bet · H501MJU16 · 2018-04-12 00:00:00 — Jag skulle vilja starta med den diskussion vi hade om livsmedelsstrategin och om vikten av att säkerställa goda företagsvillkor i hela landet. Det var ett av de tillkännagivanden som gjordes. Det är ju inte direkt kopplat till livsmedelsproduktion utan har att göra med företagsvillkor över huvud taget. Från Liberalernas sida menar vi att grön skatteväxling, där man sänker skatten på arbete och företagande och höjer skatten på sådant som är klimat- och miljöovänligt, även här är en väg att gå. Livsmedelsproduktion är inte minst viktigt för företagandet på landsbygden. Det finns många andra åtgärder som är viktiga för företagandet på landsbygden. Vi har talat om infrastruktur, transporter, bredband, samhällsservice och så vidare. Därför finns det många paralleller till nästa debatt här, som handlar om landsbygdspolitik. Jag ska ta upp två saker, tror jag. Den ena är också kopplad till diskussionen om livsmedelsstrategin. I framtagandet av målen där var Liberalernas utgångspunkt konsekvent. Det handlade om att livsmedelspolitik skulle ha ett marknads- och konsumentperspektiv. I reservation 3 lyfter vi återigen fram detta och är tydliga med att Liberalerna anser att livsmedelsproduktion, oavsett om den är konventionell eller ekologisk, ska styras av konsumenternas efterfrågan. Det är ju liktydigt med det tidigare tillkännagivandet. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Livsmedelspolitik Eftersom det finns ett tillkännagivande kan man ju tycka att detta är att slå in öppna dörrar, men då det ändå har hänt så mycket annat i den frågan finns det skäl att upprepa det. Jag yrkar därför bifall till reservation 3. Detta handlar inte om att vi är emot vare sig ekologisk odling eller någon annan typ av odling. Ekologisk odling har stora mervärden som vi är fullt medvetna om. Men det handlar helt enkelt om vilka principer man ska ha på marknaden. Vi ser det som högst rimligt att det är konsumenternas efterfrågan som ska styra och inte politiskt beslutade kvantitativa mål för produktion och konsumtion. Om man hårdrar det hela och antar att konsumenternas efterfrågan är ekologiskt odlat är det väl också högst rimligt att marknaden möter en sådan efterfrågan. Nästa sak som jag tänkte ta upp tar också avstamp i ett tillkännagivande som vi behandlade i samband med att vi diskuterade livsmedelsstrategin, nämligen att det ska bli lättare för konsumenterna att göra rätt. I betänkandet finns några avsnitt som handlar om märkning. Liberalerna har inget specifikt förslag där, utan jag får hålla mig på en generell nivå. Även här handlar det om ett marknads- och konsumentperspektiv. Jag och Liberalerna anser att en relevant märkning är helt avgörande om konsumenterna ska kunna göra aktiva och informerade val. Det ska vara enkelt att göra sådana val när man är ute och handlar mat. Marknadsdriven märkning och certifiering av varor tycker vi är bra. Vi har diskuterat klimatfrågan här, och den är naturligtvis oerhört viktig i matsammanhang. Vi är öppna för att införa en obligatorisk klimatmärkning av vissa varor, till exempel vissa typer av kött. Vi ser gärna att fler restauranger också tar upp detta med marknadsdriven märkning. Naturligtvis är ursprungsmärkningen, som väl kan sägas vara en grundläggande typ av märkning, helt central i sammanhanget. Liberalerna har två yrkanden som handlar om märkning. I detta betänkande behandlas de förenklat, men vi står naturligtvis fast vid det vi har framfört i frågan. Det gäller inte minst yrkandet om märkning av fisk och skaldjur. Vi har diskuterat matfusk, och det är naturligtvis någonting som måste bekämpas. Ur ett konsumentperspektiv är detta nämligen rent bedrägeri, så jag håller helt med dem som har framfört att det är en fråga vi måste jobba vidare med. Jag går över till klimatfrågan igen, och precis som nämner står matproduktionen och matkonsumtionen för en stor del av utsläppen. Det är i de här sammanhangen kanske svårt att nolla detta; det är inte den lägst hängande frukten, om man säger så. Det som kanske är den lägst hängande frukten när vi talar om mat är dock den mat vi kastar. Det är mat vi producerar, handlar, bär hem och sedan kastar. Här har vi utsläppsfaktorer som egentligen inte leder till någonting, och Liberalerna ser positivt på att man nu jobbar med matsvinnsfrågan på såväl EU-nivå och nationell nivå som lokalt. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Livsmedelspolitik Många kommuner samlar ju in matavfall för att i slutänden producera till exempel biogas av matsvinnet. Det är väl bra i sig, men vinsten för klimatet vore betydligt större om det inte fanns något matsvinn över huvud taget. Det går alltså inte att kompensera genom att göra biogas av det, även om det är oerhört positivt. Just matsvinnet är därför en fråga som vi från Liberalernas sida tycker att det är centralt att få bukt med. Det handlar också om märkning och information till konsumenterna, så även där har vi ett konsumentperspektiv. Det var mycket i det sa som jag kan hålla med om, men jag tycker att han går för långt vad gäller att lämpa över ansvaret på konsumenterna. Livsmedelssektorn är en extremt stor sektor som påverkar en mängd mål vi har i samhället, inte minst våra 16 miljömål. Det är överordnade mål om minskade utsläpp av växthusgaser, rent vatten, biologisk mångfald och sådana saker. Eftersom vi vet att det vi äter påverkar våra möjligheter att uppnå målen tycker jag att vi politiker måste vara modiga. Vi måste kunna säga: Ifall vi konsumerar mer på det här sättet kommer vi lättare att uppnå våra mål. Jag tycker helt enkelt att det är en god idé att ha politiskt satta mål för exempelvis större produktion och konsumtion av ekologisk mat. Jag tycker också att det är bra att vi sätter upp politiska mål för att minska köttkonsumtionen och främja vegetarisk mat - utan att för den skull gå in och peka på folks tallrikar och säga: Det där får du inte äta. Men det handlar ändå om att främja en viss utveckling, kanske på bekostnad av något annat. Vad gäller trafiksektorn har vi ju satt upp politiska mål, . Där finns det mål om att utsläppen ska minska till 2030, så där styr vi ju politiskt. Varför skulle vi inte kunna styra på ett liknande sätt när det gäller maten vi äter? Menar Liberalerna verkligen att konsumenterna själva kan bära hela ansvaret för den här viktiga sektorn? Har politiken ingen roll att spela? Den frågan kan man ju ställa sig, men jag tycker nog ändå att det framgick av mitt anförande att politiken har en viss roll att spela. Jag är dock övertygad om att och inte har riktigt samma inställning som jag och Liberalerna när det gäller vilken nivå den rollen ska spelas på. Vi som liberaler får naturligtvis ibland höra att vi har en närmast naiv tro på den enskilda människan och hennes förmåga att göra relevanta och medvetna val. I sammanhanget är det viktigt att ha med sig att det finns vissa grundläggande regelverk kring livsmedelssäkerhet, djurskydd och hela den biten. Där styr samhället väldigt mycket. Sedan är märkningen till för att konsumenten ska kunna göra medvetna val, och det krävs naturligtvis information så att man vet vad alla val leder till. Jag tror nog att vi trots allt är ganska överens. Jag tycker att det var bra att ändå sa att vi inte ska ned och peta på tallriken, så att säga, så det är vi säkert helt överens om. Vi tror mycket på att vi kommer att få alltmer medvetna konsumenter som kommer att göra bra val när det gäller mat. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Livsmedelspolitik När det gäller de sektorsmål vi diskuterade i Miljömålsberedningens arbete, där vi satt med båda två, kom vi fram till att transportsektorn skulle få ett mål men att vi i princip inte tyckte att sektorsmål var särskilt prioriterat. När det gällde transportsektorn, som är så stor och avgörande för att vi ska nå målet om nettonollutsläpp , tyckte vi dock att det var lämpligt att ha ett mål. Vi hade det dock inte som en generell inställning. Då förstår jag lite bättre hur Liberalerna resonerar, men jag tycker fortfarande att det inte riktigt hänger ihop. Det är väldigt stora utsläpp från transportsektorn, men även det vi äter genererar stora utsläpp och stor miljöpåverkan överlag. Våra nästan fem miljoner personbilar står för ungefär i utsläpp. Det kommer ungefär i utsläpp även från livsmedelskonsumtionen, alltså den mat som produceras här i och inte minst den mat som importeras till . Det är alltså i ungefär samma storleksordning, och därför tycker jag att det är märkligt. För transportsektorn sätter vi tydliga mål som ska följas upp, och det finns styrmedel. Vi i tycker att målen hade kunnat vara ambitiösare, men det känns ändå som att transportsektorn tas om hand. När det gäller det vi äter är det dock konsumenterna själva som ska lösa hela frågan. Jag tror att konsumenter skulle tycka att det var bra om vi var tydligare med vad vi anser politiskt om mer ekologisk mat samt mindre kött och mer vegetariskt, för att bara ta två exempel. Varför är ni beredda att peka med hela handen och styra politiskt när det gäller transportsektorn men inte när det gäller livsmedelssektorn, ? Jag tycker trots allt inte att jag fick ett helt och hållet logiskt och sammanhängande svar. Jag hade nog inte förväntat mig att skulle tycka att Liberalerna alltid är helt logiska, men det beror kanske på en viss ideologisk skillnad i detta och vilka utgångspunkter man har. Det finns ju en massa andra styrmedel i detta, på de flesta områden. Det jag nämnde om grön skatteväxling gäller naturligtvis även livsmedelsproduktionen. Sådant som är miljö- och klimatovänligt ska man kunna beskatta hårdare. Det finns en utfasning av fossilt bränsle i produktionen, vi har föreslagit en utsläppsskatt och så vidare. Det finns alltså även andra styrmedel i sammanhanget, och det känns inte så fruktbart att fortsätta diskussionen om varför vi har en typ av mål för transportsektorn men inte för andra. Det går nämligen att härleda till varenda sektor; det enda sektorsmål vi har är ju det för transportsektorn. Det tydliga motivet var att det är en så dominerande sektor och att vi såg att det krävdes en omställning just där för att nå målet. När det gäller detta med att man ska tala om för konsumenten att det är bra att äta ekologiskt och så vidare tror jag faktiskt att det känns väldigt lätt för en liberal att lämna över till konsumenten själv att avgöra vad som är bra och inte bra att äta. Däremot tror jag att det är väldigt många människor som vill handla ekologiskt - och att de blir allt fler. Argumentet är ofta att inte alla bryr sig om klimatmärkning, ekologisk märkning och andra typer av märkning, men det är väldigt många som gör det. De blir också allt fler. Jag tror alltså inte att vi ska beskriva konsumenterna som offer i de här sammanhangen, utan de är en viktig faktor för att vi ska få en omställning till en miljö- och klimatvänlig livsmedelsproduktion. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Livsmedelspolitik Jag står bakom samtliga kristdemokratiska reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 7. Vi debatterar betänkandet om livsmedelspolitik. Det var bra att vi antog målen i livsmedelsstrategin och att vi i denna kammare beslutade att utveckla jordbruket i stället för att avveckla det, vilket har varit det gällande målet . Målen i strategin talar om att vi ska ha ett konkurrenskraftigt jordbruk, om att lönsamheten ska öka, om att jordbruket ska stärkas och om att vår självförsörjningsberedskap när det gäller livsmedel ska öka. Det är goda ord; många upplever det som positivt. Men det får inte sluta där. Med facit i hand vet vi vad mjölkkrisen har inneburit för vårt land. Fem mjölkbönder slutade . Och det har fortsatt på det sättet. Mängden invägd mjölk minskar, och importen av mejerivaror ökar. I övriga ökar mängden mjölk, men här i minskar den tyvärr. Tyvärr ser vi inte att målen i strategin har fått någon inverkan . Det får inte bli en massa prat och fina ord. Här måste det till smörjmedel för att underlätta och stärka lönsamheten. Vi kristdemokrater vill sänka dieselskatten och ta rejäla tag för att underlätta regelbördan. Vet ni att en kobonde som dessutom har växtodling har ca 800 regler att förhålla sig till? Frågan som måste ställas är: När ska bonden hinna med att ta hand om djuren och mjölka kossorna? En annan sak handlar om att vi måste ändra i så att livsmedelsproduktionen inte klassas som miljöfarlig. Titta på skillnaderna mellan de nordiska länderna när det gäller hur vi ser på livsmedelsproduktion. I är livsmedelsproduktionen viktig för att hålla landsbygden levande. I är den en exportmöjlighet. I har den ett beredskapsändamål. Här hemma i är livsmedelsproduktion en miljöfarlig verksamhet. Det måste till en förändring i . Den skrevs då politiken ville avveckla jordbruket. har vi målet i livsmedelsstrategin om att utveckla jordbruket. Då är det , mina vänner, att vi ändrar så att det i stället står miljöpåverkande. väller det in honung som inte borde kallas honung i vårt land. Denna importerade så kallade honung kan vara utspädd med både rissirap och rissocker. Trots att det är säkerställt att det är ett av världens mest förfalskade livsmedel görs ytterst få analyser av den honung som importeras till . Vi kristdemokrater menar att det skulle vara krav på bättre ursprungsmärkning av honung och även äkthetskontroller av importerad honung. Vi behandlar miljö- och jordbruksutskottets betänkande MJU16 Livsmedelspolitik. Jag yrkar avslag på samtliga reservationer och bifall till utskottets förslag i betänkandet. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Livsmedelspolitik Jag vill börja med att tala om vårt viktigaste livsmedel. Det är ett livsmedel som vi tar för givet. Det ska bara finnas där när vi behöver det - vårt dricksvatten. För oss i är det självklart att det ska finnas där när vi öppnar kranen. Vi kan leva utan mat , men vatten klarar vi oss bara utan i . Det vatten vi dricker är detsamma som dinosaurierna drack . Vatten finns i överflöd, men det är bara en liten del som går att använda till dricksvatten. Den största mängden vatten utgörs av saltvatten; är sötvatten. I har vi med vissa undantag god tillgång till dricksvatten, och vi funderar inte på hur vi använder det. Varje person i använder i snitt vatten per dag. Vi använder det inte bara till att dricka utan också till matlagning och till att duscha, tvätta och spola i toaletten. I det ingår inte vatten för att framställa livsmedel, kläder och energi med mera. Om det skulle räknas in förbrukar varje person vatten per dag. Vi i är dock lyckligt lottade. ligger i topp när det gäller tillgång till vatten av hög kvalitet. Att skydda vårt vatten är en viktig uppgift för myndigheterna. I budgetpropositionen /2018 anför regeringen att dricksvatten är en samhällsviktig funktion. Havs- och vattenmyndigheten beslutade att 28 områden och anläggningar ska vara av riksintresse för vattenförsörjningen för att stärka och tydliggöra vattenförsörjningsintresset i samhällsplaneringen. Regeringen förstärker länsstyrelsernas förebyggande arbete för att skydda dricksvattnet. ska ansvara för nationell samordning av dricksvattnet när det gäller anpassning till klimatförändringarna samt kris- och beredskapsplanering när det gäller dricksvattenförsörjningen. gav regeringen i uppdrag att bilda ett nationellt dricksvattenråd som ska bestå av både regionala och nationella myndigheter. Uppdraget innebär att ska utveckla sin samordnande funktion. Det är ett viktigt uppdrag. Efterfrågan på rent vatten i världen beräknas gå om tillgången 2030. Det beror på en kombination av klimatförändringar, mänsklig påverkan och växande befolkning. Rent vatten är en mänsklig rättighet. Ändå dör 800 barn på grund av smutsigt vatten, brist på toaletter och dålig kunskap om hygien. Flera framsteg har gjorts, och andelen som har tillgång till rent vatten ökar. Men trots det saknar fortfarande av människorna på vår jord tillgång till rent vatten. För att vi ska ha en hållbar och konkurrenskraftig jordbruks- och trädgårdsproduktion behöver vi ha tillgång till växtsorter som är anpassade till vårt klimat och de klimatförändringar vi kan se framför oss. Vi behöver tillgång till lämpliga växtsorter i hela landet. Därför är det positivt att får använda 20 miljoner för att bygga upp ett för växtförädling. Inhemsk växtförädling kan anpassa växterna efter de växtskyddsmedel som är godkända här. Genom växtförädling har man till exempel tagit bort behovet av att använda stråförkortningsmedel. En utvecklad växtförädling som tillgodoser behovet av lämpliga lokala och regionala grödor för hela landet innebär att vi får en mångfald av grödor. Då behöver vi inte importera och få in grödor som kräver växtskyddsmedel som inte är godkända i . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Livsmedelspolitik Regeringens uppfattning är att det vid godkännande av nya sorter på marknaden bör göras en bedömning utifrån varje enskild grödas samlade egenskaper och effekter, oavsett vilken växtförädlingsteknik som används. Regeringens mål är att öka svensk matproduktion och skapa jobb och tillväxt i hela landet. export av livsmedel är viktig för att öka livsmedelsproduktionen och skapa de nya jobben. exporterar vi av våra livsmedel. Tittar vi på totala industri kan vi se att exporteras. Det beror kanske på att vi har sett oss som ett industriland. Det börjar dock vända. Till exempel är intresset för vårt griskött stort i . besökte en delegation från en grisbonde i min hemkommun för att på plats informera sig om vår grisuppfödning. De fokuserade främst på vår höga livsmedelssäkerhet, spårbarhet och rutinerna för smittskydd. Självklart var det också viktigt att grisen hade knorren kvar, eftersom det är en delikatess i . Även andra delar som vi i ratar, fötter och kött från huvudet, är de intresserade av. Med ett landgodkännande skulle ett exportavtal med enligt LRF:s uppskattning vara värt . Regeringen gör historiskt stora satsningar för att öka livsmedelsexporten. satsar man 48 miljoner. Business får i uppdrag att anställa livsmedelsexportansvariga på tre prioriterade marknader: , och samt . Syftet är att skapa fler exporterande livsmedelsföretag och att bidra till att skapa rätt nätverk och kunskap för att kunna exportera. Positivt är att framtidstron i de gröna näringarna är starkare . Detta presenterar LRF i rapporten entreprenör - affärsmöjligheter i hela landet. Framtidstron för köttproduktion som slaktkyckling, gris och nöt var stark medan den var svagare för lamm och viltkött. Betydelsen av ursprung på den svenska marknaden har ökat till förmån för det svenskproducerade. Detta ökade intresse har påverkat efterfrågan och priserna positivt. Priset på det svenska nötköttet ligger långt över det pris som råder inom EU. har de svenska nötköttspriserna varit betydligt högre . har de svenska priserna ökat medan EU-priserna har ökat . En anledning är att konsumenterna väljer svenskt kött i butikerna. Märkningen Kött från har tillsammans med en ökad medvetenhet om antibiotikaanvändning och djurvälfärd haft en stor betydelse. Lönsamheten, framtidstron och planerade investeringar inom nötköttsproduktionen har stärkts genom att produktionskostnaderna inom svenskt jordbruk har ökat betydligt långsammare . Att något har producerats i har blivit ett slags bevis på att det är en kvalitetsvara. Det finns flera argument för att handla svenska råvaror, där det första är att man som konsument vet hur maten är producerad, det andra att vårt kött har lägre klimatpåverkan och det tredje vår låga antibiotikaanvändning. Att konsumera svenska varor bidrar även till att man stöttar svenskt hållbart jordbruk och ökar arbetstillfällena inom livsmedelsindustrin. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Livsmedelspolitik Ett annat skäl till vår höga kvalitet är vårt arbete med livsmedelssäkerhet, där kontrollerna är en viktig del. Företagen har ett ansvar för att deras produkter är säkra och att konsumenterna inte blir vilseledda av till exempel informationen på förpackningarna. Livsmedelskontrollens ansvar är att kontrollera hur företagen lever upp till lagstiftningen. Livsmedelskontrollen gör att konsumenterna känner förtroende för maten och att företagens konkurrenskraft ökar. har fått ett uppdrag att utveckla stödet till den offentliga livsmedelskontrollen i landet genom kompetenshöjande åtgärder. Man har också fått i uppdrag att fortsätta förenklingsarbetet. Särskilt fokus ska vara på åtgärder som underlättar för företagen att göra rätt och på hur myndigheten arbetar med service, effektivitet och bemötande. När man går till en affär eller restaurang ska man kunna lita på att det man får är det som står på förpackningen eller menyn. Men tyvärr är det inte alltid så. Utländskt kött säljs som svenskt, har inte varit i närheten av och så vidare. Det handlar ofta om att byta ut dyra livsmedel som konsumenterna är beredda att betala mer för mot billigare. Man luras att betala för något man inte får. lämnade regeringen en proposition till om effektivare sanktioner i livsmedelskedjan. Här föreslås ändringar i livsmedelslagen och i lagen om foder och animaliska biprodukter. Förslaget innebär att straffet skärps för allvarliga brott. Straffet föreslås vara böter eller fängelse . Det är en välkommen straffskärpning, då livsmedelsfusk inte bara lurar människor på pengar, utan man riskerar även sin hälsa. Det gläder mig att omsorgsfullt och först i sitt anförande nämnde vårt viktigaste livsmedel, vatten. I det sammanhanget har jag en undran, och det är hur den del av regeringen som är socialdemokrater ställer sig till det egendomsskydd som vi har i vår grundlag, i och i FN:s allmänna deklaration om de mänskliga rättigheterna. Som mycket riktigt sa behöver vi vattenskyddsområden, men då gör man intrång hos någon. Det allmänna har rätt att göra sådana intrång. Det rimliga är, tycker jag, att det egendomsskydd som finns beaktas när dessa intrång, som är nödvändiga, görs på ett sådant sätt att den som äger någonting och vars verksamhet kanske försvåras eller rent av måste upphöra får ersättning för densamma. Vad säger om detta? Vid ingripanden där begränsningar av nyttjande av egendom görs när man inrättar ett vattenskyddsområde är möjligheten till ersättning lagreglerad. Jag utgår från att regeringen bevakar rättsutvecklingen i det fortsatta arbetet när man fortsätter att inrätta vattenskyddsområden. Landsbygdsministern har varit ganska tydlig här i interpellationsdebatter med att egendomsskyddet ska gälla och att man ska ersättas. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Livsmedelspolitik Jag tackar för detta svar och kommer att följa upp att så blir fallet, för det går ju att räkna upp ett ganska stort antal ärenden, apropå de ärenden som nämnde i sitt anförande, där ersättningar som människor har tyckt varit skäliga inte har utgått. När det görs begränsningar för människor är det viktigt att de får ersättning. Men dricksvatten är ju av stor och avgörande betydelse för samhället, vilket vattenbristen som vi haft har visat. Med tanke på de klimatförändringar vi ser framför oss kommer vattenbristen att bli ännu vanligare. Därför är det viktigt att frågan regleras. Jag tackar för anförandet om livsmedelspolitik. Mat är viktigt. Äta bör man, annars dör man. Men det handlar också om vad man äter för mat, när man äter och på vilket sätt och i vilket sammanhang man äter mat. Vi har ju kommit överens om ett antal spelregler här i kammaren gällande livsmedelspolitiken, och min fråga handlar lite om den demokratiska delen kring livsmedel. antog vi livsmedelsstrategin här i kammaren. Då skickade vi också ett antal tillkännagivanden till regeringen, som jag nämnde i mitt tidigare anförande. Ett av dem var att svensk livsmedelsproduktion bör styras av konsumenternas efterfrågan och inte av politiskt bestämda mål för specifika produktionsformer. Trots detta har vi just nu en regering som skickar ut direktiv om hur produktionen ska gå till, vad konsumenterna ska äta och på vilket sätt inom den offentliga sektorn detta ska gå till.