bet · H501KU34 · 2018-04-25 00:00:00 — Fri- och rättigheter, m.m. Utskottet föreslår att ställer sig bakom det utskottet anför om nationell samordning och en nationell kommunikationsstrategi och tillkännager det för regeringen. Utskottet föreslår att avslår övriga motioner från de allmänna motionstiderna 2016/17 och 2017/18 om fri- och rättigheter och om förebyggande av våldsbejakande extremism. I betänkandet finns 22 reservationer (M, SD, C, V, L, KD) samt 3 särskilda yttranden (M, SD, KD). Drygt 60 motionsyrkanden från de allmänna motionstiderna 2016/17 och 2017/18. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Avd. I: Fri- och rättigheter Rättighetsskydd för en enskild mot en annan enskild En äganderätts- och näringsfrihetskommission Ett tredje juridiskt kön Förbud mot rasistiska organisationer Förbud mot slöja på offentliga platser En framtida översyn av regeringsformen Kommuners medlemskap i bostadsrättsföreningar Uppmärksamma och motarbeta religionsförföljelse Mänskliga rättigheter i EU Avd. II: Förebyggande av våldsbejakande extremism Utökat informationsutbyte mellan myndigheter och sekretessbrytande bestämmelser Utländska bidrag till svenska trossamfund 1.Rättighetsskydd för en enskild mot en annan enskild, punkt 1 (M) 2.En äganderätts- och näringsfrihetskommission, punkt 2 (M, C, L, KD) 3.En gemensam värdegrund, punkt 3 (M, C, KD) 4.Ett tredje juridiskt kön, punkt 4 (V) 5.Ett tredje juridiskt kön, punkt 4 (L) 6.Diskriminering m.m., punkt 5 (M) 7.Diskriminering m.m., punkt 5 (SD) 8.Diskriminering m.m., punkt 5 (V) 9.Återkallande av medborgarskap, punkt 7 (M) 10.Återkallande av medborgarskap, punkt 7 (SD) 11.Återkallande av medborgarskap, punkt 7 (KD) 12.Förbud mot slöja på offentliga platser, punkt 8 (SD) 13.Böneutrop, punkt 9 (SD) 14.En framtida översyn av regeringsformen, punkt 10 (M, C, KD) 15.Kommuners medlemskap i bostadsrättsföreningar, punkt 11 (SD) 16.En värdekommission, punkt 12 (KD) 17.Mänskliga rättigheter i EU, punkt 14 (M, C, L, KD) 18.Mänskliga rättigheter i EU, punkt 14 (V) 19.Utökat informationsutbyte mellan myndigheter och sekretessbrytande bestämmelser, punkt 15 (SD) 20.Nationell samordning, punkt 17 (V) 21.Kommunernas ansvar, punkt 18 (M, L, KD) 22.Utländska bidrag till svenska trossamfund, punkt 19 (M, SD, KD) 1.Böneutrop, punkt 9 (M) 2.Böneutrop, punkt 9 (KD) 3.Individer som återvänder, punkt 16 (SD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /17 Motioner från allmänna motionstiden /18 Bilaga 2 Reservanternas lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut Rättighetsskydd för en enskild mot en annan enskild 2016/17:1183 av (M) och 2016/17:3291 av m.fl. (M). Reservation 1 (M) En äganderätts- och näringsfrihetskommission 2017/18:3130 av m.fl. (M) yrkande 4. Reservation 2 (M, C, L, KD) 2016/17:3288 av m.fl. (M) yrkande 1. Reservation 3 (M, C, KD) Ett tredje juridiskt kön 2016/17:58 av (L) yrkande 1, 2016/17:1079 av m.fl. (L) yrkande 13, 2016/17:2811 av m.fl. (S), 2017/18:750 av och (båda S), 2017/18:1820 av m.fl. (S), 2017/18:2857 av (C) och 2017/18:3596 av m.fl. (V) yrkande 1. Reservation 4 (V) Reservation 5 (L) 2016/17:2560 av och (båda SD) yrkandena 2 och 3, 2016/17:2932 av och (båda SD) yrkandena 3 och 4, 2017/18:878 av m.fl. (SD, -) yrkandena 3 och 4, 2017/18:3130 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2017/18:3881 av m.fl. (V) yrkande 6. Reservation 6 (M) Reservation 7 (SD) Reservation 8 (V) Förbud mot rasistiska organisationer 2016/17:640 av m.fl. (S). 