bet · H501UbU23 · 2018-05-18 00:00:00 — Utskottet vill avslutningsvis nämna att det delar regeringens bedömning i propositionen att tillkännagivandet om att gymnasiestudier fortsatt ska vara frivilliga (bet. 2014/15:UbU10, rskr. 2014/15:162) respektive tillkännagivandet om att införa skriftliga ordningsomdömen på högstadiet och i gymnasieskolan (bet. 2014/15:UbU11, rskr. 2014/15:201) är slutbehandlade. Med hänvisning till det som anförs ovan tillstyrker utskottet propositionen i berörda delar och avstyrker därmed motionerna 2017/18:4029 (SD) yrkande 3 och 2017/18:4072 (L, M, C, KD) yrkande 1. Utskottet övergår nu till att under särskilda rubriker behandla de motionsyrkanden som innehåller förslag om tillkännagivanden i frågor som anknyter till lagförslagen. Åtgärder för att motverka frånvaro Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om fler åtgärder för att motverka frånvaro. Jämför reservation 4 (M, C, L, KD). I kommittémotion 2017/18:4072 av m.fl. (L, M, C, KD) yrkande 2 efterfrågas fler åtgärder för att motverka frånvaro i skolan. Motionärerna efterfrågar bl.a. förslag som säkerställer att alla skolor har en plan för hur frånvaro ska åtgärdas. Vidare vill motionärerna att regelverket ska skärpas så att skolan uppmärksammar, registrerar och analyserar både giltig och ogiltig frånvaro vid varje lektion. Det bör också samlas in nationell statistik om frånvaro. I propositionen föreslås att rektorn vid upprepad eller längre frånvaro i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan, oavsett om det är fråga om giltig eller ogiltig frånvaro, ska se till att frånvaron skyndsamt utreds om det inte är obehövligt. Om förutsättningarna för en utredning om särskilt stöd är uppfyllda ska även en sådan utredning inledas (se s. 21–23 ovan). Bakgrund och gällande rätt I 7 kap. skollagen (2010:800) finns det bestämmelser om skolplikt och rätt till utbildning. En elev i , grundsärskolan, specialskolan och sameskolan ska delta i den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen, om eleven inte har giltigt skäl att utebli (7 kap. 17 § första stycket). Om en elev i , grundsärskolan, specialskolan eller sameskolan utan giltigt skäl uteblir från den obligatoriska verksamheten, ska rektorn se till att elevens vårdnadshavare informeras om att eleven har varit frånvarande. Om det finns särskilda skäl behöver elevens vårdnadshavare inte informeras (7 kap. tredje stycket). En elev i en skolform som avses i 17 § får beviljas kortare ledighet för enskilda angelägenheter. Om det finns synnerliga skäl får längre ledighet beviljas. Rektorn beslutar om ledighet (7 kap. 18 §). Enligt 7 kap. 20–22 §§ skollagen är det vidare den som har vårdnaden om ett skolpliktigt barn som ska se till att barnet fullgör sin skolplikt. Hemkommunen ska se till att skolpliktiga barn som inte går i dess förskoleklass, grundskola eller grundsärskola på något annat sätt får föreskriven utbildning. Kommunen, huvudmannen för specialskolan och huvudmannen för sameskolan har även till ansvar att se till att eleverna i dess grundskola och grundsärskola fullgör sin skolgång. När en skolpliktig elev börjar eller slutar vid en fristående skola eller utan giltig orsak är frånvarande i betydande utsträckning från obligatoriska inslag, ska huvudmannen lämna uppgift om detta till hemkommunen. Enligt 7 kap. 23 § skollagen får hemkommunen förelägga en elevs vårdnadshavare att fullgöra sina skyldigheter om en skolpliktig elev inte fullgör sin skolgång och detta beror på att elevens vårdnadshavare inte har gjort vad denne är skyldig att göra för att så ska ske. För en elev i specialskolan eller sameskolan är det i stället huvudmannen för respektive skolform som får förelägga elevens vårdnadshavare att fullgöra sina skyldigheter. Ett föreläggande får förenas med vite. Även för elever i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan finns bestämmelser om krav på att delta i utbildningen om det inte finns giltiga skäl att utebli. Om