bet · H501FiU22 · 2018-03-14 00:00:00 — I det fall ett värdepappersinstitut har informerat kunden om att rådgivningen ges på oberoende grund gäller provisionsförbud, dvs. institutet får inte ta emot och behålla ersättningar eller förmåner från tredje part. Förbudet gäller även när ett värdepappersinstitut tillhandahåller portföljförvaltning. Vidare gäller att en rådgivare som tillhandahåller investeringsrådgivning på oberoende grund endast får ge råd om andras produkter. I sistnämnda fall går kraven i den svenska regleringen utöver direktivets krav. [9] föreslog ett mer långtgående provisionsförbud än det i direktivet. Regeringen ansåg dock att det bl.a. skulle kunna leda till att företag med egen distribution gynnades framför företag utan egen distribution samt att små aktörer riskerade att slås ut från marknaden. Försäkringsdistributionsdirektivet ska genomföras i svensk rätt I försäkringsdistributionsdirektivet finns nya regler om kundskydd och hantering av intressekonflikter som ska tillämpas vid distribution av försäkringsbaserade investeringsprodukter och som i stort sett är likalydande med reglerna i Mifid II. Reglerna möjliggör bl.a. en reglering av tredjepartsersättningar på marknaden för finansiell rådgivning om försäkringsbaserade investeringsprodukter som liknar den för värdepappers-instituten. Regeringen har aviserat att en proposition som genomför försäkringsdistributionsdirektivet ska lämnas till . Propositionen ska beredas i finansutskottet. Pågående reformering av premiepensionssystemet Pensionsgruppen har enats om att genomföra en rad reformer av premiepensionssystemet. [10] Reformerna syftar dels till att underlätta för fler sparare att få en hög avkastning på sitt sparande, dels till att öka säkerheten inom premiepensionen. Åtgärderna för att underlätta för fler sparare att få en hög avkastning på sitt sparande kommer att ske med utgångspunkt i de förslag som lämnas i betänkandet Fokus premiepension (SOU 2016:61). Åtgärderna för att öka säkerheten kommer att ske med utgångpunkt i svar på ett regeringsuppdrag om stärkt konsumentskydd inom premiepensionen (Fi2016/04460/FPM). Av budgetpropositionen framgår att Pensionsgruppen kommer att utreda hur premiepensionssystemet ska vara utformat parallellt med nämnda reformer (prop. 2017/18:1, utg.omr. Regeringen har aviserat att en proposition om ett tryggare och mer hållbart premiepensionssystem kommer att lämnas till . För att förbättra flytträtten för pensionssparare remitterade en promemoria med förslag som syftar till att underlätta möjligheten att flytta pensionssparande. Förslaget innebär bl.a. att det preciseras vilka typer av avgifter som försäkringsföretagen får ta ut vid en flytt av försäkringssparandet. Förslaget har remissbehandlats, men ingen proposition är ännu aviserad. Utskottet ställde sig bakom regeringens förslag om ett direktivnära genomförande av Mifid II i samband med riksdagsbehandlingen av regeringens proposition . Syftet med det nya regelverket är bl.a. att stärka kundskyddet vid investeringsrådgivning och att minska risken för intressekonflikter. Reglerna innebär provisionsförbud i vissa fall, som redogjorts för ovan. Om ett mer långtgående förbud (som det värdepappersutredningen föreslog) skulle ha införts bedömer utskottet, liksom regeringen gjorde i propositionen, att det skulle ha kunnat leda till att mindre aktörer slås ut. Utskottet vill i det här sammanhanget också påminna om att de nya reglerna ska utvärderas när de tillämpats , för att bedöma om det kvarstår problem på marknaden. Vidare kommer utskottet att behandla en proposition som genomför försäkringsdistributionsdirektivet, och som bl.a. innehåller skärpta regler vid finansiell rådgivning av försäkringsbaserade produkter. Dessutom har pensionsgruppen enats om en reformering av premiepensionssystemet, som bl.a. handlar om att stärka konsumentskyddet inom premiepensionen. Utskottet kommer därmed att få anledning att återkomma till dessa frågor. Slutligen, när det gäller frågan om flyttavgifter för pensionsförsäkringar, kan det konstateras att det pågår en beredning i av ett förslag som syftar till att underlätta möjligheten att flytta pensionssparande. Därmed avstyrks motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om penningtvätt. Utskottet hänvisar till genomförda lagstiftningsåtgärder och pågående direktivändringar i syfte att bekämpa penningtvätt. (M) framhåller i motion 2017/18:2312 att penningtvättslagen bör utvidgas till att omfatta sakförsäkringar. Det motiveras med att det enligt motionären finns ett systematiskt missbruk av försäkringssystemet som kostar försäkringsbolagen stora pengar och medför att kriminella nätverk kan fortsätta tvätta sina pengar. (S) efterlyser i motion 2017/18:2716 ett tydligare regelverk för () tillsyn över banker som inte följer penningtvätts-lagstiftningen. FI kan dra in en banks tillstånd om en bank inte följer eller grovt åsidosätter gällande lagstiftning. Enligt motionären har det visat sig att lagstiftningen inte är tillräckligt tydlig så att FI kan vidta motsvarande åtgärd när en bank bryter mot penningtvättsreglerna. Motionerna tar upp samma frågor som behandlat tidigare, senast under förra (bet. 2016/17:FiU22). avslog motionerna i enlighet med utskottets förslag. Utskottet hänvisade till genomförda och pågående lagändringar i syfte att bekämpa penningtvätt. Ny lag om penningtvätt gäller har en rad nya regleringsåtgärder kommit på detta område, främst på det internationella planet. gäller en ny lag om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (prop. 2016/17:173, bet. 2016/17:FiU32, rskr. 2016/17:341). Genom denna nya lag och ändringar i ett antal rörelselagar genomförs EU:s fjärde penningtvättsdirektiv och merparten av de internationella åtaganden som gjort på området. Den nya lagen syftar till att förebygga, upptäcka och förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism. Det nya regelverket innebär att kraven skärps ytterligare på finansiella företag att bedöma hur stor risken är att de används för penningtvätt och finansiering av terrorism. Företagen ska anpassa sina rutiner och andra åtgärder till de risker de har identifierat. FI:s föreskrifter innehåller även nya krav på funktioner för regelefterlevnad, intern kontroll och egenskaper hos det visselblåsningssystem som alla företag måste ha. De nya reglerna innebär också att företag under tillsyn ska lämna nödvändiga uppgifter till FI för att myndigheten ska kunna riskklassificera dem. Det har också inrättats en samordningsfunktion hos för att åstadkomma en effektiv samordning och informationsförsörjning på detta område mellan det stora antalet involverade myndigheter och andra aktörer. Det fjärde penningtvättsdirektivet, som genomförts i svensk lagstiftning, antogs på EU-nivå . Kommissionen har därefter även lämnat förslag på vissa revideringar av direktivet i syfte att ytterligare stärka det europeiska ramverket för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism. [11] Kommissionens förslag förhandlas inom EU. Som utskottet redogjort för ovan har det kommit en rad nya lagändringar i syfte att motverka penningtvätt, både på det administrativa och på det straffrättsliga området. Ett omfattande nytt regelverk som genomför det fjärde penningtvättsdirektivet i svensk rätt trädde i kraft . Detta nya regelverk innebär att ramverket för att bekämpa penningtvätt har förstärkts ytterligare. I än högre grad än tidigare genomsyras regelverket av ett riskbaserat förhållningssätt. Det betyder att åtgärder främst ska sättas in där riskerna för penningtvätt är som störst. Vidare pågår det förhandlingar på EU-nivå om revideringar av