bet · H501MJU16 · 2018-04-12 00:00:00 — Bland annat föreslås att regeringen ska se till att det införs ett krav i livsmedelslagen om att kommunerna ska ta till vara samverkansmöjligheter. Slutligen anser Statskontoret att om man inte kommer till rätta med problemen i den kommunala livsmedelskontrollen bör regeringen överväga att lagstifta om att kommuner med en liten kontroll- eller tillsynsverksamhet ska bilda gemensamma myndigheter. Statskontoret bedömer dock att denna åtgärd är svår att motivera eftersom den innebär ett ingrepp i den kommunala självstyrelsen. Enligt uppgift från har rapporten remitterats och man bereder rapporten och remissvaren. När det gäller tidpunkten för avgiftsdebitering begärde att ska utreda frågan om att införa obligatorisk efterhandsdebitering av avgifter för kontroll av livsmedelsanläggningar. Bakgrunden är Statskontorets slutsatser i ovannämnda rapport (2015:17). Även begäran bereds inom . När det gäller förslaget om att se över riskklassningsmodellen fick i uppdrag i sitt regleringsbrev att se över och vid behov justera den riskklassningsmodell som tillämpas inom livsmedelskontrollen. Syftet skulle vara att öka förståelsen för den kontroll som kontrollmyndigheterna utför och avgifterna kopplade till denna kontroll och att skapa förutsättningar för en enhetligare tillämpning av modellen. Modellen utgör grunden för bedömningen av omfattningen av livsmedelskontrollen vid respektive anläggning. I arbetet skulle beakta Statskontorets rapport 2015:17 och remissinstansernas synpunkter på rapporten. översyn av riskklassningsmodellen redovisas i verkets årsredovisning . Enligt genomfördes översynen med representanter från kontrollmyndigheterna och livsmedelsbranschen. Riskklassningen kan enligt verket förenklas genom att alla verksamheter inom samma bransch och av samma omfattning får samma riskklass och kontrollfrekvens. Företag kan få en reducerad kontrollfrekvens, bl.a. om tidigare kontroller varit utan avvikelser eller om företaget har en viss certifiering. Till varje riskklass kopplas antalet kontrolltimmar som ett riktvärde, vilket gör det möjligt för likvärdiga behovsutredningar och planering för kontrollmyndigheterna. avser att remittera förslaget för att sedan införa det i kontrollen . När det gäller företagsperspektivet framgick det av regleringsbrev att skulle fortsätta förenklingsarbetet för att det ska bli enklare att starta och driva företag. Särskilt fokus skulle vara på åtgärder som underlättar för företagen att göra rätt och hur myndigheten arbetar med service, effektivitet och bemötande. En redovisning lämnades till . I redovisningen framhåller att en väl fungerande livsmedelskontroll är nödvändig för att öka konsumenternas förtroende, bidra till en jämlik konkurrens i branschen och en framgångsrik livsmedelsexport. Vidare redovisas viktigaste insatser för att underlätta för livsmedelsföretagen att driva hållbara verksamheter i hela landet. När det gäller livsmedelskontrollerna gav regeringen ett uppdrag om kompetenshöjande åtgärder i livsmedelskontrollen (N2017/01028/SUN). Av uppdraget framgår att ska utveckla stödet till den offentliga livsmedelskontrollen i landet genom kompetenshöjande åtgärder och stödjande verktyg vid genomförande av kontrollen. Även information om relevanta bestämmelser och tillhörande stöd kan inom ramen för uppdraget utvecklas för att möta företagens behov. En delredovisning av uppdraget om kompetenshöjande åtgärder i livsmedelskontrollen lämnades . Av delredovisningen framgår att kommer att jobba vidare med uppdraget utifrån tre strategiska områden. Skapa system för likvärdighet. Förenkla för företagen. För att skapa en positiv utveckling inom dessa områden avser att bl.a. ordna utbildningar för att förändra kontrollkulturen och verka för god kontrollsed. Slutredovisning av uppdraget ska lämnas till . När det gäller straffen för livsmedelsbedrägeri överlämnade regeringen en proposition till om effektivare sanktioner i livsmedelskedjan (2017/18:165). I propositionen föreslås ändringar i straffbestämmelserna i livsmedelslagen (2006:804) och i lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter. Förslaget innebär att straffet skärps för allvarliga brott. Straffet föreslås vara böter eller fängelse i högst . Som allvarliga ska sådana gärningar betraktas som innebär eller kan innebära en fara för människors eller djurs liv eller hälsa, som innebär eller kan innebära ett omfattande vilseledande eller som på ett allvarligt sätt orsakar eller kan orsaka att möjligheten att spåra t.ex. ett livsmedel eller foder försvåras. Såväl uppsåtliga som oaktsamma gärningar ska kunna medföra fängelsestraff. Skälet till förslagen är att regeringen bedömer att det finns ett behov av att skärpa straffskalorna för allvarliga brott mot livsmedelslagen och lagen om foder och animaliska biprodukter. Det finns också ett behov av att kunna sanktionera mindre allvarliga överträdelser inom områdena livsmedel, foder och animaliska biprodukter på ett effektivare sätt än . Därför föreslås att ett system med sanktionsavgifter ska införas för mindre allvarliga överträdelser. Exempel på överträdelser som ska kunna leda till sanktionsavgift är brister när det gäller registrering, journalföring och annan dokumentation. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Som har redovisats ovan pågår ett omfattande arbete när det gäller livsmedelskontrollerna bl.a. när det gäller avgiftssystemet, likvärdigheten över landet, effektiviteten och bemötandet. Utskottet välkomnar detta förbättringsarbete och är mot bakgrund av det anförda inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna 2017/18:3153 (M) och 2017/18:3345 (M) yrkande 18. När det gäller straffen för livsmedelsbedrägeri konstaterar utskottet att regeringen har överlämnat en proposition om effektivare sanktioner i livsmedelskedjan som kommer att behandlas av utskottet . Förslaget innebär att straffet skärps för allvarliga brott mot livsmedelslagstiftningen, som t.ex. vilseledande av konsumenterna. Förslaget förefaller vara väl i linje med vad som efterfrågas i motionerna 2017/18:338 (SD), 2017/18:1553 (SD), 2017/18:3345 (M) yrkande 24 och 2017/18:3896 (SD) yrkande 5. Mot bakgrund av den pågående beredningen föreslås inte någon vidare åtgärd med anledning av yrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om märkning av livsmedel. Jämför reservation 7 (SD, C, V, KD), 8 (SD), 9 (SD) och 10 (V). I kommittémotion 2017/18:3426 av m.fl. (KD) yrkande 28 förespråkas bättre ursprungsmärkning på förpackningar av honung och mer frekventa äkthetskontroller. Trots att det är fastslaget att honung är ett av världens mest förfalskade livsmedel görs det få analyser av den honung som importeras till . På liknande sätt efterfrågas i motion 2017/18:1689 av (MP) märkning av ursprungsland på konsumentförpackningar av honung. Det förekommer enligt motionärerna stora mängder förfalskade produkter på marknaden och borde därför ställa krav på att ursprungsland redovisas inklusive andelen honung från respektive land. Ett sådant regelverk skulle tvinga grossister att ställa större krav på producenterna genom hela varukedjan och därmed även öka möjligheten att komma till rätta med problemet med falska produkter under beteckningen honung. I kommittémotion 2017/18:3896 av och (båda SD) yrkande 3 efterfrågas ett nationellt regelverk för kulturmärkning av svenska matprodukter med stort kulturhistoriskt värde. har många traditionella matprodukter, som är nära sammankopplade till vårt land, vår miljö och vår kulturhistoria, som förtjänar att lyftas fram. En sådan märkning skulle enligt motionärerna medföra positiva effekter inte bara för konsumenten, utan också för både besöksnäringen och landsbygdsutvecklingen. Två motioner tar upp frågan om innehållsdeklaration på förpackningar av alkoholhaltiga drycker. Enligt motion 2017/18:3646 av och (båda SD) bör regeringen utreda frågan om krav på innehållsdeklaration på vin och andra