en elev i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan utan giltigt skäl uteblir från den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen, ska rektorn se till att elevens vårdnadshavare informeras om att eleven har varit frånvarande. Om det finns särskilda skäl behöver elevens vårdnadshavare inte informeras (15 kap. 16 § och 18 kap. 16 § skollagen). har beslutat om allmänna råd för arbetet med att främja närvaro och att uppmärksamma, utreda och åtgärda frånvaro i skolan (SKOLFS 2012:34). De allmänna råden omfattar även gymnasieskolan. Vissa kartläggningar om ogiltig frånvaro Problemet med ogiltig frånvaro har uppmärksammats . har genomfört kartläggningar av den ogiltiga frånvaron i som presenterats bl.a. i rapporten och vägen tillbaka – Långvarig ogiltig frånvaro i (2010:341). I rapporten konstateras att orsakerna till elevers frånvaro ofta är komplexa och att de kan delas upp i två kategorier: skolrelaterade orsaker och orsaker kopplade till elevens hem- och familjesituation. Den senaste nationella kartläggningen av ogiltig frånvaro i genomfördes av Skolinspektionen och publicerades (Omfattande ogiltig frånvaro i grundskolor, Skolinspektionen 2016). Skolinspektionen framhåller i rapporten att det var nästan 1 700 elever som hade rapporterats ha ogiltig sammanhängande frånvaro i en månad eller mer. Med nästan 1 miljon skolpliktiga elever i motsvarar detta 1,7 av 1 000 elever. Detta resultat går även i linje med tidigare kartläggningar. Resultaten visar vidare att drygt 18 000 elever rapporterades ha ogiltig upprepad ströfrånvaro. Med upprepad ströfrånvaro avsågs ogiltig frånvaro från enstaka lektioner eller dagar som överstiger av undervisningstiden och som pågått . Skolinspektionen konstaterar att 18 000 elever med upprepad ogiltig ströfrånvaro är ett stort problem och en indikation på att fler insatser behövs. Resultaten visar också att den ogiltiga frånvaron är mest utbredd i årskurserna 7–9, men även i årskurserna 1–6 förekommer både ogiltig sammanhängande frånvaro och ogiltig upprepad ströfrånvaro. Upprepad ströfrånvaro är något vanligare bland pojkar än flickor, och i årskurserna 7–9 är den mer vanligt förekommande i kommunala skolor än i fristående skolor. Skolinspektionen framhåller även i rapporten att två tredjedelar av rektorerna som svarade på enkäten uppger att de uppmärksammat oroande giltig frånvaro på skolan. Omfattande, men formellt giltig, frånvaro kan eventuellt dölja samma typ av problematik som ligger bakom den ogiltiga frånvaron. I gymnasieskolan fick enligt () under /17 av eleverna som beviljats studiebidrag sitt bidrag indraget på grund av ogiltig frånvaro. Andelen har ökat när kartlade närvaro och frånvaro i gymnasieskolan. Kartläggningen visar att frånvaron varierar mellan kommuner och olika grupper av elever. Män är t.ex. frånvarande i större utsträckning än kvinnor. Det förekommer att elever och vårdnadshavare anmäler frånvaro på felaktiga grunder, varför andelen elever med hög frånvaro sannolikt i själva verket är större än andelen elever som fått sitt studiebidrag indraget (Frånvaro och närvaro i gymnasieskolan – en nationell kartläggning, , rapport 2014:416). fick i regleringsbrevet i uppdrag av regeringen att genomföra verksamhetsnära insatser för huvudmän och gymnasieskolor för att förebygga avhopp från gymnasieskolan. Uppdraget är ett led i de åtgärder som regeringen föreslår i Vägar framåt – strategi för unga som varken arbetar eller studerar (U2015/05478/UF). Uppdraget pågår och ska slutredovisas . Proposition 2017/18:182 Samling för skolan Proposition 2017/18:182 Samling för skolan överlämnades till . I propositionen föreslås att rektorn vid upprepad eller längre frånvaro i de obligatoriska skolformerna, oavsett om det är fråga om giltig eller ogiltig frånvaro, ska se till att frånvaron skyndsamt utreds om det inte är obehövligt. Utredningen ska genomföras i samråd med eleven och elevens vårdnadshavare samt med elevhälsan. Om förutsättningarna