bet · H501UU10 · 2018-06-13 00:00:00 — Ökad handel ger ökad tillväxt, som i sin tur skapar bättre ekonomiska förutsättningar för länder och deras medborgare. Liksom tidigare anser vi att frihandel kan vara en starkt välståndsskapande kraft för såväl fattiga som mer utvecklade länder. Att värna principen om frihandel är därför både ett globalt och ett svenskt intresse. Vi anser dock att även andra intressen än rent ekonomiska bör kunna beaktas inom handelspolitiken. ska t.ex. kunna ställa motsvarande krav på djuretik såväl när det gäller de animaliska produkter vi importerar som när det gäller de inhemskt producerade produkterna. Vi ser även vikten av att handelsavtal ska innefatta bl.a. företagens sociala ansvar och miljöaspekter där prioriteringen ska vara ett minskat koldioxidläckage. anser att subventioner, såsom EU:s exportbidrag, som är direkt skadliga för utvecklingsländernas självförsörjningsgrad ska avskaffas. motsätter sig inrättandet av ytterligare investeringsfonder som Europeiska fonden för hållbar utveckling (EFSD) eftersom detta kommer att ytterligare expandera EU:s utgifter till tveksam nytta. EU:s handels- och utvecklingspolitik, punkt 4 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:533 av m.fl. (V) yrkande 5 och 2017/18:555 av m.fl. (V) yrkandena 12 och 28 samt 2017/18:4036 av m.fl. (SD) yrkandena 18–21. Trots att är världens fjärde största biståndsgivare och kanaliserar av den nationella biståndsbudgeten genom EU är den svenska biståndsdebatten fokuserad på det svenska bilaterala biståndet. Det pågår ett antal olika processer inom EU:s utvecklingspolitik som kommer att medföra omfattande förändringar av hur denna politik kommer att bedrivas framöver, och i detta arbete bör delta aktivt. EU:s utvecklingspolitik har flera brister och står inför en rad utmaningar. Det främsta problemet är att få EU:s medlemsstater att leva upp till sina åtaganden när det gäller biståndet. Den tidigare målsättningen att biståndet skulle uppgå till av BNI till 2015 har reviderats till ett kollektivt åtagande om att uppnå målet för den nya globala hållbarhetsagendan, dock med förbehållet att de äldre medlemsstaterna får ta hänsyn till budgetära omständigheter och att de nyare endast behöver sträva mot målet . EU ska dessutom på kort sikt uppnå målet om att 0,15–0,av BNI ska gå till de minst utvecklade länderna samt uppnå under hållbarhetsagendans löptid. Dessa målsättningar är otillräckliga. bör aktivt verka för att EU och dess medlemsländer tar fram en tydlig färdplan för hur målen ska nås. Dessutom bör verka för att EU:s klimatfinansiering ska läggas till utöver redan existerande åtaganden för biståndet. Utöver biståndsnivåerna finns andra stora problem. är s.k. bundet bistånd vanligt i ett flertal medlemsstater. All utvecklingsforskning pekar på att det är en mycket ineffektiv biståndsform, och det står i strid med tanken om ägandeskap i biståndet. EU har antagit en policy för samstämmighet i utvecklingspolitiken, Policy Coherence for Development, som motsvarar politiken för global utveckling i . finns dock bristande samstämmighet mellan EU:s olika verksamheter. När t.ex. unionens handels-, jordbruks- och fiskeripolitik utformas utifrån medlemsstaternas behov kan detta försvåra, och i vissa fall helt slå sönder, förutsättningarna för att biståndet ska få resultat. togs uppskattningsvis från EU-ländernas biståndsbudgetar för att finansiera bundet bistånd, klimatbistånd, räntekostnader, flyktingmottagande i EU, utländska studenter vid högskolor i EU och skuldavskrivningar. Ytterligare en stor utmaning för EU:s utvecklingspolitik är att vissa medlemsstater (, och m.fl.) har kunnat blockera mycket av arbetet med sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i unionens bistånd. öppnade för att biståndspengar ska kunna användas till militär verksamhet. Det finns en stark uppslutning bakom förslaget