bet · H501JuU13 · 2018-04-19 00:00:00 — Utskottet anser fortfarande att de nuvarande bestämmelserna om Försvarsmaktens stöd och hjälp till polisen är ändamålsenliga och väl avvägda. Utskottet vidhåller även i övrigt den uppfattning som utskottet gav uttryck för i frågan . Utskottet är därför inte berett att ställa sig bakom motionerna 2017/18:168 (SD) yrkande 1, 2017/18:2556 (M) och 2017/18:3898 (KD) yrkande 3 om ett tätare samarbete mellan polis och militär. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som handlar om åtgärder i s.k. särskilt utsatta områden, bl.a. lokala undantagstillstånd och zonförbud. Jämför reservation 13 (SD, -) och 14 (M). I ett antal motioner föreslås att åtgärder som zonförbud och lokala undantagstillstånd ska få användas för att komma till rätta med problematiken i särskilt brottsutsatta områden. I partimotion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 14 begärs en möjlighet för polisen att besluta om zonförbud. Motionärerna anför att ett zonförbud innebär att polisen ges möjlighet att förbjuda en person som uppvisat ett särskilt otrygghetsskapande beteende att vistas på en viss plats. En sådan lagstiftning finns i . Syftet med ett zonförbud är att garantera trygghet och säkerhet för människor på särskilt brottsutsatta platser. Det otrygghetsskapande beteendet kan ha bestått i ett straffbart agerande, men kan även avse ett beteende som inte är kriminaliserat. Zonförbudet ska kunna meddelas muntligen på plats av en polisman för en bestämd period. Även i motion 2017/18:1751 av (M) begärs en översyn av möjligheten att införa zonförbud och visitationszoner. I motion 2017/18:3743 av (KD) yrkande 8 anförs att utbytet med för att ta lärdom av framgångsrika danska modeller för att stävja den grova brottsligheten bör öka, bl.a. i fråga om möjligheten till zonförbud. I motion 2017/18:168 av och (båda SD) yrkande 2 efterfrågas lagar som medger möjligheten att utlysa lokala undantagstillstånd. Dessa bör innefatta möjlighet att tillfälligt begränsa medborgarnas rörelsefrihet inom geografiskt avgränsade områden och tillfälligt utöka polisens befogenheter att göra tillslag mot enskilda personer och lokaler. I samma motion yrkande 4 anförs att situationen i de särskilt utsatta områdena och den generella utmaningen mot statens våldsmonopol av subversiva kriminella element ska kategoriseras som ett inre säkerhetshot. Likalydande förslag framställs i motion 2017/18:3331 av m.fl. (SD) yrkandena 14 och 16. I motion 2017/18:3552 av (SD) begärs att ordningsmakten ska ges möjlighet att använda tårgas, vattenkanoner, gummikulor och undantagstillstånd i områden där det finns större ordningsstörningar. m.fl. (SD) yrkar i motion 2017/18:3331 yrkande 15 att tydliga mål bör sättas upp för ordningsmakten för att komma till rätta med våldsproblematiken i de värst drabbade utanförskapsområdena. I motion 2017/18:888 av och (SD, -) yrkande 14 begärs det att polisen ska ges de möjligheter och skyldigheter som krävs för att kunna återupprätta lag och ordning i problemområden. Regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 s. 24) att har valt ut 14 områden som prioriterats särskilt i syfte att komma till rätta med den omfattande brottsproblematik och otrygghet som förekommer där. De flesta av de prioriterade områdena återfinns i tre storstadsområden och har varit föremål för en rad insatser . Ur ett polisiärt perspektiv utmärker sig områdena genom en hög koncentration av kriminella grupperingar, social oro, en öppen narkotikahandel samt våld och skadegörelse i den offentliga miljön. Till problembilden hör också en obenägenhet att delta i rättsprocessen, radikalisering och rekrytering till våldsbejakande extremism samt tendenser till parallella samhällsstrukturer. Enligt kräver ett särskilt utsatt område, utöver polisiära insatser, omfattande åtgärder från flera andra samhällsaktörer för att komma till rätta med problematiken. I propositionen anför regeringen vidare att genomför en