för en utredning om särskilt stöd är uppfyllda ska även en sådan utredning inledas. När utredningen om en elevs frånvaro inleds ska rektorn se till att frånvaron anmäls till huvudmannen. Vidare ska hemkommunen alltid informeras när en utredning om frånvaro inleds. Hemkommunen ska också vid behov samordna arbetet kring elever med upprepad eller längre frånvaro. bereder detta ärende . Utskottet vill inledningsvis framhålla att huvudmannen enligt skollagen har ett tydligt ansvar att se till att barn och elever deltar i undervisningen och fullgör sin skolplikt. Det finns också bestämmelser i skollagen om att rektorn, eller huvudmannen i tillämpliga fall, ska informera vårdnadshavaren om en elev har varit frånvarande liksom att vårdnadshavare har ansvar för att se till att eleven fullgör sin skolplikt. Även för elever i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan finns bestämmelser om krav på att delta i utbildningen om det inte finns giltiga skäl att utebli. Utskottet kan mot bakgrund av bl.a. flera myndighetsrapporter konstatera att den ogiltiga frånvaron är alltför vanlig såväl i som i gymnasieskolan. Utskottet har ovan välkomnat förslaget om att rektorn ska ges ett förtydligat ansvar att utreda upprepad eller längre frånvaro i gymnasieskolan. Motsvarande förslag för de obligatoriska skolformerna återfinns i proposition 2017/18:182 Samling för skolan. Utskottet kan mot bakgrund av det pågående lagstiftningsarbetet inte se något behov av att bl.a. skärpa regelverket när det gäller att motverka frånvaro i de obligatoriska skolformerna och gymnasieskolan. Därmed avstyrker utskottet motion 2017/18:4072 (L, M, C, KD) yrkande 2. Rätt att fullfölja utbildningen på ett introduktionsprogram Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att det bör införas en tidsbegränsning av förslaget att en elev ska ha rätt att fullfölja utbildningen på introduktionsprogram enligt såväl utbildnings-planen som den individuella studieplanen. Jämför reservation 5 (SD). I motion 2017/18:4029 av och (båda SD) yrkande 2 begärs att det införs en tidsbegränsning av förslaget att en elev ska ha rätt att fullfölja utbildningen på introduktionsprogram enligt såväl utbildningsplanen som den individuella studieplanen. I propositionen föreslås att en elev som har påbörjat ett introduktionsprogram ska ha rätt att fullfölja utbildningen enligt såväl huvudmannens utbildningsplan som den individuella studieplanen. Om eleven flyttar och byter huvudman ska rätten att fullfölja utbildningen utgå från såväl den nya huvudmannens utbildningsplan som en ny individuell studieplan. Om en elev har medgett att den individuella studieplanen ändras, har eleven rätt att fullfölja utbildningen enligt den ändrade planen. Av propositionen framgår vidare bl.a. följande (s. 95 och 98). Regeringen gör i propositionen bedömningen att det inte nu bör införas någon reglering av hur länge rätten att fullfölja utbildningen på ett introduktionsprogram enligt såväl utbildningsplanen som den individuella studieplanen ska gälla. Som skäl för bedömningen anför regeringen följande. föreslår att rätten att fullfölja utbildningen ska utgå från huvudmannens utbildningsplan och elevens individuella studieplan men också gälla från det att eleven påbörjade utbildningen. Vidare föreslår utredningen att en elev ska ha rätt till utbildning t.o.m. det första kalenderhalvåret det år eleven fyller om det innebär en längre utbildningstid än . Regeringen bedömer att en sådan reglering kan medföra oklarheter om hur lagstiftningen ska tolkas. Målet för introduktionsprogrammen är att så fort som möjligt uppnå behörighet till ett nationellt program eller att förbereda för arbetsmarknaden. Utbildningens längd ska anpassas till varje elevs behov så att eleven får förutsättningar att nå målet för sin utbildning. För den enskilda eleven innebär det att utbildningen kan vara eller eller kortare eller längre än så. Vid en lagstiftning om rätt till tre års utbildning finns