bet · H501JuU21 · 2018-05-04 00:00:00 — Om det finns anledning till det, ska en tidigare gjord bedömning av en persons lämplighet att delta i den säkerhetskänsliga verksamheten omprövas. Bestämmelsen i offentlighets- och sekretesslagen om sekretess till skydd för en enskilds personliga förhållanden för uppgifter som kommer fram vid en registerkontroll och särskild personutredning enligt säkerhetsskyddslagen, utvidgas enligt förslaget till att avse även andra uppgifter om en enskilds personliga förhållanden som kommer fram vid säkerhetsprövningen. En bestämmelse om tystnadsplikt införs dessutom i säkerhetsskyddslagen i fråga om säkerhetsprövningsärenden i enskilda verksamheter. Enligt den nuvarande säkerhetsskyddslagen gäller att om staten, en kommun eller ett landsting avser att begära in anbud eller träffa avtal om upphandling där det förekommer uppgifter som med hänsyn till rikets säkerhet omfattas av sekretess, ska ett skriftligt avtal (säkerhetsskyddsavtal) ingås med anbudsgivaren eller leverantören om det säkerhetsskydd som behövs i det särskilda fallet. Avtalet utgör en grund för att besluta om vilka anställningar och annat deltagande hos leverantören som ska placeras i säkerhetsklass. Grundtanken inom säkerhetsskyddet är att de intressen som lagstiftningen slår vakt om ska ha samma skydd oavsett om verksamheten bedrivs av det allmänna eller av enskilda. Regeringen bedömer att bestämmelserna om säkerhetsskyddsavtal behöver utvidgas till att även gälla upphandlingar och ingående av avtal om varor, tjänster eller byggentreprenader som i övrigt avser säkerhetskänslig verksamhet. Förslaget innebär en skyldighet för verksamhetsutövarna att skydda uppgifter och informationssystem också ur ett riktighets- och tillgänglighetsperspektiv. Enligt regeringens mening finns det även anledning att överväga om det i lagen bör införas krav på att säkerhetsskyddsavtal ska ingås även i andra avtalssituationer än vid upphandling, då en utomstående part får ta del av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller i övrigt säkerhetskänslig verksamhet. Detta gäller särskilt med anledning av grundtanken inom säkerhetsskyddet att information ska ha samma skydd hos en leverantör eller annan motpart som hos verksamhetsutövaren. Det saknas dock enligt regeringen beredningsunderlag för att utvidga utredningens förslag i denna riktning. Utredningen om vissa säkerhetsskyddsfrågor har emellertid fått i uppdrag att även utreda denna fråga (dir. 2018:02). Regeringen anser vidare att det är befogat att utvidga kravet på säkerhetsskyddsavtal vid upphandling till att gälla även enskilda verksamhetsutövare. Till skillnad från statliga myndigheter, kommuner och landsting omfattas enskilda aktörer i huvudsak inte av upphandlingslagstiftningen. Regeringen föreslår därför att det tydliggörs i den nya lagen att bestämmelsens tillämpningsområde för enskilda är oberoende av om ett avtal med en extern leverantör ingås efter ett upphandlingsförfarande eller inte. I situationer där en enskild verksamhetsutövare ingår säkerhetsskyddsavtal ska beslut om placering av en tjänst eller annat deltagande i säkerhetsklass fattas av en myndighet. Verksamhetsutövaren ska kontrollera att leverantören följer säkerhetsskyddsavtalet. Kravet på säkerhetsskyddsavtal gäller bara om det i upphandlingen förekommer säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter i säkerhetsskydds-klassen konfidentiell eller högre. Av många internationella överenskommelser om säkerhetsskydd som har ingått framgår att varje land ska ha en nationell säkerhetsmyndighet (, NSA) som gentemot motparterna ansvarar för skyddet av den säkerhetsklassificerade informationen. Funktionen som NSA är i fördelad på flera myndigheter. Regeringen bedömer inte att det i lag behöver tas in en upplysning om att regeringen bestämmer vilken myndighet som ska fullgöra uppgiften som nationell säkerhetsmyndighet, utan anser att det räcker att ett utpekande av funktionerna sker i