rad riktade insatser för att hantera situationen i de prioriterade områdena. Att myndigheten har skapat en samlad bild av problematiken gör det möjligt att följa områdena och samla åtgärder och prioriteringar. I resursomfördelningen har de prioriterade områdena gynnats särskilt, vilket enligt regeringen har resulterat i att det i samtliga 14 områden fanns fler polisanställda vid utgången av 2016 än . I enlighet med ett uppdrag som regeringen lämnade är de särskilt utsatta områdena föremål för tolv myndigheters samverkan mot lokal organiserad brottslighet. arbetade fram ett metodstöd för arbetet med organiserad brottslighet i lokalsamhället och i utsatta områden. Metodstödet ska bl.a. skapa förutsättningar för att strukturera och samordna beslutade verksamhetsinriktningar. Regeringen framhåller i propositionen (s. 49 f.) att det är av stor vikt att prioriterar arbetet i utsatta områden genom att öka de brottsförebyggande och brottsbekämpande insatserna där. Regeringen antog 2016 ett reformprogram för minskad segregation för perioden –2025, som syftar till att lyfta socialt utsatta områden och bryta strukturella segregationsmekanismer. Bland de prioriterade områdena ingår bl.a. att bekämpa brottsligheten. I detta har en tydlig roll. Även här krävs det dock enligt regeringen ett långsiktigt förebyggande arbete som inkluderar många olika aktörer. presenterades polisens lägesbild över utvecklingen i utsatta områden, Utsatta områden – Social ordning, kriminell struktur och utmaningar för polisen. Totalt omfattades 61 områden, varav 23 bedömdes vara särskilt utsatta. Antalet utsatta områden var fler 2017 än i det föregående årets rapport. Syftet med rapporten är bl.a. att få en samlad nationell lägesbild över vilka områden som är utsatta, för att polisens resurser därefter ska kunna läggas där de behövs som mest. Ett annat syfte med rapporten är att synliggöra situationen och problemen för andra berörda myndigheter och samhällsaktörer så att dessa ska kunna agera gemensamt mot problematiken. publicerade Brå rapporten till rättsväsendet i socialt utsatta områden (rapport 2018:6) med anledning av ett regeringsuppdrag om att undersöka tryggheten och förtroendet för rättsväsendet samt förekomsten av parallella samhällsstrukturer i dessa områden. I sammanfattningen (s. 8) anförs följande: Undersökningen påvisar problem i de undersökta områdena som sannolikt är exceptionella i förhållande till andra bostadsområden. Öppen narkotikaförsäljning förekommer. Skadegörelse, nedskräpning och allvarliga trafikbrott påverkar boendemiljön, och några av områdena drabbas av mycket allvarlig våldsbrottslighet. Brotts- och ordningsproblemen påverkar de boendes trygghet och bild av polisens förmåga negativt. Det finns tecken på parallella samhällsstrukturer. Resultaten tyder inte på någon generell försämring i polisens 61 områden när det gäller brottsutsatthet och förtroende för rättsväsendet. I intervjuer berättar dock många boende, även de som ser sig som relativt trygga, om påverkan på vardagen. Många kommunicerar också en allmän känsla av att deras områden är bortglömda eller inte hänger samman med andra stadsdelar eller samhället i stort. […] Brå bedömer att både det brottsbekämpande och brottsförebyggande arbetet behöver effektiviseras. De boende i socialt utsatta områden har samma rättigheter till en lugn och trygg boendemiljö som boende i andra områden. Lägre trygghet och förtroende för rättsväsendet i områdena bedöms också i hög grad spegla problemen i områdena. Brå bedömer att rättsväsendet och andra aktörer behöver satsa på metodutveckling och bli bättre på att identifiera de mer dolda parallella samhällsstrukturerna. Av regleringsbrev framgår följande i fråga om utsatta områden och förmågan att utreda grova brott: ska beskriva de långsiktiga målen i arbetet med utsatta områden, riskområden samt särskilt utsatta områden och hur målen ska operationaliseras. ska särskilt redovisa vilket arbete som pågår för att riskområden