inom EU. Denna användning av biståndsmedel strider tydligt mot biståndets principer enligt Dacs kriterier och . är mycket kritiskt till denna utveckling och menar att inom EU bör verka för att stoppa förslaget att biståndsmedel ska kunna användas till militär verksamhet. bör stoppa förslag om att vidga definitionen av privatsektorbistånd. Det behöver klargöras att samstämmighet för utveckling är ett överordnat mål. Det finns också ett behov av att tydliggöra det civila samhällets roll i EU:s utvecklingspolitik så att civilsamhället får delta i beslutsprocesser, och finansieringen av civilsamhällets verksamhet ökar. bör verka för en ökad samstämmighet och effektivitet i EU:s utvecklingspolitik. har EU förhandlat ekonomiska partnerskapsavtal (EPA) med länder i , och (AVS-länderna). Det ursprungliga syftet med avtalen var att integrera AVS-länderna i världsekonomin och därigenom främja en hållbar utveckling och bidra till att utrota fattigdomen. Avtalen har sedan förhandlingarna inleddes fått massiv kritik från civilsamhälle, småbrukare, näringsliv och politiker både i AVS-länderna och i EU. Kritiken har främst gått ut på att avtalen framför allt gynnar EU:s intressen. Avtalen är inte utformade med hänsyn till AVS-ländernas utvecklingsbehov och de leder till ett ökat fokus på råvaruexport. EPA-avtalen kan få flera problematiska konsekvenser. De riskerar att slå ut lokal produktion och regional handel och underminera utvecklingsinsatser i AVS-länderna. Avtalen begränsar också handlingsutrymmet för AVS-länderna i och med att möjligheten att använda sig av kvantitativa importrestriktioner eller exportskatter för att gynna lokal produktion och utveckling begränsas. Vilka konsekvenser EPA-avtalen får för de afrikanska länderna söder om avgörs till stor del av hur EU väljer att genomföra avtalen, t.ex. när det gäller tolkningen av icke tariffära handelshinder vid användandet av importrestriktioner på jordbruksvaror för att gynna den egna inhemska matproduktionen. I avtalen finns rendez-vous-klausuler som innebär att man ska ha fortsatta förhandlingar om regelverk om investeringar, patent och offentlig upphandling. Vid förhandlingar inom dessa områden är det centralt att EU:s egenintressen inte får styra. bör inom EU verka för handelsavtal med länder i , och som tar sin utgångspunkt i Agenda och en samstämmig utvecklingspolitik. EU:s grannskapspolitik, punkt 5 (M, C, L, KD) av (M), (M), (C), (M), (L), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3009 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkandena 1–12 och 2017/18:529 av m.fl. (V) yrkande 4, 2017/18:3745 av m.fl. (KD) yrkande 6 och 2017/18:4036 av m.fl. (SD) yrkande 22. Genom det östliga partnerskapet förstärks EU:s samarbete med de sex grannländerna i och . Dessa länders möjligheter att utvecklas till vitala demokratier och marknadsekonomier samt själva göra sina utrikespolitiska vägval är centrala för ett säkert och stabilt . Associeringsavtalen syftar till att de berörda länderna stegvis ska stärka sin politiska associering och ekonomiska integration med EU genom att genomföra reformer och åtaganden. En majoritet av EU:s medlemsstater, inklusive , har ratificerat avtalen. nådde de krav som ställdes och fick 2017 viseringsfrihet och senare även . Här är det viktigt att EU lever upp till sina löften och faktiskt ger viseringsfrihet och inte ställer upp nya krav eller fördröjer beslutet. Här måste regeringen agera kraftfullt. När det gäller tullfrågor har stora framsteg gjorts i , och . I har det dock försvårats av det politiska läget i landet. Här är det viktigt att EU och medlemsstaterna fortsätter stödja och utöka antalet projekt för att stödja processen. Med de länder som ingått nya associeringsavtal arbetar EU för att utveckla koncept för godkända ekonomiska aktörer i linje med EU:s lagstiftning för att förbättra riskhantering och förenkla