bet · H501SkU24 · 2018-05-25 00:00:00 — Redovisningen ska också ge svar på varför skatteutgifterna finns och vilken effekt de har på samhällsekonomin. Detta fyller en viktig pedagogisk uppgift, för att öka förståelsen för hur beskattningen av olika inkomstslag förhåller sig till andra. Det ger också underlag för att reflektera över en viss typ av skatteutgift och dess effekter och ändamål. Gemensam norm för inkomstskatt I regeringens skrivelse finns en översiktlig beskrivning, eller definition, av rådande jämförelsenormer. I fråga om inkomstskatt finns det ingen norm för själva skattesatsen för olika inkomstslag, däremot ett antal andra normer som rör vad som ska beskattas och vad som ska undantas från beskattning. Det finns alltså ingen gemensam norm för vilken nivå som ska gälla för de olika inkomstslagen tjänst, kapital och näringsverksamhet. Att ha olika skattenivåer är således förenligt med . Regeringen redovisar inte något skäl för att det inte finns någon gemensam norm för skatt på inkomst. Frånvaron av en enhetlig norm för beskattningen av inkomst är ett principiellt avsteg från den grundläggande principen för redovisningen av skatteutgifter och medför att redovisningen haltar betänkligt. De olika skattenivåerna för olika slags inkomster faller väl inom ramen för definitionen av en skatteutgift och bör således redovisas som en sådan. De kanske allra största skatteutgifterna riskerar därmed att exkluderas ur redovisningen, vilket inte kan anses vara förenligt med redogörelsens egentliga syfte. Jag menar därför att regeringen bör utveckla för redovisningen av skatteutgifter på området inkomstskatt så att en enhetlig norm sätts för hela området. Jag ser många och goda skäl för att införa en sådan norm, främst för att det först då blir möjligt att se hur skillnaderna i beskattning mellan inkomst av tjänst, kapital och näringsverksamhet egentligen ser ut och hur dessa skillnader påverkar valet av inkomstslag, komplexiteten i skattesystemet och förutsättningarna för skatteundandragande och skatteflykt m.fl. andra intressanta aspekter. Grunden för en sådan redovisning bör vara en genomsnittlig kommunalskattenivå, där skatt över denna nivå hanteras som en skattesanktion och skatt som ligger under hanteras som en skatteutgift. Den del av inkomstskatten som utgör kommunalskatt räknas bort från det ekonomiska utfallet för staten i redovisningen. Effekten av att inte jämföra de olika inkomstslagen gentemot en enhetlig norm för skattesatsen blir att viktiga skillnader i beskattningen mellan de olika inkomstslagen döljs. I stället bör de redovisas öppet i detta sammanhang. Därtill bör en tydlig argumentation för de faktiska skillnaderna tillföras och därmed ge hela redogörelsen en sakligt korrekt bild av verkligheten. Samhällsekonomiska effekter och effekter på sysselsättningen Trots att tillkännagivit för regeringen att redovisningen av skatteutgifter fullt ut bör analysera enskilda skatteutgifters effektivitet och sysselsättningseffekt, har regeringen endast gjort ett försök till sådan uppföljning för 2 av de 175 olika specificerade skatteutgifterna. Det betyder att regeringen inte följt . Det är inte acceptabelt, utan kan mer ses som en obstruktion mot tillkännagivande. En korrekt redovisning av de samhällsekonomiska effekterna och sysselsättningseffekten av skatteutgifterna är en viktig förutsättning för att man ska kunna värdera nyttan med respektive skatteutgift. Regeringen fortsätter, , med att minimera innehållet i denna redovisning. Om det beror på att regeringen inte kan räkna på de aktuella effekterna eller om det beror på någonting annat ska vi låta vara osagt, men här måste det till en rejäl skärpning. Att skattesystemet är transparent, legitimt och relevant är viktiga hörnpelare i det svenska samhällsbygget. Människor måste kunna se och förstå hur skatter tas ut, hur mycket man betalar i skatt och varför olika skatter är konstruerade på det sätt de är. Detta är helt centralt för att ge