risk för att huvudmännen planerar att utbildningen ska ta utan att göra en individuell bedömning. Detta kan krocka med syftet med introduktionsprogrammen, och det finns en risk för att eleverna blir kvar på introduktionsprogram onödigt . Regeringen anser således att en reglering av hur länge en elev har rätt att läsa i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan kräver ytterligare överväganden. Som framgår ovan gör regeringen i propositionen bedömningen att det inte nu bör införas någon reglering av hur länge rätten att fullfölja utbildningen på ett introduktionsprogram enligt såväl utbildningsplanen som den individuella studieplanen ska gälla. Regeringen bedömer bl.a. att en tidsbegränsning kan medföra oklarheter om hur lagstiftningen ska tolkas. Utskottet delar regeringens bedömning och anser således inte att det nu ska införas en tidsbegränsning för hur länge rätten att fullfölja utbildningen på ett introduktionsprogram enligt såväl utbildningsplanen som den individuella studieplanen ska gälla, vilket motionärerna föreslagit. Därmed avstyrker utskottet motion 2017/18:4029 (SD) yrkande 2. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att utreda möjligheten att i skollagen ge gymnasieelever rätt till skolskjuts. Jämför reservation 6 (V). I kommittémotion 2017/18:4049 av m.fl. (V) yrkande 1 efterfrågas en utredning om möjligheten att i skollagen ge gymnasieelever rätt till skolskjuts. Motionärerna framhåller bl.a. att gymnasieskolan ska vara en rättighet i hela landet och att alla ska ha samma möjligheter att ta sig till skolan. Rätten till kostnadsfri skolskjuts i hemkommunen gäller för elever i den kommunala och grundsärskolan samt för elever i gymnasiesärskolan med offentlig huvudman, om eleven går i den skola kommunen placerat honom eller henne i. Rätten till kostnadsfri skolskjuts gäller från en plats i anslutning till elevens hem till den plats där utbildningen bedrivs och tillbaka, om sådan skjuts behövs med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållanden, elevens funktionsnedsättning eller någon annan särskild omständighet. Elevens hemkommun ska ombesörja att skolskjuts anordnas. En elev som med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i en skola som anordnas av en annan kommun än hemkommunen (se t.ex. 10 kap. 25 § skollagen) och som på grund av skolgången måste övernatta i skolkommunen har rätt till skolskjuts mellan den tillfälliga bostaden och den plats där utbildningen bedrivs under samma förutsättningar som gäller för elever som bor i kommunen. Denna rätt gäller för elever i , grundsärskolan och gymnasiesärskolan. Det är den kommun som anordnar utbildningen som ska anordna skolskjutsen. Kommunens kostnader för detta ska ersättas av elevens hemkommun (se 10 kap. 32, 33 och 40 §§, 11 kap. 31, 32 och 39 §§ och 18 kap. 30 och 31 §§ skollagen). En kommun kan även vara skyldig att anordna skolskjuts till fristående skolor inom kommunen eller andra kommunala skolor än den som kommunen skulle ha placerat eleven i om skolskjutsen kan ske utan organisatoriska eller ekonomiska svårigheter för kommunen. Enligt Högsta förvaltningsdomstolens dom i mål nr 501-13 är kommunen skyldig att tillhandahålla kostnadsfri skolskjuts för en elev som valt en annan skola än den kommunen anvisat om det kan ske utan merkostnader för kommunen. När det gäller yrkandet om att låta utreda möjligheten att även gymnasieelever ska omfattas av skollagens reglering om kostnadsfri skolskjuts finner utskottet inga skäl att föreslå någon ändrad reglering. Därmed avstyrks motion 2017/18:4049 (V) yrkande 1. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att bl.a. förtydliga uppdraget som . Jämför reservation 7 (V). I kommittémotion 2017/18:4049 av m.fl. (V) yrkande 2 efterfrågas ett förtydligande av vad uppdraget som innebär och vilka relevanta kunskaper och erfarenheter som behövs. Motionärerna framhåller att mentorskapet är en etablerad funktion i gymnasieskolan. upplever många mentorsrollen som svår och otydlig. I yrkande 3 uppmärksammas vikten av att följa kostnadsutvecklingen för införandet av mentorer kontinuerligt för att säkerställa att kostnaderna för kommunerna inte ökar. I yrkande 4 begärs att Skolinspektionen ges i uppdrag att göra en uppföljning av vad förslaget om mentorer innebär för lärarnas och den övriga skolpersonalens arbetsmiljö. I propositionen föreslår regeringen att varje elev i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska ha en som ska följa elevens kunskapsutveckling och studiesituation med utgångspunkt i elevens utbildning i dess helhet. Mentorn ska uppmärksamma om eleven kan behöva stöd och i så fall skyndsamt informera berörd skolpersonal. Enligt regeringen finns den kompetens som krävs för att vara redan bland skolans personal. Regeringen anser inte att en nödvändigtvis behöver vara en lärare, utan det kan även vara fråga om personer med t.ex. utbildning till studie- och yrkesvägledare. För uppdraget som krävs bl.a. kunskap om gymnasieskolans respektive gymnasiesärskolans struktur. Även andra erfarenheter och kunskaper kan givetvis vara relevanta för mentorsuppdraget. Regeringen framhåller vidare att huvudmannen är skyldig att se till att personalen vid skolenheterna ges möjligheter till kompetensutveckling (2 kap. 34 § skollagen). Denna skyldighet omfattar även de personer som utses till mentorer. Regeringen delar uppfattning om vilka krav som bör ställas på den som ska vara , dvs. att personen bör ha relevanta kunskaper och erfarenheter för uppdraget och även i övrigt anses vara lämplig. Regeringen anser dock att detta ligger i sakens natur och att det inte behöver regleras i skollagen. Eftersom rektorn är den som ska besluta om en skolenhets inre organisation, och har ansvaret för att fördela resurser inom enheten efter elevernas förutsättningar och behov, följer det naturligt att rektorn även beslutar om vem som bör vara . I propositionen (s. 121–122) sägs bl.a. följande i avsnittet om förslagens konsekvenser för kommunerna. Av skollagen framgår att det pedagogiska arbetet ska ledas och samordnas av en rektor (2 kap. 9 §). Det framgår vidare av läroplanen för gymnasieskolan att rektorn och skolan har ett ansvar för att följa elevens utveckling och för att eleven ges möjlighet att nå målen för utbildningen. Bestämmelser om stödåtgärder finns bl.a. i 3 kap. skollagen. Huvudmännen har ingen skyldighet att se till att eleverna har mentorer. Regeringen bedömer att förslaget inte innebär ökade kostnader för kommunerna eftersom det redan finns ett ansvar för rektorn och skolan att följa elevens utveckling och sätta in stödinsatser så att eleven ges möjlighet att nå målen. Av förordningen (2015:1047) med instruktion för framgår bl.a. att myndigheten ska följa utvecklingen inom sitt verksamhetsområde och kontinuerligt göra en analys av behov av åtgärder inom området. Myndigheten ska även utarbeta och genomföra insatser som tillgodoser dessa behov. Myndigheten ska vidare kontinuerligt informera regeringen om analysen och arbetet (1 §). Myndigheten ska också analysera utvecklingen av samtliga utbildningar och verksamheter, anpassat efter respektive verksamhet, samt vidta och lämna förslag på åtgärder för att främja fortsatt utveckling av utbildningarnas och verksamheternas kvalitet (2 §). Av förordningen (2007:913) med instruktion för framgår att verket bl.a. ansvarar för arbetsmiljöfrågor (1 §). Myndigheten ska verka för goda förhållanden i arbetsmiljön och på arbetsmarknaden och främja samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare på arbetsmiljöområdet. Myndigheten ska också arbeta för att regelverket inom dess verksamhetsområde följs (1 a §). Myndigheten har särskilt till uppgift att bl.a. ha tillsyn över att arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen följs och planera tillsynen främst med utgångspunkt i analyser av arbetsmiljörisk och risk för att aktörer medvetet bryter mot regelverket (2 §). När det