bet · H501UbU20 · 2018-03-28 00:00:00 — • Det etiska perspektivet ska prägla skolans verksamhet för att ge grund för och främja elevernas förmåga att göra personliga ställningstaganden. Av både läroplanen för (Lgr 11 s. 19) och läroplanen för gymnasieskolan (Gy 11 s. 15–16) framgår vidare att en skolas rektor har ansvar för att undervisningen integrerar ämnesövergripande kunskapsområden, vilket bl.a. inkluderar miljö, trafik, jämställdhet, konsumentfrågor samt sex och samlevnad. Särskilt om undervisning i lag och rätt och hållbar utveckling I de övergripande målen i läroplanen för , förskoleklassen och fritidshemmet (Lgr 11 s. 13–14) anges att varje elev efter genomgången grundskola bl.a. ska ha fått kunskaper om samhällets lagar och normer, mänskliga rättigheter och demokratiska värderingar i skolan och i samhället. Eleverna ska också ha fått kunskaper om förutsättningarna för en god miljö och en hållbar utveckling och förståelse för den egna livsstilens betydelse för hälsan, miljön och samhället. Dessa frågor ingår även mer specifikt i kursplanen för undervisningen i samhällskunskap och de naturorienterande ämnena. Exempelvis förklaras i kommentarmaterial för undervisningen i samhällskunskap bl.a. mer ingående om kursplanens innehåll när det gäller frågor om regler, lagar och lagstiftning. I de övergripande målen och riktlinjerna i läroplanen för gymnasieskolan (Gy 11 s. 9–10) anges att skolan bl.a. har ansvar för att varje elev har kunskap om de mänskliga rättigheterna och om samhälls- och arbetsliv, att eleven har förutsättningar för att delta i demokratiska beslutsprocesser i samhälls- och arbetslivet samt har förmåga att kritiskt granska och bedöma det han eller hon ser, hör och läser för att kunna diskutera och ta ställning i olika livsfrågor och värderingsfrågor. I läroplanens beskrivning av det gymnasiegemensamma ämnet samhällskunskap, som alla gymnasieelever läser, ingår även mer specifikt frågor om lag och rätt. Vidare framgår av läroplanen för gymnasieskolan att miljöperspektivet i undervisningen i gymnasieskolan ska ge eleverna insikter så att de dels själva kan medverka till att hindra skadlig miljöpåverkan, dels kan skaffa sig ett personligt förhållningssätt till de övergripande och globala miljöfrågorna. Undervisningen ska belysa hur samhällets funktioner och vårt sätt att leva och arbeta kan anpassas för att skapa hållbar utveckling (Gy 11 s. 7). Särskilt om undervisning i samhällsplikt och fostran Av 1 kap. 4 § skollagen (2010:800) framgår att ett av syftena med utbildningen inom skolväsendet är att i samarbete med hemmen främja barns och elevers allsidiga personliga utveckling till aktiva, kreativa, kompetenta och ansvarskännande individer och medborgare. I beskrivningen av skolans uppdrag i läroplanen för , förskoleklassen och fritidshemmet anges bl.a. att utbildning och fostran i djupare mening är en fråga om att överföra och utveckla ett kulturarv – värden, traditioner, språk, kunskaper – från en generation till nästa (Lgr 11 s. 9). Skolan ska vara ett stöd för familjerna i deras ansvar för barnens fostran och utveckling. Skolan har också i uppdrag att överföra grundläggande värden och främja elevernas lärande för att förbereda dem för att leva och verka i samhället. Skolan ska förmedla de mer beständiga kunskaper som utgör den gemensamma referensram alla i samhället behöver. Skolans uppdrag uttrycks även i läroplanen för gymnasieskolan (Gy 11 s. 6). Bland annat anges att utbildningen ska främja elevernas utveckling till ansvarskännande människor, som aktivt deltar i och utvecklar yrkes- och samhällslivet. Utbildningen ska vidare bidra till elevernas allsidiga utveckling. Särskilt om datorkunskap och programmering gav regeringen i uppdrag att föreslå nationella it-strategier för skolväsendet (U2015/04666/S). I uppdraget ingick att lämna förslag för en kritisk, säker och ansvarsfull it-användning hos eleverna, t.ex. när det gäller studiero, personlig integritet och förebyggande av kränkningar, samt vid behov