alkoholhaltiga drycker. Konsumenterna bör i likhet med övriga livsmedel kunna få kunskap om vad vin och övriga alkoholhaltiga drycker innehåller. Enligt motion 2017/18:2648 av och (båda MP) ska förpackningar med alkoholhaltiga drycker förses med en näringsdeklaration. Kunskap om att alkoholdrycker innehåller så mycket kalorier skulle kunna bidra till att få människor att förstå hur stor del av kaloriintaget som faktiskt kommer från alkohol. behandling och kompletterande uppgifter När det gäller ursprungsmärkning av honung anförde landsbygdsministern i sitt svar på fråga 2017/18:169 att det redan finns harmoniserade regler för ursprungsmärkning. Enligt EU-reglerna är det obligatoriskt att ange det eller de ursprungsland där honungen skördats på etiketten. Dessutom föreskrivs hur honungen får märkas om honungen har sitt ursprung i mer än en medlemsstat eller mer än ett tredjeland (blandning av EU-honung, blandning av icke-EU-honung eller blandning av EU- och icke-EU-honung). Landsbygdsministern anförde att det dessutom är fullt möjligt att frivilligt ange ursprunget mera detaljerat, t.ex. Roslagshonung, , så länge informationen är korrekt och inte är vilseledande. Branschen har också möjlighet att använda symbolen Från som kan signalera till konsumenterna att hela livsmedelskedjan inklusive förädling och förpackning skett i . När det gäller äkthetskontroller av honung har utskottet senast i betänkande 2016/17:MJU23 redogjort för att det övergripande målet för den offentliga kontrollen i livsmedelskedjan är att skydda människors och djurs hälsa och värna om konsumenternas intressen. och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (kontrollförordningen) reglerar hur den offentliga kontrollen i medlemsstaterna ska organiseras och genomföras och riktar sig till medlemsstaterna och deras behöriga myndigheter. Det finns även kompletterande nationell lagstiftning. Av lagstiftningen framgår att den offentliga kontrollen i livsmedelskedjan ska genomföras regelbundet och vara riskbaserad, ändamålsenlig och effektiv. Medlemsstaterna är skyldiga att säkerställa att det finns tillräckliga resurser tillgängliga för den offentliga kontrollen. Resurserna ska användas där de behövs och riktas dit de ger bäst effekt, så att målen i lagstiftningen uppnås. Den offentliga kontrollen granskas genom s.k. revisioner. Kontrollmyndigheterna ska utföra interna revisioner eller låta utföra externa revisioner, och EU ska göra revisioner i medlemsstaterna. Syftet med revisionerna är bl.a. att ständigt förbättra kontrollen. Kontrollförordningen kommer att ersättas av en ny EU-förordning om offentlig kontroll. och rådets förordning (EU) nr 2017/625 av om offentlig kontroll och annan offentlig verk-samhet för att säkerställa tillämpningen av livsmedels- och foderlagstiftningen och av bestämmelser om djurs hälsa och djurskydd, växtskydd och växtskyddsmedel (förordningen om offentlig kontroll) ska tillämpas fr.o.m. . Enligt uppgift från innebär den nya förordningen att kraven på offentlig kontroll av livsmedelsfusk förtydligas. arbetar med ett uppdrag om kompetenshöjande åtgärder i livsmedelskontrollen (N2017/01028/SUN). Av uppdraget framgår att ska utveckla stödet till den offentliga livsmedelskontrollen i landet genom kompetenshöjande åtgärder och stödjande verktyg vid genomförande av den offentliga livsmedelskontrollen. Även information om relevanta bestämmelser och tillhörande stöd kan inom ramen för uppdraget utvecklas för att möta företagens behov. Utöver det är kontaktpunkt i för det nyinrättade systemet för administrativt stöd och assistans mellan , det s.k. ACC-systemet. Systemet används av medlemsländerna vid förfrågningar om företag som inte uppfyller reglerna i livsmedelslagstiftningen, men där det inte är fråga om icke säkra livsmedel. Systemet fungerar även för att utbyta information vid utredningar om misstänkt fusk med livsmedel. är även kontaktpunkt på livsmedelsområdet i nätverk . Nätverkets syfte är att möjliggöra