gäller yrkandet om att förtydliga vad uppdraget som innebär och vilka relevanta kunskaper och erfarenheter som behövs delar utskottet regeringens uppfattning att personen, som inte nödvändigtvis behöver vara en lärare, bör ha relevanta kunskaper och erfarenheter för uppdraget och även i övrigt anses lämplig samt att detta får anses ligga i sakens natur och att frågan därför inte behöver regleras i skollagen. Därmed avstyrker utskottet motion 2017/18:4049 (V) yrkande 2. När det sedan gäller yrkandet om att följa kostnadsutvecklingen för införandet av mentorer kontinuerligt för att säkerställa att kostnaderna för kommunerna inte ökar vill utskottet anföra följande. Regeringen gör i propositionen bedömningen att förslaget inte innebär ökade kostnader för kommunerna eftersom det redan finns ett ansvar för rektorn och skolan att följa elevens utveckling och sätta in stödinsatser så att eleven ges möjlighet att nå målen. Utskottet delar regeringens bedömning och avstyrker därmed motion 2017/18:4049 (V) yrkande 3. När det slutligen gäller yrkandet om att en lämplig myndighet bör ges i uppdrag att göra en uppföljning av vad förslaget om mentorer innebär för lärarnas och den övriga skolpersonalens arbetsmiljö kan utskottet konstatera att det inte finns något förslag i propositionen om ett sådant uppdrag. Utskottet utgår dock från att regeringen och berörda myndigheter, t.ex. och , följer frågan och vidtar nödvändiga åtgärder om behov uppstår. Därmed avstyrks motion 2017/18:4049 (V) yrkande 4. Lagförslaget i fråga om undantag för elever på introduktionsprogram från vissa behörighetskrav till högskoleförberedande program, punkt 1 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (MP), (S), (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800) i de delar det avser 16 kap. 32 a § och motsvarande delar i punkt 2 ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna. Därmed bifaller proposition 2017/18:183 i denna del och avslår motionerna 2017/18:4029 av och (båda SD) yrkande 1 och 2017/18:4072 av m.fl. (L, M, C, KD) yrkande 3. I propositionen föreslås att en sökande till ett högskoleförberedande program som är elev på ett introduktionsprogram och som vid utgången av det första kalenderhalvåret det år den sökande fyller saknar godkänt betyg i ett eller två av de ämnen som krävs för behörighet, men som uppfyller övriga behörighetskrav, ändå ska anses behörig om den sökande bedöms ha förutsättningar att klara studierna på det sökta programmet. Den sökande får inte sakna godkänt betyg i svenska eller svenska som andraspråk. Utbildningen på det högskoleförberedande programmet ska påbörjas senast det första kalenderhalvåret det år den sökande fyller . Den nya undantagsbestämmelsen ska inte få tillämpas som undantaget för godkänt betyg i engelska. Förslaget ska ses mot bakgrund av att många elever som påbörjar sin gymnasieutbildning på ett introduktionsprogram inte hinner uppnå behörighet till ett nationellt program innan de har fyllt . Detta gäller i synnerhet nyanlända elever som påbörjar sin skolgång i i gymnasieskolan. Förslaget menar vi kan motivera eleverna på introduktionsprogrammen att studera flitigare då möjligheten att påbörja ett nationellt program kan komma att uppfattas som nåbar för fler elever. Förslaget innebär att endast den som bedöms ha förutsättningar att klara studierna på det sökta programmet skulle kunna undantas från vissa behörighetskrav. Den sökande kan aldrig sakna godkänt betyg i svenska eller svenska som andraspråk. Förslaget är en viktig del bland flera förslag som syftar till att förbättra strukturen och kvaliteten på introduktionsprogrammen i gymnasieskolan. Mot bakgrund av det anförda anser vi att ska bifalla regeringens förslag om undantag för elever på introduktionsprogram från vissa behörighetskrav till högskoleförberedande program. Lagförslaget i övrigt, punkt 2 (M, C, L, KD) av (L), (M), (M), (M), (M), (KD) och (C). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: