bet · H501JuU13 · 2018-04-19 00:00:00 — Den som drabbats av brott ska få adekvat information och ett gott bemötande från rättsväsendets myndigheter. Flera åtgärder har vidtagits för att förbättra stödet och servicen till brottsutsatta, bl.a. till dem som drabbats av bedrägerier och identitetskapningar. gav regeringen i uppdrag att lämna förslag till ett bättre digitalt bemötande av den som blivit utsatt för brott. Som en del av uppdraget ingår att ge förslag på hur den myndighetsgemensamma webbinformationen kan utvecklas. Uppdraget ska redovisas . införde ett antal av en särskild bedrägerispärrtjänst för dem som drabbats av bedrägerier och identitetskapningar. Tjänsten innebär att den som utsatts för bedrägeri endast behöver ringa ett samtal för att spärra möjligheterna till kreditupplysning hos de anslutna kreditupplysningsföretagen. Slutligen kan nämnas att infört en e-tjänst som ökar möjligheterna för den enskilde att skydda sig mot bedrägerier som görs med falska adressändringar. En rad åtgärder har således vidtagits för att stärka skyddet mot bedrägerier och identitetskapningar och för att förbättra servicen för dem som utsatts för denna typ av brottslighet. Regeringens ambition är att fortsätta att stärka stödet och skyddet för brottsutsatta. pågående uppdrag kan t.ex. ge underlag för ytterligare åtgärder. Regeringen uppdrog till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) att stärka allmänhetens samt små och medelstora företags motståndskraft mot it-incidenter (Ju2018/01866/SSK). MSB ska bidra till att öka allmänhetens samt små och medelstora företags kunskap om informationssäkerhet, även innefattande frågor om id-stölder. I uppdraget ingår att genomföra en nationell informationskampanj i syfte att öka målgruppernas kunskap om vilka grundläggande säkerhetsåtgärder som kan och bör vidtas för att skydda sig mot it-incidenter inklusive id-stölder. I den del av uppdraget som rör id-stölder ska MSB samverka med . I den del av uppdraget som rör små och medelstora företag ska MSB samverka med , och , som är centrala aktörer för den myndighetsgemensamma webbplatsen . Vid behov ska MSB även samverka med relevanta branschorganisationer. Uppdraget ska redovisas . I förra årets betänkande om polisfrågor (bet. 2016/17:JuU18) anförde utskottet med anledning av en motion om id-kort att det delade motionärernas uppfattning att det är viktigt att de id-handlingar som finns håller en god kvalitet. Utskottet, som noterade att frågan uppmärksammats och att Brå i en rapport bl.a. föreslagit att en central aktör bör få ansvar för hantering av id-handlingar i alla faser, ansåg dock inte att det var nödvändigt med något tillkännagivande från till regeringen i denna fråga. Motionsyrkandet avstyrktes (s. 30 f.). De runt 15 godkända identitetshandlingar som finns i kan, som framgår ovan, utfärdas av tre myndigheter – Polisen, och Transportstyrelsen. Utöver detta kan större banker utfärda Sis-godkända id-kort åt sina kunder, och anställda vid vissa företag och myndigheter kan få Sis-godkända id-kort utfärdade av sina arbetsgivare. Det stora antalet godkända identitetshandlingar benämns i Brås kartläggning av bedrägeribrottsligheten i som ett problem. Det underlättar missbruk och gör det svårare att kontrollera identiteter. Två åtgärder efterfrågas enligt rapporten från flera berörda myndigheter och delar av näringslivet: ett nationellt id-kort samt en central aktör som garanterar säkra identitetshandlingar. Kvaliteten på och antalet godkända identitetshandlingar i bör enligt utskottets mening ses över, för att på så vis minska möjligheterna att utnyttja andra personers identiteter. Utskottet ser positivt på den utredning som tillsattes för att utreda och lämna förslag till förändringar av de krav och rutiner som gäller för svenska identitetshandlingar. Det är emellertid viktigt att detta arbete också leder fram till en skyndsam uppstramning av tillgången till id-handlingar. För att säkerställa detta föreslår utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att man ska se över kvaliteten på och antalet godkända id-handlingar i i syfte att minska möjligheterna till utnyttjande av en annans identitet. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2017/18:3190 (M, C, L, KD) yrkande 1 och 2017/18:3685 (C) yrkande 24 samt delvis motion 2017/18:709 (S). Förebyggande arbete mot it-brottslighet, som t.ex. bedrägerier, id-kapningar och nätfiske, är viktigt. Utskottet delar motionärernas uppfattning i motionerna 2017/18:3190 (M, C, L, KD) yrkandena 4 och 5 och 2017/18:3398 (M) yrkande 2 att risken för att falla offer för it-relaterade brott, såsom s.k. phishingmejl, där brottslingen försöker få tillgång till lösenordsinformation eller kontokortsnummer, minskar om den utsatta har rätt kunskaper. Många brott kan undvikas genom att konsumenter och företag ges ökad information om brottsligheten. Utskottet ser därför, liksom motionärerna, positivt på att flera branscher som berörs av bedrägerier har forum eller branschorganisationer där säkerhetsansvariga träffas för att utbyta erfarenheter. Utskottet noterar vidare det uppdrag som gavs till MSB i vilket det bl.a. ingår att genomföra en nationell informationskampanj i syfte att öka kunskaperna om vilka grundläggande säkerhetsåtgärder som kan och bör vidtas för att skydda sig mot t.ex. id-stölder. Utskottet anser därmed inte att det, såsom motionärerna efterfrågar, finns anledning att föreslå något tillkännagivande till regeringen i frågan om förebyggande information om it-brottslighet. Motionsyrkandena avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om olika vapenfrågor. I motionerna föreslås bl.a. skärpta straff för vapenbrott och vapensmuggling och åtgärder mot långa handläggningstider i vapenlicensärenden. Jämför reservation 30 (SD, -), 31 (SD, -), 32 (L), 33 (L), 34 (M, C), 35 (SD, -) och 36 (SD, -). Skärpta straff för vapenbrott m.m. I ett antal motioner efterfrågas skärpta straff för vapenbrott m.m. I motion 2017/18:880 av och (SD, -) yrkande 5 begärs att ringa vapenbrott ska ge böter eller fängelse , vapenbrott av normalgraden fängelse i högst , grovt vapenbrott fängelse och max fängelse och synnerligen grovt vapenbrott fängelse och högst fängelse. I motion 2017/18:881 av m.fl. (SD, -) yrkande 14 finns en likalydande begäran. I motion 2017/18:1337 av (M) begärs en översyn av möjligheterna att skärpa straffen för olaga vapeninnehav. Straffet för att inneha ett illegalt vapen är högst . Är brottet att betrakta som grovt är straffet högst och högst om det ses som synnerligen grovt. En medlem i ett kriminellt gäng bör enligt motionären inte få bära omkring på ett illegalt skjutvapen och endast riskera i fängelse. I motion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 29 anförs att minimistraffet för grovt vapenbrott bör höjas från fängelse till fängelse. Dessutom bör fler vapenbrott betraktas som grova vapenbrott. Om man förvarar ett illegalt vapen i bostaden och det kan finnas en fara att vapnet kommer till brottslig användning ska vapenbrottet undantagslöst betraktas som grovt. I motion 2017/18:3550 av (SD) anförs att det i lagen om straff för smuggling finns en särskild straffskala för narkotikabrott, där straffen är högre. Motionären anser att en liknande ordning bör införas för vapensmuggling, med en högre straffskala. Normalgraden av smuggling av vapen bör ha en straffskala och max . brott upp till samt grovt och synnerligen grovt vapensmugglingsbrott bör ha samma straffskala som för narkotikasmuggling. I motion 2017/18:3582 av m.fl. (L) yrkande 10 föreslås att möjligheten till föraransvar för vapen eller liknande farliga föremål som påträffas i ett fordon ska utredas. Om illegala vapen påträffas i en bil är det ofta svårt för polisen att binda en person till brottet, eftersom samtliga i bilen nekar till innehavet. Yrkeskriminella använder sig ofta av hyrbilar som hyrs av s.k. målvakter för att frakta eller förvara vapen. När det