bet · H501KU20 · 2018-06-12 00:00:00 — Kriser eller incidenter som även inbegriper militära maktmedel kan dock uppstå och militära angreppshot kan likväl aldrig uteslutas.” (s. 46 och 47). Propositionen behandlades av försvarsutskottet som tillstyrkte regeringens förslag till det mål för det militära försvaret som skulle gälla (bet. 2014/15:FöU11). beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2014/15:251). beslutade försvarsminister att ge Försvarsberedningen i uppdrag att analysera viktigare förändringar i den internationella utvecklingen såväl globalt som i relevanta regioner och då särskilt utvecklingen i och närområde. Enligt beslutet ska Försvarsberedningen redovisa sin bedömning av den säkerhetspolitiska utvecklingen och därmed sammanhängande konsekvenser för svensk försvars- och säkerhetspolitik. Därutöver ska Försvarsberedningen, med utgångspunkt från analysen av den internationella utvecklingen, lämna förslag till totalförsvarets fortsatta inriktning för perioden –2025. Av beslutet framgår vidare att den inriktning för försvaret som lades fast i regeringens försvarspolitiska inriktningsproposition och som har antagits av ska fullföljas och utgöra grunden för förslagen. överlämnade Försvarsberedningen rapporten – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66) till ansvarigt statsråd. Rapporten innehåller förslag till inriktningen av totalförsvaret och utformningen av den civila verksamheten i totalförsvaret. Av rapporten framgår att Försvarsberedningen ska överlämna sin slutrapport och att denna slutrapport kommer att innehålla en uppdaterad bedömning av den säkerhetspolitiska utvecklingen och därmed sammanhängande konsekvenser för svensk försvars- och säkerhetspolitik samt utvecklingen av det militära försvaret –2025. I rapporten konstaterar följande: ”Ett väpnat angrepp mot kan inte uteslutas. Det kan inte heller uteslutas att militära maktmedel eller hot om sådana kan komma att användas mot . blir oundvikligen påverkat om en säkerhetspolitisk kris eller väpnad konflikt uppstår i vårt närområde. Totalförsvaret ska utformas och dimensioneras för att kunna möta väpnat angrepp mot inklusive krigshandlingar på svenskt territorium.” (s. 61). Försvarsberedningen anför vidare att oundvikligen blir påverkat om en väpnad konflikt och krig uppstår i vårt närområde och att det i en sådan situation inte går att utesluta ett väpnat angrepp mot (s. 63). publicerade en artikel med rubriken sprider felaktig bild av försvarsrapport. Enligt artikeln ska UD ha översänt talepunkter till ambassader med anledning av Försvarsberedningens rapport . Bland annat framgår av talepunkterna att en attack riktad direkt mot förblir osannolik. publicerade en artikel med rubriken försvarar UD-instruktionen om hotbilden: ”En höna av en fjäder”. I artikeln finns en intervju med utrikesminister där hon uppgav att Försvarsberedningens senaste skrivning inte innebär någon förändring i sak i förhållande till Försvarsberedningens tidigare analys och försvarsbeslutet . Hon uppgav vidare ”Det är ingen skillnad. Det är bara att de bytt plats på ett par meningar. Men det har ingen betydelse för den försvarspolitiska analysen”. Därutöver anförde att hon föredrog den analys som den tidigare Försvarsberedningen gjorde 2014 och formuleringarna i försvarsbeslutet samt att Försvarsberedningen i den senaste rapporten inte har gjort någon annan säkerhetspolitisk bedömning. höll statsminister ett tal vid i . Han uppgav bl.a. följande: I sin nya delrapport skriver Försvarsberedningen att ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas. Det kan inte heller uteslutas att militära maktmedel eller hot om sådana kan komma att användas mot . Regeringens bedömning är fortsatt följande: Ett enskilt militärt angrepp direkt mot är osannolikt. Men vårt land blir oundvikligen påverkat om en säkerhetspolitisk kris eller väpnad konflikt uppstår i vårt närområde. Och om ett lands försvarsförmåga ska vara god , så måste långsiktighet sättas före önsketänkande. I ett inslag som sändes i och publicerades på programföretagets webbplats uppgav försvarsminister följande: ”Vi har ingen anledning att överpröva det som Försvarsberedningen nu har sagt utan jag ser det som en del i ett processinriktat arbete”. Han uppgav vidare att han ser ”de slutliga formuleringarna som en del i en längre process. Försvarsberedningen kommer senast att presentera en slutrapport för det militära försvaret och redovisa en säkerhetspolitisk analys och bedömning”. I inslaget finns även en intervju med utrikesminister som uppgav att regeringen gör rätt i att hålla fast vid den tidigare formuleringen att ett väpnat angrepp på inte är sannolikt. Enligt ska regeringen hålla fast vid den formulering som den tidigare Försvarsberedningen kommit fram till efter att ha gjort en säkerhetspolitisk analys. Hon uppgav vidare att Försvarsberedningen i den senaste rapporten inte har gjort någon ny säkerhetspolitisk analys, att beredningen därför inte har någon grund till att ändra på den formulering som är viktig i relation till våra utlandsmyndigheter och att vi därför inte ska ändra på de orden. publicerade en debattartikel som skrivits av Försvarsberedningens ordförande . I artikeln framhöll bl.a. att det är mycket svårt att bedöma den säkerhetspolitiska utvecklingen eller krigsriskerna i ett tidsperspektiv på bara , att det närmast är omöjligt att göra en relevant bedömning av något som kan ske om 5–och att historien uppvisar många exempel på svårigheten att bedöma sannolikheten för att säkerhetspolitiska händelser ska inträffa. Han uppgav vidare att Försvarsberedningen i sin senaste rapport inte gör anspråk på att bedöma risker eller sannolikheter för ett väpnat angrepp och att ingen kan göra en sådan bedömning med säkerhet. Däremot måste enligt ge grundläggande planeringsförutsättningar för totalförsvaret. Det gör också Försvarsberedningen genom att i sin rapport konstatera att ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas. Det kan inte heller enligt uteslutas att militära maktmedel eller hot om sådana kan komma att användas mot . Han framhöll vidare att oundvikligen blir påverkat om en säkerhetspolitisk kris eller väpnad konflikt uppstår i vårt närområde, att totalförsvaret därför ska utformas och dimensioneras för att kunna möta väpnat angrepp mot inklusive krigshandlingar på svenskt territorium och att en trovärdig totalförsvarsförmåga också bidrar till förmågan att hantera fredstida kriser, konflikter i vår omvärld och s.k. gråzonsproblematik. besvarade utrikesminister en interpellation om Försvarsberedningen och säkerhetspolitiken (prot. 2017/18:65 § 3). uppgav bl.a. följande (anf. Ärade ledamöter och åhörare! har frågat mig vilken betydelse Försvarsberedningens arbete och roll har för utrikes- och säkerhetspolitik samt om jag delar Försvarsberedningens säkerhetspolitiska bedömning att ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas. De omvärldsanalyser och säkerhetspolitiska bedömningar Försvarsberedningen bidragit med har haft och har alltjämt stor betydelse för utformningen av inte enbart det militära försvaret utan även för utrikes- och säkerhetspolitiken som helhet. Som exempel kan nämnas den breda synen på säkerhetsbegreppet, inklusive målen för vår säkerhet, vilka formulerades i Försvarsberedningens rapport , och formuleringen av den svenska solidaritetsförklaringen i Försvarsberedningens rapporter och 2008. För en framgångsrik säkerhets- och försvarspolitik behövs en helhetssyn avseende säkerhetspolitiken. Det är en säkerhetspolitik som omfattar alla de instrument vi har till vårt förfogande, politiska, ekonomiska och militära, i syfte att förebygga och hantera kriser och konflikter. Viktiga exempel på detta är dels vikten av en sammanhållen EU-linje för upprätthållande av sanktionerna mot så länge skälen till att de infördes kvarstår, dels vikten av att konsekvent och principfast försvara den regelbaserade europeiska säkerhetsordningen. Det sistnämnda exemplet är av vikt också i ett globalt perspektiv där normer och institutioner, centrala för vår säkerhet, allt oftare ifrågasätts av auktoritära ledare och stater. Regeringen ser därför fram emot en framåtblickande och uppdaterad säkerhetspolitisk analys i Försvarsberedningens slutrapport. Denna hoppas vi bland annat kommer att inkludera utvecklingen i , utvecklingen av EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik samt konsekvenserna av bristen på respekt för den regelbaserade världsordningen. Andra frågor som också återfinns i Försvarsberedningens anvisningar, med direkt bäring på utrikes- och säkerhetspolitiken, är exempelvis möjligheten att bidra till internationella fredsfrämjande insatser samt frågor av relevans för förtroendeskapande åtgärder och rustningskontroll. Den säkerhetspolitiska analys Försvarsberedningen aviserat blir därmed av stor vikt också för utformningen av utrikes- och säkerhetspolitiken. Regeringen följer kontinuerligt den utrikes- och säkerhetspolitiska utvecklingen och har konstaterat att det säkerhetspolitiska läget i och i närområdet har försämrats . Det finns en bred enighet om denna bedömning, och vi rustar nu upp totalförsvaret för att stärka försvarsförmåga. Försvarsberedningens arbete har en bred partipolitisk förankring och utgör ett viktigt underlag för utformningen av försvars- och säkerhetspolitiken. Jag har fullt förtroende för det arbete Försvarsberedningen gör. I ett osäkert omvärldsläge är en bred samsyn om svensk säkerhetspolitik en styrka. Försvarsberedningens delrapport – inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 lyfter fram en rad viktiga frågor och förslag. Bland annat återfinns resonemang om vilka utgångspunkter och planeringsförutsättningar som bör ligga till grund för att utforma och dimensionera totalförsvaret för att kunna möta ett väpnat angrepp mot . Att ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas är en av de planeringsförutsättningar som rapporten anger. Den säkerhets- och försvarspolitiska inriktningen för perioden 2016−2020 inklusive vad avser militära hot mot , som behandlades i samband med försvarsbeslut , gäller intill dess att fattar ett annat beslut. Efter en säkerhetspolitisk analys konstateras där: ”Det går inte att se militära konflikter i vårt närområde som skulle påverka endast ett land. Ett enskilt militärt väpnat angrepp direkt mot är fortsatt osannolikt. Kriser eller incidenter som även inbegriper militära maktmedel kan dock uppstå och militära angreppshot kan likväl aldrig uteslutas. aggression mot innebär att risken för dessa har ökat, även i vårt närområde.” Regeringen har redan agerat på flera förslag i Försvarsberedningens rapport och ser fram emot den bedömning av den säkerhetspolitiska utvecklingen och dess konsekvenser för svensk försvars- och säkerhetspolitik som Försvarsberedningen aviserat . Delrapporten och Försvarsberedningens samlade slutrapport kommer därefter att utgöra en grund för nästa försvarspolitiska inriktningsbeslut för perioden 2021−2025. I den efterföljande debatten uppgav riksdagsledamoten (C) bl.a. följande (anf. Jag tackar för ett uttömmande och omfattande svar. Framför allt besvaras min första fråga. Men den andra frågan, om hur utrikesministern ser på vårt ställningstagande och vår uppdatering utifrån den beskrivning som finns i Försvarsberedningens rapport, kan jag inte se att utrikesministern här har besvarat. Jag ställer den än en gång: Delar utrikesministern vår bedömning att ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas? Riksdagsledamoten (M) uppgav bl.a. följande (anf. Låt mig först deklarera att jag delar utrikesministerns syn att en bred samsyn om svensk säkerhetspolitik är en styrka i ett osäkert omvärldsläge. Jag menar också att presentationen av Försvarsberedningens delrapport , som i allt väsentligt sju av åtta partier står bakom, var en styrkeuppvisning. Det är ett viktigt besked, även runt , att de politiska partierna och riksdagsledamöterna står sida vid sida när det gäller viktiga beskrivningar och viktiga utmaningar och problem som vi har att ta oss an. Just därför blev det så olyckligt när Folk och Försvar arrangerade sin rikskonferens i . På inledningsdagen, söndagen, kom det som kom att uppfattas som undergrävande verksamhet från statsministern och utrikesministern kring Försvarsberedningen och dess arbete. Utrikesministern betecknade själv den av regeringen tillsatta Försvarsberedningen som ”den där gruppen”. Det kan ha varit ett misstag, men det väckte känslor. Jag tror mig veta att utrikesministern nog inte menade så, men det lät så. Statsministern sa att det här inte var förhandlad politik. Men var det någonting vi hade gjort var det ju att förhandla. hade vi vridit och vänt på varje sida i den här rapporten. I vissa fall hade formuleringar återkommande tagits upp för att vi skulle bli överens. Utrikesministern har alldeles rätt i att ett riksdagsbeslut gäller tills något annat beslut har fattats. har utrikesministern citerat rätt mycket ur det av fattade beslutet och det inriktningsbeslut som även och står bakom tillsammans med Socialdemokraterna. Det är ett bra beslut, en grundplatta. Vi behöver göra mer, men det är en annan sak. Men en politisk uppgörelse är också en uppgörelse. Här har sju av åtta partier ställt sig bakom detta. För mig är det så att en politisk uppgörelse gäller även om den än så länge inte har formaliserats i ett riksdagsbeslut. Så har det till exempel varit när vi har gjort upp med regeringen om mer pengar till försvaret, både i vårändringsbudgeten och . När vi har kommit överens om det mellan regeringspartierna och oppositionspartier gäller självklart det, även om det tar veckor eller månader innan vi har formaliserat det beslutet i kammaren. Därför måste jag precisera fråga. Jag ber, fru talman, att få citera det vi skriver i Försvarsberedningens delrapport i inledningen av kap. 6, Utgångspunkter för totalförsvaret: ”Ett väpnat angrepp mot kan inte uteslutas. Det kan inte heller uteslutas att militära maktmedel eller hot om sådana kan komma att användas mot . blir oundvikligen påverkat om en säkerhetspolitisk kris eller väpnad konflikt uppstår i vårt närområde. Totalförsvaret ska utformas och dimensioneras för att kunna möta väpnat angrepp mot inklusive krigshandlingar på svenskt territorium.” Min fråga till utrikesministern är: Delar hon den bedömningen? Den bedömningen är gjord av tre representanter för hennes parti. Det är en uppgörelse som slutits mellan åtminstone sju av åtta partier. Dessutom har regeringen själv utsett Försvarsberedningen i hela dess sammansättning, inklusive ordförande . Jag måste också här i kammaren få berömma för den integritet och den oväld med vilken han har fungerat som ordförande. Det gör att det blir än mer olyckligt att grundackordet från ligger kvar. Försvarsministern har gjort vad han har kunnat för att markera att han står bakom Försvarsberedningen och dess viktiga arbete. finns en möjlighet för utrikesministern att klart, distinkt, tydligt och ärligt säga: Ja, jag står bakom det som mitt parti har gjort i Försvarsberedningen, inklusive formuleringen om den säkerhetspolitiska grunden för den totalförsvarsrapport som är framlagd. Riksdagsledamoten (S) uppgav bl.a. följande (anf. Jag tror att de flesta är överens om att Försvarsberedningen har gjort ett mycket gott jobb. Det finns ingen oenighet om det. Det finns egentligen ingen oenighet i regeringen heller när det gäller den här frågan. Statsministern, utrikesministern och försvarsministern har varit väldigt tydliga med att man står bakom beslutade inriktning , men att man naturligtvis med glädje tar emot Försvarsberedningens förslag. Däremot är det rent formellt beslut som gäller. När Försvarsberedningen kommer med sin slutrapport – det här var ju bara en delrapport – kommer det säkerligen att fattas ett beslut här i , och då får man ta ställning till om man ska ändra försvarsinriktningen. Men är det rent formellt beslut som gäller. Om man tittar på formuleringarna i Försvarsberedningens delrapport och jämför med den försvarspolitiska inriktning som har beslutat om ser man att skillnaderna inte är jättestora. Utrikesministern utvecklade vad som står i den försvarspolitiska inriktningen, som har beslutat om. Det är nästan exakt samma formuleringar om att man inte kan utesluta ett militärt angrepp. Det står i den försvarspolitiska inriktningen att det är osannolikt men inte kan uteslutas. aggression mot är en anledning till det här och ökar risken i vårt närområde. Jag förstår därför inte riktigt vad den här debatten handlar om. Vi är överens. Och oavsett vad man tycker är det faktiskt rent formellt försvarspolitiska inriktning vi måste stå bakom. Försvarsberedningen har gett ett mycket bra delbetänkande som bland annat innehåller den här uppdateringen när det gäller säkerhetsläget men också många konkreta förslag som bland annat handlar om hur vi ska stärka krisberedskapen i fredstid; det finns ju andra typer av kriser, som inte är militära. Jag tror att mycket av det här skulle kunna stärka som land, både när det gäller försvarsförmåga och när det gäller kriser i största allmänhet. Egentligen finns det ingen oenighet om detta. Vi ser alla fram emot Försvarsberedningens slutrapport. Även försvarsministern är väldigt tydlig när han säger att man vill vänta till slutrapporten med att göra den stora säkerhetspolitiska analysen. Det här är en uppdatering – en lägesrapport, kan man se det som – men det slutgiltiga kommer då. Sedan får fatta beslut, och då är det riksdagsbeslutet som gäller. Jag tycker inte att det finns någon anledning att måla upp en stor konflikt här. Vi är eniga, och det tycker jag är en väldigt stor styrka. Försvarsfrågorna hör till de frågor som jag tycker att man måste försöka samla majoritet bakom. Man måste försöka få en långsiktighet som är oberoende av val. Därför tycker jag att det är mycket glädjande att sju av åtta partier står bakom det här och att vi har en så stor enighet när det gäller grunderna i svenskt försvar. Som svar på riksdagsledamöternas anföranden uppgav utrikesministern bl.a. följande (anf. Jag tackar och . Om man får hålla med föregående talare skulle jag lätt kunna göra det; har fångat in den här frågan bra. I ett osäkert omvärldsläge är en bred samsyn kring säkerhetspolitiken en styrka. Det finns en enighet i om det säkerhetspolitiska läget i och närområdet och om att det har försämrats . Det försämrade säkerhetspolitiska läget, även vad avser militära hot, var också en viktig slutsats i den säkerhets- och försvarspolitiska inriktningen, som fastställdes genom försvarsbeslut –2020. Den inriktningen och det riksdagsbeslutet gäller fortfarande, precis som sa. Det finns vidare en bred enighet om att rusta upp totalförsvaret för att stärka försvarsförmåga. Denna regering har gjort det och gör det fortfarande. Tre försvarspolitiska överenskommelser vittnar om det. Försvarsberedningens arbete har en bred partipolitisk förankring och utgör ett väldigt viktigt underlag för utformningen av försvars- och säkerhetspolitiken. Jag har fullt förtroende för det arbete som Försvarsberedningen gör, och jag har aldrig sagt någonting annat. Som jag redan nämnt är arbetet i beredningen av stor vikt också för utformningen av utrikes- och säkerhetspolitiken. I den publicerade delrapporten om inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 återfinns resonemang om vilka utgångspunkter och planeringsförutsättningar som bör ligga till grund för att kunna möta ett väpnat angrepp mot . Att ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas är en av de planeringsförutsättningar som rapporten anger. Det väpnade angreppet ska enligt beredningen vara dimensionerande för totalförsvaret. Det är i linje med den inriktning för försvarspolitiken som beslutade om 2015. Rapporten anger också att i samband med en säkerhetspolitisk kris, en konflikt eller ett krig i närområdet bedöms bli utsatt för en kombination av olika medel såsom politiska, diplomatiska och ekonomiska påtryckningar samt påverkansoperationer, nätverksoperationer, sabotage med mera där också militära maktmedel kan utgöra en komponent. Det belyser återigen det som jag tycker är det allra viktigaste: det bredare säkerhetspolitiska angreppet. Det handlar om att ha en bred säkerhetspolitik som utöver totalförsvarsförmåga också omfattar politiska, diplomatiska och ekonomiska instrument som kan verka förebyggande och förtroendeskapande innan en kris blir akut. Med den första rapporten från Försvarsberedningen har ett viktigt arbete inletts. Det blir en del i en process som avslutas med en samlad bedömning aviserad till 2019. Regeringen har redan agerat på flera förslag i delrapporten och ser fram emot den bedömning av den säkerhetspolitiska utvecklingen och dess konsekvenser för försvars- och säkerhetspolitik och utveckling av det militära försvaret som kommer . Sedan kommer det att utgöra grund för nästa försvarspolitiska inriktningsbeslut för perioden –2025. På anförande uppgav följande (anf. Jag ber att få repetera min andra fråga: Jag hör inte ett svar på frågeställningen om utrikesministern delar Försvarsberedningens beskrivning och skrivning om att ett väpnat angrepp mot inte kan uteslutas. Jag hör en beskrivande utläggning om vad som står i beredningens rapport och också refereringar till tidigare beslut här i kammaren. Jag kan påminna om att när vi förhandlade fram inriktningsbeslutet var det avsnittet om resurserna till försvaret, målen och inriktningen för de fem åren som vi var överens om. När vi sedan behandlade den säkerhetspolitiska delen var det helt och hållet regeringens egen text som lades fram i propositionen. Det var ingenting som vare sig jag, eller övriga vid förhandlingsbordet från vår sida bidrog till i formuleringarna. står vi i ett läge, som Hans så tydligt deklarerade, där en bred gruppering i Försvarsberedningen delar beskrivningen. Vi har utgått från hur läget har förändrats. Därför vill jag repetera frågan: Delar utrikesministern vår beskrivning? Vår överbefälhavare uttrycker ofta att sannolikheten är låg för ett väpnat angrepp. Han uttrycker inte att det är osannolikt, vilket utrikesministern även i debatten uttrycker. Det är en skillnad mellan vad som kommuniceras och hur man beskriver det. Jag tycker att beskrivningen av Försvarsberedningens ordförande om varför vi lämnade sannolikhetsbedömningar är väldigt relevant. Vi lägger nu utgångspunkterna för vad som ska göras för totalförsvaret och också för den militära delen i totalförsvaret i nästa försvarsbeslutsperiod men också med horisont mot vad som händer därefter, 2026–2030. Det är skillnader. Det är en betydande skillnad i hur vi fokuserar och kommer att ange riktningen beroende på hur vi värderar hotbild men också utvecklingen i vårt område. Vi behöver utan tvekan stärka den totala försvarsförmågan, och vi behöver tillföra mycket resurser. har vi precis börjat den militära beredningen. Den kommer att pågå parallellt med fortsatt fördjupad analys av säkerhetsläget. Med det vi så här långt har kommit fram till ligger en tydligare beskrivning. Det är ett oerhört viktigt samlat analysarbete som ligger bakom de formuleringar som Försvarsberedningen har lämnat till regeringen. På vilket sätt kommer beskrivningen att få effekt i närtid? På vilket sätt kommer det att bidra till att utveckla säkerhetspolitiken i ? Jag kan konstatera att om man enbart utgår från det som bereddes i Försvarsberedningen och sedan beslutades i 2015 kommer det att gå fyra, fem, innan nästa riksdagsbeslut är fattat. Det kan vara rimligt i en värld att man utgår från fattade beslut. Men om omvärldsutvecklingen blir en helt annan än vad som förutsågs kan man inte sitta kvar och läsa paragraferna från beslut, utan då måste säkerhetspolitiken anpassas till hur omvärldsläget utvecklas. Utvecklingen går snabbt, och den är oförutsägbar i många stycken. Min fråga kvarstår. uppgav följande (anf. Fru talman och utrikesministern!