bet · H501AU9 · 2018-04-20 00:00:00 — Vi har sagt att vi vill införa en anställningsform där nyanlända och personer kan få lägre ingångslön än . Det handlar om att en viss del av arbetstiden ska gå till att lära sig jobbet, och det innebär ingen lönesänkning för denna grupp. Det innebär att de här människorna oftast går från bidrag av olika slag till en lön som är högre än deras bidrag. Ingen som agerar på arbetsmarknaden , ingen som har jobb , kommer att få en lägre lön med Alliansens politik. Ni hotar med detta. Man skulle lika gärna kunna säga att vi höjer standarden för den grupp av människor som kan gå från bidrag till jobb och som sedan förhoppningsvis, om de lär sig jobbet och gör ett bra jobb, kan gå vidare till en fast anställning med högre lön framöver. Den problematik som hänvisar till har inte så mycket med allmän visstid att göra, utan den har med vikariat och timanställningar och den typen av lösare eller icke fasta anställningsformer att göra. Mig veterligen vill inte ta bort dessa, och nämnde dem själv som viktiga delar av arbetsmarknaden i sitt inledningsanförande. Har man haft allmän visstid övergår det till en fast anställning för att ta ett exempel. En arbetsgivare kan inte år in och år ut anställa människor på allmän visstid ända fram till pensionen. Det finns ett skydd mot det. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Arbetsrätt Jag tror inte att det går att isolera enskilda åtgärder från varandra och säga att om vi förenklar den här delen av arbetsrätten kommer sysselsättningen att springa iväg, utan det är den sammanvägda politiken som spelar roll. Den sammanvägda politiken var väldigt framgångsrik för Alliansen då vi såg en otrolig framgång i att utanförskapet minskade och sysselsättningen ökade. Det arvet lämnade vi efter oss till er. Jag hoppas att vi ska kunna fortsätta med den politiken . debatterar vi stora skiljelinjer i svensk politik. Vi diskuterar vilket arbetsliv vi vill att människor ska ha, vilken vardag man ska leva i - en vardag som baseras på otrygghet eller en vardag som baseras på trygghet - och om vi ska flytta tillbaka utvecklingen på arbetsplatserna eller ta sikte . Dessa frågor diskuterar vi inom ramen för arbetsmarknadsutskottets betänkande AU9 om arbetsrätt. Arbetsrätt är det ord som samlar all lagstiftning som hanterar arbetares säkerheter och skyldigheter i arbetslivet och på arbetsplatsen. Vi har en lagstiftning i botten, och sedan har vi branschvisa lösningar ovanpå detta, som regleras av kollektivavtal för dem omfattas av sådana. Det är så vi har byggt den svenska modellen, och det är så vi har byggt en grundläggande anständighet på den svenska arbetsmarknaden. Det finns många lagar som hanterar arbetsmarknaden, men den lagstiftning som allt som oftast debatteras är lagen om anställningsskydd, LAS. Den handlar om vilket skydd du har som arbetstagare i din anställning men också om arbetsgivarens rättigheter att säga upp anställda när sakliga skäl finns. Det är en lagstiftning som är ganska generös för arbetsgivaren jämfört med hur det ser ut i många andra länder. Har man saklig grund för att säga upp personal i kan man göra detta utan jättestora kostnader. Lagen om anställningsskydd är ur den anställdes perspektiv den lag som förhindrar att du blir uppsagd av godtycke. Det är en lag som är en källa till ständig debatt mellan de politiska partierna. Den är ofta hårt debatterad här i kammare, och den diskuteras också på några borgerliga ledarsidor, främst under valår, men inte på jättemånga andra ställen. I verkligheten ställer denna lag nämligen inte till speciellt många problem. Den är tvärtom en problemlösande lag. Varför bråkar vi då så mycket om den här, kan man fråga sig. Jo, herr talman, det beror helt enkelt på att det finns en mycket tydlig ideologisk skillnad i hur vi ser på förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare och på vilket samhälle vi egentligen vill bygga. Det som denna debatt främst handlar om är turordningsreglerna i LAS. Turordningsreglerna