bet · H501NU10 · 2018-02-22 00:00:00 — På uppdrag av regeringen har tagit fram ett förslag till en modell för statistik om miljötillståndsprövningar. I regleringsbrevet har fått i uppdrag att redovisa hur verket och mark- och miljödomstolarna kan bidra till en sammanhållen statistikredovisning när det gäller miljöprövningar. och länsstyrelserna har i sina regleringsbrev i sin tur fått i uppdrag att stödja i arbetet med deras uppdrag. I regeringens Handlingsplan 2 för Smart industri sägs att regeringen nu fortsätter det långsiktiga arbetet med att omsätta systemet till en årlig rapportering av statistik som skapar god jämförbarhet och uppföljning. Tillkännagivanden om förenklade och förkortade tillståndsprocesser behandlade näringsutskottet motioner om regelförenkling och handläggningstider (bet. 2016/17:NU12). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att regeringens insatser på området är lovvärda men otillräckliga. Utskottet påpekade att många företag upplever att regelverken är krångliga och att mycket tid går åt till administration och handläggningstider. Vidare redovisade utskottet uppfattningen att detta kan vara såväl ett konkurrenskraftsproblem som en tröskel för företag att starta eller växa. Utskottet ansåg att regeringen bör vidta lämpliga åtgärder för att alla myndigheter som företag kommer i kontakt med ska sätta tydliga tidsgränser för sina handläggningstider och föreslog att skulle tillkännage detta för regeringen. biföll näringsutskottets förslag till riksdagsbeslut, vilket också innebar att ett motionsyrkande (M, C, L, KD) bifölls. ställde sig även bakom ett förslag från miljö- och jordbruksutskottet om ett tillkännagivande om förenklade och förkortade tillståndsprocesser (bet. 2016/17:MJU22). biföll därigenom yrkanden i tre motioner (M och C). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet följande: Utskottets utgångspunkt är naturligtvis att det är bra att har en krävande miljölagstiftning. Verksamheter som påverkar miljön negativt ska prövas noga, och hårda krav ska ställas på dessa för att skydda miljön. måste tillståndsprocesserna utformas på ett sådant sätt att de inte i onödan hindrar, försenar eller fördyrar investeringar som moderniserar verksamheter, skapar jobb och tillväxt och i slutändan ofta minskar den samlade miljöpåverkan. Myndigheternas prövningar och krav på underlag ska vara enkla, förutsägbara och effektiva. En del i detta är att kraven på det underlag som krävs för prövning av en viss fråga inte ska ställas högre än vad som är motiverat av miljöskäl. En annan del som måste åtgärdas är de generellt sett långa handläggningstiderna i tillståndsärenden. I detta avseende kan det t.ex. övervägas om företag som vill göra miljöförbättrande åtgärder, och då ofta måste söka om sina tillstånd, bör premieras genom att ges en ”grön gräddfil” – dvs. en skyndsammare handläggning – i tillståndshanteringen. Vidare bör det ställas upp tydliga mål för hur handläggningen bör få ta i normalfallet i olika slags tillståndsärenden. Redovisningen ovan visar i och för sig att det pågår vissa arbeten för att förenkla tillståndsprocesserna och förkorta handläggningstiderna, men det finns ändå starka skäl att ta ytterligare steg i den riktning som utskottet nu har beskrivit för att förbättra tillståndsprocesserna. Detta bör ges regeringen till känna. Uppdaterad vägledning för prövning av gruvor redovisade SGU att myndigheten i samråd med och i hade uppdaterat Vägledning för prövning av gruvverksamhet (2016:23) som myndigheten publicerade . Syftet med uppdateringen är att ytterligare förbättra möjligheterna till en korrekt och effektiv prövning av gruvverksamhet. I vägledningen redovisas de lagar och förordningar som ligger till grund för prövning av gruvverksamhet. Vägledningen är sammanställd för att vara till hjälp för både verksamhetsutövare, myndigheter och markägare och kan användas som en uppslagsbok av alla med intresse för gruvnäring. Utredning om effektivare miljötillståndsprocesser