bet · H501AU14 · 2018-06-12 00:00:00 — Ett entreprenörsansvar för lönefordringar i bygg- och anläggningsbranschen Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag om att införa en ny lag om entreprenörsansvar för lönefordringar. Utskottet ställer sig även bakom regeringens förslag till ändringar i lagen om utstationering av arbetstagare och i lagen om arbetstagares medverkan vid gränsöverskridande fusioner. Förslaget innebär att en arbetstagare som inte får lön av sin arbetsgivare för arbete i en bygg- eller anläggningsentreprenad ska kunna få betalt från en annan entreprenör i entreprenadkedjan. Entreprenörsansvaret ska i första hand gälla uppdragsgivaren, dvs. den entreprenör som har anlitat arbetstagarens arbetsgivare som underentreprenör. Om uppdragsgivaren inte betalar eller inte kan nås ska även huvudentreprenören kunna hållas ansvarig för betalning. Den som har betalat i enlighet med entreprenörsansvaret ska i sin tur ha rätt att kräva ersättning av arbetsgivaren. Huvudentreprenören ska ha sådan regressrätt även mot uppdragsgivaren. Enligt förslaget ska det vara möjligt att reglera frågan om entreprenörsansvar i kollektivavtal och att tillämpa ett sådant kollektivavtal i stället för det lagstadgade entreprenörsansvaret. Den nya lagen och lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet anser att bör avslå samtliga motionsyrkanden. I betänkandet finns tre reservationer (M, C, L, KD). Proposition 2017/18:214 Ett entreprenörsansvar för lönefordringar i bygg- och anläggningsbranschen. Tre yrkanden i en följdmotion. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Ett entreprenörsansvar för lönefordringar i bygg- och anläggningsbranschen Entreprenörsansvar i ett led för utstationerade arbetstagare 1.Avslag på propositionen, punkt 1 (M, C, L, KD) 2.Ett entreprenörsansvar för lönefordringar i bygg- och anläggningsbranschen, punkt 2 (M, C, L, KD) 3.Entreprenörsansvar i ett led för utstationerade arbetstagare, punkt 3 (M, C, L, KD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2017/18:4134 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 1. Reservation 1 (M, C, L, KD) Ett entreprenörsansvar för lönefordringar i bygg- och anläggningsbranschen antar regeringens förslag till 1. lag om entreprenörsansvar för lönefordringar, 2. lag om ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare, 3. lag om ändring i lagen (2008:9) om arbetstagares medverkan vid gränsöverskridande fusioner. Därmed bifaller proposition 2017/18:214 punkterna 1–3 och avslår motion 2017/18:4134 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 3. Reservation 2 (M, C, L, KD) Entreprenörsansvar i ett led för utstationerade arbetstagare 2017/18:4134 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 2. Reservation 3 (M, C, L, KD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (SD), (S), (MP), (M), (S), (SD), (L), (V), (S), (M), Serkan Köse (S), (M), (C) och (KD). Ärendet och dess beredning tillkännagav som sin mening att regeringen skulle återkomma till med initiativ i syfte att säkerställa ändamålsenliga regler för uppdragsgivares ansvar i utstationeringssituationer (bet. 2011/12:AU9 punkt 8, rskr. 2011/12:176). och Europeiska unionens råd antog direktiv /67/EU om tillämpning av direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre marknaden (IMI-förordningen), förkortat tillämpningsdirektivet. Tillämpningsdirektivet innehåller bl.a. regler om entreprenörers ansvar för arbetstagares lön i kedjor av underentreprenörer och skulle vara genomfört i medlemsstaterna . Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att föreslå hur tillämpningsdirektivet skulle genomföras i svensk rätt (dir. 2014:81). Genom tilläggsdirektiv utvidgades och förlängdes uppdraget (dir. 2014:150). Utredningen om nya utstationeringsregler överlämnade slutbetänkandet Tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet – Del II (SOU 2015:38). Utredningens förslag omfattar bl.a. frågan om ett entreprenörsansvar enligt tillämpningsdirektivet. Betänkandet har remissbehandlats. Frågan om entreprenörsansvar har därefter behandlats i ett par departementspromemorior som tagits fram inom . I promemorian Entreprenörsansvar och svenska kollektivavtalsvillkor vid utstationering (Ds 2016:6) gjordes vissa kompletterande överväganden och lämnades delvis avvikande förslag om entreprenörsansvar i utstationeringssituationer jämfört med betänkandet. I promemorian Ett entreprenörsansvar i bygg- och anläggningsbranschen (Ds 2017:30) lämnas ett samlat förslag om ett entreprenörsansvar både för utstationerade arbetstagare och för arbetstagare som är anställda i . Båda promemoriorna har remissbehandlats. I den aktuella propositionen 2017/18:214 lämnar regeringen förslag till en ny lag om entreprenörsansvar för lönefordringar och ändringar dels i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare, dels i lagen (2008:9) om arbetstagares medverkan vid gränsöverskridande fusioner. Regeringens förslag till riksdagsbeslut och förslagen i motionen finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Regeringen har bedömt att ändringen i lagen om arbetstagares medverkan vid gränsöverskridande fusioner inte krävt granskning av Lagrådet. Övriga lagförslag har däremot granskats av Lagrådet. Ett entreprenörsansvar för lönefordringar i bygg- och anläggningsbranschen Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag och avslår ett motionsyrkande om avslag på propositionen och ett motionsyrkande om att flytta fram tidpunkten för ikraftträdandet. Jämför reservation 1 (M, C, L, KD) och 2 (M, C, L, KD). tillkännagav som sin mening att regeringen skulle återkomma till med initiativ i syfte att säkerställa ändamålsenliga regler för uppdragsgivares ansvar i utstationeringssituationer (bet. 2011/12:AU9 punkt 8, rskr. 2011/12:176). I betänkandet anförde utskottet bl.a. att det vid långa entreprenadkedjor kan vara svårt att fastställa vem som är att anse som arbetsgivare och vem som därmed är betalningsskyldig för lön och andra förpliktelser enligt anställningsavtalet. Det finns inte något lagreglerat entreprenörsansvar som omfattar samtliga arbetstagare på den svenska arbetsmarknaden eller arbetstagarna inom en viss bransch. Det finns dock lagstiftning som i viss mån kan sägas vara inriktad på att skydda arbetstagare i bl.a. byggbranschen från oseriösa aktörer. Sådan lagstiftning finns bl.a. på skatteområdet, genom bestämmelserna om skattereduktion för reparation och underhåll samt om- och tillbyggnad av vissa bostäder, det s.k. ROT-avdraget, omvänd skattskyldighet för mervärdesskatt vid handel med vissa byggtjänster och reglerna om personalliggare i byggbranschen som infördes . I sammanhanget kan även nämnas reglerna på upphandlingsområdet, som gäller fr.o.m. och innehåller bestämmelser om att vissa upphandlingar ska innehålla särskilda arbetsrättsliga villkor. Vidare finns det lagregleringar som i viss utsträckning skyddar arbetstagare som inte får ut sin lön. Om en arbetsgivare inte betalar ut lön finns system för indrivning av fordringar och en möjlighet för arbetstagare att få en dom på betalningsskyldighet. En arbetstagare kan också ansöka om att arbetsgivaren ska försättas i konkurs. I en konkurs har arbetstagaren enligt förmånsrättslagen (1970:979) förmånsrätt till betalning av vissa lönekrav framför de flesta övriga fordringsägarna. En arbetstagare kan även ha rätt till statlig lönegaranti enligt lönegarantilagen (1992:497). I den mån den arbetstagare som går miste om sin lön omfattas av ett kollektivavtal kan den uteblivna betalningen av lön också utgöra ett brott mot kollektivavtalet och ge rätt till allmänt skadestånd enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Bestämmelser om skydd för arbetstagares lön i entreprenadsituationer finns i vissa svenska kollektivavtal, såsom , och Plåt- och ventilationsavtalet. I mellan Byggindustrier och finns det i bilaga D regler om skydd för arbetstagares lön i entreprenadkedjor. Något