bet · H501JuU36 · 2018-06-07 00:00:00 — Utskottet föreslår att antar regeringens förslag om att upphäva kameraövervakningslagen och införa en ny lag om kamerabevakning. Förslaget innebär förbättrade möjligheter att använda kamerabevakning som integritetsskyddet förstärks. Regleringen anpassas också till de nya EU-reglerna om dataskydd. Förslaget innebär bl.a. följande. • Kravet på tillstånd begränsas till myndigheter och vissa andra som utför uppgifter av allmänt intresse. • Det blir lättare för och kommuner att få tillstånd till kamerabevakning på offentliga platser i brottsbekämpande eller trygghetsskapande syften. • och Säkerhetspolisen får utökade möjligheter att tillfälligt använda kamerabevakning utan tillstånd vid risk för allvarlig brottslighet. • Möjligheterna att få tillstånd till kamerabevakning bl.a. på tåg och stationer samt inom hälso- och sjukvården förbättras. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet föreslår vidare med anledning av motionsyrkanden ett tillkännagivande om att tillståndsplikten för och andra brottsbekämpande myndigheters kamerabevakning ska tas bort genom att myndigheternas kamerabevakning helt undantas från den nya kamerabevakningslagen. Utskottet föreslår att avslår övriga drygt 30 motionsyrkanden. I betänkandet finns 10 reservationer (M, SD, C, V, L, KD, -). Proposition 2017/18:231 Ny kamerabevakningslag. Fem yrkanden i följdmotioner. Cirka 30 yrkanden i motioner från den allmänna motionstiden /18. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 1.Avslag på propositionen, punkt 1 (V) 2.Ny kamerabevakningslag, punkt 2 (SD, -) 3.Polisens kamerabevakning, punkt 3 (V) 4.Skolors kamerabevakning, punkt 7 (SD, -) 5.Kamerabevakning vid skyddsobjekt, punkt 8 (L) 6.Kamerabevakning på brottsutsatta platser, punkt 10 (M, C) 7.Enklare att kamerabevaka skogsmaskiner, punkt 11 (KD) 8.Kamerabevakning på allmänna platser, punkt 12 (M) 9.Kamerabevakning på allmänna platser, punkt 12 (SD, -) 10.Kommuners kamerabevakning, punkt 13 (M) 1.Kamerabevakning av viltåtel, punkt 5 (C) 2.Mer kamerabevakning, punkt 9 (M, L) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /18 Bilaga 2 Regeringens lagförslag Bilaga 3 Reservanternas lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2017/18:4170 av m.fl. (V). Reservation 1 (V) antar regeringens förslag till 1. kamerabevakningslag, 2. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Därmed bifaller proposition 2017/18:231 punkterna 1 och 2 samt avslår motion 2017/18:4172 av och (SD, -) yrkande 1. Reservation 2 (SD, -) ställer sig bakom det som utskottet anför om att ta bort tillståndsplikten för och andra brottsbekämpande myndigheters kamerabevakning genom att myndigheternas kamerabevakning helt undantas från den nya kamerabevakningslagen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3192 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 5, 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 16, 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 14, 2017/18:3898 av m.fl. (KD) yrkande 4, 2017/18:4172 av och (SD, -) yrkande 2 och 2017/18:4176 av m.fl. (M, L, C, KD). Reservation 3 (V) tillgång till befintliga kameror 2017/18:2045 av (SD). 2017/18:295 av och (båda C), 2017/18:1316 av (KD) yrkande 1, 2017/18:3312 av (M) yrkande 1, 2017/18:3425 av m.fl. (KD) yrkande 5 och 2017/18:3855 av m.fl. (C) yrkande 74. Handläggningstider för tillstånd för kamerabevakning 2017/18:2998 av och (båda M). 2017/18:888 av och (SD, -) yrkande 10. Reservation 4 (SD, -) 2017/18:2205 av m.fl. (S) och 2017/18:4177 av m.fl. (L). Reservation 5 (L) 2017/18:1309 av (KD) yrkandena 1 och 2, 2017/18:1805 av (KD), 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 15 och 2017/18:3576 av m.fl. (L) yrkande 21. Kamerabevakning på brottsutsatta platser 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 21. Reservation 6 (M, C) Enklare att kamerabevaka skogsmaskiner 2017/18:1786 av och (båda C) och 2017/18:2606 av m.fl. (KD) yrkande 8. Reservation 7 (KD) Kamerabevakning på allmänna platser 2017/18:888 av och (SD, -) yrkande 9, 2017/18:3060 av m.fl. (SD, -) yrkande 5 och 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkandena 19 och 20. Reservation 8 (M) Reservation 9 (SD, -) 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkandena 17 och 18. Reservation 10 (M) 2017/18:2827 av (M). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), i (S), (S), (M), (C), (M), (S), (SD), (L), (V), (KD), Lawen Redar (S), (S), (M), (MP), (-) och (S). I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2017/18:231 Ny kamerabevakningslag. I propositionen föreslår regeringen att kameraövervakningslagen upphävs och att en ny lag om kamerabevakning införs. Utskottet redovisar i bilaga 1 regeringens förslag till riksdagsbeslut. Regeringens lagförslag redovisas i bilaga 2 och reservanternas lagförslag i bilaga 3. I betänkandet behandlar utskottet även 5 yrkanden som har väckts med anledning av propositionen och 28 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /18. Förslagen i motionerna återges i bilaga 1. Det kan nämnas att vid fyra tillfällen har tillkännagett för regeringen att olika förenklingar av kameraövervakning bör införas. Tillkännagivandena har i huvudsak handlat om att regeringen bör överväga att införa ett undantag från tillståndsplikten när det gäller kameraövervakning av vilt (bet. 2014/15:JuU15, rskr. 2014/15:139), att regeringen bör gå tidigare beslut till mötes och återkomma med ett förslag om att ersätta tillståndsplikten för kameraövervakning med ett anmälningsförfarande (bet. 2016/17:MJU4, rskr. 2016/17:26 och rskr. 2016/17:27), att det är viktigt att åstadkomma en ordning som gör det möjligt för polisen att i större utsträckning än använda kameraövervakning i områden som är utsatta för allvarlig brottslighet (bet. 2016/17:JuU17, rskr. 2016/17:212) och att regeringen ska återkomma till med förslag om att polisens tillståndskrav för kameraövervakning ska tas bort och ersättas av en anmälningsplikt (bet. 2017/18:JuU19, rskr. 2017/18:127). Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag om att upphäva kameraövervakningslagen och införa en ny lag om kamerabevakning samt ändringar i offentlighets- och sekretesslagen. ställer sig bakom det som utskottet anför om att avskaffa tillståndsplikten för polisens och andra brottsbekämpande myndigheters kamerabevakning och tillkännager detta för regeringen. bifaller därmed 6 motionsyrkanden. avslår 27 motionsyrkanden. Motionerna handlar bl.a. om avslag på propositionen och utökade möjligheter till kamerabevakning. Jämför reservation 1 (V), 2 (SD, -), 3 (V), 4 (SD, -), 5 (L), 6 (M, C), 7 (KD), 8 (M), 9 (SD, -) och 10 (M) samt särskilt yttrande 1 (C) och 2 (M, L). I propositionen föreslår regeringen att kameraövervakningslagen ska upphävas och ersättas av en ny lag, kamerabevakningslagen. Regeringen konstaterar inledningsvis att det finns vissa problem med tillämpningen av den nuvarande kameraövervakningslagen och att ett av problemen är att rättspraxis har utvecklats på ett sätt som innebär allt för begränsade möjligheter att få tillstånd till kameraövervakning. Enligt regeringens bedömning kommer den föreslagna lagen att förbättra möjligheterna att använda kamerabevakning som integritetsskyddet förstärks. Genom regleringen anpassas bestämmelserna också till de nya EU-reglerna om dataskydd. Den nya dataskyddsregleringen kommer att innebära förstärkningar av skyddet för den personliga integriteten i olika avseenden. Detta utgör dock enligt regeringens mening inte i sig tillräckliga skäl för att helt avskaffa den svenska regleringen av kameraövervakning. EU-reformen innebär också att regleringen av personuppgiftsbehandling, i vart fall inledningsvis, kommer att upplevas som ett förhållandevis komplext och svårtillämpat rättsområde, vilket också framhålls som skäl till att behålla en särskilt anpassad svensk reglering för kameraövervakning. De allmänna utgångspunkterna är således att den nya kamerabevakningslagens bestämmelser måste vara förenliga med regleringen i EU:s dataskyddsförordning och EU:s dataskyddsdirektiv. Regeringen pekar på att den nya kamerabevakningslagen huvudsakligen bör betraktas som en dataskyddsreglering vilket innebär att den i första hand bör innehålla regler om behandling av personuppgifter i samband med kamerabevakning. Enligt regeringen är två särskilt viktiga syften med kamerabevakning att bekämpa brott och förhindra olyckor. Andra betydelsefulla användningsområden för tekniken är kopplade till t.ex. arbetslivet, sjukvården, jord- och skogsbruk eller miljön. Den tekniska utvecklingen medför dessutom att kameratekniken kan användas för nya berättigade ändamål. Regeringen konstaterar att det är angeläget att lagstiftningen inte hindrar en berättigad användning av modern teknik. Regeringen skriver vidare att det är angeläget att lagstiftningen inte ställer upp för höga krav för exempelvis eller kommunernas möjligheter att vid behov använda tekniken som ett led i att skapa trygga offentliga miljöer. Sammanfattningsvis bör syftet med kamerabevakningslagen vara att tillgodose behovet av kamerabevakning för berättigade ändamål och att skydda fysiska personer mot otillbörliga intrång i den personliga integriteten vid sådan bevakning. Med kamerabevakning avses, enligt regeringens lagförslag: att en tv-kamera, ett annat optisk-elektroniskt instrument eller en därmed jämförbar utrustning, utan att manövreras på platsen, används på ett sätt som innebär varaktig eller regelbundet upprepad personbevakning, att en separat teknisk anordning för avlyssning eller upptagning av ljud används i samband med sådan användning av utrustning som avses i 1, eller att en separat teknisk anordning används för att behandla bild- och ljudmaterial som tagits upp med sådan utrustning som avses i 1 eller 2. Regeringen uppger att tanken med den nya lagstiftningen är att eftersträva ett mer teknikneutralt tillämpningsområde än vad som är fallet med den nuvarande regleringen. Begreppet ”utan att manövreras på platsen” behålls oförändrat, men avgörande för bedömningen ska vara hur kameran faktiskt används. Begreppet personbevakning bör enligt regeringen ges motsvarande innebörd som begreppet personövervakning i kameraövervakningslagen. Med detta avses att människor kan identifieras genom bevakningen. För att en möjlighet till identifiering ska anses föreligga krävs att sådana kännetecken kan observeras som gör att man utan större osäkerhet kan skilja de personer som observeras från andra personer. Så är t.ex. fallet om hela personen eller personens ansikte syns tydligt. Även sådant som utmärkande klädsel, speciella kroppsrörelser eller särskild kroppskonstitution kan dock möjliggöra identifiering. Begreppet personbevakning är snävare än begreppet personuppgiftsbehandling. Detta innebär att exempelvis kameror som används i parkeringshus enbart för att läsa av bilars registreringsnummer inte omfattas av lagens tillämpningsområde. Vad som anses som varaktig personbevakning måste avgöras från fall till fall. Utplacering och användning av kameror på platser där människor passerar mer sällan men med viss regelbundenhet, exempelvis i närheten av en gångstig i skogen, omfattas av lagens tillämpningsområde. Om kameran används på ett sätt som endast innebär enstaka fall av helt kortvarig personbevakning bör lagen dock inte vara tillämplig. Så kan t.ex. vara fallet med kameror som används på svårtillgängliga platser i utomhusmiljöer eller som placerats för att kontrollera en industriell tillverkningsprocess i vars närhet människor normalt inte ska befinna sig, även om någon vid ett enstaka tillfälle kan råka göra det. Sammanfattningsvis innebär detta att både kameraanvändning med det direkta syftet att bevaka människor och kameraanvändning för andra syften, men där människor eller någorlunda regelbundet kommer in i kamerans upptagningsområde, omfattas av lagens tillämpningsområde. Kamerabevakningslagen föreslås, precis som tidigare, inte gälla vid kamerabevakning som en fysisk person utför som ett led i en verksamhet av rent privat natur eller som har samband med hans eller hennes hushåll och hemlig kameraövervakning enligt 27 kap. eller lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Nytt för kamerabevakningslagen är att undantag från lagens tillämpningsområde görs för kamerabevakning i en verksamhet som omfattas av tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen, eller kamerabevakning för journalistiska eller akademiska ändamål eller för konstnärligt eller litterärt skapande. Den nya lagen innehåller inget generellt tillståndskrav. Enligt regeringens bedömning kan kamerabevakningslagen inte innehålla ett generellt tillståndskrav eftersom kamerabevakning inom tillämpningsområdet för EU:s dataskyddsförordning endast delvis kan omfattas av ett sådant krav. Inte heller kan ett krav på anmälan av det slag som finns i kameraövervakningslagen behållas generellt. Kamerabevakningslagen kan innehålla ett tillståndskrav för sådan kamerabevakning som omfattas av EU:s dataskyddsdirektiv eller faller utanför EU-regleringens tillämpningsområde. Regeringen föreslår att tillstånd ska krävas till kamerabevakning av en plats dit allmänheten har tillträde, om bevakningen ska bedrivas av en myndighet. Regeringen anför att ett tillståndskrav för myndigheter garanterar ett starkt integritetsskydd och att det inte har framkommit att ett tillståndskrav i sig skulle utgöra ett hinder eller försvåra ändamålsenlig kamerabevakning i de aktuella myndigheternas verksamhet. Regeringen skriver vidare att ett tillståndskrav underlättar tillsynsarbetet och ger goda förutsättningar för tillsynsmyndigheten att i förväg göra bedömningar av kamerabevakningens tillåtlighet. Tillståndskrav ska även gälla om kamerabevakning av en plats dit allmänheten har tillträde ska bedrivas av någon annan än en myndighet som utför en uppgift av allmänt intresse som följer av lag eller annan författning, kollektivavtal eller beslut som utfärdats med stöd av lag eller annan författning. Regeringens motiverar sitt förslag med att det skulle framstå som inkonsekvent att kräva tillstånd till kamerabevakning för myndigheter men inte när ett privaträttsligt subjekt ska bedriva kamerabevakning för att utföra en sådan uppgift av allmänt intresse, särskilt som sådan kamerabevakning kan vara mycket integritetskänslig. Som har beskrivits kommer ett tillståndskrav inte att kunna gälla för merparten av privata subjekts kamerabevakning till följd av de aktuella anpassningarna till EU-regleringen. Detsamma gäller en reglering om kameraövervakning som är tillåten efter anmälan. Många remissinstanser välkomnar en sådan ordning och förutser att det kommer att innebära ökade möjligheter till kamerabevakning jämfört med , bl.a. inom skogsbruk, lantbruk och jakt. Regeringen instämmer och anför att mycket talar för att kamerabevakning utanför det tillståndspliktiga området kommer att vara tillåten i högre utsträckning än vad som är fallet . Enligt regeringen beror detta framför allt på att dataskyddsförordningen tillåter personuppgiftsbehandling för fler ändamål än vad som följer av den nuvarande kameraövervakningslagen. Regeringen framhåller dock att kamerabevakning utanför det tillståndspliktiga området inte kommer att kunna ske fritt framöver. I normalfallet gäller exempelvis dataskyddsförordningens grundläggande krav på laglig behandling av personuppgifter enligt artikel 6 och de allmänna principer om bl.a. ändamålsbegränsning och lagringsminimering som ställs upp i artikel 5.1. Enskilda subjekts kamerabevakning kommer oftast att grunda sig på en intresseavvägning i enlighet med artikel 6.1 f. i dataskyddsförordningen. Detta innebär att kamerabevakningen kommer att vara tillåten om den är nödvändig för ändamål som rör den personuppgiftsansvariges eller tredje parts berättigade intressen, om inte den registrerades intressen eller grundläggande rättigheter och friheter väger tyngre. När det gäller kamerabevakning i brottsbekämpande syfte skriver regeringen att sådan bevakning ofta sker av platser där många människor rör sig och att den är direkt inriktad på att kontrollera människors förehavanden. Regeringen anför att ordningen med ett tillståndskrav för kamerabevakning i de verksamheter och syften som avses i det nya dataskyddsdirektivet har funnits länge och är avsedd att garantera ett starkt skydd mot bevakning av enskilda och ge ändamålsenliga möjligheter till kamerabevakning. Utredningens kartläggning visar emellertid på en alltför restriktiv tillämpning av möjligheterna att få tillstånd. Regeringen framhåller också att det har framkommit att ett tillståndsförfarande kan innebära tidsödande administration och minskad flexibilitet i det brottsbekämpande arbetet. Ett tillståndsförfarande kan enligt propositionen innebära vissa fördelar från verksamhetssynpunkt. När ett tillstånd har utfärdats får den som bedriver kamerabevakningen ett klart besked att rätta sig efter i stället för att riskera invändningar och tillsynsprocesser efter det att kamerabevakningen har kommit igång. Att behålla tillståndskravet och närmare reglera villkoren för när sådana tillstånd ska utfärdas kan dessutom innebära möjligheter att snabbt få till stånd en enhetlig och mer ändamålsenlig rättstillämpning på området. Det som har redovisats talar i och för sig för att kamerabevakningslagen bör innehålla ett krav på tillstånd också för sådan kamerabevakning som träffas av det nya dataskyddsdirektivet. Regeringen är angelägen om att sådan kamerabevakning som och vissa andra brottsbekämpande myndigheter bedriver inte försvåras om ett fullgott integritetsskydd kan uppnås på andra sätt. Ett alternativ till tillståndskravet skulle exempelvis kunna vara någon form av anmälningsplikt. Detta skulle minska de administrativa bördor som hänvisar till och ge tillsynsmyndigheten goda möjligheter att undersöka om kamerorna används i enlighet med gällande regleringar. Som framgår av avsnittet utskottsbehandling har gett regeringen till känna att polisens tillståndskrav för kameraövervakning ska tas bort och ersättas av en anmälningsplikt senast i samband med att den nya kamerabevakningslagen träder i kraft . Regeringen anför i propositionen att den instämmer i att polisens tillståndskrav bör tas bort och i första hand ersättas av en anmälningsplikt. Eftersom frågan inte behandlas närmare av utredningen och med hänsyn till frågans komplexitet har det enligt regeringen inte varit möjligt att hinna ta fram ett förslag, inom ramen för regeringsformens beredningskrav, som kan behandlas i detta lagstiftningsärende. Regeringen tillsatte därför en särskild utredare med uppdrag att föreslå åtgärder som kan underlätta kameraövervakning i brottsbekämpande syfte (dir. 2017:124). Syftet med utredningen är att säkerställa att myndigheternas möjlighet att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda brott och att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten, ska vara flexibel och verksamhetsanpassad. Utredningen ska mot denna bakgrund föreslå förenklingar för sådan kamerabevakning som bl.a. men också andra brottsbekämpande myndigheter bedriver, med utgångspunkten att tillståndsplikten ska tas bort och i första hand ersättas med en anmälningsplikt. I denna del ska utredningens förslag redovisas . Sammanfattningsvis uppger regeringen att kamerabevakningslagen mot denna bakgrund tills vidare bör innehålla ett tillståndskrav som huvudregel för sådan kamerabevakning som omfattas av det nya dataskyddsdirektivets tillämpningsområde. Tillståndskravet ska endast avse platser dit allmänheten har tillträde. Möjligheterna att få tillstånd ska förbättras Regeringen skriver i propositionen att möjligheterna att få tillstånd för kamerabevakning bör förbättras generellt och att det är särskilt betydelsefullt att tillstånd beviljas i tillräcklig utsträckning för sådan kamerabevakning som används i brottsbekämpande syften och för att skapa tryggare offentliga miljöer. Regeringens förslag innebär att tillstånd till kamerabevakning ska ges om intresset av sådan bevakning väger tyngre än den enskildes intresse av att inte bli bevakad. Vid bedömningen av intresset av kamerabevakning ska det särskilt beaktas om bevakningen behövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott på en brottsutsatt plats eller på en annan plats där det av särskild anledning finns risk för angrepp på någons liv, hälsa eller trygghet eller på egendom förebygga, förhindra eller upptäcka störningar av allmän ordning och säkerhet eller begränsa verkningarna av sådana störningar förebygga, förhindra eller upptäcka olyckor eller begränsa verkningarna av inträffade olyckor tillgodose andra därmed jämförliga ändamål. Enligt förslaget ska det således räcka att en plats kan betraktas som brottsutsatt för att det ska beaktas särskilt vid tillståndsprövningen, vilket ska jämföras med nuvarande praxis då det krävs att en plats är särskilt brottsutsatt för att intresset av brottsbekämpning ska beaktas särskilt vid tillståndsprövningen. Regeringen anför bl.a. att det ska kunna visas att det finns problem med brottslighet där bevakningen ska ske, men att det inte ska krävas någon utredning om att brottsligheten är påtagligt hög. Vidare bör vissa typer av platser på grund av platsens karaktär i princip kunna förutsättas vara brottsutsatt utan att det behöver bevisas i det enskilda fallet. För att kamerabevakning i brottsbekämpande syften ska vara verkningsfull och materialet kunna användas i utredningar och vid lagföring krävs regelmässigt en rätt att spela in bildmaterial. Det krav som tidigare gällt enligt praxis att en plats i princip måste kunna visas vara särskilt brottsutsatt för att bildinspelning ska vara tillåten bör därför inte längre gälla. Regeringen anför dock att inspelning eller avlyssning av ljud även framöver bör bli föremål för en noggrann prövning i det enskilda fallet. Regeringen skriver vidare att det ibland kan vara svårt att slå fast att en plats är brottsutsatt som det på objektiva grunder kan konstateras att det finns ett påtagligt behov av kamerabevakning på platsen i trygghetsskapande syfte och anger som exempel asylboenden, vissa myndigheters entréer eller vissa offentliga platser där riskerna för terrorattentat eller andra typer av angrepp mot människor eller egendom av någon anledning är särskilt stora. Mot bakgrund av att utredningens kartläggning har visat att det kan vara mycket svårt att få tillstånd för kamerabevakning när man åberopar förhöjda hotbilder anför regeringen som sin mening att och andra brottsbekämpande myndigheters bedömningar om tillfälliga eller mer bestående förhöjda hotbilder i regel ska utgöra tillräckligt underlag för att konstatera att det föreligger en sådan risk för angrepp som ska beaktas särskilt när man bedömer om det finns intresse av kamerabevakning. Som skäl för punkt 2 uppger regeringen att exempelvis kommuner ska ha betydligt större möjligheter än att kamerabevaka platser där det regelmässigt förekommer brottslighet och andra ordningsstörningar. Punkt 3 förväntas förbättra bl.a. möjlighet att använda kamerabevakning i sin verksamhet vid exempelvis flygplatser och hamnar. Så som nämndes ovan bör vid intresseavvägningen, precis som , intresset av kamerabevakningen vägas mot den enskildes intresse av att inte bli bevakad. En sådan bestämmelse är förenlig med EU-regleringen och innebär enligt regeringen ett fortsatt starkt skydd för den personliga integriteten. Vid bedömningen av den enskildes intresse av att inte bli bevakad ska det särskilt beaktas hur bevakningen ska utföras om teknik som främjar skyddet av den enskildes personliga integritet ska användas vilket område som ska bevakas. Enligt regeringens bedömning kommer den administrativa bördan i samband med ett ansökningsförfarande för exempelvis att bli mindre än . Undantagen från tillståndskravet ska behållas och utvidgas I propositionen föreslår regeringen vissa undantag från tillståndskravet.