skattesystemet den legitimitet som krävs för att människor ska acceptera ett relativt högt skattetryck. De avvikelser från en generellt reglerad beskattning som utgör det vi kallar för skatteutgifter och skattesanktioner är viktiga att beskriva, inte minst ur de perspektiv som beskrivs ovan. Bakgrunden till det är att samtliga system för skatteutgifter och dito sanktioner innebär att någon förlorar och någon annan vinner på åtgärden. Syftet bakom varje sådan åtgärd bör beskrivas och förklaras för att vi ska kunna nå målet att skapa ett relevant, transparent och begripligt skattesystem. Regeringen skriver att det är en viktig fråga om en skatteutgift kan anses förbättra den samhällsekonomiska effektiviteten och därmed välfärden och att det är en vanligt förekommande förenkling att en åtgärd ska antas kunna leda till ökad välfärd om vinsterna för dem som vinner på en regelförändring kan kompensera förlusterna för dem som förlorar på den. Därefter kommer ett resonemang om hur svårt det är att definiera vem eller vilka som förlorar eller vinner på en specifik åtgärd. Detta leder sedan regeringen till att det av den anledningen inte är praktiskt möjligt att göra en kvantitativ bedömning av en skatteutgifts bidrag till förbättrad samhällsekonomisk effektivitet. Av detta skulle man kunna tro att regeringen inte anser att det är viktigt att visa hur skatteutgifter och skattesanktioner påverkar den samhällsekonomiska effektiviteten alternativt att man inte förstår hur en sådan redovisning ska kunna göras. Oavsett vilken av varianterna som stämmer är det ytterst anmärkningsvärt att inte förmår att beskriva de samhällsekonomiska effekterna av viktiga komponenter i sin egen skattepolitik. Utökningen av antalet analyserade skatteutgifter , från en till två, kan synas vara ett framsteg men är ett ytterst begränsat sådant. Jag ser det som mycket väsentligt att de samhällsekonomiska konsekvenserna av skatteutgifter och skattesanktioner ges ett betydligt större utrymme än vad som är fallet. Det skulle underlätta för enskilda som önskar sätta sig in i olika aspekter av vårt skattesystem. Det skulle också bidra till en mer seriös diskussion om de olika skatteutgifternas vara eller inte vara. Därmed är det av central betydelse för utvecklingen av skattesystemet. Regeringen bör utveckla den viktiga samhällsekonomiska analysen och analysen av sysselsättningseffekten i sin årliga redovisning av skatteutgifter och skattesanktioner. Jag anser att en sådan analys bör redovisas för samtliga skatteutgifter och skattesanktioner som har en ekonomisk effekt . Skattesubventionerad sysselsättning och skattesubventionerade anställningar Ersättning till arbetsgivare i form av olika stöd för anställning av olika grupper bör redovisas som skatteutgifter, då de har en tydlig effekt av minskad skatt på arbete och därmed uppfyller kraven för att definieras som skatteutgifter. • praktikanter i staten Samtliga dessa system för subventionerade anställningar innebär att staten förlorar skatteintäkter, vilket gör att de väl kvalificerar till att omfattas av redovisningen av skatteutgifter. Det är i själva verket helt nödvändigt för att redovisningen ska vara tillförlitlig och komplett. Dessa områden är dessutom ekonomiskt omfattande, varför det blir än mer angeläget att redovisa alla sådana avvikelser från de generella anställningsvillkoren med skatter och sociala avgifter. Att arbetsmarknadspolitiska skatteutgifter och skattesanktioner redovisas och förklaras är extra viktigt eftersom det blir en förutsättning för att det ska gå att bedöma de samhällsekonomiska konsekvenserna av olika typer av stödfunktioner på arbetsmarknaden. Även effekterna på sysselsättningen är en viktig aspekt på dessa skatteutgifter Jag tillstyrker motion 2017/18:4168 (-). Förteckning över behandlade förslag Regeringens skrivelse 2017/18:98 Redovisning av skatteutgifter . 