2016/17:173 av (SD) yrkandena 2 och 3, 2016/17:2299 av och (båda SD) yrkande 3, 2016/17:2932 av och (båda SD) yrkande 11, 2016/17:3302 av m.fl. (KD) yrkande 44, 2016/17:3409 av m.fl. (SD) yrkande 42, 2017/18:878 av m.fl. (SD, -) yrkande 11, 2017/18:887 av och (SD, -) yrkande 4, 2017/18:1519 av (M), 2017/18:2377 av (SD) yrkandena 2 och 3, 2017/18:3179 av m.fl. (M) yrkandena 7 och 8, 2017/18:3394 av m.fl. (KD) yrkande 39, 2017/18:3735 av m.fl. (M) yrkande 26 och 2017/18:3890 av m.fl. (SD) yrkandena 49 och 51. Reservation 9 (M) Reservation 10 (SD) Reservation 11 (KD) Förbud mot slöja på offentliga platser 2016/17:790 av (SD) och 2017/18:2355 av (SD). Reservation 12 (SD) 2016/17:793 av m.fl. (SD) och 2017/18:2351 av m.fl. (SD). Reservation 13 (SD) En framtida översyn av regeringsformen 2017/18:2250 av (M) och 2017/18:3130 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 3. Reservation 14 (M, C, KD) Kommuners medlemskap i bostadsrättsföreningar 2017/18:1595 av och (båda SD) yrkande 2. Reservation 15 (SD) 2016/17:2859 av Skånberg m.fl. (KD). Reservation 16 (KD) Uppmärksamma och motarbeta religionsförföljelse 2016/17:3398 av (KD) yrkandena 3 och 4. Mänskliga rättigheter i EU 2016/17:812 av m.fl. (V) yrkandena 6 och 8, 2016/17:1077 av m.fl. (L) yrkande 1, 2016/17:1079 av m.fl. (L) yrkande 26, 2016/17:2791 av m.fl. (S) yrkande 4, 2017/18:2681 av m.fl. (S) yrkande 4, 2017/18:3194 av m.fl. (L) yrkande 2, 2017/18:3240 av m.fl. (M) yrkandena 6 och 12 samt 2017/18:3684 av m.fl. (C) yrkande 2. Reservation 17 (M, C, L, KD) Reservation 18 (V) Utökat informationsutbyte mellan myndigheter och sekretessbrytande bestämmelser 2017/18:188 av (SD), 2017/18:895 av och (SD, -), 2017/18:3544 av (SD) yrkande 1, 2017/18:3583 av m.fl. (L) yrkande 10 och 2017/18:3735 av m.fl. (M) yrkande 4. Reservation 19 (SD) 2017/18:3126 av m.fl. (M, KD) yrkande 3, 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 51 och 2017/18:3898 av m.fl. (KD) yrkande 2. ställer sig bakom det utskottet anför om nationell samordning och en nationell kommunikationsstrategi och tillkännager det för regeringen. Därmed bifaller delvis motionerna 2017/18:3126 av m.fl. (M, KD) yrkande 1, 2017/18:3583 av m.fl. (L) yrkande 3 och 2017/18:3735 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2017/18:229 av (L). Reservation 20 (V) 2017/18:497 av (L) yrkande 3, 2017/18:3735 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2017/18:3898 av m.fl. (KD) yrkande 1. Reservation 21 (M, L, KD) Utländska bidrag till svenska trossamfund 2017/18:3126 av m.fl. (M, KD) yrkande 2. Reservation 22 (M, SD, KD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (SD), (M), (C), (MP), (SD), (L), (V), Skånberg (KD), (S), (S), (M), (S), (S) och (M). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet drygt 60 motionsyrkanden från de allmänna motionstiderna 2016/17 och 2017/18. Drygt 50 yrkanden gäller frågor om fri- och rättigheter, t.ex. frågor om äganderätt, föreningsfrihet och ett tredje juridiskt kön, och behandlas i den första delen av betänkandet. I den senare delen av betänkandet behandlas mellan 15 och 20 yrkanden som gäller frågor om förebyggande av våldsbejakande extremism, t.ex. frågor om utökat informationsutbyte mellan myndigheter och sekretessbrytande bestämmelser. Avd. I: Fri- och rättigheter Enligt 1 kap. 2 § regeringsformen ska den offentliga makten utövas med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans frihet och värdighet. Den enskildes personliga, ekonomiska och kulturella välfärd ska vara grundläggande mål för den offentliga verksamheten. Det allmänna ska särskilt trygga rätten till arbete, bostad och utbildning samt verka för social omsorg och trygghet och goda förutsättningar för hälsa. Det allmänna ska främja en hållbar utveckling som leder till en god miljö för nuvarande och kommande