förordning. Regeringen föreslår att det, till skillnad från i den nuvarande säkerhetsskyddslagen, ska finnas tydliga regler om säkerhetsintyg på begäran av en annan stat eller en mellanfolklig organisation i den nya lagen. Enligt förslaget ska ett säkerhetsintyg, under vissa angivna förutsättningar, få utfärdas för personer som har hemvist i och leverantörer med säte i när en annan stat eller en mellanfolklig organisation har ansökt om ett sådant underlag, om det finns behov av sådant intyg vid internationell samverkan om säkerhetskänslig verksamhet enligt den nya säkerhetsskyddslagen eller om intyget kan underlätta för en person eller för en leverantör att delta i en verksamhet som en annan stat eller en mellanfolklig organisation bedömer vara i behov av säkerhetsskydd. Eftersom säkerhetsklassificerade uppgifter ska ha samma skydd oavsett i vilken verksamhet uppgifterna finns, även i sådana enskilda verksamheter där offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) inte gäller, anser regeringen att det bör införas en bestämmelse om tystnadsplikt i den nya lagen. Den som på grund av anställning eller på något annat sätt deltar eller har deltagit i säkerhetskänslig verksamhet får enligt förslaget inte obehörigen röja eller utnyttja säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen. Den nuvarande säkerhetsskyddslagen gäller endast i viss utsträckning för och dess myndigheter och för . Det handlar bl.a. om bestämmelserna om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll. Säkerhetsskyddsförordningen gäller inte för och gäller bara i begränsad utsträckning för . När det gäller finns det bestämmelser om säkerhetsskydd även i lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Den lagen, som kompletteras med föreskrifter, har nuvarande säkerhetsskyddslag som förebild. gäller på motsvarande sätt även föreskrifter om säkerhetsskydd i . I de särskilda bestämmelserna om säkerhetsskydd för respektive finns i stor utsträckning en reglering som svarar mot den som finns i den nuvarande säkerhetsskyddslagen. Regeringen konstaterar att utredningen i sitt betänkande har föreslagit att stora delar av gällande bestämmelser om säkerhetsskyddslagens tillämplighet i fråga om och ska föras över till förslaget om en ny säkerhetsskyddslag utan någon ändring i sak. För att och ska kunna tillämpa säkerhetsskyddslagens bestämmelser om placering i säkerhetsklass föreslås emellertid, utöver vad som gäller enligt den nuvarande säkerhetsskyddslagen, att även den föreslagna bestämmelsen om säkerhetsskyddsklasser ska gälla för dessa verksamheter. Även bestämmelserna om säkerhetsintyg för internationella behov föreslås gälla för och . Regeringen noterar att Försvarsmakten har invänt mot utredningens förslag och ansett att den nya regleringen bör gälla i sin helhet även för med hänsyn till de skyddsvärden som finns där samt att anser att lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter bör ses över i sin helhet. Regeringen anför att man kan förstå den kritik som framförs och att man kan ifrågasätta lämpligheten av att det inte finns likvärdiga krav på säkerhetsskydd i alla verksamheter. Några närmare skäl för den gällande ordningen – där säkerhetsskyddslagen endast delvis gäller för och – redovisas inte i förarbetena till säkerhetsskyddslagen (prop. 1995/96:129 s. 73 och 89). Regeringen anser dock att den reglering som finns för , bl.a. genom föreskrifter, är tillräcklig. Regeringen anför vidare att det, när det gäller , kan finnas behov av att överväga om ytterligare ändringar ska göras i regleringen. Enligt regeringen saknas det dock beredningsunderlag för att i det nu förevarande lagstiftningsärendet göra andra ändringar än de som utredningen har föreslagit. Regeringen uppger att man kan komma att återkomma i frågan. Regeringen föreslår mot bakgrund av det anförda att endast bestämmelserna om säkerhetsskyddsklasser, säkerhetsprövning och säkerhetsintyg i den nya säkerhetsskyddslagen ska gälla för och dess