tillsatte en utredare med uppdrag att se över miljöprövningen av exempelvis stålindustri, livsmedelsindustri, vindkrafts- eller gruvverksamhet. Syftet med utredningen är att undersöka om miljöprövningen fungerar på ett sätt som främjar investeringar som driver teknik- och metodutvecklingen mot minskad miljöpåverkan. Utredningsuppdraget ska redovisas . De tillståndsprocesser och därtill knutna ofta utdragna handläggningstider som förknippas med en gruvetablering har varit föremål för olika motionsförslag . Utskottet har då bl.a. hänvisat till att dessa frågor har lyfts fram som viktiga i den förra regeringens mineralstrategi. Inom ramen för det arbetet har det vidtagits åtgärder för att komma till rätta med det som många aktörer anser vara alltför utdragna processer som bl.a. kan medföra att investeringar uteblir eller hamnar i länder med svagare miljölagstiftning i väntan på nödvändiga tillståndsbeslut. Arbetet inom ramen för mineralstrategin med den beskrivna inriktningen kompletteras nu med ytterligare insatser inom ramen för regeringens nyindustrialiseringsstrategi. Dessa syftar till att uppnå en effektivare miljötillståndsprövning och förbättrad statistik för prövningstider. har en utredare tillsatts med uppdrag att föreslå konkreta förändringar av regelverk och processer som kan effektivisera prövningsprocessen och göra den mer ändamålsenlig. Vidare bör det nämnas att det har tagits fram en utförlig vägledning som tydliggör gällande bestämmelser och de krav som ställs på en ansökan om prospekteringstillstånd eller om bearbetningskoncession, inklusive de krav på olika miljötillstånd som vanligen också behövs. En uppdaterad version av vägledningen presenterades . Utöver detta vill utskottet också påminna om att i två tillkännagivanden till regeringen under föregående år redan har ställt krav på att regeringen ska agera för att förenkla regelverk och förkorta handläggningstider. Med hänvisning till det anförda gör utskottet den sammantagna bedömningen att det saknas bärande skäl för att återigen rikta tillkännagivanden till regeringen som på något sätt gäller kortare eller förenklade tillståndsprocesser. Utskottet avstyrker därmed förslagen med den inriktningen i motionerna 2017/18:1072 (S), 2017/18:1619 (S), 2017/18:3405 (M) och 2017/18:3420 (M, C, L, KD). Utskottets förslag i korthet Med hänvisning bl.a. till att regeringen har påbörjat ett arbete med att utreda och analysera förutsättningarna för nya modeller för kostnadstäckning av avhjälpande av föroreningsskador eller allvarliga miljöskador avslår förslag med koppling till sådana frågor. Förslag om ett förbud mot prospektering i vissa områden avslås av med hänvisning till vad utskottet anförde när motsvarande yrkande behandlades . Jämför reservation 3 (SD), 4 (V) och 5 (KD). I kommittémotion 2017/18:922 av m.fl. (SD) konstateras det att ingrepp i naturen som härrör från mineralutvinning ska efterbehandlas till en god miljöstandard när gruvbrytningen har upphört, vilket bl.a. kan medföra kostsamma marksaneringsinsatser. Motionärerna anser inte att skattebetalarna ska behöva bekosta denna efterbehandling. De redovisar därutöver uppfattningen att det behövs en lagändring som på ett bättre sätt än säkerställer att verksamhetsutövarna kan finansiera återställningen. De förordar en variant som innebär att bearbetningskoncessionen villkoras med att koncessionshavaren löpande avsätter medel som ska kunna täcka de sanerings- och återställningskostnader som bedöms återstå när verksamheten är avslutad. Ett tillkännagivande begärs om att reformera lagstiftningen om bolagens ansvar för sanering och återställning av mark (yrkande 6). I kommittémotion 2017/18:1149 av m.fl. (V) slås det inledningsvis fast att gruvbrytning innebär stor påverkan på miljön. Redan prospekteringar och provborrningar kan medföra negativa effekter på naturvärden och renskötsel. Enligt motionärerna är det därför av avgörande betydelse att stärka berördas möjligheter att påverka och att