penningtvättsdirektivet i syfte att ytterligare stärka det europeiska ramverket för bekämpning av penningtvätt. Mot den bakgrunden avstyrks motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om kreditupplysning och inkassoverksamhet. Utskottet hänvisar bl.a. till att det kommit nya regler på plats som mer effektivt ska kunna motverka systematiska bedrägerier med bluffakturor. I motion 2017/18:1564 av (SD) förordas att systemet för förfallna fakturor borde göras mer överskådligt och generellt. Det bör enligt motionären ske genom att inkassoföretagen alltid ska ha en tidsfrist för betalning av inkassokrav. Vidare bör enligt motionären bevisbördan för kravet läggas på indrivaren. (KD) skriver i motion 2017/18:2540 yrkande 2 att omfattningen av bedrägerier med bluffakturor ökar. får företag betalningsanmärkningar redan vid ansökan om betalningsföreläggande, oavsett om en sådan ansökan är riktig eller inte. För mindre företag, där betalningsanmärkningar har stor påverkan på hur företaget bedöms, leder det till att företagen betalar fakturor som inte borde betalas. Enligt motionären borde kreditupplysningslagen ändras så att även företag och inte bara privatpersoner omfattas av regeln om att fakturan måste vara välgrundad för att kreditupplysningar ska få lämnas. m.fl. (M) anser i motion 2017/18:3203 att det bör införas starkare kontroller av inkassoverksamhet och hårdare krav för tillståndsbedömning i kampen mot bluffakturor. Detta är enligt motionärerna angeläget så att oseriösa och kriminella aktörer hindras från att starta egna inkassoverksamheter. Motionerna tar upp samma frågor som i allt väsentligt behandlat tidigare, senast under förra (bet. 2016/17:FiU22). avslog motionerna i enlighet med utskottets förslag. Utskottet hänvisade bl.a. till pågående lagstiftningsarbete för att hantera delar av den problematik som lyftes fram i motionerna. Gällande regler för inkassoverksamhet Inkassoverksamhet regleras av inkassolagen (1974:182) som kompletteras med bestämmelser i inkassoförordningen (1981:956) och myndighets-föreskrifter. Som en allmän grundregel gäller att inkassoverksamhet ska bedrivas enligt god inkassosed. Gäldenären får inte vållas onödig skada eller olägenhet eller utsättas för otillbörlig påtryckning eller annan otillbörlig inkassoåtgärd. Nya regler för att motverka systematiska bluffakturor gäller en ny straffbestämmelse i för grovt fordringsbedrägeri. [12] Bakgrunden till den nya bestämmelsen är att bedrägerier med s.k. bluffakturor ansetts vara ett allvarligt problem för både enskilda och samhället. Denna typ av bedrägerier har dessutom vållat svårigheter i rättstillämpningen, som har sin grund i att den straffrättsliga regleringen på detta fält inte varit lämpligt avpassad till omfattande systematiska förfaranden. I förlängningen har detta inneburit att brottslighetens systematik och samlade negativa effekt inte i tillräcklig utsträckning beaktats vid rubricering av brotten och inte heller fått tillräckligt genomslag vid straffmätningen. Det är för att komma till rätta med detta som den nya bestämmelsen i införts. Vad som därigenom straffbelagts är att i vilseledande syfte rikta betalningsuppmaningar till en vidare krets av mottagare. Det är enligt utskottet angeläget att från samhällets sida motverka oseriös inkassoverksamhet, inte minst oriktiga krav och fakturabedrägerier. Enligt gällande lagstiftning ska inkassoverksamhet bedrivas enligt god inkassosed, och gäldenären får inte utsättas för onödig skada eller otillbörliga inkassoåtgärder. Det har dock inte hindrat att oseriösa aktörer systematiskt använt sig av s.k. bluffakturor, som vållat svårigheter i rättstillämpningen. har dock nya regler kommit på plats som mer effektivt ska kunna motverka denna typ av systematiska bedrägerier. Det har utskottet redogjort för i avsnittet