myndigheter. , utlandsmyndigheterna och kommittéväsendet föreslås den nya lagen gälla i sin helhet, men regeringen ska enligt förslaget få besluta om undantag från andra bestämmelser i lagen än dem som gäller säkerhetsskyddsklasser, säkerhetsprövning och säkerhetsintyg. Ansvaret för tillsyn enligt säkerhetsskyddslagen är uppdelat mellan flera myndigheter. Säkerhetsskyddet kontrolleras av Försvarsmakten när det gäller , Försvarshögskolan och de myndigheter som hör till Försvarsdepartementet. I fråga om övriga myndigheter förutom Justitiekanslern kontrolleras säkerhetsskyddet av Säkerhetspolisen. Säkerhetsskyddet hos bolag, föreningar, stiftelser och enskilda kontrolleras av , och inom verksamhetsområdena elförsörjning, flygtransport och elektronisk kommunikation. Aktörer som är verksamma inom andra områden än dessa kontrolleras av i det län där bolaget, stiftelsen eller föreningen har sitt säte. Formerna för tillsynen av säkerhetsskyddet avviker i väsentliga avseenden från hur offentlig tillsyn normalt är ordnad. har tillsynen på området ett stort inslag av råd och stöd till verksamhetsutövarna. Regeringen konstaterar att den nya säkerhetsskyddslagen i viss mån utvidgar kraven på offentliga aktörer och också på ett tydligare sätt kommer att omfatta enskilda verksamheter. Det svårt att förutsäga hur många enskilda verksamhetsutövare som kommer att vara skyldiga att tillämpa lagstiftningen, men antalet verksamheter som har betydelse för säkerhet, och som drivs i enskild regi, har ökat i takt med privatiseringen av offentlig verksamhet. Det innebär sammantaget med den snabba digitaliseringen av samhället att det kan antas att verksamheter med central betydelse för säkerhet även kommer att drivas av enskilda aktörer. Att tillsynen över såväl offentliga som enskilda verksamhetsutövare även framöver fungerar på ett tillfredsställande sätt är därför enligt regeringen mycket angeläget. Regeringen noterar vidare att ett flertal remissinstanser har ställt sig kritiska till både tillsynsstrukturen och utredningens bedömning att det inte bör införas sanktioner i lagstiftningen. Regeringen har mot den bakgrunden beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att föreslå ett system med sanktioner i säkerhetsskyddslagen och att också lämna ett förslag på hur en ändamålsenlig tillsyn ska vara utformad (dir. 2017:32). I direktiven till utredningen (Utredningen om vissa säkerhetsskyddsfrågor) konstaterar regeringen att avsaknaden av sanktioner i säkerhetsskyddslagen mot den verksamhetsutövare som har brustit i sitt säkerhetsskyddsarbete riskerar att medföra mindre följsamhet hos de aktörer som omfattas av lagstiftningen. Den risken gör sig inte minst gällande eftersom den nya lagstiftningen i viss mån kommer att innebära hårdare krav på förebyggande åtgärder och att den på ett tydligare sätt kommer att rikta sig mot enskilda aktörer. En situation där avsaknaden av sanktioner i säkerhetsskyddslagen resulterar i att verksamhetsutövare inte vidtar nödvändiga säkerhetsskyddsåtgärder skulle vara skadlig för säkerhet. Regeringen anser därför att en ny säkerhetsskyddslag bör kompletteras med en möjlighet att utfärda sanktioner mot aktörer som brister i sitt säkerhetsskyddsarbete. När det gäller frågan om tillsyn konstateras det i direktiven att det bl.a. mot bakgrund av de remissynpunkter som framkommit över betänkandet En ny säkerhetsskyddslag finns anledning att på nytt utreda vilka myndigheter som bör ha uppgifter att utöva tillsyn enligt säkerhetsskyddslagen. Även ett införande av sanktionsmöjligheter medför ett behov av att se över tillsynsstrukturen eftersom det också innebär att tillsynens karaktär behöver förändras från dagens inriktning mot rådgivning och stöd till tillsyn i en mer traditionell mening. I avvaktan på förslag från utredningen bedömer regeringen att den nuvarande tillsynsstrukturen bör bestå. Regeringen föreslår därför att det även i den nya säkerhetsskyddslagen tas in en upplysning om att tillsyn över