkten att djur måste visas hänsyn och skyddas mot lidande. Detta kommer till uttryck bl.a. i 2 § första stycket djurskyddslagen, där det anges att djur ska behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Även i EU-lagstiftningen har skyddet för djuren successivt stärkts. gäller enligt artikel 13 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) bl.a. att unionen och medlemsstaterna vid utformning och genomförande av unionens politik i fråga om jordbruk, fiskeri, transport, inre marknad, forskning och teknisk utveckling samt rymden fullt ut ska ta hänsyn till välfärd för djuren som kännande varelser, som unionen och medlemsstaterna ska respektera medlemsstaternas lagar och andra författningar samt sedvänjor särskilt i fråga om religiösa riter, kulturella traditioner och regionalt arv. Regeringen anser att det är önskvärt att lagstiftningen bidrar till att öka medvetenheten om att djur är levande och kännande varelser med vissa behov som måste visas hänsyn samt till att sprida dessa värderingar till en så stor andel av befolkningen som möjligt. Regeringen anser därför att det bör framgå av lagtexten att djurskyddslagen har ett sådant syfte genom att det anges att lagen syftar till att främja respekt för djur. I detta ligger att djur har ett egenvärde oavsett vilken nytta de har för människan. Redan det faktum att det finns en lag som syftar till att skydda djur mot lidande och som reglerar hur man får hantera djur, är ett tydligt bevis för att den svenska rättsordningen tillerkänner djur ett inneboende värde som går utöver det instrumentella värdet av att vara en ägodel eller på annat sätt vara till nytta eller nöje för människan. I kommittémotion 2017/18:3886 av och (båda SD) yrkande 10 föreslås att regeringen tillsätter en utredning om djurs juridiska status. Vidare föreslås att en nationell djurskyddsombudsman inrättas (yrkande 11). Djur ses i lagens mening som egendom. För att bättre spegla allmänhetens uppfattning om djur bör en utredning tillsättas för att komma med förslag på hur man kan stärka djurs juridiska status som individer. I samband med det bör man överväga att införa en djurskyddsombudsman som kan bistå med juridisk hjälp i djurskyddsmål, men även för att främja husdjurs välbefinnande. När det gäller frågan om en djurskyddsombudsman ska enligt förordningen (2009:1464) med instruktion för säkerställa ett gott djurskydd. I regleringsbrev har verket fått i uppdrag att redovisa statistik om och en analys av hur kontrollen över djurskyddet och myndigheternas övriga djurskyddsarbete fungerar (nationell djurskyddsrapport). I uppdraget ingår även att analysera och ge en bild av djurskyddsläget utifrån utfört arbete. Den offentliga kontrollen över att djurskyddsbestämmelserna följs utövas i huvudsak av länsstyrelserna. Inom ramen för livsmedelsstrategin har regeringen gett i uppdrag att, efter samråd med länsstyrelserna, vidta åtgärder för att stödja kompetensutvecklingen och utvecklingen av digitala verktyg som underlättar genomförandet av inspektioner och övrigt kontrollarbete och som bidrar till att öka kvaliteten, likvärdigheten och effektiviteten i djurskyddskontrollen. Inom ramen för livsmedelsstrategin gav regeringen () i uppdrag att inrätta ett vetenskapligt råd för djurskyddsfrågor. Det vetenskapliga rådet vid SLU ska ha till huvudsaklig uppgift att vara ett stöd i föreskriftsarbetet på djurskyddsområdet. Rådet ska vara oberoende i den meningen att rådets underlag ska utgå från det vetenskapliga läget. Det vetenskapliga rådets uppgift är att vara riskvärderande instans för djurskydd och att identifiera, sammanställa och utvärdera vetenskaplig forskning om djurskydd och därtill angränsande frågor, som produktionsekonomi och arbetsmiljö, på uppdrag av t.ex. . Även andra myndigheter ska vid behov kunna anlita det vetenskapliga rådet. Rådet kan även på eget initiativ göra utredningar i aktuella frågor. Rådets arbete ska vara kopplat till föreskriftsarbete. fattade SLU beslut om en instruktion för rådets arbete. Vid SLU