ovan. Därmed avstyrks motionerna. Makrotillsyn och frågor om hushållens skuldsättning, punkt 2 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3570 av m.fl. (M) yrkande 36 och 2017/18:77 av och (båda SD), 2017/18:488 av (SD), 2017/18:540 av (SD), 2017/18:542 av (SD), 2017/18:741 av (S), 2017/18:1201 av (M), 2017/18:1746 av m.fl. (SD) yrkandena 1–4, 2017/18:2290 av (SD), 2017/18:2561 av (M) och 2017/18:3652 av m.fl. (KD) yrkande 47. Lånetak och amorteringskrav kan begränsa hushållens belåning och därmed framtida risker för att lågkonjunkturer ska fördjupas. riskerar de att skapa ytterligare trösklar till eget boende för personer som står långt ifrån bostadsmarknaden. Vi ser behovet av denna typ av åtgärder men också baksidan av desamma. Det är viktigt att understryka att regleringen inte är ett självändamål utan en nödvändig konsekvens av en dysfunktionell bostadsmarknad. När marknaden mår bättre bör därför varje reglering prövas för att bedöma om det fortfarande finns ett behov av den. Ytterligare åtgärder bör noggrant övervägas utifrån såväl effekter på människors möjlighet att efterfråga boende som konsekvenser för finansiering av nybyggnation. I andra änden av ett bolån som inte beviljas kan mycket väl finnas en bostad som inte byggs, vilket paradoxalt nog riskerar att förvärra bostadsbristen, höja bostadspriserna och ytterligare öka behovet av åtgärder för att minska människors belåning. Avslutningsvis anser vi att det är viktigt att följa upp amorteringskravets effekter på hushållens övriga sparande. Mot den bakgrunden tillstyrker vi motion 2017/18:3570 av m.fl. (M) yrkande 36. Makrotillsyn och frågor om hushållens skuldsättning, punkt 2 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:1746 av m.fl. (SD) yrkandena 1–4 och 2017/18:77 av och (båda SD), 2017/18:488 av (SD), 2017/18:540 av (SD), 2017/18:542 av (SD), 2017/18:741 av (S), 2017/18:1201 av (M), 2017/18:2290 av (SD), 2017/18:2561 av (M), 2017/18:3570 av m.fl. (M) yrkande 36 och 2017/18:3652 av m.fl. (KD) yrkande 47. Ansvaret för makrotillsynen och för att upprätthålla finansiell stabilitet är uppdelat på tre olika myndigheter: , och Riksgälden. I debatten och mellan dessa myndigheter framkommer inte sällan olika uppfattningar om vem som har ansvaret för vad. Därmed riskerar arbetet med finansiell stabilitet att få väsentligt sämre effekt än vad som skulle kunna uppnås med en bättre ordning. Vi anser att organisationen av makrotillsynen bör ses över och förtydligas. För de områden där det även fortsättningsvis är praktiskt med ett delat ansvar mellan myndigheterna ska det klart framgå vilka olika moment respektive myndighet har huvudansvar för, och hur myndigheterna ska samverka för att åstadkomma en gemensam syn. Finansiella stabilitetsrådet bör bli ett forum för samverkan med en gemensam beslutsprocess. Finansiella stabilitetsrådet bör också vara avsändare av en gemensam rapport om finansiell stabilitet, i vilken de olika ansvarsområdena delas upp på respektive ansvarig myndighet och där områden med gemensamt eller delat ansvar också framgår tydligt. Det bör vara en strävan att i rapporten presentera en gemensam bild med en röst utåt. Vidare är det viktigt att respektive myndighet ges tillräckliga befogenheter och ansvar för att kunna agera tillräckligt kraftfullt och . Finansiella stabilitetsrådet bör utvecklas till en plattform för diskussioner och gemensamma beslut myndigheterna emellan. Processen för överväganden och beslut måste också fortsättningsvis vara transparent i delar där det inte motverkar sitt syfte, dvs. att bygga finansiell stabilitet. Regeringen bör utreda de områden vi här har tagit upp och återkomma med förslag på åtgärder. Det kan vara lämpligt att delar av frågorna hanteras av . Andra delar bör dock hanteras separat eftersom de inte enbart har fokus på