2017/18:4168 av m.fl. (-): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ändra för redovisning av skatteutgifter i fråga om inkomstskatt för inkomst av tjänst, kapital respektive näringsverksamhet och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att analysen av enskilda skatteutgifters samhällsekonomiska effektivitet samt effekterna på sysselsättningen i kommande redovisningar av skatteutgifter ska gälla samtliga skatteutgifter och skattesanktioner som har en ekonomisk effekt , och detta tillkännager för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att redovisa bidrag inom det arbetsmarknadspolitiska området som skatteutgifter och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4169 av (SD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att redovisningen av skatteutgifter ska innehålla en kvantifierad sammanställning om effekt per skattekrona för samtliga skatteutgifter och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa normer för skatteutgifter i fråga om inkomst av tjänst, näringsverksamhet respektive kapital och tillkännager detta för regeringen. är det för skatteutskottets betänkande 24, där vi behandlar skrivelse 98 Redovisning av skatteutgifter . Skatteutgifter är i huvudsak stöd som uppstår genom särregler i skattelagstiftningen. För att kunna avgöra om det rör sig om en skatteutgift och till vilket belopp den uppgår måste det finnas en jämförelsenorm för skattesystemet. Det är i avvikelsen mellan jämförelsenormen och skatteregeln som skatteutgiften uppstår. Regeringen redovisar skatteutgifterna i en skrivelse. har uttryckt synpunkter på skrivelsen. Vi gjorde detsamma med anledning av på området tidigare . Det finns en poäng med principen om enhetlig beskattning. Skatteutgifter är ett sätt att införa stöd till olika ändamål genom lägre skatt i stället för bidrag, med målet att till exempel uppnå ett önskat beteende eller påverka beteenden. menar inte att det per definition är något fel med ett sådant stöd, men vi menar att det också måste vara möjligt att följa hur en skatteutgifts effekter förändras. Det kräver i sin tur att jämförelsenormen är någorlunda stabil och att jämförelsenormerna utgår från någorlunda likartade principer. I händelse av att en sådan norm ändras måste också ändringen och orsaken till denna förklaras. Vi sverigedemokrater har tidigare i den här typen av debatter ställt oss frågande till att de finansiella tjänster som är momsbefriade inte räknas som skatteutgifter. Det är något som regeringen nämner i skrivelsen, men det förklaras inte varför. Exempel på momsbefriade finansiella tjänster är courtage, depåavgifter, gireringar med mera. Däremot är tjänster som inkasso, kreditupplysning och rådgivning belagda med 25 procents moms. Man skulle därmed kunna säga att det finns fyra momssatser i . är den normala, sedan är det på livsmedel med mera, på böcker och tidningar och på bank, finansierings- och försäkringstjänster. konstaterade i sin rapport att skatteutgifterna behöver kvantifieras för att utgiftsutvecklingen ska kunna följas och för att de ska kunna prövas på motsvarande sätt som utgifter på anslag. skrivelse var dock drygt en tredjedel av de 153 redovisade saldopåverkade skatteutgifterna inte kvantifierade, enligt . I årets skrivelse menar regeringen att de inte har kunnat kvantifieras, men det går inte att utläsa någon anledning till att det är så. För att man enkelt ska ta till sig och förstå skattesystemet, det vill säga att kravet på transparens ska upprätthållas, menar vi att även utvecklingen av skatteutgifter bör redovisas på ett lika lättbegripligt sätt som utgifterna på anslag. Som jag har antytt i anförandet finns ofta ett mål för införandet av en avvikelse från jämförelsenormen, det vill säga en anledning till att man har dragit på sig en viss skatteutgift. har påpekat att det inte går att utläsa hur skatteutgifter på utgiftsområdet är kopplade till målen för respektive område. Även det gör det svårare att utvärdera huruvida målen uppnåtts eller inte, vilket gör det svårare att analysera effektiviteten av respektive åtgärd. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Redovisning av skatteutgifter Syftet med redovisningen av skatteutgifter är också att jämföra faktiska skattesatser med respektive normalskattesats. Redovisningen ska också ge svar på varför skatteutgifter finns och vilka problem de är avsedda att bekämpa i samhällsekonomin. Redovisningen har också ett pedagogiskt syfte i att beskrivningen visar hur beskattningen av olika skattebaser ser ut i förhållande till varandra. Redovisningen av skatteutgifterna lämnar också utrymme för analyser av skatteutgifternas effekter och ändamål. Det är utgångspunkten. Men jag menar att redovisningen kan förbättras avseende samhällsekonomiska effekter, i synnerhet när det gäller skattesubventionerade anställningar och även för inkomst- och mervärdesbeskattning. De skattesubventionerade anställningarna har missbrukats av såväl borgerligt som socialdemokratiskt ledda regeringar, inte minst i syfte att dölja de destruktiva effekterna av den förda massinvandringspolitiken. Det har bland annat handlat om instegsjobb som enbart har kommit nyanlända invandrare till del. Det har varit nystartsjobb för långtidsarbetslösa, som förvisso har gällt alla långtidsarbetslösa, men den uttalade målsättningen har även här varit att gynna utlänningar på svenskars bekostnad - eftersom invandrare är överrepresenterade bland långtidsarbetslösa. har nystartsjobb tagits bort från skatteutgiftsredovisningen. Jag vet inte om det är rätt eller fel i sig, men den typen av analys behöver definitivt göras - alltså vad effekterna av dessa olika skattegynnade jobb har varit. Även andra åtgärder, till exempel sänkt restaurangmoms, har haft liknande syfte, med motiveringen att invandrare är överrepresenterade i den branschen. menar att det saknas en tydligare sammanställning av anställningar med nedsatta skattekostnader för arbetsgivare vid anställningar av grupper i samhället som anses ha särskilda behov av stöd in i arbete. Det är helt centralt för redovisningen av skatteutgifter att även denna typ av skatteutgifter finns med i en avsevärt mer tydlig och detaljerad form. Kostnadseffektiviteten för varje enskild åtgärd bör framgå i termer av antal anställningar per skattekrona. Det är viktigt att kunna väga den mot den väntade effekten av exempelvis generellt sett lägre inkomstskatter och arbetsgivaravgifter. Detta är helt nödvändigt för att redovisningen ska vara tillförlitlig och komplett med avseende på skatteutgifter inom avdelningen inkomst av tjänst och allmänna avdrag. Att arbetsmarknadspolitiska skatteutgifter och skattesanktioner redovisas och förklaras är dessutom viktigt som en del i arbetet med att bedöma de samhällsekonomiska konsekvenserna av olika typer av stödfunktioner på arbetsmarknaden. Även effekterna på sysselsättningen är en viktig aspekt av de skatteutgifterna. har uttalat att regeringen bör analysera enskilda skatteutgifters samhällsekonomiska effektivitet och sysselsättningseffektivitet. Det är positivt att den årliga skrivelsen om skatteutgifter kommer att utvecklas i det avseendet. vill se en kvantifierad sammanställning för varje enskild skatteutgift med deklaration om effekt per skattekrona. Det bör till exempel framgå hur många jobb som tillkommit tack vare en skatteutgift om sänkt arbetsgivaravgift om det har varit skatteutgiftens syfte. På så sätt kan både beslutsfattare och allmänhet bilda sig en klar och tydlig uppfattning om varje skatteutgifts kostnadseffektivitet. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Redovisning av skatteutgifter En norm för en skatteutgift är en standardiserad skattesats som används som utgångspunkt för den avvikelse som skatteutgiften utgör. I regeringens skrivelse finns beskrivningar av definitioner av sådana normer vad gäller norm för indirekt skatt på förvärvsinkomster, mervärdesskatt och punktskatter. I fråga om inkomstskatt finns det däremot ingen enhetlig norm för skattesatsen för olika inkomstslag. Det innebär att redovisningen uppfattas som inkonsekvent. I redovisningen anges att undantagen från har blivit en norm i sig, vilket inte är ett legitimt skäl för att undgå redovisning. Där saknas alltså en tydlig motivering. SD har i betänkandet redogjort för hur redovisningen bör kompletteras med motiveringar av de skatteutgifter och skattesanktioner som faktiskt existerar. För inkomst av tjänst bör redovisningen innehålla särskilda justeringar av skatt i förhållande till riksgenomsnittet, bland annat avdrag för resor och dubbel bosättning med mera i anslutning till arbetet. Vi menar att det inte är rimligt att skatteutgifter existerar bara för sakens skull, att man inte definierar syftet med dem eller mäter om syftet blir uppfyllt. Sammanfattningsvis vill se att redovisningen av skatteutgifter utvecklas i syfte att uppnå största möjliga transparens. Med anledning av det yrkar jag bifall till reservation nr 1 i betänkandet. I detta anförande instämde (SD). Jag börjar med att yrka bifall till reservation 2. Syftet med den årliga redovisningen av skatteutgifter är att beskriva avvikelser från en enhetlig beskattning inom ett visst område, till exempel inkomstskatt, kapitalvinstskatt eller mervärdesskatt. För att bilden ska vara komplett finns det också skatteutgifter som innebär mer skatt än . Dessa kallas skattesanktioner. Skatteutgiftsredovisningen är en viktig komponent vid sidan av annan information om skatter i statsbudgeten för den som vill sätta sig in i och förstå vårt komplexa skattesystem. Den kan ge en bild av hur alternativkostnaden, det vill säga ökade eller minskade skatteintäkter, skulle se ut om en enhetlig skattesats använts för de olika posterna. Om man vill ge en öppen, transparent och korrekt bild av hur verkligheten ser ut måste man utgå från objektiva kriterier och göra en samlad redovisning av varje skatteutgift på ett korrekt sätt. För att kunna göra det måste man etablera en strikt norm för olika grupper av skatteutgifter. Det kan till exempel vara 25 procents moms eller genomsnittlig kommunalskatt, beroende på vilken skatteutgift som avses. Nyttan av en skatteutgift beskrivs som en samhällsekonomisk effekt och påverkan på sysselsättningen. Det finns tyvärr inte mycket av sådan analys i regeringens redovisning. Det är allvarligt eftersom har krävt en sådan uppföljning vid varje debatt av detta slag . Regeringen undanhåller därmed viktiga fakta om skatteutgifternas effekter för det svenska folket. Ett bra exempel på detta problem är inkomstskatt, där det inte finns någon norm för själva skattesatsen för olika inkomstslag, det vill säga tjänst, näring och kapital. Regeringen beskriver situationen så här: "Det finns . ingen gemensam norm för vilken skattenivå som ska gälla för de olika inkomstslagen tjänst, kapital och näringsverksamhet. Olika skattenivåer är således förenligt med ." STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Redovisning av skatteutgifter Regeringen redovisar, föga förvånande, inte något skäl för att inte hålla en gemensam norm för skatt på inkomst. Om det inte finns en sådan norm, varför inte konstruera en? Hur svårt kan det vara? Min tolkning är att regeringen är för bekväm för att uppfylla krav. Redovisningen omfattar totalt 175 olika skatteutgifter. Förra gången regeringen fick i uppdrag av att utveckla redovisningen så att den ger en mer objektiv och heltäckande beskrivning av de olika skatteutgifterna och deras effekter var . Då gjorde man en utvecklad redogörelse av en skatteutgift. har man ökat antalet med , det vill säga att är det två skatteutgifter av 175 som man gör en utvecklad redogörelse av. Regeringen borde kunna åstadkomma en betydligt vassare redovisning av skatteutgifter. Den aktuella redovisningen är ett uttryck för arrogans mot i och med att man så tydligt gör avsteg från beslut. Men den sporten är ju regeringspartierna väl bevandrade i. lämnar regeringen återigen en redovisning av skatteutgifter som gör att det inte går