finns även ett nationellt centrum för djurvälfärd som syftar till att samla landets kompetens och samordna verksamhet inom djurskyddsområdet med betoning på lantbrukets djur och försöksdjur. Centrumet ska fungera som kontaktyta för alla aktörer som ägnar sig åt verksamheter som berör djurvälfärd, dvs. såväl branschorganisationer och ideella organisationer som myndigheter. Centrumet arrangerar utbildningar och främjar forskning inom djurskydd och djurvälfärd. Utskottet ansluter sig till regeringens överväganden och tillstyrker regeringens lagförslag i denna del. När det gäller yrkandet om att det ska tillsättas en utredning om djurs juridiska status konstaterar utskottet att det framgår av den föreslagna lagens portalparagraf att lagen syftar till att säkerställa ett gott djurskydd och att främja såväl en god djurvälfärd som respekten för djur. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att det faktum att det finns en lag som syftar till att skydda djur mot lidande är ett tydligt bevis för att den svenska rättsordningen redan tillerkänner djuren ett inneboende värde som går utöver värdet av att vara en ägodel. Mot bakgrund av det anförda finner inte utskottet skäl att förorda en utredning om djurs juridiska status. Motion 2017/18:3886 (SD) yrkande 10 avstyrks därmed. När det gäller yrkandet om att införa en djurskyddsombudsman konstaterar utskottet att är utpekat som den myndighet som har det centrala uppdraget att säkerställa ett gott djurskydd. I regleringsbrevet har fått i uppdrag att ta fram en nationell djurskyddsrapport där djurskyddskontrollen och myndigheternas övriga djurskyddsarbete analyseras och redovisas. Utskottet konstaterar i detta sammanhang att det pågår ett omfattande arbete med att öka kvaliteten, likvärdigheten och effektiviteten i djurskyddskontrollen. Vidare finns det redan ett antal organ som har till uppgift att bevaka djurskyddet utifrån olika perspektiv. Det inrättade vetenskapliga rådet för djurskyddsfrågor är ett oberoende råd som ska säkerställa det vetenskapliga underlaget för framför allt föreskriftsarbete. Dessutom finns det ett nationellt centrum för djurvälfärd vid SLU som ska samordna olika verksamheter inom djurskyddsområdet. Mot bakgrund av det anförda finner utskottet det inte befogat att föreslå att ytterligare ett djurskyddsorgan inrättas utan avstyrker motion 2017/18:3886 (SD) yrkande 11. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag i denna del och avslår motionsyrkanden om att all lagstiftning som rör djur ska samlas i en djurbalk. Jämför reservation 5 (SD). Enligt propositionen ska lagen gälla djur som hålls av människan och viltlevande försöksdjur. Vissa av lagens bestämmelser ska dock inte tillämpas i fråga om viltlevande försöksdjur. Bestämmelserna om nödavlivning och om omhändertagande ska även gälla övergivna djur av tamdjursart och förvildade djur av tamdjursart som inte ingår i en etablerad population. När det gäller frågan om vilka djur som omfattas av förslaget till djurskyddslag uppmärksammar regeringen i propositionen att djurskydd för vilt, dvs. vilda däggdjur och fåglar, i viss utsträckning regleras i jaktlagen. Viltet är fredat och får jagas, dvs. fångas, dödas eller i sådant syfte sökas efter, spåras eller förföljas, endast om detta följer av lagen eller av föreskrifter meddelade med stöd av lagen. I jaktlagen finns en skyldighet för var och en att visa vilt hänsyn och ett förbud mot att ofreda eller på annat sätt förfölja vilt annat än vid jakt. Vidare anges att jakten ska bedrivas så att viltet inte utsätts för onödigt lidande. Lagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen begränsar också de jaktmetoder som ska vara tillåtna. På motsvarande sätt regleras omfattningen av och formerna för fiske i fiskelagen (1993:787). Enligt 8 kap. får föreskrifter meddelas enligt vilka olika åtgärder beträffande vilda djur förbjuds av artskyddsskäl. Sådana bestämmelser finns också i artskyddsförordningen (2007:845). För vilda djur gäller således det som följer av