verksamhet. Mot den bakgrunden tillstyrker vi motion 2017/18:1746 av m.fl. (SD) yrkandena 1–4. Makrotillsyn och frågor om hushållens skuldsättning, punkt 2 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3652 av m.fl. (KD) yrkande 47 och 2017/18:77 av och (båda SD), 2017/18:488 av (SD), 2017/18:540 av (SD), 2017/18:542 av (SD), 2017/18:741 av (S), 2017/18:1201 av (M), 2017/18:1746 av m.fl. (SD) yrkandena 1–4, 2017/18:2290 av (SD), 2017/18:2561 av (M) och 2017/18:3570 av m.fl. (M) yrkande 36. Ägarlägenheter missgynnas i förhållande till bostadsrätter. En viktig fråga är hur effekten av bolånetaket kan hanteras för ägarlägenheter. För bostadsrätter administreras en stor del av bostadens skulder genom föreningen, vilket innebär att en avsevärt större totalskuldsättning accepteras för en bostadsrättshavare än för en innehavare av en ägarlägenhet. Jag anser att det bör övervägas att förutsättningarna för bostadslån på ägarlägenheter jämställs med vad som gäller för bostadsrätter så att de båda boendeformerna får rättvisa villkor. Mot den bakgrunden tillstyrker jag motion 2017/18:3652 av m.fl. (KD) yrkande 47. Kontanthantering och betaltjänster, punkt 3 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3855 av m.fl. (C) yrkande 15 och 2017/18:59 av och (båda KD), 2017/18:171 av (SD), 2017/18:668 av och (båda S), 2017/18:762 av (S), 2017/18:1018 av (M), 2017/18:1090 av och (båda S), 2017/18:1358 av och (båda S), 2017/18:1401 av (M), 2017/18:1741 av och (båda SD) yrkandena 1–4, 2017/18:1833 av m.fl. (S), 2017/18:1985 av (M), 2017/18:2637 av och (båda S), 2017/18:2715 av och (båda S), 2017/18:2929 av (M), 2017/18:2941 av m.fl. (V) yrkandena 11 och 12, 2017/18:2962 av m.fl. (MP) yrkande 8, 2017/18:3114 av (M), 2017/18:3456 av m.fl. (V) yrkandena 6 och 7 samt 2017/18:3741 av m.fl. (KD) yrkande 3. Den lokala servicen är ofta en förutsättning för att en mindre ort på landsbygden ska kunna fungera. I många delar av är dock avstånden till kontantuttag, betalningsförmedling och dagskassehantering långa, vilket i praktiken innebär en klyvning av landet. Företagare med verksamhet i glesbygd eller där internetuppkopplingen är bristfällig har helt andra utmaningar än företagare som är verksamma i eller nära större orter. Det får konsekvenser för såväl entreprenörskap som jobbskapande. Ett tydligare ansvar för kontanthanteringen och en påskyndad utbyggnad av bredband skulle avsevärt förbättra möjligheterna till olika betalningsmetoder i alla delar av . Det var också anledningen till att var med och drev igenom att den parlamentariska även ska behandla frågan om ansvaret för kontanthanteringen. Ansvaret för en fungerande kontanthantering på landsbygden måste förtydligas. Därmed tillstyrker jag motion 2017/18:3855 av m.fl. (C) yrkande 15. Kontanthantering och betaltjänster, punkt 3 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2941 av m.fl. (V) yrkandena 11 och 12 samt 2017/18:3456 av m.fl. (V) yrkandena 6 och 7 samt 2017/18:59 av och (båda KD), 2017/18:171 av (SD), 2017/18:668 av och (båda S), 2017/18:762 av (S), 2017/18:1018 av (M), 2017/18:1090 av och (båda S), 2017/18:1358 av och (båda S), 2017/18:1401 av (M), 2017/18:1741 av och (båda SD) yrkandena 1–4, 2017/18:1833 av m.fl. (S), 2017/18:1985 av (M), 2017/18:2637 av och (båda S), 2017/18:2715 av och (båda S), 2017/18:2929 av (M), 2017/18:2962 av m.fl. (MP) yrkande 8, 2017/18:3114 av (M), 2017/18:3741 av m.fl. (KD) yrkande 3 och 2017/18:3855 av m.fl. (C) yrkande 15. Allt fler kreditinstitut har slutat hantera kontanter över disk, och de institut som har kvar kontanthanteringen begränsar i allt större utsträckning antalet kontor där detta erbjuds. Den här utvecklingen drivs delvis av att efterfrågan på kontanter har minskat . Men är det många som upplever problem med att utföra betaltjänster. Det gäller inte minst