bet · H501SoU25 · 2018-06-07 00:00:00 — Vidare ska utredaren enligt regeringen särskilt redovisa hur bestämmelser om barnets bästa och barnets rätt att utrycka sina åsikter och få dem beaktade tolkas i den praktiska tillämpningen samt vilken innebörd de ges inom olika rättsområden. Redovisningen av barnets bästa och barnets rätt att uttrycka sina åsikter och få dem beaktade ska innehålla en analys av hur barnets bästa förhåller sig till andra intressen som ska beaktas. Utredningen hindrar dock inte en fortsatt transformering . Uppdraget ska redovisas . Regeringen anser att det är nödvändigt att barn känner till sina rättigheter för att barnets rättigheter ska kunna tillgodoses. För ett effektivt genomförande av barnets rättigheter är det vidare enligt regeringen av betydelse att bland olika yrkesgrupper och beslutsfattare inom kommuner, landsting och statliga myndigheter fortsätta att höja kompetensen om , om de fakultativa protokoll som har tillträtt och om barnets rättigheter. gav regeringen därför i uppdrag att –2018 göra kunskapshöjande insatser för barn och unga om deras rättigheter enligt och vad det innebär i praktiken både inom skolan och på andra områden (S2015/06288/FST). gav regeringen vidare i uppdrag att –2019 stödja dels kommuner och landsting, dels berörda statliga myndigheter i arbetet med att säkerställa tillämpningen av barnets rättigheter inom centrala verksamhetsområden (S2016/07874/FST) respektive myndigheternas verksamhet (S2016/07875/FST). Systematisk dialog och samverkan med civilsamhällets organisationer Regeringen bedömer att civilsamhällets organisationer är viktiga aktörer i arbetet med barnets rättigheter, och regeringens dialog med dessa aktörer bör därför enligt regeringen fortsätta att bedrivas på ett systematiskt sätt. För att få en mer systematisk form för dialog med dessa organisationer beslutade regeringen att inrätta en barnrättsdelegation som forum för dialog mellan regeringen och civilsamhällesorganisationer i som arbetar med barnets rättigheter nationellt och internationellt (S2016/02760/FST). Genom en sådan delegation lever regeringen också upp till barnrättskommitténs upprepade rekommendationer om ett strukturerat samarbete med bl.a. civilsamhället i genomförandet av åtagandena enligt . Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Regeringen bedömer att en inkorporering av inte innebär några nya skyldigheter för kommunerna. Eftersom kommuner och landsting redan är skyldiga att tolka den svenska lagstiftningen fördragskonformt torde enligt regeringen påverkan på den kommunala självstyrelsen vara begränsad. Regeringen bedömer att förslaget är proportionerligt i förhållande till den påverkan det har på den kommunala självstyrelsen. godkände den i dagtecknade konventionen om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn () och antog lagen (2012:318) om 1996 års (prop. 2011/12:85, bet. 2011/12:CU23, rskr. 2011/12:219). Konventionen syftar till att stärka skyddet för barn i internationella situationer. Genom en tillämpning av konventionen ska man kunna undvika konflikter mellan olika rättssystem som gäller behörighet, tillämplig lag eller erkännande och verkställighet av domar och andra avgöranden. Syftet med konventionen är också att utveckla det internationella samarbetet när det gäller skydd av barn. Nämnda lag utfärdades . I artikel 1 i sägs att ändamålet med konventionen är att bl.a. fastställa den stat vars myndigheter har behörighet att vidta åtgärder till skydd för barnets person eller egendom (punkt 1 a), och i artikel 3 e nämns bl.a. familjehem och kafalah som exempel på olika placeringsformer som åtgärder till skydd för barnet. I en departementspromemoria som var en del i beredningsunderlaget till proposition 2011/12:85 förklaras att kafalah är ett islamskt juridiskt begrepp för en rättsfigur som i olika muslimska länder där adoptionsinstitutet