inte ska utvecklas i en negativ riktning. Myndigheten ska också göra en bedömning av vilka polisiära åtgärder som krävs framöver i dessa områden. Narkotikaproblematiken och åtgärder mot denna ska särskilt beaktas i redovisningen. Att polisiära insatser och brottsförebyggande arbete samordnas med andra aktörer har beskrivits som en framgångsfaktor i utsatta områden av . Myndigheten ska därför beskriva arbetet och vilka resultat detta har gett. Med anledning av de höjda straffskalorna för grova vapenbrott som träder i kraft ska redovisa hur myndigheten säkerställer en snabb hantering av vapenanalysärenden vid Nationellt forensiskt centrum. [- - -] Skjutningar och andra grova våldsbrott är ett ökande problem, särskilt i utsatta områden. Utredningarna kräver omfattande resurser och specialkunskap. ska analysera och bedöma om utredningsverksamheten är organiserad och dimensionerad på rätt sätt för att omhänderta dessa grova brott. Vidare ska identifiera och redovisa vilka åtgärder som skulle kunna vidtas (både inom myndigheten och lagstiftningsmässigt) för att förbättra förutsättningarna för att utreda grova våldsbrott. Åtgärderna ska om möjligt prioriteras utifrån vilken betydelse de skulle ha för den brottsbekämpande förmågan. En redovisning ska lämnas till regeringen () . Justitie- och inrikesminister anförde bl.a. följande i ett svar på en interpellation (ip. 2017/18:54) : har frågat mig om jag har för avsikt att föreslå en lagstiftning om zonförbud och visitationszoner. Svensk polis har rätt att meddela att en person inte får vistas på en viss plats när han eller hon stör den allmänna ordningen. Svensk polis har också möjligheter till kroppsvisitation utan koppling till konkreta brottsmisstankar. Att zonförbud eller visitationszoner skulle vara effektiva redskap är inte klarlagt. Modellerna är inte utvärderade, men erfarenheter av liknande tillvägagångssätt i andra länder har visat på låg träffsäkerhet, och de har också mötts av omfattande kritik. Regeringen prioriterar bekämpningen av grov och organiserad brottslighet. har vi skärpt mer än 30 straffrättsliga bestämmelser relaterade till organiserad brottslighet, bland dem allvarliga vålds- och vapenbrott. Straffen för grova vapenbrott höjs . Straffskärpningarna innebär att personer som grips med skarpladdade vapen i princip alltid kommer att häktas direkt i avvaktan på rättegång. Regeringen har också gett tolv myndigheter ännu större möjligheter att rikta sina gemensamma krafter mot organiserad brottslighet, med särskilt fokus på utsatta områden. När det gäller metoder mot illegal användning av vapen har i uppdrag att utveckla och sprida effektiva arbetsmetoder för att motverka sådana. I vår ska myndigheten redovisa sina resultat. [- - -] Min slutsats är nog den att vi har de befogenheter som vi behöver ha. Jag jobbar i stället hellre med andra och mer effektiva verktyg. Jag tänker till exempel på de särskilda ungdomspåföljderna och på skärpningar när det gäller straffskalorna för en lång rad olika brott. Vi går fram med kameraövervakning i ökad omfattning, mer . Vi kommer också att lägga fram ett lagförslag för i vår om att utöka möjligheterna ytterligare. I bl.a. polislagen (1984:387) regleras polisens uppgifter och befogenheter. Exempelvis ger 10 § en polisman rätt att, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd, om det är fråga om att avvärja en straffbelagd handling eller en fara för liv, hälsa eller värdefull egendom eller för omfattande skada i miljön (punkt 3), polismannen med laga stöd ska avvisa eller avlägsna någon från ett visst område eller utrymme (punkt 4), eller åtgärden i annat fall är oundgängligen nödvändig för den allmänna ordningens eller säkerhetens upprätthållande och det är uppenbart att den inte kan genomföras utan våld (punkt 7). Enligt 13 § får en polis, om någon genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna och det är nödvändigt för att ordningen ska kunna upprätthållas, avvisa eller avlägsna