förenklat innebär avtalslösningen att en arbetstagare som inte får ut lön från en underentreprenör i kedjan ytterst har möjlighet att få ersättning från en fond som inrättats av Byggindustrier. Beslut om utbetalning fattas av en särskild nämnd sammansatt av företrädare för parterna i avtalet och en ordförande som parterna gemensamt utser. Om pengar betalas ut ur fonden kan regressrätt göras gällande mot den arbetsgivare som inte har betalat den lön som ersättningen från fonden är avsedd att täcka. innehåller utöver det bl.a. regler som syftar till att säkerställa att det hos huvudentreprenören finns information om vilka underentreprenörer som finns i entreprenadkedjan. och rådets direktiv /71/EG av om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster, förkortat utstationeringsdirektivet, har i svensk rätt huvudsakligen genomförts genom lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare, förkortad utstationeringslagen. Med utstationering avses att en arbetsgivare som är etablerad i ett annat land utstationerar, dvs. tillfälligt sänder, arbetstagare till i samband med att arbetsgivaren tillhandahåller tjänster över gränserna. Vid utstationering ska vissa skyddsregler och villkor i svensk rätt som räknas upp i utstationeringslagen tillämpas på de utstationerade arbetstagarna. antogs det s.k. tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet (och rådets direktiv /67/EU). Tillämpningsdirektivet innehåller bestämmelser som ska stärka medlemsstaternas genomförande av utstationeringsdirektivet, däribland bestämmelser om entreprenörsansvar. Enligt tillämpningsdirektivet får medlemsstaterna vidta åtgärder för att se till att en entreprenör, till vilken en utstationerande arbetsgivare är en direkt underentreprenör, kan hållas ansvarig för eventuell innestående nettolön motsvarande minimilön, förutsatt att åtgärden är icke-diskriminerande och proportionell (artikel 12.1). För verksamheter som anges i bilagan till utstationeringsdirektivet ska medlemsstaterna fastställa åtgärder som vid kedjor av underentreprenörer säkerställer att utstationerade arbetstagare kan hålla en entreprenör, till vilken hans eller hennes arbetsgivare är en direkt underentreprenör, ansvarig för sådana rättigheter som anges i artikel 12.1 (artikel 12.2). I bilagan till utstationeringsdirektivet anges byggverksamhet som avser uppförande, iståndsättande, underhåll, ombyggnad eller rivning av byggnader. Bilagan innehåller även en exemplifierande uppräkning av arbeten som omfattas av definitionen. Vidare ska ansvaret begränsas till sådana rättigheter som arbetstagaren förvärvat under avtalsförhållandet mellan entreprenören och dennes underentreprenörer (artikel 12.3). Medlemsstaterna får, i överensstämmelse med unionsrätten och under vissa förutsättningar, föreskriva striktare ansvarsbestämmelser i nationell rätt och göra ansvaret gällande även för andra sektorer (artikel 12.4). Vidare får medlemsstaterna föreskriva att en entreprenör som vidtagit rimliga kontrollåtgärder enligt nationell rätt inte ska hållas ansvarig (artikel 12.5). Det finns också en möjlighet att i stället för att införa de ansvarsbestämmelser som avses i artikel 12.2 under vissa förutsättningar vidta andra lämpliga åtgärder (artikel 12.6). Ett annat direktiv av intresse är och rådets direktiv /52/EG av om minimistandarder för sanktioner och åtgärder mot arbetsgivare för tredjelandsmedborgare som vistas olagligt. Direktivet utgör grunden för en reglering i svensk rätt om att någon annan än arbetsgivaren kan få ansvara för att betala ut intjänad lön i vissa situationer. I lagen (2013:644) om rätt till lön och annan ersättning för arbete utfört av en utlänning som inte har rätt att vistas i finns nämligen en sådan reglering om uppdragsgivares ansvar i entreprenadsituationer. Frågan om entreprenörsansvar har utretts vid olika tillfällen i . Förslag om att införa ett entreprenörsansvar på nationellt plan lämnades i betänkandet Tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet – Del II (SOU 2015:38) och i promemorian Entreprenörsansvar och svenska kollektivavtalsvillkor vid utstationering (Ds 2016:6). Båda dessa förslag gäller entreprenörsansvar i bygg- och anläggningsverksamhet och innebär ett solidariskt ansvar i samtliga led mellan arbetsgivaren och den ursprungliga beställaren. De gäller bara för utstationeringssituationer. Promemorian Ett entreprenörsansvar i bygg- och anläggningsbranschen (Ds 2017:30) innehåller ett samlat förslag om ett entreprenörsansvar både för utstationerade arbetstagare och för arbetstagare som är anställda i . Som huvudförslag föreslås att ansvaret i första hand ska kunna riktas mot uppdragsgivaren och därefter mot huvudentreprenören, dvs. i likhet med det förslag som regeringen har lagt fram i den aktuella propositionen. I promemorian finns även ett alternativt förslag om att införa ett ansvar endast för uppdragsgivaren, dvs. ett ansvar som gäller endast i ett led. En ny lag om entreprenörsansvar Regeringen framhåller i propositionen att de nuvarande bestämmelserna i svensk lagstiftning inte är tillräckliga för att hantera de problem som finns i form av bl.a. osund konkurrens och oseriösa företag i bygg- och anläggningssektorn. Regeringen anser att det fortfarande finns problem på området trots att vissa lagstiftningsåtgärder har vidtagits. Regeringen bedömer att ett entreprenörsansvar vid sidan av andra åtgärder kan vara ett effektivt sätt att motarbeta sådana problem och att förbättra skyddet för arbetstagare i entreprenadkedjor. I propositionen framhålls också att tillämpningsdirektivet ställer krav på att ett entreprenörsansvar eller andra lämpliga åtgärder ska införas inom viss verksamhet. Regeringen noterar att det finns en kollektivavtalslösning i byggbranschen i som för vissa arbetstagare bör innebära ett reellt löneskydd. noterar regeringen att det inte kan uteslutas att kollektivavtalslösningen i enskilda fall inte är tillämplig. För att komma till rätta med problemen på området föreslår regeringen att det införs en ny lag om entreprenörsansvar för lönefordringar. Lagen ska gälla både i inhemska situationer och i utstationeringssituationer. Enligt regeringen finns det inte någon befintlig lag där frågan om ett entreprenörsansvar naturligen kan regleras. Av den anledningen menar regeringen att regleringen bör finnas i en ny lag och att utstationeringslagen bör kompletteras med en hänvisning till den nya lagen. Den nya lagen innehåller bestämmelser om en entreprenörs ansvar för lön till en arbetstagare hos en underentreprenör (1 §). Entreprenörsansvaret ska gälla vid en bygg- och anläggningsverksamhet i , vid vilken en byggnad eller en anläggning uppförs, sätts i stånd, underhålls, byggs om eller rivs (2 §). När det gäller uteblivna lönebetalningar föreslås att arbetstagarna ska få en möjlighet att först vända sig till den egna arbetsgivarens uppdragsgivare med krav på betalning och därefter till den huvudentreprenör som befinner sig i toppen av entreprenadkedjan (7–9 §§). Arbetstagaren ska enligt förslaget kunna vända sig direkt till uppdragsgivaren om lönen inte har betalats ut och behöver således inte visa att några särskilda åtgärder har vidtagits mot arbetsgivaren. För att huvudentreprenören ska kunna bli ansvarig för betalning av arbetstagarens lönefordran krävs att vissa förutsättningar är uppfyllda, däribland att uppdragsgivaren inte har betalat inom eller inte har kunnat nås. I de fall där uppdragsgivaren har underrättats men inte betalat gäller en tidsfrist inom vilken arbetstagaren eller dennes arbetstagarorganisation måste underrätta huvudentreprenören om lönefordran. Regeringen noterar att den föreslagna regleringen där huvudentreprenören ytterst ansvarar för att lön betalas ut utgör en mindre avvikelse från tillämpningsdirektivets grundmodell för entreprenörsansvar. Regeringen menar dock att såväl direktivet som i övrigt tillåter en sådan ordning. I 13 och 14 §§ klargörs vilka lönefordringar