ett effektivt informationsutbyte EU-medlemsstaterna emellan. Verket deltar även för räkning i och Europols gemensamma operation Opson, vars arbete syftar till att upptäcka förfalskade och undermåliga livsmedel. Av årsredovisning framgår att myndigheten främst har fokuserat på att löpande stödja och bistå kontrollmyndigheterna i principiella frågeställningar inom ramen för deras operativa fuskarbete. Verket har bl.a. lanserat en omfattande e-utbildning om livsmedelsfusk. Utbildningen vänder sig till såväl företag som kontrollmyndigheter. När det gäller frågan om märkning av kulturhistoriskt värdefulla produkter ger EU:s förordning (EU) nr 1151/2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel en möjlighet till namnskydd för jordbruksprodukter och livsmedel som kommer från en viss geografisk region. Det finns tre kategorier av namnskydd enligt denna EU-förordning. Kategorin Skyddad ursprungsbeteckning anger benämningen på en vara som producerats och bearbetats inom ett bestämt geografiskt område. Det bör även finnas ett samband mellan varans kvalitet och dess geografiska ursprung. Kalixlöjrom och Upplandskubb är varor som har skyddad ursprungsbeteckning. I kategorin Skyddad geografisk beteckning ska minst ett steg av produktionsprocessen ha utförts inom ett bestämt geografiskt område (produktion, bearbetning eller beredning). , Skånsk spettkaka och bönor från är produkter som har skyddade geografiska beteckningar. Slutligen finns kategorin Garanterad traditionell specialitet. Denna beteckning står för att produkten har egenskaper som härrör från en traditionell ingrediens eller traditionell tillverkningsmetod. Beteckningen kan användas av alla producenter som följer den givna specifikationen för produkten. och Hushållsost har registrerats som garanterade traditionella specialiteter. Utskottet har tidigare (2011/12:MJU10) konstaterat att det skulle medföra ökade kostnader för både producenter och myndigheter att utveckla ett nationellt regelverk för märkning av kulturhistoriskt värdefulla produkter parallellt med för namnskydd. Enligt uppgift från har i fått medel från landsbygdsprogrammet för att leda arbetet med att ta fram ansökningar om fler skyddade beteckningar för svenska livsmedel. I propositionen om livsmedelsstrategin (prop. 2016/17:104) framhöll regeringen att det är värdefullt att branschen utvecklar gemensamma frivilliga märkningar, såsom märkningen Från . Frivilliga märkningar behöver inte begränsas till en nationell ursprungsmärkning utan kan även spegla konsumenternas efterfrågan på annan slags information. När det gäller frågan om upplevelser kring mat och dryck som en integrerad del av besöksnäringen uppger regeringen i budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 23) att man inom ramen för landsbygdsprogrammet har avsatt för detta ändamål. Av dessa medel har tagit beslut om för ett program –2020 som V.S. samordnar för att stärka produktutveckling och marknadsföring av måltidsupplevelser i . Vidare utlyser av medel inom landsbygdsprogrammet till pilot- och samarbetsprojekt som främjar traditionell småskalig matkultur . Projekten ska syfta till att utveckla lokal matidentitet, metoder, processer och produkter kopplade till mat och livsmedelsframställning. När det gäller frågan om innehållsförteckning på alkoholhaltiga drycker ska tillverkarna bl.a. märka ut allergenerna svavel och ägg- och mjölkprotein enligt kommissionens förordning (EG) nr 607/2009 av om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 479/2008 när det gäller skyddade ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar, traditionella uttryck, märkning och presentation av vissa vinprodukter. Det innebär att man på alla viner framställda av druvor som skördats 2012 eller senare, och som märkts efter , kan utläsa om mjölk- och äggprotein använts som processhjälpmedel vid produktionen. anges på alla etiketter att vinet innehåller sulfiter om mängden överskrider /liter. I övrigt finns inga krav på