säkerhetsskyddet hos myndigheter och andra som lagen gäller för ska utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. I fråga om säkerhetskänslig verksamhet gäller att en verksamhetsutövare som har ingått ett säkerhetsskyddsavtal ska underrätta Säkerhetspolisen om detta och om ett säkerhetsskyddsavtal upphört att gälla. Detta bör enligt regeringen finnas med även i den nya regleringen. Tillsynsmyndigheterna föreslås även kunna utöva tillsyn över enskilda verksamhetsutövare och bistå med råd och stöd till enskilda i samband med att de ingår säkerhetsskyddsavtal enligt den nya lagen. Det faktum att det är den enskilda verksamhetsutövaren som kontrollerar att bestämmelserna i ett säkerhetsskyddsavtal upprätthålls hos motparten innebär dock en viss minskad statlig kontroll på området jämfört med . Det finns därför, enligt regeringen, skäl att ge Säkerhetspolisen och Försvarsmakten möjlighet att utöva tillsyn direkt mot sådana enskilda aktörer som har ingått säkerhetsskyddsavtal med verksamhetsutövare som omfattas av lagen. Ett stort antal remissinstanser har framfört att det bör framgå av lagstiftningen att tillsynsmyndigheterna ska svara för utbildning i säkerhetsskydd och att behovet av en strukturerad utbildning är stort. Regeringen anser att utbildning är en mycket viktig faktor för att höja kunskapsnivån om vikten av ett grundläggande säkerhetsskyddsarbete och att tillsynsmyndigheterna har en viktig roll att fylla i detta. Trots den betydelse som tillsynsmyndigheterna har i sin rådgivande och stödjande verksamhet anser regeringen dock att det alltid är den som är ansvarig för en säkerhetskänslig verksamhet som ska utbilda sin personal i frågor som rör säkerhetsskydd. Regeringen föreslår slutligen att bestämmelsen om föreskriftsrätt i den nuvarande säkerhetsskyddslagen förs över till den nya säkerhetsskyddslagen med i huvudsak samma ordalydelse, dvs. att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om verkställighet av lagen. Den nya säkerhetsskyddslagen och de övriga föreslagna lagändringarna föreslås träda i kraft . Den nuvarande säkerhetsskyddslagen upphör då att gälla. m.fl. (V) yrkar i kommittémotion 2017/18:3980 att regeringen ska ta fram riktlinjer för hur utkontraktering av it-verksamhet så långt som möjligt ska kunna undvikas i den offentliga förvaltningen. Motionärerna anför att dagens informationshantering i stor utsträckning sker med hjälp av olika it-system, vilket innebär digitala säkerhetsrisker. Enligt en rapport från finns det stora brister i it- och informationssäkerheten hos myndigheter. läggs allt fler it-områden ut på entreprenad hos externa aktörer. När det gäller säkerhetskänslig information är detta ett riskmoment i sig, och utkontraktering bör därför endast ske i undantagsfall. I kommittémotion 2017/18:3999 av m.fl. (M, L, C, KD) yrkande 1 begärs att Försvarsmaktens och Säkerhetspolisens ansvar i fråga om tillsyn och möjligheter att stoppa en överlåtelse eller utkontraktering av säkerhetskänslig verksamhet ska regleras i den nya säkerhetsskyddslagen och inte, som regeringen nu föreslagit, i säkerhetsskyddsförordningen. I samma motion yrkande 2 begärs att regeringen genomför en bred översyn av tillsynsmyndigheters ansvar, organisation och resursfördelning. har ingen nationell säkerhetsmyndighet och inga identifierade skyddsvärda sektorer på samma sätt som de flesta andra EU-länder har. I stället har myndigheter och andra aktörer till uppgift att själva genom en aktiv handling identifiera om de har någon säkerhetskänslig verksamhet som kan påverka säkerhet och i så fall genomföra en säkerhetsskyddsanalys, vilket innebär att dessa aktörer är i behov av ett ökat och ändamålsenligt stöd från tillsynsmyndigheterna när den nya lagstiftningen ska tillämpas. Det är därför angeläget med en översyn av detta område. Slutligen begär motionärerna i yrkande 3 att ska omfattas av säkerhetsskyddslagens samtliga bestämmelser. Enligt motionärerna finns det i sådana skyddsvärden att