ändringar i läroplaner, kursplaner eller ämnesplaner. redovisade uppdraget 2016 (U2016/01646/S och U2016/02148/GV). beslutade regeringen om förtydliganden och förstärkningar av bl.a. läroplaner, kursplaner och ämnesplaner för och gymnasieskolan (Lgr 11 och Gy 11, reviderade 2017). Syftet är att tydliggöra skolans uppdrag att stärka elevernas digitala kompetens. Ändringarna rör rektorers och lärares uppdrag, skolbibliotekets roll och undervisningen i enskilda ämnen. Sammanfattningsvis innebär ändringarna att programmering införs som ett tydligt inslag i flera olika ämnen i , framför allt i teknik- och matematikämnena, att elevernas källkritiska förmåga stärks, att eleverna ska kunna lösa problem och omsätta idéer i handling på ett kreativt sätt med användning av digital teknik, att eleverna ska arbeta med digitala texter, medier och verktyg, att de ska använda och förstå digitala system och tjänster och att de ska utveckla en förståelse för digitaliseringens påverkan på individ och samhälle. Ändringarna omfattade vidare förtydliganden i skolans uppdrag att ge eleverna möjlighet att utveckla ett kritiskt och ansvarsfullt förhållningssätt till digital teknik och att alla som arbetar i skolan med arbetet med normer och värden ska uppmärksamma både möjligheter och risker som en ökande digitalisering medför. I exempelvis kursplanen för samhällskunskap i har det i det centrala innehållet för ämnet gjorts tillägg om hur man agerar ansvarsfullt vid användning av digitala och andra medier utifrån sociala, etiska och rättsliga aspekter. Regeringen presenterade en nationell digitaliseringsstrategi för skolväsendet. Regeringens övergripande mål för den nationella digitaliseringsstrategin för skolväsendet är att det svenska skolväsendet ska vara ledande i att använda digitaliseringens möjligheter på bästa sätt för att uppnå en hög digital kompetens hos barn och elever och för att främja kunskapsutvecklingen och likvärdigheten. Strategin innehåller tre fokusområden för de åtgärder som sammantaget ska leda till att det övergripande målet för strategin uppnås. Varje fokusområde innefattar ett mål och flera delmål som ska uppnås till 2022. De tre fokusområdena är digital kompetens för alla i skolväsendet, likvärdig tillgång och användning samt forskning och uppföljning kring digitaliseringens möjligheter. Strategin lyfter även fram behovet av kompetensutveckling i digitala verktyg för huvudmän, rektorer och lärare inom skolväsendet. Olika aspekter av privatekonomi ingår i flera av ämnen. I exempelvis kursplanerna för hem- och konsumentkunskap anges att undervisningen också ska bidra till att eleverna utvecklar kunskaper om konsumtionens villkor, om sparande, krediter och lån. På så sätt ska eleverna ges förutsättningar att göra välgrundade val när det gäller privatekonomi och kunna hantera olika problem och situationer som en ung konsument kan ställas inför. Som centralt innehåll för årskurs 7–9 anges bl.a. att följande bör ingå när det gäller ungas privatekonomi: att handla över internet; att låna pengar; att handla på kredit eller avbetalning; att teckna abonnemang. Frågor om privatekonomi ingår också som en del av kunskapskraven för ämnet (Lgr 11 s. 42–44). Frågor om ekonomi behandlas också särskilt i ämnet samhällskunskap i . Ekonomi som ämne spelar en viktig roll i flera av gymnasieskolans program. I gymnasieskolans ämne samhällskunskap behandlas specifikt frågor om privatekonomi. I kursplanerna i ämnet samhällskunskap för både yrkesprogram och högskoleförberedande program anges följande som centralt innehåll i privatekonomi: hushållets inkomster, utgifter, tillgångar och skulder; konsumenträtt samt konsumtion i förhållande till behov och resurser; hur privatekonomin påverkas av samhällsekonomiska förändringar (Gy 11 s. 145 och 150). Särskilt om undervisningen i svenska Av läroplanen för framgår att undervisningen i ämnet svenska bl.a. ska syfta till att eleverna utvecklar kunskaper i och om det svenska språket. Undervisningen ska även stimulera