personen från ett visst område eller utrymme. Detsamma gäller om en sådan åtgärd behövs för att en straffbelagd handling ska kunna avvärjas. Är en åtgärd som avses i första stycket otillräcklig för att det avsedda resultatet ska uppnås, får personen tillfälligt omhändertas. Av 13 c § följer att om en folksamling, som inte är en allmän sammankomst eller offentlig tillställning enligt ordningslagen, genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna, får deltagarna i folksamlingen avvisas eller avlägsnas från det område eller utrymme där de befinner sig, om det är nödvändigt för att ordningen ska kunna upprätthållas. Om en sådan åtgärd är otillräcklig för att ordningen ska kunna upprätthållas får deltagarna i folksamlingen avlägsnas längre bort från området eller utrymmet än vad som får ske enligt det stycket (utvidgat avlägsnande). Ett utvidgat avlägsnande får inte verkställas på ett sådant sätt att rörelsefriheten för deltagarna inskränks än . Med undantagstillstånd brukar avses tillfälliga rättsliga tillstånd där statsmakten ger sig själv utökade befogenheter för att ta kontroll över svåra eller farliga inhemska nödlägen. Under ett undantagstillstånd sätts de ordinära förfarandena ur spel, i syfte att återupprätta ordningen vid fara för rikets säkerhet, naturkatastrofer eller andra nationella tillstånd av nöd. I har man ansett att man inte bör förlita sig på den s.k. konstitutionella nödrätten, dvs. grundsatsen att statsmakterna, när samhällets bestånd hotas, kan åsidosätta grundlag och ändå göra anspråk på att handla rättsenligt. Man har inte heller velat införa en möjlighet att i kriser ändra grundlagen genom en särskilt snabb procedur. I stället har man valt att redan i fredstid införa regler som så långt det är möjligt skapar en grund för legalt handlande även i krigstid. Dessa regler finns i 15 kap. regeringsformen om krig och krigsfara. Syftet med reglerna är dels att minska riskerna för tvister om huruvida statsmakterna har handlat rättsenligt, dels att försvåra för oansvariga grupper att ta makten. För civila kriser finns inte en motsvarande särskild reglering som ökar handlingsutrymmet för statsorganen, utan sådana kriser får hanteras inom ramen för de allmänna reglerna i regeringsformen (se SOU 2008:61 Krisberedskapen i grundlagen s. 21 och 61). Utskottet behandlade senast motioner om utsatta områden i betänkande 2017/18:JuU1 (s. 57 f.). Utskottet föreslog i det betänkandet ett tillkännagivande om en mer permanent polisnärvaro i utsatta områden för att säkerställa att arbetet med att skapa trygghet och säkerhet bedrivs långsiktigt. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:92). Utskottet behandlade ett motionsyrkande om zonförbud, med väsentligen samma innehåll som i de nu aktuella motionerna, i samband med behandlingen av regeringens skrivelse Tillsammans mot brott – ett nationellt brottsförebyggande program (bet. 2016/17:JuU15). Utskottet anförde då (s. 14) att det i skrivelsen togs upp bl.a. förebyggande arbete riktat mot de förutsättningar som krävs för att ett brott ska uppstå. En åtgärd för att minska risken för brott angavs vara t.ex. att genom kontroll av en plats förhindra att brott begås där. Utskottet ansåg dock inte att det framkommit något som gav anledning för att ta initiativ till att utreda förutsättningarna för att införa en lagstiftning om zonförbud. Ett motionsyrkande om att ge polisen möjlighet och skyldighet att kraftfullt upprätthålla lag och ordning i problemområden behandlades av utskottet i betänkande 2014/15:JuU16 Polisfrågor (s. 13 f.). Utskottet anförde att det måste vara själv som ska avgöra när, var och hur dess resurser ska användas för att uppfylla målen för verksamheten, och motionen avstyrktes. Likalydande yrkanden har därefter beretts förenklat i påföljande års betänkanden om polisfrågor (bet. 2015/16:JuU20 och bet. 2016/17:JuU18). Situationen i de särskilt brottsutsatta områdena är allvarlig, och de kriminella nätverk som verkar där