inte tillämpas används för att säkerställa skydd för föräldralösa och övergivna barn (Ds 2009:62 s. 57–58). Närmare beskrivet kan kafalah, enligt uppgift i promemorian, liknas vid ett formellt löfte och ensidigt avtal om att stödja och ta hand om ett visst föräldralöst och övergivet barn tills barnet blivit myndig. till sin funktion kan kafalah beskrivas som ett mellanting mellan fosterhem och adoption. Kafalah medför inte någon arvsrätt och inte heller någon rätt till beskyddarens släktnamn. I kommittémotion 2017/18: 4101 av och (M, C) yrkande 1 föreslås avslag på propositionen. Ett likalydande förslag finns i kommittémotion 2017/18:4105 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 1. Motionärerna anför bl.a. att det inte är givet att barnets intresse stärks genom en inkorporering på det sätt som regeringen föreslår, utan att detta förfarande snarare riskerar att försvaga barnets rättigheter. I kommittémotion 2017/18:4100 av m.fl. (L) yrkande 1 föreslås avslag på propositionen i den del som gäller inkorporeringen i svensk rätt av artikel 20 i . Motionärerna anför att i artikel 20 nämns bl.a. begreppet kafalah i islamisk rätt som exempel på vad omvårdnad för ett barn som tillfälligt eller varaktigt berövats sin hemmiljö kan innefatta. Det är enligt motionärerna inte klarlagt i propositionen utan överlåts till rättstillämpningen att ange vilka bestämmelser i konventionen som är direkt tillämpliga och möjliga för enskilda att åberopa i ett konkret ärende. Enligt motionärerna kan det därför inte uteslutas att artikel 20 skulle komma att åberopas av enskilda till stöd för att myndigheter ska ta hänsyn till islamisk familjerätt. I kommittémotion 2017/18:4101 av och (M, C) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en parlamentarisk utredning med uppdraget att utreda frågan om att i regeringsformen infoga en ny bestämmelse som gäller barns rättigheter och som bygger på artiklar i . I kommittémotion 2017/18:4105 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med ett förslag på hur kan införlivas i svensk lag på ett ansvarstagande, långsiktigt och förutsägbart sätt som en målsättningsbestämmelse som sedan blir tillämplig genom det fortsatta transformeringsarbetet. I yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att ska fortsätta att införlivas i svensk rätt genom transformering. I yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppdraget att utreda hur det fortsatta arbetet med att införliva i svensk rätt kan genomföras på bästa sätt. I kommittémotion 2017/18:4103 av m.fl. (KD) föreslås ett tillkännagivande om att följa upp och vid behov vidta åtgärder som syftar till att säkerställa att de grundläggande principerna i efterlevs och tillämpas i enlighet med svensk rätt. Motionärerna anför att svensk lagstiftning i de delar den rör barn som inte kan vårdas av sina föräldrar, är väl utvecklad, och kan enligt motionärerna i dessa delar anses vara fullt ut transformerad i den nationella lagstiftningen. Av socialtjänstlagen framgår vad som gäller enligt svensk rätt vid vård och fostran utanför det egna hemmet, se bl.a. 5 kap. 1 § och 6 kap. 1, 5 och 6 §§. Fortsatt arbete efter inkorporeringen I kommittémotion 2017/18:4100 av m.fl. (L) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om ett brett arbete för att säkerställa respekten för barnets rättigheter i enlighet med och svenska rättsprinciper. Motionärerna anser att det parallellt med inkorporeringen behövs en fortsatt transformering av nationell lagstiftning och ett kunskapshöjande arbete gentemot samhället i stort och särskilt gentemot institutioner och myndigheter som ska säkerställa barns rättigheter. I kommittémotion 2017/18:4100 av m.fl. (L) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om vägledningen om . Motionärerna anser att behöver ges en inblick i hur vägledningen utformas eftersom traditionella förarbeten saknas. Ratificering av tredje tilläggsprotokollet I kommittémotion 2017/18:4082 av m.fl. (V) föreslås ett tillkännagivande om att bör ratificera tilläggsprotokollet till om inrättandet av en internationell klagomekanism. har yttrat sig över propositionen och motionerna i de delar som berör utskottets beredningsområde. anser att socialutskottet bör tillstyrka propositionen och ser inte skäl till någon åtgärd med anledning av motionerna. anför bl.a. följande: I har enligt praxis två metoder tillämpats för införlivande av inter-nationella konventioner: transformering och inkorporering. Utskottet har tidigare uttalat att båda metoderna kan anses godtagbara från konstitutionell synpunkt (se bl.a. bet. KU 1984/85:5, KU 1984/85:4y och 1995/96:KU2y). Det finns således från konstitutionell synpunkt inte något hinder mot inkorporering av . Av svensk grundlag följer att det allmänna ska verka för att barns rätt tas till vara (1 kap. 2 § femte stycket regeringsformen). När det allmännas ansvar för att barns rätt tas till vara lades till i regeringsformen vid ändringar (prop. 2009/10:80) ansågs en sådan markering ligga väl i linje med förpliktelser enligt . Det finns således ett åliggande för det allmänna i dessa frågor. I de översyner av lagstiftningens överensstämmelse med som gjordes i samband med ratificeringen 1990 (prop. 1989/90:107), av den parlamentariska kommittén () 1996 (SOU 1996:115 och 1996:116) och genom den kartläggning som gjordes 2011 (Ds 2011:37) har konstaterats att svensk lagstiftning inte strider mot och att den överlag ligger väl i linje med bestämmelser och i många fall går längre än konventionen. Både kartläggningar och rapporter från tillsynsmyndigheter och har dock visat att barnets rättigheter inte alltid respekteras, särskilt inte i fråga om barn i utsatta situationer. Utredningens kartläggningar visar på en rad brister när det gäller genomslaget för barnets rättigheter och för ett barnrättsbaserat synsätt. Tydligast är bristerna i fråga om principen om barnets bästa och principen om barnets rätt att få uttrycka sina åsikter. Trots det nämnda utredningsarbetet, strategiska åtgärder, fortlöpande transformering och principen om fördragskonform tolkning av svensk rätt har inte fått tillräckligt genomslag i rättstillämpningen. Mot den bakgrunden anser att en inkorporering av FN:s konvention om barnets rätt kan bidra till att säkerställa att konventionen ges fullt genomslag i beslutsprocesser som rör barn. Därigenom ges ställning som svensk lag, vilket innebär ett förtydligande av att domstolar och andra rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. En inkorporering kan vidare bidra till att synliggöra barnets rättigheter och att skapa en grund för ett barnrättsbaserat synsätt i offentlig verksamhet. Det innebär också ett förtydligande av att lagstiftaren ska beakta och synliggöra genom att i förarbeten till andra, kommande lagstiftningsärenden, göra en tydlig koppling till rättigheterna i konventionen. Utskottet vill framhålla att även med inkorporerad i svensk rätt är det viktigt att kontinuerligt se över regler i lagar och andra författningar där barnets rättigheter kan vara relevanta. Detta bör göras för att se till att den inhemska rätten överensstämmer med också efter att konventionen inkorporerats. Det innebär också tydliggöranden, vilket behövs eftersom konventionen innehåller artiklar som är allmänt hållna och utformade så att de inte passar för en direkt tillämpning i enskilda fall. Detta understryker vikten av transformering. Genom att nationell rätt anpassas efter uppfylls önskemålet att barnets rättigheter ska tillgodoses. Utöver transformering bör även andra åtgärder vidtas som vägledning, utbildning och samordning mellan olika aktörer på olika nivåer i samhället. När det gäller den vägledning som regeringen aviserar i propositionen vill utskottet, liksom Lagrådet och regeringen, betona att det inte får bli så att vägledningen i praktiken kommer att uppfattas som lagförarbeten i efterhand. Eftersom det är av största vikt att domstolars och myndigheters rättskipning är och förblir oberoende bör vägledningen utformas på ett sådant sätt att den inte kan uppfattas som en instruktion. Med hänvisning till det anförda ser inte utskottet skäl till någon åtgärd med anledning av motionerna. Som anför i sitt yttrande följer det av svensk grundlag att det allmänna ska verka för att barns rätt tas till vara (1 kap. 2 § femte stycket regeringsformen). Det finns alltså ett åliggande för det allmänna i dessa frågor. är vidare som konventionsstat till skyldigt att vidta de åtgärder som krävs för att tillförsäkra barn de rättigheter som erkänns i konventionen. Det ankommer alltså på att genom exempelvis lagstiftning löpande se till att den interna svenska rättsordningen stämmer överens med . Därtill är både statliga och kommunala myndigheter liksom domstolarna skyldiga att så långt det är möjligt tolka svenska interna rättsregler så att de blir förenliga med konventionsåtaganden om de mänskliga rättigheterna (s.k. fördragskonform tolkning). noterar att de översyner av lagstiftningens överensstämmelse med som gjordes i samband med ratificeringen 1990 (prop. 1989/90:107), av den parlamentariska kommittén () 1996 (SOU 1996:115 och 1996:116) och genom den kartläggning som gjordes 2011 (Ds 2011:37) visar att svensk lagstiftning inte strider mot och att den överlag ligger väl i linje med bestämmelser och i många fall går längre än konventionen. Kartläggningen av och rapporter från tillsynsmyndigheter och visar emellertid att inte har fått tillräckligt genomslag i statlig och verksamhet och inte heller i rättstillämpningen. delar regeringens bedömning att det finns ett behov av förtydliganden för att säkerställa barnets rättigheter inom dessa områden. Mot den bakgrunden anser socialutskottet liksom regeringen och att bör inkorporeras. Därigenom ges ställning som svensk lag, vilket innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare på alla nivåer ska beakta de rättigheter som följer av vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. En inkorporering kan vidare bidra till att synliggöra barnets rättigheter och skapa en grund för ett mer barnrättsbaserat synsätt i all offentlig verksamhet. noterar att konstaterar att det inte finns något hinder mot en inkorporering av från konstitutionell synpunkt. vill särskilt understryka att inkorporeringen inte innebär att någon ny uppgift läggs på tillämparna eftersom lagstiftningen ska tolkas fördragskonformt. konstaterar socialutskottet att inkorporeringen syftar till att det ansvar som åligger tillämparna förväntas tas i högre utsträckning så att barnets rättigheter enligt konventionen får ett än större genomslag. delar bedömningen att en fortsatt transformering av konventionen är betydelsefull också efter inkorporeringen för att rättigheterna ska få genomslag i rättstillämpningen. Genom transformering tydliggörs vad rättigheterna innebär, vilket ökar förutsebarheten och ger rättstillämparen ytterligare stöd i tolkningen och tillämpningen av konventionen. noterar i det sammanhanget den pågående kartläggningen (dir. 2017:20) som görs för att belysa hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med med syftet att ge ett stöd i det fortsatta arbetet med transformeringen. Därtill kommer för kommuner, landsting och statliga myndigheter samt den aviserade vägledningen som kan bli ett stöd för hur man metodmässigt kan gå till väga vid tolkning och tillämpning av . När det gäller de farhågor som framförs av motionärerna angående artikel 20 vill socialutskottet anföra följande. Enligt artikelns första punkt har ett barn som berövats sin familjemiljö, eller som för sitt eget bästa inte kan tillåtas stanna kvar i denna miljö, rätt till särskilt skydd och stöd från statens sida. I andra punkten anges att konventionsstaterna i enlighet med sin nationella lagstiftning ska säkerställa alternativ omvårdnad för ett sådant barn. konstaterar att svensk lagstiftning genom bl.a. 6 kap. socialtjänstlagen redan är i god överensstämmelse med konventionen. I den tredje punkten finns exempel på vad sådan omvårdnad kan innefatta, och här nämns placering i familjehem, kafalah i islamisk rätt, adoption eller placering i lämpliga institutioner för omvårdnad av barn. Vidare anges att då lösningar övervägs ska vederbörlig hänsyn tas till önskvärdheten av kontinuitet i ett barns uppfostran och till barnets etniska, religiösa, kulturella och språkliga bakgrund. Tredje punkten innehåller alltså en exemplifiering och medför inte i sig några rättigheter. Även i , som inkorporerades i svensk rätt genom lagen (2012:318) om 1996 års , finns en bestämmelse i artikel 3 e som innehåller en exemplifiering av olika omvårdnadsformer. Inte heller den bestämmelsen medför några rättigheter. noterar att inkorporeringen av inte innebar någon ändring av rättsläget i detta avseende och konstaterar att en inkorporering av inte heller innebär någon sådan ändring. Sammanfattningsvis delar socialutskottet bedömningen att lagen om , den aviserade vägledningen, och det fortsatta transformeringsarbetet sammantaget kommer att innebära att ett barnrättsbaserat synsätt kan få ett önskat genomslag i praktiken. välkomnar propositionen och anser att den bör bifallas. Motionerna 2017/18:4100 (L) yrkande 1, 2017/18:4101 (M, C) yrkande 1 och 2017/18:4105 (SD) yrkande 1 bör avslås. Även motionerna 2017/18:4101 (M) yrkande 2 och 2017/18:4105 (SD) yrkandena 2–4 med förslag till alternativ för en inkorporering av bör avslås. Vid ratificeringen av anförde den dåvarande regeringen att det vid tolkningen av konventionens bestämmelser bör hållas i minnet att konventionen är avsedd att tillämpas på ett världsomfattande plan och alltså på rättssystem och andra förhållanden av mycket skiftande art. Regeringen angav att konventionen måste tolkas så att den får en rimlig mening inom ramen för varje nationellt system och att artiklarna i många fall också är utformade så att det finns utrymme för lämplighetsbedömningar för de åtgärder som staterna ska vidta (prop. 1989/90:107 s. 28). vill understryka vikten av att stärka barns rättigheter i samhället och att detta är syftet med . Även vid en inkorporering är det viktigt att säkerställa att det är de grundläggande principerna i konventionen som ska vara utgångspunkt vid tolkning och tillämpning. anser därför att regeringen bör följa upp och vid behov vidta åtgärder som syftar till att säkerställa att dessa grundläggande principer efterlevs och tillämpas i enlighet med svensk rätt. bör ställa sig bakom det som utskottet anför och tillkännage detta för regeringen. Motion 2017/18:4103 (KD) bör bifallas, och motion 2017/18:4100 (L) yrkande 3 bör bifallas delvis. ser positivt på den aviserade vägledningen som har till syfte att underlätta för olika aktörer genom att ge stöd vid tolkningen och tillämpningen av . , liksom Lagrådet och regeringen, betonar att det inte får bli så att vägledningen i praktiken kommer att uppfattas som lagförarbeten i efterhand. anför vidare att eftersom det är av största vikt att domstolars och myndigheters rättskipning är och förblir oberoende bör vägledningen utformas på ett sådant sätt att den inte kan uppfattas som en instruktion. ansluter sig till det som anför. anser inte att ett tillkännagivande med anledning av motion 2017/18:4100 (L) yrkande 2 är nödvändigt, utan den bör avslås. När det gäller motionsyrkandet om att ratificera det tredje tilläggsprotokollet till ser inte socialutskottet att det finns tillräckliga skäl för att ta ett sådant initiativ. Motion 2017/18:4082 (V) bör avslås. Regeringens lagförslag, punkt 1 (M, SD, C) av (M), (M), Per Ramhorn (SD), (M), (C), (M) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag. 2017/18:4101 av och (M, C) yrkande 1 och 2017/18:4105 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 1 och avslår proposition 2017/18:186 och motion 2017/18:4100 av m.fl. (L) yrkande 1. Vi anser inte att det finns skäl att införa lagen om . Vi anser därför att bör avslå propositionen. Vi utvecklar våra skäl för detta i våra särskilda yttranden 1 respektive 2. Alternativ till inkorporering, punkt 2 (M, C) av (M), (M), (M), (C) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4101 av och (M, C) yrkande 2 och 2017/18:4105 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkandena 2–4. Det finns många skäl till att barns rättigheter behöver stärkas och utvecklas, och vi välkomnar därför att regeringen har tillsatt en utredning för att göra en förnyad analys av hur väl svensk lagstiftning lever upp till krav och vilka förändringar i lagstiftningen som kan behövas. Vi anser att barns rättigheter bör stärkas genom att grundlagsbestämmelsen om barns rätt byggs ut och förtydligas. Som alternativ till regeringens förslag att inkorporera föreslår vi att dagens formulering i 1 kap. 2 § 5 regeringsformen om att det allmänna ska verka för att barns rätt tas till vara samt artiklarna 2, 3, 6 och 12 i används som utgångspunkt för att skapa en ny bestämmelse i regeringsformen om skyddet för barns rättigheter. Artiklarna 2, 3 och 6 kan beskrivas som portalbestämmelser i konventionen med grundläggande utgångsbestämmelser om barnets rätt till liv och icke-diskriminering samt om betonandet av barnets bästa vilka genomsyrar övriga delar av konventionen. Artikel 12 tar upp barnets rätt att höras i ärenden om barnet. Med tanke på att en ofta förekommande kritik är just att barn inte får komma till tals i den utsträckning som lagstiftningen föreskriver anser vi att artikel 12 är så viktig att dess innehåll bör grundlagsfästas. Ett syfte med vårt förslag är att i svensk grundlag slå fast att barnets bästa alltid ska stå i förgrunden för den offentliga verksamheten, exempelvis när stiftar lag. Att införa en sådan bestämmelse skulle vara en tydlig, konkret och lättöverskådlig åtgärd som stärker barnperspektivet i grundlagen, men som inte skulle innebära en överföring av politisk makt från till domstolarna. Vi anser att regeringen bör tillsätta en parlamentarisk utredning för att bereda utformningen av den nya bestämmelsen i regeringsformen. Alternativ till inkorporering, punkt 2 (SD) av Per Ramhorn (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4105 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkandena 2–4 och 2017/18:4101 av och (M, C) yrkande 2. Barnens rättigheter måste prioriteras. Vi föreslår därför att regeringen återkommer med ett förslag på hur kan införlivas i svensk rätt på ett ansvarstagande, långsiktigt och förutsägbart sätt. Det innebär att konventionstexten bör anta formen av en målsättningsbestämmelse som sedan blir tillämplig genom det fortsatta transformeringsarbetet. På det viset kommer frågan om normhierarki att lösas av lagstiftaren som ger tydliga riktlinjer om hur konventionstexten bör tillämpas av domstolar och myndigheter. Vi anser vidare att ska fortsätta att införlivas genom transformering för att få ett starkare genomslag. Det är det sätt på vilket den svenska rättsordningen förhållit sig till konventionen. Frågor om barnets rättigheter är viktiga och sträcker sig över alla politikområden. Lagrådet har vidare framfört kraftig kritik om hur regeringens förslag är utformat. Vi anser därför att frågan är av sådan betydelse att regeringen bör tillsätta en parlamentarisk kommitté för att utreda hur det fortsatta arbetet med att införliva i svensk rätt kan genomföras på bästa sätt. Vägledningens utformning, punkt 4 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4100 av m.fl. (L) yrkande 2.