skydd av unika natur-, turist- eller renbetesområden värnas under hela exploateringsprocessen – från undersökningstillstånd till brytning. De menar att det även för gruv- och prospekteringsbolagen innebär ekonomiska fördelar att tidigt i en process få besked om att brytning inte kommer att tillåtas inom ett område. Mot den bakgrunden begär de ett tillkännagivande om att Bergsstaten inte ska kunna bevilja undersökningstillstånd i områden som är klassade som naturreservat, Natura 2000-områden eller världsarvsområden (yrkande 19). I kommittémotion 2017/18:2538 av m.fl. (KD) konstateras det att det finns behov av återställningsåtgärder efter prospektering. Bland annat är det viktigt att inte kvarlämnade borrhål läcker ut gifter eller utgör en risk för att skada människor eller djur. Detta brister ibland . Kraven på och uppföljningen av återställning efter prospektering bör därför skärpas, och motionärerna begär ett tillkännagivande med den innebörden (yrkande 2). har vid ett flertal tillfällen skärpt ett antal punkter i nuvarande minerallagstiftning men det är, enligt vad som anförs i motion 2017/18:30 av (L), uppenbart att dessa skärpningar fortfarande inte tar tillräcklig hänsyn till enskilda markägare och andra allmänintressen, t.ex. miljöintressen. Motionären anser att minerallagen till stor del är skriven utifrån ett synsätt där mineralbrytning i princip prioriteras framför de flesta andra allmänintressen, vilket motionären inte anser vara rimligt, framför allt inte i områden med ett högt exploateringstryck. Motionären förordar ett tillkännagivande om ändringar i minerallagen (yrkande 1) som bl.a. innebär att den myndighet som beviljar tillståndet måste ha en god insikt om hur de olika intressena kolliderar och kunna göra en avvägning mellan olika intressen. Vidare anför motionären att det vid beviljande av undersökningstillstånd måste tas hänsyn till lämpligheten av brytning i området och inte bara till den sökandes lämplighet. Motionären anser också att viss miljöprövning ska ske redan i detta skede och att markägarna bör få yttra sig innan undersökningstillstånd beviljas. Bolagens skyldighet att samråda med markägare och innehavare av nyttjanderätt bör stärkas för att därigenom göra det lättare att nå en uppgörelse om genomförandet av undersökningen. Det som tas upp vid samrådet ska sedan ligga till grund för arbetsplanen. Motionären påpekar också att villkoren för gruvbrytning i skiljer sig markant från villkoren i de traditionella gruvområdena i landet. Det vore enligt motionären därför rimligt att ansvaret och besluten som rör gruvbrytning i förs över från bergmästaren till (yrkande 2). Enligt motionären skulle detta medföra betydligt bättre möjligheter att väga samman olika intressen vid beslut enligt minerallagen. tog utskottet ställning till frågor bl.a. om minerallagens förhållande till och de prövningar som görs med stöd av balken (bet. 2016/17:NU17). Flera av de motionsyrkanden som då var aktuella har upprepats även under detta . anförde utskottet bl.a. följande: I likhet med vad som anfördes är utskottets uppfattning fortfarande att ska vara en föregångare för en hållbar utveckling inom gruvindustrin. Detta innebär att prospektering efter och utvinning av måste ske i samklang med såväl naturmiljön som det omgivande samhället. Näringen måste präglas av ett agerande som har såväl social och ekonomisk som miljömässig bärkraft. Minerallagen ska säkerställa ett effektivt nyttjande av landets mineralresurser som och de miljöprövningar som har fastställts i balken och i underliggande författningar ska garantera att utvinning och prospektering sker på ett sätt som är förenligt med en ambitiös miljöpolitik. Det bör även påminnas om att regeringen har deklarerat avsikten att skapa nya modeller för att utveckla en miljömässigt hållbar gruvnäring och samhällsutveckling, där gruvnäringen tar sitt finansiella ansvar. Vid prospektering och gruvdrift är det viktigt att höga naturvärden inte blir oåterkalleligt