att följa upp effekterna av regeringens politik. Därmed försvårar regeringen också det demokratiska samtalet på skatteområdet. När Alternativ för sitter vid rodret kommer det att se helt annorlunda ut. Vi kan konstatera att det svenska skattesystemet är komplext och svårgenomträngligt. Det framgår med all önskvärd tydlighet av regeringens oförmåga att analysera effekten av skatteutgifterna. Därför är en reformering av skattesystemet nödvändig. Det måste bli enklare att förstå skattesystemet och dess syften. Beskrivningen av dessa måste bli tydligare och kopplas till de delar av skattesystemet som berörs av varje åtgärd. Vi måste ha en väl motiverad målsättning för skatter och de offentliga kostnaderna. Vi måste också ha skatteintäkter som räcker för att finansiera de ambitioner som fastställts. Slutligen måste vi kunna kontrollera att målen nås och att de effekter olika lagar förväntas få också uppnås. Alternativ för jobbar på hela denna skala. Vi kommer att lägga fram förslag om att avveckla flera tiotals statliga förvaltningsmyndigheter. En del läggs ned, och för en del slås verksamheten ihop med andra myndigheter. Vi måste helt enkelt ta bort en del onödiga utgifter, inte minst meningslös byråkrati. Det krävs också en lång rad åtgärder för att stoppa den pågående dräneringen av välfärdssystemen. Koppla välfärdens tjänster till medborgarskapet, och gör medborgarskapet i till något man måste förtjäna om man inte föds i av svenska medborgare! Men myndigheterna måste också skärpa sin verksamhet så att de blir bättre på att säkerställa god måluppfyllelse. Slutligen måste växlas upp så att revideringen av myndigheterna blir påtagligt mer omfattande och frekvent. Vi måste helt enkelt använda våra resurser på ett bättre sätt och se till att välfärden används till det den är avsedd för. Vi kan inte fortsätta dela ut bidrag till hundratusentals personer - personer som har möjlighet att bidra - utan att kräva en motprestation. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Redovisning av skatteutgifter På den andra sidan har vi ett förslag till stomme till ett nytt skattesystem som syftar till att göra det mer intressant att arbeta och att starta och driva företag. Också det går ut på att genomföra en lång rad förenklingar så att incitamenten för att syssla med skatteundandragande och skattefusk minimeras. Vi täpper till hålen genom att göra systemet mindre komplext och lättare att förstå och acceptera. Grunden i detta system är att harmonisera skattebaserna i så stor utsträckning som möjligt. Det ger oss dessutom bredare skattebaser som ökar skatteintäkterna. Många av våra åtgärder går ut på att sänka skatten på arbete och öka den indirekta skatten på sådant som kan anses mindre nödvändigt. Detta leder oss fram till en platt inkomstskatt kombinerad med ett högt grundavdrag. Skattesatserna harmoniseras för olika inkomstslag. Det betyder att vi helt tar bort skillnaderna i beskattning mellan inkomst av tjänst och kapital, vilket i sin tur tar bort incitamenten till att trixa med inkomsterna för att skaffa sig skattefördelar. Det lönar sig helt enkelt inte att skattefuska i Alternativ för skattesystem. Skattefusk ska heller inte behövas eftersom det blir mer pengar i plånboken för alla. Det skapar valfrihet och möjlighet för många fler att bygga en egen buffert för framtiden. Mervärdesskatten genomgår också en förändring genom att en mängd undantag från grundregeln med 25 procents moms tas bort. Vissa delar med sänkt moms blir kvar för baslivsmedel och vissa hygienartiklar för att underlätta för barnfamiljer och personer med sämre ekonomiska förutsättningar. För företagare och entreprenörer införs ett särskilt inkomstslag kallat företagarlön. Detta inkomstslag ska kunna väljas av ägare till företag med minst en och högst några tiotal anställda, om ägaren själv arbetar i sitt företag på heltid. Syftet med detta är att uppmuntra entreprenörer att bygga sina bolag starka och utöka sin personalstyrka.