bet · H501JuU18 · 2018-02-15 00:00:00 — Den som begått brott efter att ha fyllt men inte ska dock kunna dömas till ungdomsvård om det finns särskilda skäl. Om straffvärdet är sådant att brottet kan leda till fängelse och gärningsmannen är ska hans eller hennes ungdom även fortsättningsvis beaktas vid straffmätningen. Vid brott vars straffvärde endast motiverar ett bötesstraff ska dock inte gärningsmannens ungdom beaktas särskilt vid straffmätningen, om han eller hon fyllt för brottet (SOU 2012:34 band 1 s. 41). Förslagen som gäller lagöverträdare i åldersgruppen 18–har inte genomförts. Andra delar av förslag har däremot lett till lagstiftning, se bl.a. proposition 2014/15:25 Tydligare reaktioner på ungas brottslighet och proposition 2015/16:151 Ny påföljd efter tidigare dom. Som framgår av följande avsnitt har en utredare också haft i uppdrag att överväga och komplettera de bedömningar och förslag som lämnats av om nya påföljdsinslag för unga lagöverträdare. Utredaren föreslår att det införs två nya ungdomspåföljder: ungdomstillsyn och ungdomsövervakning (Ds 2017:25 Nya ungdomspåföljder). Förslagen bereds inom . Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att överväga och föreslå ändringar av den straffrättsliga särbehandlingen av lagöverträdare i åldersgruppen 18–(dir. 2017:122). Syftet är att åstadkomma att påföljdsbestämningen för denna åldersgrupp ska motsvara den som gäller för andra myndiga lagöverträdare. I uppdraget ingår därför att lämna förslag som innebär att den åldersgruppen behandlas som andra myndiga lagöverträdare vid straffmätningen och när det gäller val av påföljd. Det ingår också i uppdraget att analysera vad en sådan ordning kan få för konsekvenser för lagöverträdare i åldern 15–och mot den bakgrunden överväga olika modeller för hur straffmätningen för lagöverträdare i den åldersgruppen skulle kunna göras. Uppdraget ska redovisas . Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om att straffrabatten för gärningsmän mellan ska tas bort eller minskas, senast i ett betänkande om unga lagöverträdare (bet. 2016/17:JuU21 s. 21 f.). Utskottet föreslog ett tillkännagivande om att regeringen borde göra en översyn av bestämmelsen om att gärningsmannens ungdom ska beaktas särskilt i fråga om personer som fyllt men inte för brottet. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:224). I sammanhanget kan nämnas att det aktuella tillkännagivandet tas upp i direktiven till uppdraget om skärpta regler för lagöverträdare i åldersgruppen 18–som nämns ovan. Utskottet har även tidigare behandlat motionsyrkanden om sänkt straffmyndighetsålder, senast (bet. 2016/17:JuU21 s. 21 f.). Utskottet ansåg att den nuvarande straffmyndighetsåldern var väl avvägd och avstyrkte motionsyrkandet. Regeringen beslutade som framgått att ge en särskild utredare i uppdrag att överväga och föreslå ändringar av den straffrättsliga särbehandlingen av lagöverträdare i åldersgruppen 18–för att påföljdsbestämningen för denna åldersgrupp ska motsvara den som gäller för andra myndiga lagöverträdare. I uppdraget ingår också att analysera vad en sådan ordning kan få för konsekvenser för lagöverträdare i åldern 15–. Mot denna bakgrund anser utskottet att de här aktuella motionsyrkandena om att ta bort den s.k. straffrabatten för unga lagöverträdare får anses i huvudsak tillgodosedda, och utskottet avstyrker därför samtliga dessa motioner. När det gäller sänkt straffmyndighetsålder vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning och avstyrker motion 2017/18:88 (SD,-) yrkande 3 i denna del. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen skyndsamt ska införa fler lämpliga påföljder för unga och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om översyn av kvaliteten i den slutna ungdomsvården och om att innehållet i ungdomstjänst ska kunna kopplas till brottet. Jämför reservation 19 (V), 20 (M, C, L, KD) och 21 (M, C). I motion 2017/18:3191 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 10 anförs att regeringen skyndsamt bör återkomma till med förslag om att införa fler och mer lämpliga påföljder för unga. Motionärerna hänvisar bl.a. till att en utredare som regeringen utsett föreslagit två nya ungdomspåföljder: ungdomstillsyn och ungdomsövervakning. En liknande begäran framförs i partimotion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 45. I motion 2017/18:3191 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 13 efterfrågas en översyn av kvaliteten i den slutna ungdomsvården. Motionärerna anför att den reform som genomfördes för att förbättra den slutna ungdomsvården och förstärka utslussningen från sluten ungdomsvård bör följas upp och vid behov reformeras. Dessutom bör det utredas om eftervården för de ungdomar som har dömts till sluten ungdomsvård är tillräcklig. I partimotion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 46 anförs att ungdomstjänst som påföljd för brott mot blåljuspersonal helt eller delvis bör kunna utföras inom ramen för polisens eller räddningstjänstens verksamhet. Ett liknande yrkande framförs i motion 2017/18:1184 av (M), i vilken motionären vill att unga lagöverträdare som angripit blåljuspersonal ska kunna dömas till samhällstjänst i dessa verksamheter. I motion 2017/18:452 av Skånberg (KD) yrkande 2 begärs att påföljderna för unga ska utredas för att fler ska kunna dömas till ungdomstjänst med en tydlig koppling till brottet de dömts för. Om klottrare och vandaler får sanera klotter och återställa egendom efter skadegörelse ökar enligt motionären sannolikheten för att de inser konsekvenserna av brottet och kostnaderna för de skador som de orsakat. De särskilda påföljder för unga som finns är ungdomsvård, ungdomstjänst och sluten ungdomsvård. Dessa regleras främst i 32 kap. . Enligt 1 § får den som är och som begått brott dömas till ungdomsvård om han eller hon har ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen (2001:453) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga och den unge kan ges sådan vård eller åtgärd. Vården och åtgärderna ska syfta till att motverka att den unge utvecklas ogynnsamt. Ungdomsvård får dömas ut endast om planerade åtgärder, i förekommande fall i förening med ungdomstjänst eller böter, kan anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Om åtgärderna ska vidtas med stöd av socialtjänstlagen ska rätten utfärda en föreskrift om att den unge ska följa det ungdomskontrakt som upprättats av socialnämnden. Innehållet i kontraktet ska framgå av domen. I de fall åtgärderna i stället vidtas med stöd av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, ska den vårdplan som upprättats av socialnämnden bifogas domen. Det finns även möjlighet för rätten att besluta att den unge ska biträda den skadelidande med visst arbete, som syftar till att avhjälpa eller begränsa den skada brottet orsakat eller som annars i belysning av brottets och skadans art framstår som lämpligt. En förutsättning är dock att den skadelidande samtycker till detta. Som anförts tidigare får den som är och som begått brott dömas till ungdomstjänst om påföljden är lämplig med hänsyn till hans eller hennes person och övriga omständigheter (32 kap. 2 § ). Den som döms till ungdomstjänst är skyldig att utföra oavlönat arbete och delta i annan särskilt anordnad verksamhet i lägst 20 och högst . Den som är får dock dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. En förutsättning för att rätten ska få döma någon till ungdomstjänst är vidare att påföljden kan anses vara tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den unges tidigare brottslighet, samt att det inte finns skäl för att döma till ungdomsvård. Om det behövs med hänsyn till brottslighetens straffvärde eller art eller den unges tidigare brottslighet får rätten enligt 3 § förena ungdomsvård med ungdomstjänst eller dagsböter. Det är socialnämnden som ska bestämma det närmare innehållet i en utdömd ungdomstjänst i en arbetsplan och utse en handledare för den unge. ska även kontrollera att arbetsplanen följs (5 kap. 1 b § socialtjänstlagen [2001:453]). Ungdomstjänsten ska verkställas så snart det är möjligt och ska bestå av oavlönat arbete och annan särskilt anordnad verksamhet (prop. 2014/15:25 s. 22). I förarbetena (prop. 2005/06:165 s. 67) anförs att det är lämpligt att det i ungdomstjänsten ingår moment som innebär att klargör villkoren för ungdomstjänsten för den unge samt ger honom eller henne möjlighet att reflektera över sin livssituation och diskutera det brott han eller hon begått. Därutöver kan ungdomstjänsten innefatta ett avslutande samtal mellan representant och den unge och, om möjligt, den unges vårdnadshavare och någon från arbetsplatsen. På så vis kan den unge ges en återkoppling om hur ungdomstjänsten fungerat. Ungdomstjänsten ska bestå av meningsfulla arbetsuppgifter. Det är viktigt att arbetet inte uppfattas enbart som en bestraffning. Vilka arbetsplatser som kan bli aktuella beror till stor del på de lokala förhållandena. Det kan t.ex. röra sig om verksamhet och olika ideella föreningar, trossamfund och andra liknande verksamheter som inte har kommersiellt syfte. Även statlig verksamhet kan komma i fråga. Om det uppstår svårigheter att hitta lämpliga arbetsplatser finns också den möjligheten att kommunen i egen regi anordnar lämpligt arbete. När Brå 2011 gjorde en utvärdering av påföljdsreform om ungdomsvård och ungdomstjänst (rapport 2011:10) visade det sig att vanliga arbetsuppgifter bland ungdomar som gör sin ungdomstjänst inom offentlig sektor eller inom en ideell verksamhet är vaktmästarsysslor, fastighetsskötsel och parkarbete. De som arbetar för en ideell verksamhet får ofta hjälpa till i en butik eller hjälpa till i någon idrottsverksamhet. Bland dem som gör sin ungdomstjänst inom ett privat företag är arbete i kök, kafé eller restaurang den vanligaste arbetsuppgiften. I vissa kommuner är köksarbete på hamburgerkedjor vanligt. I de fall rätten finner att påföljden för den som begått ett brott innan han eller hon fyllt bör bestämmas till fängelse, ska den enligt 32 kap. 5 § i stället bestämma påföljden till sluten ungdomsvård , lägst och högst . Detta gäller dock inte om det, med hänsyn till den tilltalades ålder vid lagföringen eller annan omständighet, finns särskilda skäl som talar emot det. Bestämmelser om verkställighet finns i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. Där framgår det bl.a. att den dömde ska ges nödvändig vård och behandling och ges tillfälle till utbildning, aktiviteter, förströelse, fysisk träning och vistelse utomhus (12 §). Han eller hon får hindras att lämna det särskilda ungdomshemmet och även i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att verkställigheten ska kunna genomföras (13 §). Vidare föreskrivs att verkställigheten alltid ska inledas på en låsbar enhet, men den dömde ska så snart förhållandena medger det ges möjlighet till vistelse under öppnare former (14 §). Enligt 1 § ska verkställigheten av sluten ungdomsvård ske vid sådana särskilda ungdomshem som avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Det är (Sis) som ansvarar för verkställigheten (3 § lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård). Den ska planläggas och genomföras efter samråd med socialnämnden på den dömdes hemort. En individuellt utformad verkställighetsplan ska också upprättas för den dömde. trädde nya bestämmelser i kraft i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård som gett Sis en större och delvis annorlunda roll vid utslussning av unga som dömts till sluten ungdomsvård (prop. 2010/11:107, bet. 2010/11:JuU25). Bestämmelserna syftar till att förbättra verkställigheten och öka möjligheterna till successiv utslussning under kontrollerade former. Under den senare delen av verkställigheten ska den dömde genom konkreta åtgärder förberedas för ett liv i frihet (18 a §). Bestämmelsen tydliggör att Sis under den senare delen av verkställigheten genom konkreta åtgärder ska förbereda den dömde för ett liv i frihet. Behovet av konkreta åtgärder varierar utifrån strafftiden och de personliga och sociala förhållandena. En bedömning ska göras i varje enskilt fall av den dömdes behov av åtgärder under utslussningen. I normalfallet bör det dock innebära att någon form av kvalificerad insats görs utanför det särskilda ungdomshemmet under utslussningen. Förberedelserna kan avse olika områden, t.ex. utbildning, praktik, boende eller fritidsaktiviteter. Genom en lagändring som trädde i kraft tydliggjordes socialnämndens ansvar för att tillgodose det särskilda behov av stöd som unga kan ha efter att ha verkställt sluten ungdomsvård (prop. 2014/15:25, bet. 2014/15:JuU9, rskr. 2014/15:102). I betänkandet Nya påföljder (SOU 2012:34) föreslog att två nya ungdomspåföljder kallade kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning skulle införas. Påföljderna var avsedda att tillämpas för lagöverträdare som inte fyllt för brottet. Regeringen gav en utredare i uppdrag att överväga och komplettera de bedömningar och förslag som lämnat om nya påföljdsinslag för unga lagöverträdare. I promemorian Nya ungdomspåföljder (Ds 2017:25) föreslås att det införs två nya påföljder för unga lagöverträdare: ungdomstillsyn och ungdomsövervakning. De föreslagna påföljderna ska avhjälpa brister och täcka upp luckor i det nuvarande påföljdssystemet. Syftet är att det för en person i princip alltid ska finnas en tillämplig ungdomspåföljd som är tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens allvar och den unges tidigare brottslighet. Därmed ska vuxenpåföljder och höga bötesstraff kunna undvikas. Ungdomstillsyn innebär att den unge ska hålla kontakt med och regelbundet träffa en särskilt utsedd stödperson samt delta i annan särskilt anordnad verksamhet. Sammantaget ska momenten omfatta fördelat på två tillfällen. Ungdomstillsyn ska kunna dömas ut i minst en månad och högst . Påföljden ska väljas när det saknas förutsättningar för ungdomsvård och/eller ungdomstjänst. I ingripandegrad motsvarar ungdomstillsyn påföljden ungdomstjänst och ska kunna omfatta brottslighet av samma svårighetsgrad som den påföljden. Ungdomstillsyn ska, på samma sätt som ungdomstjänst, även kunna användas som förstärkningspåföljd till ungdomsvård. i den unges hemkommun ska vara huvudman för påföljden. Ungdomsövervakning ska tillämpas i de situationer där varken ungdomsvård, ungdomstjänst eller ungdomstillsyn är en tillräckligt ingripande straffrättslig reaktion och alltså användas vid förhållandevis allvarliga brott. Ungdomsövervakning ska pågå under lägst och högst , beroende på brottets allvar. Påföljden innefattar tydliga inskränkningar i den unges rörelsefrihet, som utgångspunkt i form av s.k. helghemarrest. Att påföljden följs ska kontrolleras med elektroniska hjälpmedel. Påföljden innebär också en skyldighet för den unge att hålla regelbunden kontakt med en koordinator. Den unge ska även delta i en inledande verkställighetsplanering omfattande . Planeringen ska utgöra en omfattande och allsidig kartläggning av den unges förhållanden och ligga till grund för en individuellt utformad verkställighetsplan som den unge är skyldig att följa. Sis ska vara huvudman för påföljden. Förslagen i promemorian bereds inom . Vid behandlingen av proposition 2014/15:25 Tydligare reaktioner på ungas brottslighet (bet. 2014/15:JuU9) behandlade och biföll utskottet ett motionsyrkande om att införa en ny påföljd för unga – helgavskiljning med fotboja. följde utskottets förslag och gav regeringen till känna att de borde se över hur ungdomspåföljden helgavskiljning med fotboja kan utformas och återkomma med ett sådant förslag till (rskr. 2014/15:102). Motioner om att införa fler påföljder för unga behandlades även i förra årets betänkande om unga lagöverträdare. Utskottet såg positivt på att en utredare hade fått i uppdrag att överväga och komplettera de bedömningar och förslag som lämnats av om påföljdsinslag för unga lagöverträdare men framhöll också vikten av att arbetet skulle leda fram till konkreta åtgärder. Utskottet föreslog därför ett tillkännagivande till regeringen om att fler olika former av påföljder för unga borde införas (bet. 2016/17:JuU21 s. 30). följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:224). Även frågor om det närmare innehållet i en ungdomstjänst behandlades i förra årets betänkande om unga lagöverträdare. Utskottet ansåg att den gällande ordningen skapar goda förutsättningar för att hitta lämpliga arbetsplatser för den unge. Utskottet konstaterade att det inte finns något som hindrar att den dömde utför uppgifter inom t.ex. räddningstjänsten, om detta i det enskilda fallet bedöms lämpligt och de lokala förhållandena gör det möjligt att ordna en sådan plats. Utskottet ansåg alltså inte att det fanns anledning för att ta några initiativ i frågan (bet. 2016/17:JuU21 s. 31). Utskottet behandlade i samma betänkande även ett motionsyrkande om att se över kvaliteten i den slutna ungdomsvården liknande det nu aktuella. Utskottet ansåg att det inte fanns skäl för att ta initiativ till en utvärdering av reform av den slutna ungdomsvården och det förtydligande av socialnämndens ansvar som gjordes 2015. Utskottet avstyrkte därför motionsyrkandet (bet. 2016/17:JuU21 s. 31). Utskottet vidhåller sin uppfattning att det borde införas fler former av påföljder för unga. Det är därför viktigt att den beredning som pågår av förslagen att införa fler påföljder för unga leder fram till konkreta åtgärder. Enligt utskottet finns det mot denna bakgrund anledning för att återigen göra ett tillkännagivande till regeringen om att den bör återkomma till med ett förslag som tillgodoser detta. Detta bör således med bifallande av motionerna 2017/18:3191 (M, C, L, KD) yrkande 10 och 2017/18:3569 (M) yrkande 45 ge regeringen till känna. När det gäller motionsyrkandet om att se över kvaliteten i den slutna ungdomsvården finner utskottet inte anledning att göra någon annan bedömning än den man gjorde . Utskottet anser således att det inte finns skäl för att ta initiativ till en utvärdering av den slutna ungdomsvården på det sätt som efterfrågas i motion 2017/18:3191 (M, C, L, KD) yrkande 13, och motionen avstyrks. Detsamma gäller motionsyrkandena om det närmare innehållet i en ungdomstjänst och möjligheterna att t.ex. utföra denna inom ramen för polisens eller räddningstjänstens verksamhet. Som utskottet konstaterade finns det inte något som hindrar att den dömde utför uppgifter inom t.ex. räddningstjänsten, om detta i det enskilda fallet bedöms lämpligt och de lokala förhållandena gör det möjligt att ordna en sådan plats. Utskottet anser således fortfarande att det inte finns anledning för att ta några initiativ i frågan. Motionerna 2017/18:3569 (M) yrkande 46, 2017/18:1184 (M) och 2017/18:452 (KD) yrkande 2 avstyrks därmed. Tidiga insatser, punkt 1 (M, C, L, KD) av (M), (M), (M), (C), (L), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3191 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkandena 1 och 8 samt 2017/18:3577 av m.fl. (L) yrkande 1. Det brottsförebyggande arbetet är kanske den viktigaste delen i arbetet med unga lagöverträdare. En hel del görs på detta område, men mer behöver göras. Som framgått betonas särskilt i Brås rapport mot brott och otrygghet i socialt utsatta områden vikten av tidiga brottsförebyggande insatser för att förhindra att barn i ett senare skede begår brott eller ansluter sig till kriminella nätverk. Rapporten tar upp flera insatser som visat sig vara effektiva i internationell forskning, däribland s.k. hembesök. Hembesök innebär att kvinnor som tillhör olika riskgrupper redan under graviditeten får löpande hembesök av en sjuksköterska eller annan vårdpersonal. Dessa besök fortsätter . På så sätt involveras föräldrarna tydligare i det förebyggande arbetet och får hjälpmedel för att minska risken för att barnet senare begår brott. Genom förebyggande besök kan även förtroendet mellan föräldrar och de sociala myndigheterna öka. Detta är viktigt för att barn med en stark anknytning till sina föräldrar har mindre risk för att dras till kriminella miljöer och begå brott. En stödjande familjepolitik är en av de viktigaste förebyggande insatserna för att minimera risken för att brottslighet uppstår. Hembesök kan vara en viktig del i det förebyggande arbetet eftersom det lett både till färre fall av barnmisshandel och till att barnen på uppvisade mindre problembeteenden än andra barn i jämförelsegrupper och därmed löper mindre risk att begå brott. Liknande insatser finns även i form av oannonserade besök. Vi menar att detta borde göras i större utsträckning för att säkerställa att barn i riskzonen för att begå brott får det stöd som de behöver och för att hjälpa föräldrarna i deras roll. Regeringen bör därför vidta åtgärder som stärker arbetet med tidiga brottsförebyggande insatser. Det är också viktigt att alla insatser för att förhindra att unga begår brott utvärderas. Först då går det att veta vilka insatser som är mer eller mindre effektiva. Därför vill vi att regeringen tar initiativ till en utvärdering. Sociala insatsgrupper för unga vuxna, punkt 4 (M, C, L, KD) av (M), (M), (M), (C), (L), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3192 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 1 och 2017/18:3577 av m.fl. (L) yrkande 2. På flera håll i landet, bl.a. i , förekommer lokala projekt med sociala insatsgrupper för unga vuxna . Samverkan i sådana insatsgrupper involverar bl.a. , polisen, kriminalvården, kronofogden och den lokala arbetsförmedlingen. Målsättningen är att unga vuxna med kriminell bakgrund ska lämna sitt destruktiva beteende och i stället ersätta det med integration och sysselsättning. De som deltar i dessa projekt måste ge sitt samtycke för att sekretessen kring deras ärende ska kunna lyftas, vilket underlättar för myndigheterna att samarbeta med varandra. Detta är en av anledningarna till att dessa projekt varit lyckade, att de som ingår i dem deltar frivilligt och efter ett beslut fattat av dem själva, inga andra. Det är en viktig ingång och en del i en avhopparverksamhet som tycks vara välfungerande. Vi anser att det är viktigt att denna typ av projekt följs upp och att man tar fram en samlad översyn med en grundlig genomgång av metoder och resultat som kan utvecklas till samlade nationella riktlinjer för liknande avhopparverksamhet och sociala insatsgrupper. Sociala insatsgrupper med fokus på tidiga insatser, punkt 5 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 37 och 2017/18:2474 av Finn (M). Ju tidigare samhället reagerar när unga är på väg i en negativ riktning, desto större är möjligheten att bryta den negativa utvecklingen. Insatser riktade mot unga som av olika anledningar riskerar att hamna snett och fara illa är därför särskilt viktiga både för att förebygga och för att tidigt kunna bryta en brottslig bana. Som framkommit är sociala insatsgrupper ett bra verktyg i det brottsförebyggande arbetet. riktar sig dock dessa främst till ungdomar med allvarlig risk för kriminalitet. Vi vill emellertid också se fler sociala insatsgrupper som riktar in sitt arbete på tidiga insatser. Forskning visar att det är svårt att bryta ett redan etablerat kriminellt beteendemönster. Barn och unga som tidigt uppvisar ett antisocialt beteende bör därför fångas upp och erbjudas hjälp och stöd för att undvika att beteendet resulterar i framtida kriminalitet. Regeringen bör vidta åtgärder som tillgodoser det anförda. Förebyggande av narkotikabrottslighet bland unga, punkt 7 (M) av (M), (M), (M) och (M).