miljölagstiftningen och jaktlagstiftningen om natur- och viltvård, vilket ska ge vilda djur så goda förutsättningar som möjligt att leva i naturen. Regeringen påpekar att syftet med djurskyddslagen ska vara att säkerställa ett gott djurskydd och främja en god djurvälfärd. Andra skyddsintressen vid djurhållning, såsom smittskydd utan direkt koppling till det individuella djurets välmående, sanitära olägenheter för människor eller ordningsfrågor, måste även fortsättningsvis hanteras i sådan lagstiftning som har till syfte att ta till vara dessa skyddsintressen. Om alla skyddsintressen som hänger samman med djurhållning skulle hanteras i en och samma lag skulle stora ändringar krävas både i förslaget till djurskyddslag och i annan lagstiftning. Regeringen bedömer inte att detta är lämpligt. Enligt kommittémotion 2017/18:3886 av och (båda SD) yrkande 1 och motion 2017/18:2384 av m.fl. (SD) yrkande 3 bör all lagstiftning som rör djur samlas i en djurbalk. Lagstiftningen om djurs rättigheter är splittrad. Genom att samla all lagtext som rör djur i en särskild djurskyddsbalk kan man enligt motionärerna bättre åskådliggöra lagstiftningen, som man tydliggör och sätter fokus på djurens rättigheter. Även i motion 2017/18:2078 av (SD) yrkande 1 föreslås att en djurbalk för såväl vilda som tama djur införs. Djurägarna skulle då få en möjlighet att se vilka förpliktelser de har gentemot sina djur, och jägare vilka förpliktelser de har gentemot de vilda djuren. Utskottet ansluter sig till regeringens överväganden och tillstyrker regeringens lagförslag i denna del. När det gäller frågan om att samla all lagstiftning som rör djur i en djurbalk vill utskottet framhålla att de lagar som berör djur har olika skyddsintressen, som t.ex. en god djurvälfärd, en gynnsam bevarandestatus för vilda djur, ett gott smittskydd eller att begränsa problem för omgivningen. Utskottet bedömer i likhet med regeringen att det även fortsättningsvis är mer ändamålsenligt att låta skyddsintresset styra var en djurrelaterad fråga regleras. Mot bakgrund av det anförda föreslås ingen ytterligare åtgärd med anledning av motionerna 2017/18:2078 yrkande 1, 2017/18:2384 (SD) yrkande 3 och 2017/18:3886 (SD) yrkande 1. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag i denna del. Regeringen föreslår i propositionen att den nuvarande bestämmelsen om vad som avses med försöksdjur överförs till den nya lagen. Enligt bestämmelsen avses med försöksdjur djur som används eller är avsedda att användas i djurförsök samt djur som har använts eller har varit avsedda att användas i djurförsök och som förvaras på en anläggning eller i ett annat förvaringsutrymme för försöksdjur. Vidare föreslås att den nuvarande bestämmelsen om vad som avses med djurförsök överförs till den nya lagen. Enligt bestämmelsen avses med djurförsök användning av djur för vetenskaplig forskning, sjukdomsdiagnos, utveckling och framställning av läkemedel eller kemiska produkter, undervisning i vissa fall och andra jämförliga ändamål. Med djurförsök avses också, i vissa fall, framställning av djur med förändrad arvsmassa och bevarande genom avel av en stam av djur med förändrad arvsmassa. Den nuvarande bestämmelsen i djurskyddslagen om de EU-bestämmelser som lagen kompletterar ska enligt propositionen i huvudsak föras över till den nya lagen. Bestämmelsen anpassas dock till Lissabonfördragets terminologi. Bestämmelsen innehåller upplysningar om att lagen kompletterar sådana bestämmelser i (EU-bestämmelser) som faller inom lagens tillämpningsområde och om att regeringen ska tillkännage vilka grundförordningar och bestämmelser som avses. Bestämmelsen innehåller också ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter som är nödvändiga som komplettering av EU-bestämmelserna. Det föreskrivs dock inte längre att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer också i enskilda fall ska få fatta beslut som behövs som komplettering av EU-bestämmelserna. Utskottet ansluter sig till regeringens överväganden och tillstyrker