som entreprenörsansvaret föreslås omfatta. Ansvaret ska omfatta lönefordringar som har förfallit till betalning och som avser arbetstagarens arbete för arbetsgivarens räkning i entreprenaden. Ansvaret ska inte omfatta lönefordringar som arbetstagaren har fått ersättning för på annat sätt. En uppdragsgivares ansvar omfattar inte lönefordringar som har förfallit till betalning mer än före det att uppdragsgivaren underrättats om kravet. Även för huvudentreprenörer gäller en begränsning kopplad till när och hur kravet har underrättats. Regeringen klargör i propositionen att förslaget innebär att ett strikt entreprenörsansvar införs. Det ska alltså inte vara möjligt för uppdragsgivaren eller huvudentreprenören att undgå ansvar genom att vidta rimliga kontrollåtgärder. Regeringen framhåller också att det är den faktiska lönen som entreprenörsansvaret avser i alla situationer. Ansvaret föreslås alltså inte begränsas till t.ex. minimilön enligt kollektivavtal i vissa situationer. Regeringens förslag innehåller vidare en bestämmelse om att en uppdragsgivare eller en huvudentreprenör mot en arbetstagares krav på betalning får framställa samma invändningar som arbetsgivaren får göra (15 §). Av 16 § framgår att arbetsgivaren ska ersätta en huvudentreprenör eller en uppdragsgivare som har betalat en lönefordran enligt entreprenörsansvaret. Motsvarande skyldighet ska gälla även för en uppdragsgivare i förhållande till en huvudentreprenör. Ansvaret omfattar även skatt och avgifter till det allmänna. Regeringen konstaterar att en arbetstagare som har en obetald lönefordran i entreprenadsituationer kan ha ett behov av att få information om och av arbetsgivaren, uppdragsgivaren och huvudentreprenören för att kunna styrka sitt krav och veta vart kravet ska riktas. Därför finns en bestämmelse om att de olika aktörerna är skyldiga att på begäran av arbetstagaren eller dennes arbetstagarorganisation lämna viss närmare angiven information om de övriga aktörerna (18 §). Tidsfristen för att uppfylla en sådan begäran föreslås vara fem helgfria vardagar. I propositionen förs ett grundligt resonemang om frågan om det ska vara möjligt att avvika från bestämmelserna i lagen genom reglering i avtal. Av 4 § framgår att utgångspunkten är att bestämmelserna om entreprenörsansvar ska vara tvingande till arbetstagarens fördel och avtal alltså vara ogiltiga i den mån de inskränker arbetstagarnas rättigheter enligt lagen. Möjlighet till avsteg från detta finns dock genom bestämmelsen i 5 §. Där föreslås en möjlighet att under vissa förutsättningar reglera frågan om entreprenörsansvar i kollektivavtal som slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation och att tillämpa ett sådant avtal i stället för det lagstadgade entreprenörsansvaret. Dessutom föreslår regeringen att en särskild bestämmelse införs som innebär en möjlighet att genom bl.a. avtal eller praxis avvika från bestämmelserna i lagen om invändningar, regress och huvudentreprenörens skyldighet att meddela uppdragsgivaren (6 §). För att säkerställa att bestämmelserna om ett entreprenörsansvar är tillämpliga i olika utstationeringssituationer föreslår regeringen att det införs en bestämmelse i utstationeringslagen som anger att den nya lagen om entreprenörsansvar för lönefordringar ska tillämpas vid utstationering. Ändring i lagen om arbetstagares medverkan vid gränsöverskridande fusioner Regeringen föreslår att definitionen av företag i lagen om arbetstagares medverkan vid gränsöverskridande fusioner ändras så att hänvisningen till och rådets direktiv /56/EG av ersätts med en hänvisning till motsvarande definition i och rådets direktiv (EU) 2017/1132 av . Den nya lagen och ändringarna i utstationeringslagen och i lagen om arbetstagares medverkan vid gränsöverskridande fusioner föreslås träda i kraft . Lagen om entreprenörsansvar för lönefordringar ska inte tillämpas på fordringar till följd av entreprenadavtal som den ursprungliga beställaren av entreprenaden har