förlusten av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter kan ge mycket allvarliga konsekvenser för , som it-skandalen vid Transportstyrelsen visat att inte är organiserat för att på ett adekvat sätt hantera informations- och cybersäkerhetsfrågor. har yttrat sig över det förslag i propositionen som gäller säkerhetsskyddslagstiftningens tillämpning för och yrkandet om ett tillkännagivande till regeringen om att ska omfattas av samtliga bestämmelser i den nya säkerhetsskyddslagen i motion 2017/18:3999 av m.fl. (M, L, C, KD) yrkande 3 (bilaga 4). anför i sitt yttrande att innebörden av regeringens förslag när det gäller den nya säkerhetsskyddslagens tillämpning för i huvudsak är att den nu gällande ordningen ska behållas. Visserligen föreslås att den nya lagen ska gälla i sin helhet för , utlandsmyndigheterna och kommittéväsendet, men regeringen ska få meddela föreskrifter om undantag från andra bestämmelser i lagen än de som gäller säkerhetsskyddsklasser, säkerhetsprövning och säkerhetsintyg. har, liksom regeringen, viss förståelse för den kritik mot detta som remissinstanserna – Försvarsmakten och – anför om att lämpligheten av att det inte finns likvärdiga krav på säkerhetsskydd i alla verksamheter kan ifrågasättas. finner att en ordning som skulle innebära att omfattas av samtliga bestämmelser i den nya säkerhetsskyddslagen väcker vissa frågor av konstitutionellt slag. Exempelvis innehåller såväl den nuvarande säkerhetsskyddslagen som den nya lagen bestämmelser om tillsyn. I propositionen anges att ansvaret för tillsyn enligt säkerhetsskyddslagen är uppdelat mellan flera myndigheter. I avvaktan på förslagen från Utredningen om vissa säkerhetsskyddsfrågor bedömer regeringen att den nuvarande tillsynsstrukturen bör bestå. Regeringen föreslår därför att det även i den nya säkerhetsskyddslagen tas in en upplysning om att tillsyn över säkerhetsskyddet hos myndigheter och andra som lagen gäller för ska utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. I regeringsformen slås fast att statliga förvaltningsmyndigheter som inte är myndigheter under lyder under regeringen. Mot bakgrund av bestämmelserna i regeringsformen är, enligt , en ordning som skulle innebära att en eller möjligen flera statliga förvaltningsmyndigheter har tillsyn över inte självklar. Härtill kommer att det inom hanteras en typ av i detta sammanhang känsliga uppgifter som knappast förekommer i annan offentlig verksamhet, vilket ställer särskilda krav på regelverk och organisation. framhåller att det utöver detta kan finnas andra aspekter som behöver beaktas ur ett konstitutionellt perspektiv när det gäller förslaget att samtliga bestämmelser i den nya säkerhetsskyddslagen ska omfatta . Avslutningsvis konstaterar dock att det inte finns några formella hinder mot ett tillkännagivande om att regeringen närmare ska utreda i vilken utsträckning bör omfattas av bestämmelserna i den nya säkerhetsskyddslagen. har yttrat sig över informationssäkerhetsmässiga aspekter av propositionen och följdmotionerna (bilaga 5). anser sammanfattningsvis att justitieutskottet bör tillstyrka förslagen i propositionen på de skäl som anförs av regeringen. Utskottet anser också att justitieutskottet bör tillstyrka motion 2017/18:3999 (M, L, C, KD) yrkandena 1–3 och avstyrka motion 2017/18:3980 (V). Utskottet anser i likhet med regeringen att förutsättningarna för säkerhetsskyddet har förändrats sedan den nuvarande lagen trädde i kraft och att det finns ett omfattande behov av en förändring av regelverket. Samhällsutvecklingen, inte minst digitaliseringen och den ökade användningen av informationsteknik, innebär nya krav på och förutsättningar för säkerhetsskyddet, liksom den säkerhetspolitiska utvecklingen i omvärlden och den ökade globaliseringen. För att anpassa säkerhetsskyddet till dessa nya krav måste lagen moderniseras och förtydligas. Som anförs i propositionen är behoven av förändring så stora att den nuvarande säkerhetsskyddslagen bör upphävas