förlorade. Vidare har regeringen utlovat att miljökraven ska ses över och vid behov skärpas. I sammanhanget bör det särskilt nämnas att det har genomförts en översyn av vissa miljöfarliga verksamheter och att regeringen har för avsikt att överlämna en proposition till om dessa frågor . Åtgärder för en effektiv miljöprövning vidtas också inom det pågående arbetet med att genomföra regeringens handlingsplan för en smart industri. Några av motionerna tar upp frågor om efterbehandling efter gruvdrift eller prospektering. Utskottet vill här hänvisa till den granskning som har gjort av gruvavfall och efterbehandling av mark och till de åtgärder som regeringen har vidtagit med anledning av rekommendationer. Det handlar bl.a. om ett uppdrag till SGU om att ta fram en långsiktig strategi för hantering av gruvavfall och bedömning av åtgärder för efterbehandling med beaktande av alternativ användning av gruvavfall. Vidare har regeringen påbörjat ett arbete för att utreda och analysera förutsättningarna för nya modeller för kostnadstäckning av avhjälpande av föroreningsskador eller allvarliga miljöskador. När det gäller de förslag om begränsningar för undersökningsarbeten i vissa områden som tas upp i motion 2016/17:1737 (V) konstaterar utskottet att dessa frågor behandlades så sent som . Utöver att hänvisa till det utskottet då anförde – som har refererats tidigare i betänkandet – bör det påminnas om att SGU har fått i uppdrag av regeringen att utveckla en metodik för systematiskt granskningsarbete och tillsyn av de undersökningsarbeten som bedrivs med tillstånd enligt minerallagen och mineralförordningen. Regeringspartiernas överenskommelse om mineralpolitiken slöt Socialdemokraterna och en överenskommelse om vissa fundamenta för deras gemensamma regerande. I överenskommelsen berördes även gruvnäringen, vilket också återspeglades i finansplanen i budgetpropositionen (prop. 2014/15:1 s. 46). Följande sas i överenskommelsen: ska vara en föregångare för en hållbar utveckling inom gruvindustrin, som är viktig för . Vi vill skapa nya modeller för att utveckla samhällets och gruvnäringens ansvar för att finansiera de investeringar som krävs för en miljömässigt hållbar gruvnäring och samhällsutveckling. Miljökraven vid prospektering och provborrning ska skärpas. Turistnäringens och andra lokala näringars intresse ska beaktas. En analys av framkomliga vägar ska göras inom . ska inte öppna upp för utvinning av uran, olja eller gas. Anmälnings- eller tillståndspliktig verksamhet enligt Utöver de tillstånd som utfärdas av Bergsstaten för prospektering eller bearbetning är flera av de verksamheter som är aktuella även tillstånds- eller anmälningspliktiga enligt . Enligt 9 kap. 6 § får regeringen utfärda föreskrifter om att det ska vara förbjudet att anlägga eller driva miljöfarlig verksamhet utan tillstånd eller innan en anmälan har gjorts. Även om det inte krävs något tillstånd får tillsynsmyndigheten i det enskilda fallet förelägga en verksamhetsutövare att ansöka om tillstånd om verksamheten medför risk för betydande föroreningar eller andra betydande olägenheter för människor, hälsan eller miljön. I miljöprövningsförordningen (2013:251) listas vilka verksamheter som kräver tillstånd från miljödomstolen eller eller där en anmälan ska göras till tillsynsmyndigheten. För gruvdrift eller en gruvanläggning för brytning av malm, eller kol krävs vanligen tillstånd från miljödomstolen (4 kap. miljöprövningsförordningen). En väsentlig del av tillståndsprövningen handlar om hantering och deponering av avfall från gruvverksamheten. Så kallad provbrytning kräver tillstånd från . Brytning av uran ska tillåtlighetsprövas av regeringen enligt 17 kap. 1 § (se vidare nedan). Mineralutvinning kräver dessutom ofta även tillstånd enligt 11 kap. (Vattenverksamheter) för avledning av vatten eller för uppförande av dammar. Förändrad bedömning av vissa miljöfarliga verksamheter överlämnade regeringen propositionen Miljöbedömningar till (prop. 2016/17:200). I