har en stor negativ påverkan på lokalsamhället. Områdena är ofta socioekonomiskt utsatta med en utbredd misstro mot samhället. Det är av största angelägenhet att tydliga och kraftfulla åtgärder vidtas för att komma till rätta med situationen i dessa områden. Tryggheten måste öka och brottsligheten minska. Utskottet har av den anledningen tidigare föreslagit tillkännagivanden till regeringen om vikten av polisens närvaro i områdena, i betänkande 2017/18:JuU1 (s. 92). Med detta sagt vidhåller utskottet uppfattningen att införandet av s.k. zonförbud inte är den rätta vägen att gå. Utskottet är således inte berett att ställa sig bakom det som anförs i motionerna 2017/18:1751 (M), 2017/18:3569 (M) yrkande 14 och 2017/18:3743 yrkande 8 om att införa en möjlighet för polisen att besluta om zonförbud. Dessa motionsyrkanden avstyrks därför. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom förslagen i motionerna 2017/18:168 (SD) yrkandena 2 och 4, 2017/18:3331 (SD) yrkandena 14 och 16 och 2017/18:3552 (SD) om att införa lagar som ger möjlighet att utlysa lokala undantagstillstånd och kategorisera situationen i de utsatta områdena som ett inre säkerhetshot. Också dessa motionsyrkanden avstyrks således. Utskottet har inte ändrat uppfattning i fråga om yrkandet om att ge polisen möjlighet och skyldighet att kraftfullt upprätthålla lag och ordning i problemområden, utan anser fortfarande att det är själv som har att avgöra när, var och hur dess resurser ska användas för att uppfylla målen för verksamheten. Som framgår har också fått i uppdrag att identifiera och redovisa vilka åtgärder som skulle kunna vidtas för att förbättra förutsättningarna att utreda grövre våldsbrott. Motion 2017/18:888 (SD,-) yrkande 14 avstyrks därmed. Utskottet har viss förståelse för det som anförs i motion 2017/18:3331 (SD) yrkande 15 om att tydliga mål för vad ordningsmakten ska åstadkomma i särskilt utsatta områden bör sättas upp. noterar utskottet bl.a. att i regleringsbrevet fått i uppdrag att beskriva de långsiktiga målen i arbetet med särskilt utsatta områden och hur målen ska verkställas. Det saknas därför anledning för utskottet att ställa sig bakom yrkandet, som avstyrks. Inre utlänningskontroller och gränskontrollfrågor m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. yttre gränskontroller, inre utlänningskontroller och informationsutbyte mellan polisen och . Jämför reservation 15 (SD, -), 16 (M, L), 17 (M), 18 (SD, -), 19 (L), 20 (M, C) och 21 (SD, -). m.fl. (L) begär i motion 2017/18:2814 yrkande 3 att polisen ska få bättre möjlighet att ta fingeravtryck av unga som lever som gatubarn, för att kunna identifiera dem och hjälpa dem till ett bättre liv. I motion 2017/18:3178 av m.fl. (M) yrkande 9 anförs att , i avsaknad av en fungerande gränskontroll vid yttre gränser och i avsaknad av en nordisk gränskontroll, vid behov ska ha en egen fungerande gränskontroll mot angränsande länder. I samma motion yrkande 57 anförs att det nordiska samarbetet på migrationsområdet bör stärkas och att ska verka för en nordisk gränskontroll mellan och . I yrkande 60 anförs att EU har haft svårt att hantera de senare årens flyktingsituation och att ett gemensamt asylsystem är önskvärt men förutsätter att beslut följs av alla medlemsländer. Motionärerna begär därför ett tillkännagivande om att stärka EU:s yttre gräns och att länder som inte lever upp till de krav som ställs i detta avseende ska kunna få sitt medlemskap i utvärderat. Utvärderingen bör enligt motionärerna kunna leda till uteslutning. m.fl. (L) anför i partimotion 2017/18:3194 yrkande 6 att bör räddas och att passfrihet ska råda inom EU. Detta kräver enligt motionärerna en effektiv och rättssäker yttre gränskontroll. Enligt motionärerna är de många nationella id-kontroller som införts ett steg i fel riktning. I samma motion yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om en rättssäker yttre gränskontroll. Länder som systematiskt kränker rättsstatsprinciper och mänskliga rättigheter i den yttre gränskontrollen bör suspenderas ur . I motion 2017/18:3240 av m.fl. (M) yrkande 20 begärs ett tillkännagivande om att stärka och modernisera EU:s yttre gräns i syfte att motverka gränsöverskridande brottslighet. I motion 2017/18:3544 av (SD) yrkande 2 anförs att polisen saknar mandat att genomföra kroppsvisitation när någon söker asyl inne i landet eller vid transitområden. Polisen borde enligt motionären ha möjlighet till sådan kroppsvisitation. I samma motion yrkande 3 anförs att det behövs it-system som underlättar överlämnanden av ärenden från till , bl.a. genom att polisen ges tillgång till ärendehanteringssystem. I yrkande 4 anförs att lagstiftningen bör ändras så att myndigheterna, innan ett överlämnande av ett ärende sker operativt, får möjlighet att diskutera detta. I samma motion yrkande 5 begärs att regeringen ska säkerställa att daktningsutrustning finns på alla flygplatser som tar emot internationell trafik, samt att har möjlighet att ta fingeravtryck samt slå i B-fil. I yrkande 8 efterfrågas en möjlighet för att vid behov genomföra en fingeravtryckssökning vid bl.a. inre utlänningskontroll. I partimotion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 60 anförs att ett system med automatiska gränskontroller bör undersökas. Motionärerna uppger att en automatisk gränskontroll, som finns i bl.a. och , kan värdera ett pass äkthet genom självbetjäning och kontrollera identitet genom bl.a. ansiktsigenkänning. m.fl. (SD) begär i partimotion 2017/18:3890 yrkande 8 ett tillkännagivande om gräns- och id-kontroller. Motionärerna vill upprätta ett starkt gränsskydd vid de delar av gränsen där migranter förväntas anlända. Där bör all inkommande trafik kontrolleras av en kraftigt förstärkt gränskontrollorganisation som endast godtar id-kort från viseringsfria länder. I samma motion yrkande 24 anför motionärerna att alla former av asylmissbruk måste bekämpas och att den inre utlänningskontrollen bör utökas kraftigt. Hänsyn kan enligt motionärerna inte tas till att vissa grupper eventuellt anser sig bli diskriminerade. Med en inre utlänningskontroll avses en åtgärd som vidtas med stöd av 9 kap. 9 § utlänningslagen (2005:716). I den bestämmelsen föreskrivs att en utlänning som vistas i är skyldig att på begäran av en polis överlämna pass eller andra handlingar som visar att han eller hon har rätt att uppehålla sig i . Av 7 kap. 2 § utlänningsförordningen (2006:97) framgår att eller Säkerhetspolisen ska underrätta om det uppkommit en fråga om avvisning eller utvisning som ska prövas av verket. Vidare framgår att ska underrättas om har fattat ett beslut om avvisning. utfärdade föreskrifter och allmänna råd om inre utlänningskontroller (RPSFS 2011:4, FAP 273-1). Dessa fortsätter att gälla även efter , fram till dess att den nya upphäver eller ersätter dem. Av de allmänna råden framgår att med en inre utlänningskontroll avses alla handlingar som syftar till att kontrollera om en utlänning har rätt att uppehålla sig i landet. En inre utlänningskontroll behöver alltså inte enbart innebära en uppmaning att visa upp pass eller andra handlingar, utan det kan även handla om frågor till utlänningen och kontroller i dataregister. Att en utlänning är skyldig att på begäran av en polis visa upp pass eller andra handlingar innebär inte att han eller hon också är skyldig att bära pass eller andra handlingar med sig. En inre utlänningskontroll får enligt 9 kap. 9 § utlänningslagen endast utföras om det finns grundad anledning att anta att utlänningen saknar rätt att uppehålla sig här i landet eller om det annars finns särskild anledning till en kontroll. I allmänna råd anges att rekvisitet ”grundad anledning att anta” bör uppfattas så att en inre utlänningskontroll får utföras endast efter en helhetsbedömning av de objektiva omständigheter som finns grundade på den enskilda polisens iakttagelser, spaningsuppgifter, underrättelseuppslag, tips eller annan tillförlitlig information.