mindre, kontantberoende företag på landsbygden, exempelvis inom besöksnäring och handel. Jag menar att det krävs ett tydligare politiskt ansvar för att komma till rätta med den bristande kontanthanteringen. Det bör införas en skyldighet för bankerna att tillhandahålla och ta emot kontanter. Vidare ligger i EU:s bottenliga vad gäller tillgången till bankomater. Exempelvis har många människor, däribland många äldre, mer än till sin närmaste bankomat. Bankomaterna är organiserade i ett gemensamt bolag som ägs av de fem största bankerna. Storbankernas dominerande ägande gör det svårt och dyrt för nya aktörer att etablera bankomattjänster i . När dessa banker stängt kontoren på landsbygden har det ofta inneburit att också bankomaten har försvunnit. En utredning bör tillsättas för att ta reda på hur det kan ställas krav på att storbankerna tillhandahåller bankomater på landsbygden. Ett annat problem är att företag inte omfattas av samma rätt till betalkonton med grundläggande funktioner som enskilda konsumenter. Detta påverkar föreningslivet och tillväxten för företagare negativt och har också kritiserats av såväl som . Jag anser att föreningar och företag bör omfattas av rätten att öppna betalkonton med grundläggande funktioner. Mot den bakgrunden tillstyrker jag motionerna 2017/18:2941 av m.fl. (V) yrkandena 11 och 12 och 2017/18:3456 av m.fl. (V) yrkandena 6 och 7. Kontanthantering och betaltjänster, punkt 3 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3741 av m.fl. (KD) yrkande 3 och 2017/18:59 av och (båda KD), 2017/18:171 av (SD), 2017/18:668 av och (båda S), 2017/18:762 av (S), 2017/18:1018 av (M), 2017/18:1090 av och (båda S), 2017/18:1358 av och (båda S), 2017/18:1401 av (M), 2017/18:1741 av och (båda SD) yrkandena 1–4, 2017/18:1833 av m.fl. (S), 2017/18:1985 av (M), 2017/18:2637 av och (båda S), 2017/18:2715 av och (båda S), 2017/18:2929 av (M), 2017/18:2941 av m.fl. (V) yrkandena 11 och 12, 2017/18:2962 av m.fl. (MP) yrkande 8, 2017/18:3114 av (M), 2017/18:3456 av m.fl. (V) yrkandena 6 och 7 samt 2017/18:3855 av m.fl. (C) yrkande 15. För att hela ska leva krävs att det finns en grundläggande offentlig och kommersiell servicenivå också i gles- och landsbygdskommuner samt i förortsområden. För att öka samordningen mellan myndigheter och förbättra samverkan mellan offentliga och kommersiella aktörer bör regelverken ses över i syfte att åstadkomma en god offentlig, finansiell och kommersiell service i hela landet. På små orter med högt besökstryck säsongsvis behövs även betalningslösningar som innefattar tillgång till kontanter, t.ex. genom att det finns uttagsautomater och möjlighet till kortbetalning. Det är också viktigt att utveckla digitala betalningsmöjligheter, t.ex. via sms eller internet, för att åka med kollektivtrafiken eller betala för parkering. Därmed tillstyrker jag motion 2017/18:3741 av m.fl. (KD) yrkande 3. Struktur och konkurrens på bank- och finansmarknaden, punkt 4 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3405 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2017/18:92 av och (båda SD), 2017/18:359 av och (båda SD), 2017/18:597 av och (båda S), 2017/18:1148 av Momodou Jallow m.fl. (V) yrkande 1, 2017/18:1180 av (M), 2017/18:1238 av (M), 2017/18:1399 av och (båda S), 2017/18:1711 av (MP), 2017/18:2363 av Boriana (M), 2017/18:2869 av och (båda C) yrkande 4, 2017/18:2941 av m.fl. (V) yrkande 10, 2017/18:2962 av m.fl. (MP) yrkandena 1, 2, 6 och 7, 2017/18:3264 av och (båda M), 2017/18:3456 av m.fl. (V) yrkandena 1–5, 2017/18:3499 av Per Åsling och (båda C) yrkandena 1 och 2, 2017/18:3503 av Per Åsling och (båda C), 2017/18:3671 av (SD) yrkandena 1 och 2, 2017/18:3728 av Per Åsling och (båda C) och 2017/18:3756 av m.fl. (C) yrkande 2. har det skett flera skärpningar av regelverken för bank- och finansföretag.