att redovisa en innehållsförteckning eller energiinnehåll. Av en rapport från till och rådet om en obligatorisk förteckning över ingredienser och näringsdeklarationen för alkoholhaltiga drycker (KOM(2017) 58) framgår att enligt nuvarande regler är, i motsats till vad som gäller för livsmedel, en förteckning över ingredienser och näringsdeklaration inte obligatorisk för alkoholhaltiga drycker. Europeiska konsumenter har begränsad tillgång till näringsdeklaration och ingrediensförteckning, med undantag för ingredienser som kan vara allergiframkallande. Sektorn för alkoholhaltiga drycker har tidigare motsatt sig en obligatorisk märkning. har dock ett ökat antal frivilliga initiativ vuxit fram för att ge konsumenterna information om ingredienserna, energivärdet eller hela näringsdeklarationen för alkoholhaltiga drycker. uppmanade i rapporten industrin att tillgodose konsumenternas förväntningar på information om ingredienser och energiinnehåll och senast presentera ett förslag till självreglering som täcker hela sektorn för alkoholhaltiga drycker. Kommissionen påpekade också att om självregleringen inte är tillfredsställande kommer kommissionen att granska andra möjliga alternativ, såsom lagstiftning. Den berörda sektorn har presenterat ett förslag om hur de kan lämna information om ingredienser och energiinnehåll. Enligt förslaget ska livsmedelsföretagaren kunna tillhandahålla informationen på ett annat ställe än på etiketten, exempelvis genom en s.k. QR-kod. När det gäller ursprungsmärkning av honung noterar utskottet att det redan finns regler för ursprungsmärkning på EU-nivå. Utöver dessa harmoniserade regler finns möjlighet för producenterna att frivilligt ange ursprunget mer detaljerat. Även när det gäller äkthetskontrollen finns ett regelverk som ska tillförsäkra att den offentliga kontrollen i livsmedelskedjan genomförs regelbundet och är riskbaserad och effektiv. Som redovisas ovan pågår ett omfattande arbete med att förbättra den operativa livsmedelskontrollen, t.ex. vad gäller effektivitet och likvärdighet över landet. Bland annat arbetar aktivt med att höja kompetensen i livsmedelskontrollen i enlighet med ett regeringsuppdrag. Mot bakgrund av det anförda föreslås ingen ytterligare åtgärd med anledning av motionerna 2017/18:1689 (MP) och 2017/18:3426 (KD) yrkande 28. När det gäller förslaget om att införa ett nationellt system för kulturmärkning av svenska matprodukter anser utskottet liksom tidigare att det skulle medföra ökade kostnader för både producenter och myndigheter att utveckla ett nationellt regelverk för märkning av kulturhistoriskt värdefulla produkter parallellt med för namnskydd. Utskottet ställer sig positivt till den satsning på att öka antalet skyddade beteckningar för svenska livsmedel som pågår. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motion 2017/18:3896 (SD) yrkande 3. När det gäller frågan om obligatorisk förteckning över ingredienser och näringsdeklarationen för alkoholhaltiga drycker noterar utskottet att arbetar för att den aktuella branschen ska tillgodose konsumenternas behov av information. Utfallet av detta arbete bör avvaktas och utskottet lämnar därmed motionerna 2017/18:2648 (MP) och 2017/18:3646 (SD) utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om dricksvatten som resurs och ersättning vid bildande av vattenskyddsområden. Jämför reservation 11 (C, KD) och 12 (SD, C, KD). Enligt partimotion 2017/18:3686 av m.fl. (C) yrkande 55 behöver arbetet med tillgången till dricksvatten förstärkas. Med klimatförändringar och effekter som översvämningar ökar risken för jordskred, spridning av bakterier och förorenande ämnen till dricksvattnet. Enligt motionärerna bör vatten även fortsättningsvis vara ett kommunalt ansvar men staten behöver stötta kommunerna i deras arbete. Alla kommuner bör göra en plan för dricksvattenförsörjningen, där risker och hot analyseras och hanteras. På liknande sätt efterfrågas i motion 2017/18:1356 av m.fl. (S) en nationell