och ersättas av en ny lag. Utskottet ser därför positivt på att regeringen nu har lämnat ett förslag till en ny säkerhetsskyddslag. Även om utskottet mot denna bakgrund är berett att tillstyrka regeringens lagförslag kan det dock noteras vissa brister i förslaget. För det första bör tillsynsmyndigheternas ansvar och befogenheter regleras i den nya säkerhetsskyddslagen och inte, som regeringen föreslår, i en förordning. Enligt utskottets mening är t.ex. Försvarsmaktens och Säkerhetspolisens ansvar när det gäller tillsyn och möjligheter att stoppa en överlåtelse eller utkontraktering av säkerhetskänslig verksamhet av sådan vikt att dessa befogenheter bör regleras i lag och inte i en förordning. Detta skulle ge ett mer robust regelverk. Regeringen bör enligt utskottets mening skyndsamt återkomma till med ett sådant förslag. Utskottet föreslår därför att tillkännager detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2017/18:3999 (M, L, C, KD) yrkande 1. För det andra anser utskottet att det behöver genomföras en bred översyn av samtliga tillsynsmyndigheters ansvar, organisation och resursfördelning. Säkerhetsskyddslagen ska enligt förslaget omfatta alla verksamheter som till någon del har betydelse för säkerhet eller landets internationella åtaganden. Det ankommer på myndigheterna och övriga aktörer att själva, genom en aktiv handling, identifiera om de bedriver någon sådan säkerhetskänslig verksamhet. Regeringen noterar i propositionen att detta kan innebära svårigheter för verksamhetsutövarna men anser att problematiken får lösas i samverkan med Försvarsmakten, Säkerhetspolisen och övriga tillsynsmyndigheter. Begreppen säkerhet och säkerhetskänslig verksamhet kan emellertid medföra betydande tolkningssvårigheter, inte minst för enskilda verksamhetsutövare. Mot bakgrund av det ökade stöd som myndigheter och andra aktörer kommer att behöva från tillsynsmyndigheterna när den nya lagen ska tillämpas är det viktigt att dessa myndigheter har en ändamålsenlig organisation och på ett effektivt sätt kan främja säkerhetsskyddet hos aktörerna. Enligt utskottet är det därför angeläget med en översyn av tillsynsmyndigheternas ansvar, organisation och resursfördelning. Utskottet ser positivt på att regeringen har tillsatt en utredning som bl.a. ska se över hur en ändamålsenlig tillsyn enligt säkerhetsskyddslagstiftningen ska vara utformad (dir. 2017:32). Det är emellertid viktigt att detta arbete innebär en bred översyn av tillsynens organisation och tillsynsmyndigheternas funktioner och också leder fram till nödvändiga förändringar på området. För att säkerställa detta föreslår utskottet därför att tillkännager det som utskottet anför om en översyn av tillsynsmyndigheternas ansvar, organisation och resursfördelning för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2017/18:3999 (M, L, C, KD) yrkande 2. Den nuvarande säkerhetsskyddslagen gäller, som framgått ovan, endast delvis för . Enligt regeringens förslag ska den nu gällande ordningen i princip behållas i den nya säkerhetsskyddslagen. Den nya lagen ska visserligen gälla i sin helhet för , men regeringen ska få meddela föreskrifter om undantag från andra bestämmelser i lagen än de som gäller säkerhetsskyddsklasser, säkerhetsprövning och säkerhetsintyg. Utskottet finner att lämpligheten i detta undantag kan ifrågasättas. Bland annat har de uppmärksammade händelserna vid Transportstyrelsen enligt utskottet visat på vikten av att det inom finns en förmåga att hantera säkerhetskänslig verksamhet. Utgångspunkten måste vidare vara att det ställs likvärdiga krav på säkerhetsskydd i alla verksamheter, vilket regeringen också berör i propositionen. anför i sitt yttrande att en ordning som skulle innebära att omfattas av samtliga bestämmelser i den nya lagen väcker vissa frågor av konstitutionellt slag. En ordning där en, eller möjligen flera, statliga tillsynsmyndigheter har tillsyn över är enligt mot bakgrund av bestämmelserna i regeringsformen inte självklar.