gäller vanliga trafikbrott finns det en regel om föraransvar som gör att föraren är ansvarig för fordonets skick och att skatten är betalad etc. Det bör enligt motionärerna övervägas om det på motsvarande sätt ska finnas ett föraransvar för vapen eller andra farliga föremål som förvaras i en bil. I samma motion yrkande 11 föreslår motionärerna att det införs en ny bestämmelse om synnerligen grovt smugglingsbrott. Vid bedömning av om ett smugglingsbrott är att betrakta som synnerligen grovt ska det på samma sätt som vid narkotikabrott vägas in om gärningen har ingått som ett led i en verksamhet som utövats i organiserad form i syfte att i stor omfattning bedriva handel med produkter som innebär särskild fara (t.ex. vapen), eller om gärningen på något annat sätt varit av synnerligen farlig art. I yrkande 12 anförs att smuggling av vapen bör göras till en särskild brottsbestämmelse, på samma sätt som skett med narkotikasmuggling. Handläggningstiderna i vapenlicensärenden m.m. Flera motioner handlar om att handläggningstiderna i vapenlicensärenden är långa och bör åtgärdas. I motion 2017/18:881 av m.fl. (SD, ‑) yrkande 2 anförs att det bör införas en tidsgräns för handläggningen av en korrekt ifylld ansökan. I motion 2017/18:1157 av (M) begärs att man omgående följer upp de riksdagsbeslut som är fattade om att korta ned handläggningstiderna. Även (M) framhåller i motion 2017/18:1933 behovet av att förkorta polisens handläggningstider för vapenlicenser. I motion 2017/18:3348 av m.fl. (M) yrkande 12 anförs att handläggningen av vapenärenden måste snabbas upp och att servicegarantier bör införas tillsammans med ett skydd för ekonomiska förluster. m.fl. (M) föreslår i motion 2017/18:3423 yrkande 4 en maxtid om en månads handläggningstid vid ansökan om vapenlicens, under förutsättning att handlingarna är korrekt ifyllda. I motion 2017/18:3739 av m.fl. (M) yrkande 14 begärs det att det ska säkerställas att handläggning av myndighetsärenden gentemot allmänheten, såsom passansökningar och vapenlicenser, har acceptabla handläggningstider. Ett digitalt ansökningsförfarande m.m. I motion 2017/18:789 av (S) anförs att man bör utnyttja den digitala tekniken och införa en elektronisk licens som kan bekräftas med mobilt bank-id. I motion 2017/18:2734 av och (båda M) yrkande 2 föreslås det att det ska införas en digital ansökan om vapenlicens. Även i motion 2017/18:3423 av m.fl. (M) yrkande 5 begärs att det ska införas ett digitalt ansökningsförfarande vid ansökan om vapenlicens. Avskaffa licens för ljuddämpare I motion 2017/18:2001 av (M) anförs att det bör övervägas att avskaffa licensplikten för ljuddämpare. I motion 2017/18:751 av m.fl. (S) begärs en översyn av möjligheterna för enskilda att behålla äldre, obrukbara vapen. Lagstiftningen borde enligt motionärerna kunna göras mindre stelbent genom att ges möjlighet att bedöma om ett vapen ska falla under vapenlagstiftningen eller räknas som t.ex. en attrapp eller leksak. I motion 2017/18:3780 av och (båda SD) begärs att mynningsladdade vapen som är kopior på historiska vapen ska befrias från licenskrav. Opartisk kontroll av vapenförordningens efterlevnad m.m. Ett yrkande om opartisk kontroll av vapenförordningens efterlevnad framställs i motion 2017/18:1968 av (M). Enligt motionären upplever jägare och idrottsskyttar att det ibland fattas beslut på oskäliga grunder och utan stöd i lagen och att man som legal vapenbärare blir straffad för allt otyg som de illegala vapenbärarna gör. Därför borde man utse en opartisk kontrollant med uppdrag att se till att regelverket som är framtaget i vapenförordningen följs och att egna tolkningar av lagen minimeras. I motion 2017/18:1967 av (M) begärs ett förtydligande i vapenförordningen om att man ska beakta målskjutningsvapens lämplighet utifrån den målskyttegren som idrottsskytten angett att vapnet är avsett för. Enligt motionären bör polisen inte kunna göra en annan bedömning än av vilka vapen som får användas för jakt och