strategi för att säkerställa hög dricksvattenkvalitet i hela landet. Några motionsyrkanden berör egendomsskyddsfrågor vid bildande av vattenskyddsområden. I kommittémotion 2017/18:3855 av m.fl. (C) yrkande 1 anförs att tjänstemän ska beakta äganderätt och egendomsskydd vid myndighetsbeslut. Om staten gör anspråk på mark är det viktigt att se över fastighetsägarens rätt till ersättning. Ett tydligt exempel är vid bildande av vattenskyddsområden, när livsmedelsproduktionen avsevärt försvåras och det inte längre går att odla. Av det skälet bör rätten till ersättning utredas när mark tas i anspråk vid bildande av vattenskyddsområden (yrkande 2). I kommittémotion 2017/18:2608 av m.fl. (KD) yrkande 9 efterlyses ett ramverk för rättssäkert bildande av vattenskyddsområden med skälig kompensation för markägare. Regeringen tillsatte (dir. 2013:75) en utredning för att gå igenom dricksvattenområdet i syfte att identifiera nuvarande och potentiella utmaningar för en säker dricksvattenförsörjning i landet, . Uppdraget betonade särskilt klimatförändringarnas betydelse och de krav på anpassningar och förändrade förhållningssätt som kan behövas för dricksvattenfrågorna. har avlämnat två delbetänkanden, Material i kontakt med dricksvatten – myndighetsroller och ansvarsfrågor (SOU 2014:53) samt Klimatförändringar och dricksvattenförsörjning (SOU 2015:51). Slutbetänkandet En trygg dricksvattenförsörjning (SOU 2016:32) överlämnades . I slutbetänkandet presenterade utredningen en rad förslag om ett strategiskt arbetssätt, ökad samverkan och nödvändiga krav på dricksvattenförsörjningen. Förslagen är avsedda att tydliggöra kravställandet, liksom stödet gentemot kommuner, producenter och andra aktörer. förslag har remissbehandlats och förslagen bereds inom . Regeringen har också gett en särskild utredare i uppdrag att se över kommunernas skyldighet att ordna vattentjänster enligt 6 § vattentjänstlagen. Utredaren ska även utreda vilka möjligheter som finns enligt nuvarande regler att vidta åtgärder för anpassning av dagvattenhanteringen till ett förändrat klimat. Uppdraget ska redovisas till . I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 20 och 23) anför regeringen att tillgång till dricksvatten är en samhällsviktig funktion. Havs- och vattenmyndigheten beslutade att 28 områden och anläggningar ska vara av riksintresse för vattenförsörjning för att stärka och tydliggöra vattenförsörjningsintresset i samhällsplaneringen. Vidare anför regeringen att många kommunala grundvattentäkter fortfarande saknar vattenskyddsområde. Regeringen förstärker därför länsstyrelsernas arbete med förebyggande arbete för att skydda dricksvatten, exempelvis arbetet med inrättande av vattenskyddsområden. ska enligt sin instruktion ansvara för nationell samordning av dricksvattenfrågor, särskilt när det gäller anpassningar till klimatförändringar, samt kris- och beredskapsplanering när det gäller dricksvattenförsörjning. gav regeringen i uppdrag att bilda ett nationellt dricksvattenråd som ska bestå av både nationella och regionala myndigheter. Rådets uppgift ska vara att stärka det förebyggande arbetet med att skydda dricksvattnet, från vattentäkt till vattenkran, och arbeta för en fortsatt trygg dricksvattenförsörjning. Uppdraget innebär att ska utveckla sin samordnande funktion i dricksvattenfrågor. Tillsammans med övriga berörda aktörer ska verket identifiera vilka uppgifter som rådet ska ha, hur arbetet ska organiseras liksom hur kunskapsutveckling inom ramen för dricksvattenrådet kan bedrivas. Det nationella dricksvattenrådet ska utöver bestå av Havs- och vattenmyndigheten, , , geologiska undersökning, Kemikalieinspektionen, och . Dessutom ska länsstyrelserna representeras. Miljöministern anförde i frågesvar 2017/18:29 att vattenmyndigheterna har fastställt åtgärdsprogrammen för vatten 2017–2021 och att genomförandet av dem är av stor betydelse för att nå flera svenska miljökvalitetsmål och för att nå målen i EU:s ramdirektiv för vatten.