handelsprocedurerna. En framtida anslutning av de östra grannländerna till det gemensamma transiteringsförfarandet är också ett viktigt mål och steg framåt för integrationen. Att förbättra de östliga partnerländernas tullkapacitet är väsentligt. började förhandlingarna om ett nytt juridiskt bindande och övergripande avtal mellan och om uppgradering av de bilaterala förbindelserna. bygger dessa på ett partnerskaps- och samarbetsavtal. Det är viktigt att EU ökar ansträngningarna för att ett avtal ska komma på plats. Tullsamarbetet mellan och har varit begränsat sedan beslutade att avbryta förhandlingarna om associeringsavtal, men vid toppmötet i bekräftade intresse av ett nytt avtal. Detta välkomnades av EU och är ett exempel på hur det nya mer differentierade tillvägagångsättet kan fungera för att hantera länders särskilda behov och prioriteringar. Förhandlingarna påbörjades , och även här bör EU öka ansträngningarna för att avtalet ska komma på plats. Östliga partnerskapet ska förmedla ett varaktigt budskap om solidaritet från EU. Partnerskapet var ett uttryck för EU:s politiska vilja att erbjuda de sex östliga grannarna djupare samarbete med unionen i syfte att öka integrationen med EU och stärka närmandet till unionens värdegrund, regelverk och lagstiftning. ska arbeta för en ambitiös strategi för hur partnerskapet ska utvecklas, ta nya initiativ i syfte att bredda och fördjupa samarbetet och vara det mest pådrivande landet i EU för östliga partnerskapet. För de länder som genomför politiska och ekonomiska reformer ska det finnas ett tydligt EU-medlemskapsperspektiv. ska verka för möjligheten till differentiering mellan partnerländerna där respektive land ska ha möjlighet att göra framsteg i sin egen takt. Principen om differentiering är viktig. Likaså att stegen tas på frivillig grund. Den innebär att de sex länderna bör behandlas på egna meriter och utifrån individuella förutsättningar. finns ett värde av att de sex länderna omfattas av samma ramverk och strategiska ansats, inte minst för att utveckla samarbetet dem emellan. Principen om konditionalitet är också central, dvs. att utvecklingen av varje lands relation med EU kommer att vara beroende av hur väl landet lever upp till åtaganden vad gäller t.ex. mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprincipen. Syftet med östliga partnerskapet var att skapa ett tydligare ramverk för de bilaterala relationerna med EU. ska fortsätta att utveckla bilaterala kontakter och utbyten med länderna inom det östliga partnerskapet. Från att initialt ha drivits av och , med starkt stöd från främst Visegradgruppen och de baltiska länderna har det östliga partnerskapet etablerats som en allmänt accepterad del av EU:s politik. Det är viktigt att nu stärker samarbetet med dessa länder för att föra processen vidare i enlighet med de mål som sattes upp vid bildandet av partnerskapet. Det östliga partnerskapet ska grunda sig i ömsesidiga utfästelser om rättsstatens principer, goda styrelseformer, respekt för de mänskliga rättigheterna, respekt för skyddet av minoriteter samt principerna om marknadsekonomi och hållbar tillväxt. Det är önskvärt med en tydligare koppling mellan de politiska prioriteringarna avseende de sex målländerna inklusive vilka reformer de bör genomföra och EU:s bistånd till dessa länder. Östliga partnerskapet bör bidra till detta, liksom till förbättrad givarsamordning. ska ha ett långsiktigt engagemang för fortsatt reformering av länderna inom det östliga partnerskapet, och EU ska ge dessa partnerländer starkt stöd i deras ansträngningar att närma sig EU och erbjuda bistånd i det reformarbete som detta medför. behöver därför stärka ansträngningarna över hela regionen. I och är de ekonomiska och politiska reformerna få, kränkningarna av mänskliga rättigheter och bristen på demokratisk utveckling är fortsatt särskilt allvarliga. Även i de tre