målskytte. I motion 2017/18:3743 av (KD) yrkande 5 efterfrågas en nationell satsning på för att få bort vapnen från gatorna. Satsningen bör omfatta vapenamnesti liksom en översyn av reglerna för anhållande och häktning vid vapeninnehav. Skärpta straff för vapenbrott m.m. antog propositionen 2017/18:26 Skjutvapen och explosiva varor – skärpta straff för de grova brotten (rskr. 2017/18:65). I 9 kap. vapenlagen (1996:67) anges följande. Den som uppsåtligen innehar ett skjutvapen utan att ha rätt till det, eller överlåter eller lånar ut ett skjutvapen till någon som inte har rätt att inneha vapnet, döms för vapenbrott till fängelse i högst . Om gärningen har begåtts av oaktsamhet, eller om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse (1 §). Om vapenbrottet är grovt, döms för grovt vapenbrott till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om • vapnet har innehafts på allmän plats eller på en annan plats där människor brukar samlas eller har samlats eller i ett fordon på en sådan plats • vapnet har varit av särskilt farlig beskaffenhet • innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett flera vapen, eller • gärningen annars har varit av särskilt farlig art (1 a § ). Om vapenbrottet är synnerligen grovt, döms för synnerligen grovt vapenbrott till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt ska det särskilt beaktas om innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett ett stort antal vapen. För att en person ska anses inneha ett skjutvapen krävs enligt uttalanden i rättspraxis i princip att han eller hon har vapnet i sin besittning (se NJA 1999 s. 480, jfr även RH 2007:84). Detta innebär inte ett krav på att personen ska ta omedelbar befattning med vapnet utan det är tillräckligt om han eller hon har omedelbar kontroll eller rådighet över det. I samband med utskottsbehandlingen av straffskärpningarna (betänkande 2017/18:JuU8) föreslog utskottet två tillkännagivanden med anledning av en följdmotion. Enligt utskottet borde regeringen återkomma till med dels ett förslag om att även straffmaximum för de synnerligen grova brotten ska höjas, dels ett förslag om att fler vapenbrott än ska anses som grova. Utskottet, som i likhet med regeringen hyste oro för den ökade förekomsten av vapen i samhället, anförde att förslaget på straffskärpningar var välkommet. Enligt utskottet var det dock problematiskt att förslaget inte omfattade en höjning av maximistraffet för de synnerligen grova brotten. Vidare fann utskottet att det fanns anledning att se över kvalifikationsgrunderna i vapenlagen. Det borde enligt utskottet utredas om det fall då någon förvarar ett illegalt vapen i sin bostad och det kan befaras att vapnet kommer till brottslig användning, undantagslöst ska bedömas som ett grovt brott (s. 12). biföll utskottets förslag (rskr. 2017/18:65). Enligt 3 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling döms den person som t.ex. för in en vara i landet som omfattas av ett särskilt föreskrivet förbud mot införsel för smuggling till böter eller fängelse i högst . För smuggling döms också bl.a. den som uppsåtligen för ut en vara från landet i strid med ett särskilt föreskrivet förbud mot utförsel. Är brottet ringa är straffet penningböter (4 §). Om brottet är att anse som grovt, döms för grov smuggling till fängelse, lägst och högst (5 §). Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning, om gärningen med hänsyn till omständigheterna kring införseln, utförseln eller förfogandet varit av särskilt farlig art eller om gärningen på något annat sätt inneburit en allvarlig kränkning av ett betydande samhällsintresse. Om gärningen gäller narkotika, döms för narkotikasmuggling till fängelse i högst (6 §). Om brottet är ringa, döms för ringa narkotikasmuggling till böter eller fängelse . Om brottet är att anse som grovt, döms för grov narkotikasmuggling till fängelse i lägst två och högst . Om brottet är att anse som synnerligen grovt, döms för synnerligen grov