elevernas intresse för att läsa, och eleverna ska möta samt få kunskaper om skönlitteratur från olika tider och skilda delar av världen. Undervisningen ska också bidra till att eleverna utvecklar kunskaper om olika former av sakprosa. I mötet med olika typer av texter, scenkonst och annat estetiskt berättande ska eleverna ges förutsättningar att utveckla sitt språk, den egna identiteten och sin förståelse för omvärlden (Lgr 11 s. 252). När det gäller motionsyrkanden om undervisning i särskilda ämnen och kunskapsområden vill utskottet peka på gällande rätt och den flexibilitet som finns i skollagen för elevens val och skolans val. Vidare vill utskottet uppmärksamma att det är regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, som utformar innehållet i skolans läroplaner och kursplaner. Utskottet vill också lyfta fram att det i läroplanerna anges fyra övergripande perspektiv som ska anläggas i all undervisning: • det historiska perspektivet som ska bidra till att utveckla ett dynamiskt tänkande om samtid och framtid • miljöperspektivet som bl.a. ska belysa hur vi kan skapa hållbar utveckling • det etiska perspektivet som ska främja elevernas förmåga att göra personliga ställningstaganden och • det internationella perspektivet som bl.a. ska ge ett globalt perspektiv och utveckla förståelse för samhällets kulturella mångfald. Vidare tydliggör de övergripande målen i läroplanen för såväl som gymnasieskolan att frågor om bl.a. mänskliga rättigheter, samhällets lagar och normer samt demokratiska värderingar ska vara en central del av utbildningen. Utskottet kan vidare konstatera att ett av syftena med utbildningen inom skolväsendet, som det anges i skollagen, är att i samarbete med hemmen främja barns och elevers allsidiga personliga utveckling till aktiva, kreativa, kompetenta och ansvarskännande individer och medborgare. När det gäller undervisning i programmering i kan utskottet konstatera att regeringen beslutade om förtydliganden i bl.a. läroplaner, kursplaner och ämnesplaner för och gymnasieskolan om skolans uppdrag att stärka elevernas digitala kompetens. Ändringarna medför bl.a. att programmering införs som ett tydligt inslag i flera olika ämnen i , framför allt i teknik- och matematikämnena. Ändringarna ska tillämpas av skolhuvudmännen senast fr.o.m. . Utskottet vill avslutningsvis även erinra om att regeringen presenterade en nationell digitaliseringsstrategi med det övergripande målet att det svenska skolväsendet ska vara ledande i att använda digitaliseringens möjligheter på bästa sätt för att uppnå en hög digital kompetens hos barn och elever och för att främja kunskapsutvecklingen och likvärdigheten. När det gäller motionsyrkandet om att införa en klassikerlista vill utskottet anföra följande. Läsning är avgörande för elevers lärande och framtida delaktighet i samhället och yrkeslivet. pågår en omfattande kompetensutvecklingsinsats i fråga om språk-, läs- och skrivutveckling, det s.k. Läslyftet. För att fler ska kunna ta del av Läslyftet har satsningen förlängts till 2020. Av läroplanen för framgår att undervisningen i ämnet svenska bl.a. ska syfta till att stimulera elevernas intresse för att läsa, och eleverna ska få kunskaper om skönlitteratur från olika tider och skilda delar av världen. Utskottet anser att läroplanen väl föreskriver att eleverna ska möta en bredd av skönlitteratur och olika typer av texter, och ser inga skäl att föreslå åtgärder utifrån det aktuella motionsyrkandet. Därmed avslås motionerna 2017/18:189, 2017/18:486, 2017/18:498, 2017/18:1021, 2017/18:1062 yrkandena 32 och 36, 2017/18:2046 yrkandena 1–3, 2017/18:2062 yrkande 1, 2017/18:2065, 2017/18:2284 yrkande 1, 2017/18:2362, 2017/18:2926, 2017/18:3333, 2017/18:3470 yrkandena 1 och 2, 2017/18:3601 yrkandena 21 och 37 och 2017/18:3783. Undervisning i modersmål och minoritetsspråk Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om undervisningen i modersmål och minoritetsspråk. Jämför reservation 21 (SD), 22 (V) och 23 (L). I kommittémotion 