föregångsländerna finns det fortsatta problem med skyddet av mänskliga rättigheter, korruption och oligarkers särställning. EU måste ställa högre krav på partnerländerna i alla dessa delar – korruptionsbekämpning, mänskliga rättigheter, rättsstatens principer och demokratisk utveckling. Relationen mellan och har till viss del förbättrats. har hävt de mest restriktiva sanktionerna mot . förtrycker dock fortfarande oliktänkande och använder sig av dödsstraff. Enligt more-for-more-principen innebär det att måste genomdriva omfattande reformer och en dialog behöver föras om detta. EU måste nu intensifiera arbetet med att genomföra en förteckning över konkreta åtgärder i syfte att skapa en EU-politik för ett kritiskt engagemang i . För de tre länderna i partnerskapet, , och , som inte skrivit ett associeringsavtal, är det nu viktigt att hålla dialogen levande, inte minst för medborgarnas skull. Det måste finnas en öppning kring EU-medlemskap för alla sex länder förutsatt att politisk vilja finns och att de reformer som krävs genomförs. Partnerskapet uppmuntrar och stöder dem i genomförandet av nödvändiga reformer i denna riktning. För att partnerskapet ska få reell genomslagskraft krävs det dock att EU klart och tydligt deklarerar att även dessa länder ska få bli medlemmar i om de så önskar och lever upp till de krav som gäller för medlemskap. Partnerländernas ambitioner med EU är olika, men EU har ett intresse av att fördjupa relationerna med vart och ett. Hur relationen utvecklas beror på varje partnerlands egna val, men också om de kan leva upp till de krav som EU ställer på samarbetet. En stor utmaning är att hitta modeller för att dels fördjupa relationerna, dels främja reformer. Det östliga partnerskapet syftar också till att stärka EU:s och partnerländernas energisäkerhet när det gäller långsiktiga leveranser och transiteringar av energi. Här har inte utvecklingen gått i önskad takt och det finns stora utmaningar. måste ta initiativ till att fördjupa och utveckla samarbetet mellan EU och partnerländerna inom energisäkerhet, och EU ska arbeta för att partnerländerna utvecklar rena, säkra och långsiktigt hållbara energikällor. och EU bör synliggöra fördelarna med partnerskapet för medborgarna i respektive land samt verka för att involvera och engagera medborgarna i processen. EU och partnerländerna måste bli bättre på att förklara innebörd och mål med partnerskapet för allmänheten. Den växande osäkerheten med anledning av brexit, Visegradländernas agerande inom och det ökade inflytandet från missnöjespartier runtom i har skakat om förutsättningarna för att bygga hållbara allianser mellan EU och grannländerna och hotar de värden som EU står för om en fungerande rättsstat och mänskliga rättigheter. Här behöver fortsätta att driva på arbetet, både för att betona vikten av att partnerskapet leder till kännbara förbättringar för vanliga medborgare i partnerländerna men också för att försvara den fundamentala grundtanken inom unionen: att gemensamma problem kräver gemensamma lösningar, baserade på gemensamma värderingar. EU:s grannskaps- och utvidgningspolitik ser ut att förbli ett av vår tids mest strategiska instrument för att främja stabilitet och välstånd i regionen. Att tydligt markera dessa framgångar och bibehålla en fortsatt hög ambitionsnivå är i sig det bästa sättet att motverka inflytandet från de externa aktörer som vill se ett fragmenterat och svagt . Utvecklingen av partnerskapet har i hög grad präglats av de alltmer aggressiva ryska försöken att underminera partnerländernas fortsatta EU-närmanden. har ökat sina ambitioner att integrera grannländerna inom ramen för EEU (Euroasiatiska unionen). Det innebär att länderna inom det östliga partnerskapet kommer att ställas inför svåra val. har östliga partnerskapet varit viktigare. måste genom EU stötta mot och bidra till att hitta en fredlig lösning samt arbeta