är det som står mellan anständighet och godtycke på svensk arbetsmarknad. Det är det som reglerar vem som ska gå när det blir arbetsbrist på ett företag. Sist in, först ut, brukar vi kalla det förenklat, men det är inte riktigt så det fungerar i praktiken. Under de som LAS nu har funnits har arbetsgivare och fack förhandlat om turordningsreglerna vid uppsägningar så att de personer som har den kompetens som företaget behöver blir kvar. Man har gjort avtalslistor. Detta är mycket vanligt förekommande förhandlingar. De ärenden som man inte lyckas lösa på arbetsplatsnivå är väldigt få. Det är bara att titta på Arbetsdomstolen och se hur många fall av uppsägningar och turordningslistor som har hamnat där - det är inte många. Detta är en fråga som man löser praktiskt i verkligheten. Både arbetsgivare och arbetstagare är måna om att ha arbetsplatser som klarar sig och finns kvar även när det är tuffa tider. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Arbetsrätt När presenterar sitt "moderna" förslag om att kompetensen ska väga tungt vid uppsägningar slår de in redan vidöppna dörrar, för så har det alltid varit. sa till och med en av Teknikföretagens tyngsta företrädare, vid ett seminarium som jag deltog i, att turordningsreglerna inte är något problem. och de övriga borgerliga partierna, inklusive , vill alltså hitta lösningen på ett problem som inte ens kan identifiera. Det är ganska intressant. Tror ni då att man lägger fram dessa förslag för att man inte vet detta och inte fattar hur det ser ut på svensk arbetsmarknad? Nej, så är det naturligtvis inte, för som vanligt bor i detaljerna. Vem är det som ska avgöra vilken kompetens som ska vägas in enligt deras förslag, tror ni? Vem är det som de tycker ska få bestämma detta? Eftersom det är så att fack och arbetsgivare tillsammans kommer överens om detta i förhandlingar måste det betyda att man tycker att en av faktorerna ska bort. Känner jag rätt är det inte facken som blir kvar, och då har man öppnat dörren för godtycket. Alla borgerliga partier, inklusive SD, har förslag om hur man ska öka undantagen i turordningsreglerna. Mest långtgående här är, som vi har hört, , som anser att alla arbetsplatser med färre än 50 anställda helt ska slippa undan turordningsreglerna. Som de flesta vet är det en mycket stor majoritet av de svenska arbetsplatserna som har färre än 50 anställda - nästan allihop. Ett stort antal löntagare skulle med förslag stå helt utan anställningstrygghet. Det är inte ett parti som står på arbetarnas sida. Onekligen är det ju redan så att arbetsgivaren själv bestämmer när han eller hon anser att det finns arbetsbrist på arbetsplatsen och att man behöver säga upp folk. Utan turordningsregler skulle han eller hon helt fritt kunna bestämma vem som ska gå. Om det, mot förmodan, skulle bli en borgerlig valseger skulle vi alla, utan undantag, vara provanställda på livstid på svensk arbetsmarknad. Och vad är det då för samhälle vi bygger? Är det modernt? När borgarna säger att de vill ha moderna arbetsrättsregler, anpassade till det moderna samhället, vill de i praktiken backa tillbaka i tiden, då arbetsgivarna hade all makt över arbetslivet, när folk stod med mössan i hand och bad om att få jobba för brödfödan och när man fick gå så fort man höjde sin röst om missförhållanden på arbetsplatsen. Nej, det skulle ta oss tillbaka till allt det som vi har lyckats kämpa oss ifrån, som att en arbetsgivare får rätt att säga upp personal för att man inte tycker om dem längre, för att de är veganer, jägare, rödhåriga, gravida eller sjuka. För att ta något väldigt aktuellt, som höstens metoo-rörelse visade, har många kvinnor som jobbar under otrygga anställningsförhållanden blivit sexuellt trakasserade och utnyttjade av sina chefer - i ett läge där de är helt beroende av den inkomst de kan få och där ett nej kan betyda att de blir av med sitt jobb och den inkomst som gör att de kan ge ungarna mat på bordet, att de inte behöver koka makaronerna längre den av månaden för att få maten att fylla ut tallriken och att de kan betala hyran. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Arbetsrätt Med borgarnas förslag skulle detta gälla alla anställda på svensk arbetsmarknad - en livslång provanställning. Gör något fel i chefens ögon, och du får gå, utan förhandlingar med facket. Du kan också få gå om du påtalar att det finns brister i säkerheten eller i arbetsmiljön. Detta i sig skapar otrygga och farliga arbetsplatser. Ett sådant arbetsliv vill ingen ha. Tystnaden skulle breda ut sig, och alla skulle känna sig osäkra på arbetsplatserna. Vardagen skulle bli annorlunda för alla på svensk arbetsmarknad. Detta är ett exempel på hur olika vi ser på människor och samhälle från olika partier. Vi har helt olika grundvärderingar och helt andra perspektiv när vi ger oss in och diskuterar de politiska sakfrågorna. Ska vi bygga ett samhälle med trygga individer som tar plats och deltar i utvecklingen, eller ska vi bygga ett samhälle som bygger på otrygghet och rädsla? För mig är svaret enkelt. Tyvärr har ändå anställningstryggheten urholkats . står inte människor med mössan i hand utanför fabriken, men de sover med mobiltelefonen i handen för att inte missa när det kommer ett sms från en arbetsgivare som behöver köpa några timmars arbete. Vi har en lucka i lagen om anställningsskydd som medger att en arbetsgivare kan hyvla alla anställdas arbetstid utan turordningsförhandling. Detta är saker som vi behöver se över och som vi också ser över i detta . Vi har allmänna visstidsanställningar som ökar otryggheten på arbetsmarknaden. Vi har tagit steg för att minska missbruket av denna anställningsform, men mycket återstår att göra. har vi sex månaders provanställningar. hade vi en månads provanställning. Jag kommer mycket tydligt ihåg det ramaskri som kom från fackföreningsrörelsen när man ville utöka detta . har vi sex månaders provanställning, och det har successivt ökat. Ändå vill flera av de borgerliga partierna utöka provanställningstiden - . Det är inte rimligt. Ett modernt samhällsbygge utgår från allas delaktighet, från så jämlika förhållanden som man nu kan få mellan arbetsgivare och arbetstagare. Om vi menar allvar med ett demokratiskt samhälle, vilket ändå en majoritet av den här kammarens partier påstår sig vilja ha, bör man också vara för jämlikhet i arbetslivet. Allt annat är ju vansinnigt omodernt. Vi kan inte backa oss in . , 2018, går svensk arbetsmarknad åt helt rätt håll: Arbetslösheten sjunker och sysselsättningsgraden ökar. Vi ser att det fortfarande finns många utmaningar att lösa för att alla ska komma i arbete, men vi kan ändå se att det går åt rätt håll. När alla arbetsgivare som jag möter när jag är ute skriker efter hjälp med att hitta kompetent personal att anställa, då skriker borgarna efter att det ska vara lättare att sparka folk. Jag tycker att det är obegripligt för en politiker i samtiden. Nästan alla har i den här talarstolen talat om att man vill ha en arbetsmarknad som kombinerar trygghet och flexibilitet. Det är precis det som vi har byggt upp. Om de borgerliga partierna vill vara moderna borde ni snarare utgöra en majoritet tillsammans med oss för att förstärka anställningsskyddet och löntagarnas rättigheter i arbetslivet. Det som vi behöver göra för att möta framtiden är att skapa fler trygga människor i samhället och i arbetslivet, inte färre. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Arbetsrätt Jag yrkar härmed bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på alla motioner. Detta är nonsens, och du går tyvärr över gränsen. Jag sa i mitt anförande att jag önskar en vettig och välbalanserad debatt om dessa viktiga frågor. Att blanda in metoo och påstå att våra förslag skulle leda till en förändring på det området är ingenting annat än osant. säger också att det bara är här i kammaren som vi diskuterar denna fråga. Jag tycker inte att det stämmer. Jag träffar företagare, anställda och arbetsgivarorganisationer som lyfter dessa frågor och tycker att man ska titta på dem. När jag satt i