2017/18:1062 av m.fl. (SD) yrkande 21 begärs att den obligatoriska modersmålsundervisningen ska avskaffas, de nationella minoritetsspråken undantagna. Enligt motionärerna är det viktigare att nyanlända elever lär sig det svenska språket snabbt för att inte halka efter i undervisningen. I kommittémotion 2017/18:3587 av m.fl. (L) yrkande 7 framför motionärerna att det finns behov av att följa upp i vilken utsträckning nationella minoritetsspråk kan läsas som nybörjarspråk inom modersmålsundervisningen. I yrkande 8 anförs att fler skolor bör överväga att införa t.ex. finska och andra minoritetsspråk som valbart ämne i moderna språk. Att bara erbjuda modersmålsundervisning räcker inte för att ett minoritetsspråk långsiktigt ska kunna bevaras i som levande tal- och skriftspråk, menar motionärerna. I partimotion 2017/18:2339 av m.fl. (V) yrkande 15 föreslås att regeringen bör tillsätta en utredning av modersmålsundervisningen om vilka åtgärder som krävs för att underlätta för att fler som har rätt till det ska kunna ta del av modersmålsundervisningen. I yrkande 16 anförs vidare att regeringen bör återkomma med åtgärder för att få fler att delta i modersmålsundervisningen. I motion 2017/18:2768 av och (båda MP) lyfts behovet av att reglera och säkerställa tillgången till modersmålsundervisning för barn som har placerats av fram. Av 7 § språklagen (2009:600) framgår att de nationella minoritetsspråken är finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska. Av 14 § samma lag framgår att den som tillhör en nationell minoritet ska ges möjlighet att lära sig, utveckla och använda minoritetsspråket. Vidare ska den som har ett annat modersmål än svenska ges möjlighet att utveckla och använda sitt modersmål. I 8 kap. 10 § och 9 kap. 10 § skollagen (2010:800) regleras att förskolan respektive förskoleklassen ska medverka till att barn med annat modersmål än svenska får möjlighet att utveckla både det svenska språket och sitt modersmål. I 10 kap. 7 § skollagen anges det att en elev i som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska ska erbjudas modersmålsundervisning i detta språk om språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet och eleven har grundläggande kunskaper i språket. Motsvarande bestämmelser finns även för de övriga obligatoriska skolformerna. För de nationella minoritetsspråken (finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska) finns det inte längre ett krav på att en vårdnadshavare har språket som modersmål eller att eleven har grundläggande kunskaper i språket för rätt till modersmålsundervisning (prop. 2013/14:148, bet. 2013/14:UbU21). I 5 kap. 7–13 §§ skolförordningen (2011:185) förtydligas att modersmålsundervisning kan anordnas som språkval, elevens val, skolans val eller undervisning utanför garanterad undervisningstid. En huvudman är skyldig att anordna modersmålsundervisning i ett språk om minst fem elever i språket önskar undervisning och om det finns en lämplig lärare. Bestämmelsen om att det ska finnas minst fem elever gäller inte de nationella minoritetsspråken. Den generella rätten till modersmålsundervisning utanför den garanterade undervisningstiden kan begränsas till högst sju läsår om inte eleven har ett särskilt behov av sådan undervisning. Begränsningen gäller dock inte modersmålsundervisningen i nationella minoritetsspråk eller i ett nordiskt språk. Bakgrund och pågående arbete har i uppdrag att förstärka tillgången på modersmålslärare i nationella minoritetsspråk (A2013/02958/DISK och A2014/03289/DISK). Uppdraget utökades till att, utöver samiska och meänkieli, även omfatta chib. Fler deltagare än beräknat har påbörjat uppdragsutbildningarna vid de lärosäten som ingår i utbildningsinsatsen men intresset för utbildning i meänkieli är mycket begränsat. ska lämna en slutrapport som avser uppdragen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 16 s. 71). har också ett antal lärosäten i uppdrag att bygga upp och utveckla ämneslärarutbildning i de nationella minoritetsspråken (prop. 2017/18:1 utg.omr. 16 s. 75). granskar hur medlemsstaterna följer den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (SÖ 2000:3). I den resolution och rapport som beslutades ansåg ministerkommittén att bör vidta åtgärder på ett antal punkter, främst inom utbildningsområdet. Det gäller bl.a. att se till att modersmålsundervisningen uppfyller de krav som ställs i stadgan och att öka mängden tvåspråkig undervisning i finska och samiska samt skapa sådan undervisning i meänkieli. rekommenderar att bl.a. stärka utbildningen i och på samtliga nationella minoritetsspråk och se till att modersmålsundervisningen uppfyller de krav som anges i stadgan (prop. 2017/18:1 utg.omr. 16 s. 111). tillsatte regeringen en utredning om förbättrade möjligheter för elever att utveckla sitt nationella minoritetsspråk (dir. 2016:116). Uppdraget innefattade bl.a. att kartlägga behovet av åtgärder när det gäller undervisning i de nationella minoritetsspråken och analysera och föreslå hur tillgången på undervisning i nationella minoritetsspråk kan öka. I betänkandet (SOU 2017:91) föreslog utredningen bl.a. att undervisningen i de nationella minoritetsspråken ska lyftas ut från de nuvarande generella bestämmelserna om modersmålsundervisning och i stället regleras separat i lagstiftning som rör det svenska skolsystemet. Utredningen föreslår att ämnet ska benämnas nationellt minoritetsspråk. Vidare har utredningen lämnat förslag om förstärkta möjligheter till tvåspråkig undervisning. Utskottet vill inledningsvis betona hur viktig rätten till modersmålsundervisning i de obligatoriska skolformerna är för såväl barns och elevers språkutveckling som övrig kunskapsinlärning och identitetsskapande. Flera åtgärder har vidtagits för att förstärka modersmålsundervisningen. Exempelvis får modersmålsundervisning bedrivas genom fjärrundervisning om det inte finns någon legitimerad och behörig lärare att tillgå inom skolenheten eller när elevunderlaget är otillräckligt (se 5 kap. skolförordningen [2011:185] och 4 a kap. gymnasieförordningen [2010:2039]). Vidare har ökade möjligheter införts att erbjuda modersmålsundervisning och studiehandledning i modersmålet genom fjärrundervisning och entreprenad (se 23 kap. skollagen [2010:800]). har i uppdrag att förstärka tillgången på modersmålslärare i de nationella minoritetsspråken, och ett antal lärosäten har i uppdrag att utveckla ämneslärarutbildning i de nationella minoritetsspråken. Utskottets förhoppning är att dessa insatser ska bidra till att underlätta tillgången till modersmålsundervisning för fler elever och i fler språk. Utskottet vill även lyfta fram att elever som tillhör någon av de nationella minoriteterna har en utökad rätt till modersmålsundervisning. Denna rätt har dessutom förstärkts eftersom det är ett krav att en elevs vårdnadshavare har språket som modersmål eller att eleven har grundläggande kunskaper i språket för att ha rätt till modersmålsundervisning. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionerna 2017/18:1062 yrkande 21, 2017/18:2339 yrkandena 15 och 16, 2017/18:2768 och 2017/18:3587 yrkandena 7 och 8. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om språkundervisning. I motion 2017/18:2066 av (SD) föreslås att det ska införas fler obligatoriska språk i skolan. I motion 2017/18:3382 av (SD) framför motionären att man bör utreda hur man kan införa dialektundervisning på skolschemat. I motion 2017/18:433 av (L) yrkande 1 föreslås att studier i esperanto ska vara möjligt att läsa inom ramen för ämnet moderna språk. I motion 2017/18:3744 av (KD) yrkande 4 anförs att regeringen bör se över vilka insatser som krävs för att stimulera fler elever att studera tyska, samt att se över kvaliteten på den befintliga tyskundervisningen i skolan. I motion 2017/18:2174 av (S) efterfrågas en översyn av möjligheterna att stärka tyska språkets ställning i skolundervisningen. Av 10 kap. 4 § skollagen (2010:800) framgår vilka ämnen som ska omfattas av undervisningen i . Som tidigare nämnts träder