för en fortsatt stark satsning på länderna inom det östliga partnerskapet. måste fortsätta på den väg som Alliansen startade. Det är genom ekonomiskt och politiskt stöd samt dialog som vi kan främja en positiv utveckling i regionen. och EU måste tydligare synliggöra de problem och möjligheter som finns med partnerskapet och hitta nya lösningar och en väg framåt för att snabbare nå målen med partnerskapet. EU måste starkt och tydligt visa sin solidaritet och sitt engagemang för partnerskapet och partnerländerna samt fortsätta att understryka vikten av att gjorda åtaganden genomförs, inte minst långtgående reformer i partnerländerna. Synliga resultat är centralt för att bevara och stärka stödet. EU:s grannskapspolitik, punkt 5 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4036 av m.fl. (SD) yrkande 22 och 2017/18:529 av m.fl. (V) yrkande 4, 2017/18:3009 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkandena 1–12 och 2017/18:3745 av m.fl. (KD) yrkande 6. anser att regeringen bör arbeta för ett mellanstatligt samarbete mellan fria självständiga stater samt en renodlad frihandelszon som utvidgas genom frihandelsavtal med utomstående stater i stället för upptagande av ytterligare medlemsstater. Vi anser att det är av stor vikt att EU upprätthåller goda relationer och handelsförbindelser med grannskapet. Vi anser vidare att det är viktigt att värna varje lands rätt till territoriell integritet och suveränitet samt möjlighet att genomföra fria val utan påtryckningar från utomstående parter. Om associeringsavtal ändå ska tecknas anser vi att kraven måste skärpas. Det räcker inte med samarbete efter ett genomfört avtal, utan vi vill se tydligare reformer och uppfyllda krav om bl.a. arbete mot korruption och organiserad brottslighet, fungerande rättsstat, fungerande gränskontroller, säkerhet, demokrati och mänskliga rättigheter. Vidare måste stor försiktighet iakttas när det gäller beslut om nya stödpaket för särskilt det södra grannskapet. Omfattningen av sådana paket riskerar att bli mycket kostnadsdrivande för unionen i ett läge när många medlemsländer redan befinner sig i ekonomisk kris. linje bör vara att ytterligare avtal om närmare associering inte är tvingande på EU-nivå utan överlåts till sådana medlemsstater som anser sig ha kapacitet för detta. EU:s grannskapspolitik, punkt 5 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:529 av m.fl. (V) yrkande 4 och 2017/18:3009 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkandena 1–12, 2017/18:3745 av m.fl. (KD) yrkande 6 och 2017/18:4036 av m.fl. (SD) yrkande 22. Den arabiska våren har synliggjort dubbelmoralen i EU:s relationer till regionen. Man har i högtidstalen i talat om mänskliga rättigheter, men det har varit de ekonomiska och politiska egenintressena som gång på gång vägt tyngst i relationerna med och . Ska EU på allvar bli en kraft för fred, demokrati och mänskliga rättigheter måste den s.k. grannskapspolitiken i grunden förändras. anser att det är viktigt att det finns mötesplatser och arenor för dialog som också inkluderar företrädare för diktaturer och auktoritära stater. Men det förutsätter att dessa dialoger har ett politiskt innehåll. I ljuset av den arabiska våren bör verka för att reformera EU:s grannskapspolitik med och så att det blir mer fokus på folkrätt, demokrati och mänskliga rättigheter. Ett sådant reformarbete måste också omfatta Medelhavsunionen. EU:s bilaterala och regionala förbindelser, punkt 6 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3240 av m.fl. (M) yrkande 9 och 2017/18:3566 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2014/15:1878 av m.fl. (FP) yrkande 6, 2016/17:462 av m.fl. (SD), 2017/18:530 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 3, 2017/18:533 av m.fl. (V) yrkande 7, 2017/18:1578 av m.fl. (SD) yrkande 1, 2017/18:1582 av m.fl. (SD), 2017/18:2082 av m.fl. (SD), 2017/18:3775 av m.fl. (C) yrkande 17, 2017/18:4036 av m.fl. (SD) yrkandena 23–25 och 2017/18:4043 av m.fl. (C) yrkande 3. agerande innebär ett förändrat säkerhetspolitiskt läge och en förändrad hotbild mot och vår kontinent. har visat att de inte har respekt för rådande världsordning. Därför behövs det ett väl definierat förhållningssätt till . Vi ska använda de forum som finns för att ställa krav på att fullfölja sina internationella förpliktelser, och verka för att det har ett pris att undergräva den internationella rättsordningen och negligera sina förpliktelser. Relationen mellan och måste vila på respekt för internationella regler, institutioner och principer. Åtaganden inom världshandelsorganisationen och måste följas och uppmuntra till en utveckling mot ett pluralistiskt och demokratiskt . EU måste påtala de oacceptabla övergreppen mot de mänskliga rättigheterna, inte minst mot hbtq-personer, och den ökade repressionen mot det civila samhället. Vi måste skilja på den ryska befolkningen och de styrande i . Den ryska regimen är auktoritär och inte demokratiskt vald. Vi ska stödja den ryska befolkningens strävan till att få utöva sina mänskliga och medborgerliga rättigheter, men vi ska inte stödja den ryska regimen. Det ligger i allas intresse att närmar sig och att utvecklas i demokratisk riktning. Därför måste vi tydligt markera att vi inte accepterar kränkningar av mänskliga rättigheter, korruption och icke-demokratiska verktyg och processer. Betydelsen av EU:s relationer med har ökat markant. agerande påverkar i princip alla verksamhetsområden inom EU:s utrikespolitik. EU måste, som viktigaste exportmarknad, tydligare använda sitt ekonomiska inflytande för att påverka när det gäller mänskliga rättigheter, liberaliseringen av landets ekonomi och främjandet av en hållbar utveckling. EU:s bilaterala och regionala förbindelser, punkt 6 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:462 av m.fl. (SD), 2017/18:1578 av m.fl. (SD) yrkande 1, 2017/18:1582 av m.fl. (SD), 2017/18:2082 av m.fl. (SD) och 2017/18:4036 av m.fl. (SD) yrkandena 23–25 och 2014/15:1878 av m.fl. (FP) yrkande 6, 2017/18:530 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 3, 2017/18:533 av m.fl. (V) yrkande 7, 2017/18:3240 av m.fl. (M) yrkande 9, 2017/18:3566 av m.fl. (M) yrkande 3, 2017/18:3775 av m.fl. (C) yrkande 17 och 2017/18:4043 av m.fl. (C) yrkande 3. har länge varit drabbat av ett inbördeskrig i vilket flera etniska minoriteter kämpat för att etablera oberoende republiker. Den absolut viktigaste inkomstkällan för utbrytarrepubliken har varit och är fortfarande opium och heroin. Narkotikaproduktionen har varit en viktig finansieringskälla för utbrytarrepublikens arméer, men den är också en stoppkloss i fredsprocessen eftersom ett fredsavtal med /skulle innebära ett slut på den mycket lukrativa handeln. Som en del i ett långsiktigt projekt mot inhemsk produktion av och handel med narkotika skrev regeringen på ett avtal med mot brott och narkotika (UNODC) som syftar till att hjälpa bönder i Shanstaten att byta ut opium mot kaffe och gummipalmproduktion. Enligt avtalet ska regeringen också stötta utvecklingen av sjukvård, utbildning och infrastruktur i området. ser att en viktig pusselbit i fredsförhandlingarna är att stödja jordbrukare som väljer att sluta med opiumproduktionen, eftersom denna underblåser konflikten. föreslår därför att regeringen inom EU tar initiativ till ett projekt för att hjälpa bönder som ingår i skördeutbytesprogrammet att sälja sina produkter i EU. Ett sätt att stödja dessa bönder skulle kunna vara att införa en viss produktmärkning. Vi vill också att regeringen tar initiativ till en reform av GSP-systemet för att minska tarifferna på sådana produkter. Möjligheten att slopa momsen bör också ses över. Om metoden slår väl ut bör den kunna expanderas till att omfatta alla UNODC:s skördeutbytesverksamheter.