civilutskottet under alliansregeringen diskuterade man om det skulle göras en översyn. En av våra uppgifter är ju att titta på, analysera och resonera kring lagstiftningen. Då handlade det om PBL, som kom till 2010, och det var Socialdemokraterna som ville se om den lagen hade fått effekt. Här har vi en lag som Socialdemokraterna inte ens vill se över. För mig är det väldigt underligt. Jag tycker att det är tråkigt med den låga debattnivån. Jag hade en fråga också. Jag tog i mitt anförande upp den tudelade arbetsmarknaden och Socialdemokraternas mål att ha lägst arbetslöshet 2020. I betänkandet står det att utskottet konstaterar att regeringen är aktiv på området för att skapa nya vägar in på arbetsmarknaden. Jag räknade upp ett antal förslag som vi har lagt. vill jag veta: Vad menar med de här sakerna? Vad är det som man har gjort? Om vill ha en välbalanserad, värdig debatt i politiken kanske vi inte ska börja med att kalla något för nonsens, som det sas från talarstol, framför allt inte när det handlar om metoo, som på ett väldigt bra sätt har varit omvälvande i det svenska samhället. Det går inte att komma ifrån att det finns många berättelser i metoo-rörelsen från de personer som jobbar med tidsbegränsade anställningar under otrygga förhållanden. När man är utsatt, helt beroende av arbetsgivarens godtycke och helt beroende av inkomsten är man också i ett mer prekärt läge när det gäller att ska säga nej när arbetsgivaren kanske ger sig på dig på ett otillbörligt sätt. Det är märkligt att bortse från det. Vill man skapa mer godtycke på arbetsmarknaden blir det fler anställda som är mer beroende av sina arbetsgivare och ganska hjälplösa i en sådan situation, och det vill jag motverka. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Arbetsrätt Vi har inte alls sagt att vi inte vill se över denna lag , tvärtom. Jag tycker att det finns mycket i den lagen som man kan se över. Den har också förändrats ett antal gånger , och det har ju inte skett till arbetstagarnas fördel, snarare tvärtom. Som jag sa i mitt anförande finns det en utredning där det ingår att se över detta med hyvlingar och hur man ska kunna förstärka de anställdas rättigheter och trygghet där. Vi behöver se över allmänna visstidsanställningar. De har verkligen ställt till det för balansen på arbetsmarknaden. Med nonsens menar jag naturligtvis inte metoo-rörelsen. Med nonsens menade jag att man blandar bort korten. Det finns ingenting i det moderata förslaget som på något vis skulle göra anställningstryggheten mer godtycklig. Jag blev väldigt upprörd över de anklagelserna. Det jag försökte påpeka i mitt anförande var precis det som tog upp i sitt anförande. Vi har avtalsturlistor på de flesta arbetsplatser. Det som jag ville lyfta fram var att alla arbetstagare ska ha samma rätt, inte bara den rätt som förhandlas fram på den enskilda arbetsplatsen, det vill säga förhandlingar i slutna rum i stället för att se till att alla har rättigheter när det gäller kompetens. Jag fick inget svar på min fråga. Tiden rann tydligen iväg. Men ni har haft på er att komma med förslag och reformer under en högkonjunktur för att försöka att få in fler på arbetsmarknaden. Jag tog som exempel med ett antal ungdomar som är arbetslösa . Vad har ni gjort? hänvisade till ett antal utredningar, men det hade varit intressant att se några reformer på området. De utredningar som jag hänvisade till handlade om lagen om anställningsskydd. Jag tror inte att den lagen är det redskap som man ska använda för att få in fler på arbetsmarknaden. Där finns betydligt mer effektiva saker som regeringen kan göra, vilket vi också har gjort. Vi har till exempel tillskapat 100 000 fler utbildningsplatser. Jag är säker på att även ni borgerliga ledamöter möter arbetsgivare som har stora behov av kompetent personal som är rätt utbildad för de lediga jobben. Detta försöker vi hantera. Det har inte hanterats under de tidigare åtta åren, då man snarare drog ned på vuxenutbildningen i stället för att satsa på den. Vi satsar stort för att de som står utanför arbetsmarknaden ska kunna studera till ett yrke och få ett riktigt jobb. Det är en av de sakerna som vi gör. Vi har också flera olika subventionerade anställningsformer via Arbetsförmedlingen. är de nya etableringsjobben på plats, som parterna har förhandlat fram. Vi har kraftigt subventionerade former av anställning. Det finns till och med jobb där arbetsgivaren har 100 procents subventionsgrad för att ta in en som står långt ifrån arbetsmarknaden plus att man har ett handledningsstöd för att kunna lära upp personen i arbete. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Arbetsrätt Det är inte dyrt att anställa människor . Det är inte det som är problemet. Det som skiljer oss åt är att de borgerliga partierna vill att det är den enskilde som ska ta smällen med sänkta ingångslöner. Vi tycker att det är bra om det är billigare för arbetsgivaren att anställa vissa personer, och då är det också ett ansvar för oss från staten att subventionera de anställningarna. Det är inte den enskilde som själv ska bära detta. Tack för din tydlighet i debatten, . Det är alltid intressant att diskutera dessa frågor eftersom det är så mycket makt involverad. Det gäller både makten från politikens sida och makten över sitt eget liv, sin situation och sin möjlighet att påverka sin vardag. Låt oss vända denna diskussion och fundera utifrån det andra hållet. Då låter det kanske inte som att vi står så långt ifrån varandra. I grund och botten tror jag visserligen att det finns stora skiljelinjer, men det finns också en gemensam ambition. Den tycker jag kommer bort när vi bombastiskt dundrar på i god valrörelseanda. Det som driver svensk arbetsmarknad, och som handlar om möjligheten att utveckla enskilda företag och framför allt svensk ekonomi, är att människor väljer att utveckla sig kompetensmässigt eller erfarenhetsmässigt. Samma sak gäller företagen. De anställda är oerhört beroende av vilken arbetsgivare de har och vilka ytterligare kompetenser som tillförs för att man ska utvecklas vidare och vice versa. Det är ett ömsesidigt beroende av varandra. Att ha regler som helt och hållet fokuserar bara på antalet år hjälper och driver inte en sådan utveckling. När vi diskuterar att gå över och i stället använda kompetens är vi inte ute efter att det ska vara godtyckligt för en enda person att avgöra vad som är kompetens. Detta måste självklart regleras så att det finns en gemensam bild av vad den kompetensen utgörs av. Vi tycker att det skulle vara tydligare för både företagen och den anställde att man måste utveckla sin kompetens. Det är det som driver framåt. Jag tycker inte att jag är mer bombastisk i denna kammardebatt än i någon annan som vi har haft på samma tema, för det här är en fråga som engagerar mig och hela mitt parti väldigt mycket. Kompetensen ska regleras på något sätt, säger och vill att kompetens ska vara starkare än anställningstid. Jag undrar vad "på något sätt" innebär. Det är väldigt svårt att lagreglera vad kompetens är för alla olika människor, tänker jag. Däremot kan såklart arbetsgivaren ha en uppfattning om detta. Eller så kan man tänka sig att facken tillsammans med arbetsgivarna har en uppfattning om vilka kompetenser som behöver finnas kvar på arbetsplatsen för att allting ska fungera. Då hamnar vi ju i det system som vi har . säger å ena sidan att kompetensen ska vägas in mer och å andra sidan att alla företag med mindre än 50 anställda helt ska undantas. Om man luckrar upp det vi har får vi ett fullkomligt godtycke och har ingen förhandlingssituation mellan facket och arbetsgivaren. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Arbetsrätt Jag anser inte att och jag står varandra speciellt nära i synen på de arbetsrättsliga lagarna. Vi står varandra nära när det gäller att vi vill att så många människor som möjligt på svensk arbetsmarknad ska ha arbete, men det finns en milsvid skillnad i vårt synsätt på hur vi ska lösa dessa problem. Det beskriver som totalt omöjligt att definiera är något som sker i alla förhandlingar som hon hänvisade till, så det är klart att det går att göra det här. Det finns även forskare som jobbar med dessa frågor som säger att det självklart går att ersätta ett turordningssystem som bygger mot ett som bygger på kompetens och reglera det. Det som ibland beskrivs som att man skulle släppa loss allt så att man får möjlighet att säga upp hur som helst är inte vad vi föreslår. Det gäller att hantera den situation som finns på svensk arbetsmarknad , nämligen att tryggheten inte sitter utan i kompetensen. Vi måste vara tydliga med detta och beskriva den utveckling och konkurrens som finns inte bara i utan även i resten av världen. Det handlar om att vi måste utvecklas vidare. De människor som står långt ifrån arbetsmarknaden måste få ta ett första steg in för att sedan utvecklas vidare och kunna ta nästa steg. Om vi inte ser att dessa bitar måste finnas med och vara tydliga ger vi inte rätt signaler till de människor som är på väg ut på arbetsmarknaden eller som befinner sig där . Den här tydligheten gäller inte bara oss i politiken eller arbetsgivarna utan även individen. Man måste veta att detta är en del av att stå väl på arbetsmarknaden. hänvisas det till att det vore fruktansvärt att förhandla bort att inte anställningsåren gäller. Jag skulle i stället vilja att vi diskuterar hur man kan reglera detta på ett annat sätt så att det blir tydligare vad som faktiskt gäller . Det skulle jag gärna vilja se. Under hela den debatt som vi har haft har de olika partierna haft väldigt olika ingångar in i diskussionen. Jag debatterar arbetsrätten och den situation som finns på arbetsplatser för den anställde i vardagen. Vad som regleras där är egentligen det som betänkandet hanterar, inte i första hand hur vi ska få in dem som står längst ifrån arbetsmarknaden i anställning. Det diskuteras i många andra betänkanden som vi har att hantera, till exempel om arbetsformer och annat. På något sätt är det alltid detta som kommer upp när man diskuterar lagen om anställningsskydd med de borgerliga partierna. Man ska fila ned trösklar för att folk ska komma in i arbete och så vidare. Men det handlar ju inte om det! De trösklar som finns för att folk ska komma in i arbete är ganska rejält nedfilade genom alla de anställningsformer som finns med långa provanställningar, subventionerade anställningar, utbildning kombinerat med anställning och allmän visstid. Det finns hur många exempel som helst på hur nedfilade trösklarna är. Det är till nästan obefintlighet. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Arbetsrätt Vad de borgerliga partierna egentligen vill, men inte säger, är att de vill fila ned dessa trösklar så att det blir enklare att skicka ut folk från arbetslivet. Det vore ärligt och bra om man kunde benämna vad vi talar om på rätt sätt. För att svara på frågan om kompetens, förhandlingar och slutna rum: Jag tycker att arbetsmarknadens parter ska sköta så mycket som möjligt på svensk arbetsmarknad och att vi lagstiftare inte ska gå in och peta i det. Att vi skulle börja peta i vad kompetens är vore över huvud taget inte tillrådligt. Jag ska fatta mig väldigt kort. Till att börja med vill jag säga att det är statens uppgift att skapa förutsättningar för parterna att ta sitt ansvar. Det är också statens uppgift att säkerställa grundläggande villkor. Det är centralt att arbetsrätten lägger grunden för ett arbetsliv som tillgodoser både arbetstagarnas och arbetsgivarnas behov av flexibilitet, trygghet och inflytande. Jag förlitar mig på att regeringen och arbetsmarknadens parter bedriver ett arbete för att skapa och upprätthålla ett system som erbjuder en fortsatt god balans på området. Det är detta system och denna modell som gör att kan behålla både hög sysselsättning och hög produktivitet. Jag tycker att vårt land är exemplariskt när det gäller dialogen mellan arbetsmarknadens parter. och jag är till exempel väldigt positiva till de så kallade etableringsjobben, som parterna och regeringen har kommit överens om.