den nya stadieindelningen för och regleringen av undervisningstiden per stadium i kraft . Lagändringarna innebär bl.a. att moderna språk ska anges som ett ämne i skollagen och att undervisningstiden i sameskolan ska utökas för språkval, som är en avsatt tid inom vilken eleven kan göra vissa val. Undervisningen i språkval kommer att påbörjas senast i årskurs 6 (prop. 2016/17:143, bet. 2016/17:UbU23, rskr. 2016/17:339). Enligt den nya lydelsen av 10 kap. 4 § skollagen som träder i kraft ska moderna språk erbjudas varje elev inom ramen för språkval. Enligt 9 kap. 5 § skolförordningen (2011:185) ska huvudmannen som språkval erbjuda minst två av språken franska, spanska och tyska. Huvudmannen ska även sträva efter att erbjuda andra språk som språkval. Vidare framgår av 6 § att en elev i stället för ett språk som erbjudits enligt 5 § får välja något av följande språk som språkval: det språk som eleven ska erbjudas modersmålsundervisning i svenska eller svenska som andraspråk under förutsättning att eleven i övrigt får undervisning i svenska eller svenska som andraspråk Huvudmannen är dock inte (7 §) skyldig att anordna undervisning i ett språk som erbjudits som språkval enligt 5 § eller 6 § om färre än fem elever väljer språket. Detta gäller dock inte om det språk som avses i 6 § 1 är ett nationellt minoritetsspråk. Av 10 kap. 4 § skollagen framgår även att undervisningen i ska omfatta elevens val och skolans val. Undervisningen i elevens val ska syfta till att fördjupa och bredda elevens kunskaper i ett eller flera ämnen. Skolans val får omfatta ett lokalt tillval, om har godkänt en plan för undervisningen. Enligt 9 kap. 8 § skolförordningen ska huvudmannen erbjuda eleverna ett allsidigt urval av ämnen som elevens val. Som elevens val får ett språk som eleven inte har fått undervisning i (nybörjarspråk) erbjudas. Huvudmannen är inte skyldig att anordna undervisning i ett nybörjarspråk som erbjudits som elevens val om färre än fem elever väljer språket. I 4 kap. 1 § gymnasieförordningen (2010:2039) anges att om inte något annat följer av andra föreskrifter som regeringen meddelat får meddela föreskrifter om vilka ämnen och kurser som ska ingå i respektive program och i de nationella inriktningarna. Exempelvis specificeras i gymnasieförordningen (4 kap. 1 § fjärde stycket) att kurser i engelska, klassisk grekiska – språk och kultur, latin – språk och kultur, moderna språk, modersmål eller svenskt teckenspråk för hörande får erbjudas på humanistiska programmets inriktning språk. Om en elev ska läsa ett språk i gymnasieskolan och eleven har betyg i språket från ska undervisningen i gymnasieskolan utgå från utbildningsnivå. Vidare framgår av gymnasieförordningen 4 kap. 9 § att en elev också får läsa nya språk i gymnasieskolan. Franska, spanska och tyska ska erbjudas både som språk som utgår från utbildningsnivå och som nytt språk. Huvudmannen ska sträva efter att erbjuda undervisning i fler språk än franska, spanska och tyska (4 kap. 10 § gymnasieförordningen). Utskottet vill när det gäller yrkanden om språkundervisning framhålla det positiva i att elever lär sig flera språk. Utskottet erinrar därför om den flexibilitet som finns i skollagen inom ramen för elevens val och skolans val. Vidare vill utskottet uppmärksamma att det är regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, som utformar innehållet i skolans läroplaner och kursplaner. Enligt skolförordningen ska huvudmännen inom ramen för språkval erbjuda minst två av språken franska, spanska och tyska samt även sträva efter att erbjuda ytterligare språk som språkval. Däremot är inte huvudmännen skyldiga att anordna undervisning i ett språk om färre än fem elever väljer språket. Utskottet finner att gällande regelverk är väl avvägt och avstyrker därmed motionerna 2017/18:433 yrkande 1, 2017/18:2066, 2017/18:2174, 2017/18:3382 och 2017/18:3744 yrkande 4. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om undervisningen i sex och samlevnad. Jämför reservation 24 (C) och 25 (L).