narkotikasmuggling till fängelse i lägst sex och högst . I regeringens proposition 2013/14:226 Skärpningar i vapenlagstiftningen anförde regeringen (s. 38) att det, när det gäller synpunkt att skärpningarna i vapenbrottets straffskala bör medföra ändringar i lagen om (2000:1225) straff för smuggling, kunde noteras att det grova smugglingsbrottet har samma straffmaximum, fängelse , som regeringen föreslagit att vapenbrottet skulle få. Straffskalan gav därför enligt regeringen utrymme för att beakta den skärpta synen på vapenbrott vid straffmätningen av smugglingsbrott som avser vapen. I samband med förra årets betänkande om polisfrågor (bet. 2016/17:JuU18) föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att se över smugglingslagstiftningen så att den skärpta synen på vapenbrott får genomslag även vad gäller vapensmuggling. Utskottet anförde (s. 78) att det infördes en ny bestämmelse i vapenlagen om synnerligen grovt vapenbrott. Straffet för brottet var då fängelse i lägst tre och högst . Straffskärpningarna som gjordes för vapenbrott och införandet av ett synnerligen grovt vapenbrott innebar, anförde utskottet, inte någon skillnad avseende arbete på vapenområdet eftersom det inte finns motsvarande bestämmelser i smugglingslagstiftningen, till skillnad från hur det exempelvis förhåller sig på narkotikaområdet. Utskottet ansåg att de skärpningar av vapenbrottet som skett borde medföra motsvarande ändringar i smugglingslagstiftningen. Utskottet föreslog därför att skulle ställa sig bakom det utskottet anfört om att se över smugglingslagstiftningen. följde förslaget (rskr. 2016/17:223). I regeringens skrivelse 2017/18:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anför regeringen (s. 52) att den avser att ge en utredare i uppdrag att utreda frågan. Regeringen anförde vidare i samband med vissa konkurrensfrågor i proposition 2017/18:26 Skjutvapen och explosiva varor – skärpta straff för de grova brotten att man avsåg återkomma till frågan om smugglingsbrottets straffskalor i ett annat sammanhang (s. 21). Justitie- och inrikesministern anförde följande i ett svar på en skriftlig fråga (fr. 2017/18:1026): har frågat om jag ämnar vidta någon konkret åtgärd i syfte att höja minimipåföljden för vapensmuggling och därigenom ge personal bättre förutsättningar att förhindra att illegala vapen förs in i landet. Anledningen till att illegala vapen förekommer i samhället är i de allra flesta fall att de har smugglats in i landet. Mot denna bakgrund kan det ifrågasättas om skillnaderna i straffskalorna mellan å ena sidan smugglingslagen och å andra sidan vapenlagen är befogade. Det är viktigt att har de befogenheter som krävs för att de på ett effektivt sätt ska kunna hindra att illegala vapen kommer in i . Jag delar uppfattning att detta är problematiskt och har för avsikt att utreda frågan. Enligt lagen (2017:807) om ansvarsfrihet vid vissa vapenbrott pågår en vapenamnesti som bl.a. innebär att den som frivilligt lämnar in eller låter någon annan lämna in vapen eller ammunitionen till inte fälls till ansvar för innehav av vapnet eller ammunitionen. Av regleringsbrev framgår att ska skapa förutsättningar för att ytterligare kunna motverka förekomsten av illegala vapen och explosiva varor inom landet. Uppdraget skulle slutredovisas (Ju2015/09349/PO). Vidare ska myndigheten utvärdera den tidsbegränsade vapenamnestin 2018. En delredovisning ska lämnas . Uppdraget ska slutredovisas (Ju2017/05785/L4). Handläggningstiderna i vapenlicensärenden och ett digitalt och enhetligt ansökningsförfarande Av 2 kap. 6 § vapenförordningen (1996:70) följer att ansökan om tillstånd att inneha skjutvapen görs skriftligen. Ansökan ska innehålla uppgift om sökandens namn, person- eller organisationsnummer och hemvist eller säte samt om vapnets typ, fabrikat, modell och kaliber. En ansökan från en sammanslutning för jakt- eller målskytte ska också innehålla uppgift om den plats där vapnet ska förvaras, förvaringsutrymmets