propositionen föreslogs ett nytt 6 kap. och följdändringar i sektorslagstiftningen. De ändringar som berör minerallagen är främst att bestämmelserna om samråd i 6 kap. ska göras tillämpliga i ärenden om bearbetningskoncession enligt minerallagen. Av de remissinstanser som uttalade sig om ändringarna i minerallagen var en övervägande majoritet positiva till eller hade inga synpunkter på de förslag som gällde den lagen. beslutade i enlighet med regeringens förslag (bet. 2017/18:MJU5). I 10 kap. finns de bestämmelser som reglerar vem som är ansvarig för att utreda och efterbehandla områden som är så pass förorenade att de kan medföra skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. Enligt huvudregeln är det den som bedriver eller har bedrivit verksamhet eller har vidtagit en åtgärd som har bidragit till föroreningen, den s.k. verksamhetsutövaren, som är utrednings- och efterbehandlingsansvarig. Även en fastighetsägare kan bli ansvarig. Enligt 16 kap. 3 § kan tillstånd etc. som har meddelats enligt balken göras beroende av att den som avser att bedriva verksamheten ställer säkerhet för kostnaderna för det avhjälpande av en miljöskada och för andra återställningsåtgärder som verksamheten kan ge anledning till. En säkerhet ska godtas om den visas vara betryggande för sitt ändamål. Säkerheten kan ställas efter hand enligt en plan som vid varje tid tillgodoser det aktuella behovet av en säkerhet. Säkerheten ska prövas av tillståndsmyndigheten. Enligt 15 kap. 35 § får tillstånd till en verksamhet som omfattar deponering av avfall endast beviljas om verksamhetsutövaren ställer en säkerhet enligt 16 kap. 3 § . om gruvavfall och efterbehandling av mark har granskat om det nuvarande systemet med ekonomiska säkerheter för gruvverksamhet minimerar risken för att staten ska behöva bekosta efterbehandling av gruvor. I rapporten – Ekonomiska risker för staten (RiR 2015:20) konstaterade myndigheten att systemet med ekonomiska säkerheter för gruvverksamhet inte i tillräcklig utsträckning minimerar riskerna för att staten och därmed skattebetalarna ska behöva bekosta nödvändig efterbehandling av nedlagda gruvor. Regeringen redovisade sin syn på i en skrivelse till (skr. 2015/16:165). Av skrivelsen framgår att regeringen har påbörjat ett arbete med att utreda och analysera om det finns insatser eller åtgärder som på ett mer ändamålsenligt sätt än kan säkerställa att det finns tillräckliga ekonomiska säkerheter. Vidare framgick det att regeringen efter rekommendation har gett SGU i uppdrag att i samverkan med länsstyrelserna ta fram en långsiktig strategi för hantering av gruvavfall och bedömning av åtgärder för efterbehandling med beaktande av alternativ användning av gruvavfall. Regeringen redovisade också att den hade gett i uppdrag att analysera och förtydliga sin vägledning om klassificering av utvinningsavfall (se vidare nedan om dessa båda uppdrag). När miljö- och jordbruksutskottet behandlade regeringens skrivelse delade utskottet bl.a. regeringens bedömning att det krävs en fördjupad analys för att bedöma i vilken utsträckning det förhållande beskriver utgör en risk för den gruvverksamhet som bedrivs eller kommer att bedrivas (bet. 2015/16:MJU23). Vidare instämde utskottet i regeringens uppfattning att utgångspunkten ska vara att en gruvverksamhet ska bära sina kostnader för avfallshantering och efterbehandling av området. I sammanhanget kan det även nämnas att näringsutskottet i ett yttrande till miljö- och jordbruksutskottet redovisade sin syn på förslagen om en översyn av gällande regelverk för att förtydliga att Bergsstatens prövning av bearbetningskoncessioner även ska innefatta kostnader för avfallshantering och efterbehandling (yttr. 2015/16:NU2y). Förorenade områden som ägs av staten eller som har förorenats av statlig verksamhet har även granskat hanteringen av förorenade områden som ägs av staten eller som har förorenats av statlig verksamhet. Granskningens resultat redovisades i rapporten områden (RiR 