ingått före ikraftträdandet. Regeringen uppger att den anser att tillkännagivande om uppdragsgivares ansvar i utstationeringssituationer (bet. 2011/12:AU9 punkt 8, rskr. 2011/12:176) genom förslagen i propositionen är slutbehandlat. I motion 2017/18:4134 av m.fl. yrkar , , och att ska avslå propositionen (yrkande 1). Partierna delar visserligen regeringens analys att det finns problem med osund konkurrens inom byggsektorn men ser flera problem med det förslag som regeringen har lagt fram. Ett entreprenörsansvar som bl.a. omfattar flera led, samtliga arbetstagare i byggsektorn och gäller hela lönefordran är enligt partierna en kraftig överimplementering av tillämpningsdirektivet som riskerar att föra med sig negativa konsekvenser för företagen. Enligt partierna skapar förslaget inte incitament för företag att göra rätt för sig utan leder i stället till att oseriösa företag gynnas framför seriösa företag. Vidare menar partierna att förslaget är ett ingrepp i autonomin för parterna på den svenska arbetsmarknaden genom att befintliga kollektivavtal med liknande skydd riskerar att göras ogiltiga. Partierna menar vidare att ett ikraftträdande ligger för nära i tiden. Valet av tidpunkt innebär att branschen inte får tillräcklig tid för omställning, t.ex. för att kunna ändra i de standardavtal som finns på området eller genomföra ändringar i kollektivavtal. Om partiernas yrkande om avslag inte vinner bifall vill partierna därför att beslutar om att den nya lagen och lagändringarna ska träda i kraft (yrkande 3). Utskottet anser att utgångspunkten måste vara att ordning och reda ska råda för alla som är verksamma på den svenska arbetsmarknaden. Bygg- och anläggningsbranschen är ett område där ordning och reda inte råder i önskad utsträckning. Det är en del av arbetsmarknaden där det finns uppenbara problem med osund konkurrens. verkar utan att regelverket alltid kan fånga upp den oreda dessa företag är ansvariga för. Detta för med sig negativa konsekvenser såväl för enskilda arbetstagare och företag som för samhället i stort. Utskottet anser att seriösa företag inte ska kunna konkurreras ut av företag som bryter mot lagar och regler. Som regeringen påpekar i propositionen innebär förekomsten av oseriösa företag ökade risker för enskilda arbetstagare och för att deras rättigheter inte tillgodoses av arbetsgivarna. Det är därför nödvändigt med nya insatser för att komma åt de oseriösa företagen och motverka de negativa konsekvenser som dessa företags agerande för med sig. Utskottet konstaterar att tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet ställer vissa krav på att ett entreprenörsansvar eller andra lämpliga åtgärder ska införas när det gäller viss byggverksamhet i utstationeringssituationer. Som regeringen noterar finns det visserligen en kollektivavtalslösning som täcker stora delar av branschen i och som bör innebära ett reellt skydd för arbetstagare som går miste om lön för arbete för en underentreprenörs räkning. Det kan dock inte uteslutas att kollektivavtalslösningen i enskilda fall inte är tillämplig. Till saken hör även att kollektivavtal har en viss giltighetstid och kan förhandlas om i olika delar i samband med att avtalet löper ut eller sägs upp. Utskottet delar regeringens bedömning att det genom lagstiftning bör säkerställas att utstationerade arbetstagare ges det skydd som ska gälla enligt tillämpningsdirektivet. I sammanhanget finns också skäl att framhålla att utskottet riktade ett tillkännagivande till regeringen om vikten av ändamålsenliga regler för uppdragsgivares ansvar i utstationeringssituationer. Utskottet noterar vidare att regeringen framhåller att behovet av ett entreprenörsansvar är lika stort i utstationeringssituationer som i inhemska situationer. Syftena med ett entreprenörsansvar, främst att motverka osund konkurrens och att skydda arbetstagarnas rättigheter, är enligt regeringen lika viktiga oavsett förekomsten av gränsöverskridande inslag i en entreprenadkedja.