regeringens lagförslag i denna del. Personer som är ansvariga för djurens välfärd Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att peka ut ansvariga för djurens välfärd. Jämför reservation 6 (M, C, L, KD). Regeringen bedömer i propositionen att det inte bör införas någon bestämmelse som uttryckligen anger vem som är ansvarig för djurens välfärd eller ansvarig för att uppfylla lagens bestämmelser i övrigt. Det bör inte heller införas en åldersgräns för att få ansvara för djur. När det gäller ansvaret enligt djurskyddslagen för ett upphittat djur saknar nuvarande djurskyddslag en uttrycklig reglering av vem som är ansvarig för att lagens bestämmelser uppfylls. I förarbetena uttalades att det är ägaren eller den som på annan grund innehar eller förfogar över djuret som är ansvarig för att bestämmelserna i djurskyddslagen iakttas. Vem eller vilka inom den angivna gruppen som är ansvarig måste avgöras med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Detta har enligt regeringen inte lett till några betydande problem vid tillämpningen av lagstiftningen. I praktiken innebär nuvarande reglering att ansvaret för att djurskyddslagens bestämmelser följs normalt ligger på den eller de personer som håller djuret, dvs. den eller de som faktiskt innehar eller förfogar över djuret. Att ett djur hålls av människan bör enligt regeringen normalt förstås som att djuret är i en eller flera människors besittning genom att djurets rörelsefrihet på något sätt fysiskt begränsas. Vissa former av djurhållning bedrivs dock på ett annat sätt och kan innebära att djuren ibland eller alltid går lösa utomhus men regelbundet får viss tillsyn och omsorg av människor. Detta gäller t.ex. katter och renar. Sådana djur bör ändå anses vara hållna av människan. Det förekommer att övergivna och förvildade katter tas om hand av enskilda i enlighet med olika varianter av den s.k. TNR-metoden (trap-neuter-return). Med TNR-metoden avses att katterna fångas in, steriliseras eller kastreras och sedan släpps ut igen. vidtas ytterligare åtgärder i fråga om de katter som släpps ut, t.ex. att de får mat och kojor att söka skydd i och ges kontinuerlig tillsyn och vid behov vård och behandling. Det kan ifrågasättas om katter i ett TNR-projekt kan anses som hållna enligt djurskyddslagen eftersom syftet med åtgärderna och hanteringen av katterna skiljer sig från vad som normalt avses med djurhållning. Regeringen anser dock att djur som fångas in och överlämnas till djurhälsopersonal för att genomgå operativa ingrepp, t.ex. kastreras eller steriliseras eller ges vård och behandling i övrigt, måste anses som hållna. Den som fångar in katten blir då också ansvarig för att se till att också djurskyddslagens övriga regler, t.ex. lagens krav på tillräcklig tillsyn samt tillgång till foder och vatten, fortsättningsvis följs även om katten på nytt släpps ut. Ett djur som har rymt eller på annat sätt oavsiktligt kommit ur människans besittning bör enligt regeringen som huvudregel också anses som hållet och därmed omfattas av djurskyddslagen. I övrigt bör det dock inte anses att djur hålls av en person som endast tillfälligt lägger ut mat eller vatten till djur eller hanterar ett djur på annat sätt utan att djurets rörelsefrihet varaktigt begränsas, t.ex. när djur vid jakt fångas i en fälla för att avlivas när fällan vittjas eller när någon håller fast ett vilt djur och sedan släpper djuret igen. Sådan kortvarig kontakt mellan vilda djur och människor bör falla utanför djurskyddslagens tillämpningsområde, och det behov av djurskydd som kan finnas i sådana situationer får tillgodoses genom annan lagstiftning, t.ex. genom bestämmelse om djurplågeri, jaktlagstiftningen, fiskelagstiftningen och miljölagstiftningen. När ett bortsprunget djur påträffas bör djuret i första hand återlämnas till den person som äger eller håller djuret. Om ägaren inte är känd för den som hittar djuret ska djuret i stället enligt 1 och 2 §§ lagen (1938:121) om hittegods anmälas till, överlämnas till eller omhändertas av .