2016:25). övergripande slutsats var att det finns stora brister i kartläggningen av statens förorenade områden och att det har gjorts få skattningar av kostnaderna för sanering av områdena. I rapporten konstateras bl.a. att det statliga gruvbolaget har ett tiotal förorenade objekt. I en skrivelse till redovisade regeringen sin syn på iakttagelser och redovisade de åtgärder som den ansåg nödvändiga med anledning av rekommendationer (skr. 2016/17:111). Bland annat meddelade regeringen avsikten att ge i uppdrag att utveckla en övergripande vägledning med principer för prioritering av olika saneringsbehov. Inga motioner väcktes med anledning av skrivelsen. Miljö- och jordbruksutskottet delade regeringens bedömningar och välkomnade de genomförda och planerade åtgärderna (bet. 2016/17:MJU19). I regleringsbrevet har sedermera fått i uppdrag att utveckla en övergripande vägledning för att underlätta en effektiv prioritering av olika saneringsbehov när det gäller statens förorenade eller riskfyllda områden utifrån övergripande samhällsnytta. Vägledningen ska innehålla principer för prioritering, riskvärdering samt en skälighetsbedömning och ska utgöra en gemensam utgångspunkt för myndigheternas arbete. Strategi för hantering av gruvavfall Som har nämnts tidigare i betänkandet har regeringen gett SGU och i uppdrag att ta fram en strategi för hantering av gruvavfall och göra en bedömning av kostnader och åtgärder för efterbehandling. Uppdraget redovisades , dels (de två rapporterna Utvärdering av efterbehandlad gruvverksamhet och Kartläggning av kostnader för hantering av gruvavfall och för efterbehandling av gruvverksamhet), dels (Kartläggning av kostnader för hantering och för efterbehandling av gruvverksamheten). Utredningen visar bl.a. att rätt styrmedel i form av prövningssystem, tillsyn och egenkontroll finns på plats men att förbättringar bör genomföras när det gäller regelverkens utformning och hur de används. Rapporterna från SGU och har ännu inte skickats ut på remiss. Utredning om ekonomiska säkerheter gav regeringen en särskild utredare (avdelningschef ) i uppdrag att analysera om det finns insatser eller åtgärder som på ett mer ändamålsenligt sätt än kan säkerställa att det finns tillräckliga ekonomiska säkerheter för efterbehandling och andra återställningsåtgärder vid gruvverksamhet (dir. 2017:59). • föreslå hur nuvarande system för säkerheter kan förbättras • identifiera förutsättningar som kan påverka säkerhetens storlek och form • ta fram förslag för att säkerställa att säkerheten är tillräcklig när den behöver tas i anspråk • föreslå andra modeller för kostnadstäckning i det fall nuvarande system inte anses ändamålsenligt • översiktligt redovisa modeller för kostnadstäckning i andra länder av intresse • analysera konsekvenserna av nu gällande och föreslagna bestämmelser om säkerhet i en konkurssituation. Utredningen ska redovisas . Ett tillstånd för gruvverksamhet enligt ska bl.a. innehålla en avfallshanteringsplan och en plan för hur efterbehandling ska göras efter att verksamheten har upphört. Tillståndet innehåller också bestämmelser om att ekonomisk säkerhet ska lämnas för att säkerställa att tillräckliga resurser finns tillgängliga för efterbehandling om företaget inte har ekonomiska möjligheter att genomföra efterbehandlingen som planerat. trädde förordningen (2013:319) om utvinningsavfall i kraft. Utvinningsavfall är det avfall som uppkommer som en direkt följd av utvinningsindustrins verksamhet. Gruvor, men även grus- och bergtäkter, ingår i utvinningsindustrin. Förordningen innebär i huvudsak att det blir tydligare vad en avfallshanteringsplan ska innehålla, att denna plan alltid ska skickas till tillsynsmyndigheten och att det alltid ska prövas om den uppfyller kraven i förordningen. Mineralprospektering i vissa områden Utskottet har behandlat motioner om att Bergsstaten inte ska kunna bevilja undersökningstillstånd i områden som är klassade som naturreservat, Natura 2000-områden eller världsarvsområden.