beskaffenhet och vem som är ansvarig för förvaringen samt till vilken auktoriserad sammanslutning som sammanslutningen är ansluten. Avser ansökan ett visst bestämt vapen, ska dessutom överlåtarens eller upplåtarens namn, person- eller organisationsnummer och hemvist och vapnets tillverkningsnummer anges i ansökan. Avser ansökan ett vapen som saknar uppgift om tillverkningsnummer ska annan uppgift som tillåter identifiering anges. Vid förvärv av vapen från någon annan än en vapenhandlare, ska överlåtarens tillståndsbevis för vapnet bifogas, om beviset finns i behåll. I ansökan ska det antal och slag av skjutvapen som sökanden redan innehar anges. Ansökan ska också innehålla uppgift om ändamålet med innehavet och vilka omständigheter som sökanden åberopar till stöd för sin ansökan. Ansökan lämnas in till . Vid behandlingen av motioner om polisfrågor (bet. 2014/15:JuU16) föreslog utskottet ett tillkännagivande om att se över regelverket för vapenlicenser för att underlätta för jägare. Utskottet anförde (s. 62) att det var viktigt att vapenlicensärenden handlades effektivt och rättssäkert och utan alltför långa handläggningstider. Utskottet såg positivt på åtgärder som då vidtagits för att komma till rätta med problematiken men ansåg att dessa inte var tillräckliga. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:152). Vid behandlingen av motioner om polisfrågor (bet. 2015/16:JuU20) föreslog utskottet ett tillkännagivande om kortare handläggningstider i ärenden om vapenlicenser. Utskottet fann anledning att på nytt peka på vikten av att handläggningstiderna förkortades och att regeringen vidtog åtgärder som leder till konkreta resultat (s. 66). följde utskottet även här (rskr. 2015/16:197). I förra årets betänkande om polisfrågor (bet. 2016/17:JuU18) anförde utskottet att det inte fanns skäl att på nytt föreslå något tillkännagivande i frågan (s. 79). Utskottet föreslog ett tillkännagivande om ett enhetligt och digitalt ansökningsförfarande i betänkande 2015/16:JuU20. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:197). Utskottet anförde att de samlade regelverken när det gäller tillståndsgivning tillämpades på olika sätt i landet och att detta inte var acceptabelt. Utskottet ansåg att regeringen skulle se till att tillståndsprövningen utfördes på ett likartat sätt i hela landet. Vidare skulle enligt utskottets mening ett digitalt ansökningsförfarande kunna innebära en minskning av antalet felaktigt ifyllda ansökningshandlingar (s. 66 f.). Utskottet fann året därpå i betänkande 2017/18:JuU18 inte skäl att åter föreslå ett tillkännagivande i saken (s. 79). Av regeringens skrivelse 2017/18:75 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen framgår (s. 19 f. resp. s. 33 f.) när det gäller handläggning av vapenlicensärenden, kortare handläggningstider i ärenden om vapenlicenser och enhetlig tillämpning av licensprövning i vapenärenden m.m. följande: Regeringen gav i uppdrag att redovisa och utveckla arbetet med vapentillstånd (Ju2015/05755/PO). Av delredovisningen framgår hur handläggningstiderna har utvecklats samt en analys av utvecklingen. Statistiken ska redovisas till regeringen i samband med årsredovisningen. Därutöver ska de framgångsfaktorer som identifierats i hanteringen av vapentillstånd redovisas. Uppdraget slutredovisades (Ju2017/02317/PO). Av slutredovisningen framgår att de utvecklingsåtgärder som vidtagits inom ramen för uppdraget har gett vissa effekter och kommer ge ännu tydligare effekter framöver. I slutredovisningen beskrivs även hur rutiner har implementerats för att göra handläggningen av vapentillstånd mer effektiv och enhetlig inom . Statistik över hur handläggningstiderna har utvecklats visar att den nationella ledtiden för vapentillstånd understeg vid utgången av . Statistik över handläggningstider för vapentillstånd ska framöver redovisas till regeringen i samband med årsredovisningen. Bland annat har det införts en ny e-tjänst och central scanning av ansökningar.