generationer, verka för att demokratins idéer blir vägledande inom samhällets alla områden och värna den enskildes privatliv och familjeliv. Det allmänna ska vidare verka för att alla människor ska kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället och för att barns rätt tas till vara. Det allmänna ska motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller andra omständigheter som gäller den enskilde som person. Det samiska folkets och etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv bör främjas. Bestämmelserna i 1 kap. 2 § regeringsformen ger, till skillnad från reglerna i 2 kap. om de grundläggande fri- och rättigheterna, inte upphov till några rättigheter för den enskilde. Dessa bestämmelser är inte rättsligt bindande utan anger målsättningen för samhällsverksamhetens inriktning. Stadgandets främsta funktion är att ålägga det allmänna att positivt verka för att målsättningarna i största möjliga utsträckning förverkligas. Den enskilde kan alltså inte med stöd av 1 kap. 2 § regeringsformen begära domstols ingripande mot det allmänna, utan den utsträckning i vilken det allmänna lever upp till målsättningarna kan enbart bli föremål för politisk kontroll. Stadgandet kan dock få rättslig betydelse som tolkningsdata vid tillämpningen av olika rättsregler. I 2 kap. regeringsformen finns bestämmelserna om grundläggande fri- och rättigheter. Kapitlet inleds med en beskrivning i 1 § av de positiva opinionsfriheterna: yttrandefriheten, informationsfriheten, mötesfriheten, demonstrationsfriheten, föreningsfriheten och religionsfriheten. De negativa opinionsfriheterna behandlas i 2 § och innebär ett skydd mot tvång från det allmänna att ge till känna sin åskådning i politiska, religiösa, kulturella eller andra sådana hänseenden. I bestämmelsen anges också att det allmänna inte får tvinga någon att tillhöra sammanslutningar för sådana åskådningar eller delta i demonstrationer och dylikt. Kapitlet innehåller också bestämmelser om skydd mot registreringar enbart på grund av politisk åskådning (3 §), förbud mot dödsstraff (4 §), förbud mot kroppsstraff och tortyr (5 §), skydd mot kroppsvisitation och andra påtvingade ingrepp samt skydd mot betydande intrång i den personliga integriteten (6 §), förbud mot landsförvisning och skydd för medborgarskap (7 §), rörelsefrihet (8 §), rätt till domstolsprövning vid frihetsberövande (9 §), förbud mot retro-aktiva straff- och skattelagar (10 §), rätt till offentlig rättegång och förbud mot att inrätta domstol för en redan begången gärning (11 §). Vidare finns bestämmelser om skydd mot diskriminering (12 och 13 §§), som innebär att lagar och andra föreskrifter inte får innebära att någon missgynnas därför att han eller hon tillhör en minoritet med hänsyn till etniskt ursprung, hudfärg eller liknande eller med hänsyn till sexuell läggning eller kön. Vad gäller diskriminering på grund av kön finns ett undantag för de fall då en lag eller annan föreskrift utgör ett led i strävanden att åstadkomma jämställdhet mellan män och kvinnor eller avser värnplikt eller motsvarande tjänsteplikt. Föreskrifter om möjligheterna att göra begränsningar i fri- och rättigheterna finns i 20–25 §§. Begränsningar får endast göras för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. En begränsning får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsikts-bildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. En begränsning får inte göras enbart på grund av politisk, religiös eller kulturell eller annan sådan åskådning. Vidare innehåller 2 kap. regeringsformen bestämmelser om rätten till fackliga stridsåtgärder (14 §), egendomsskydd och allemansrätt (15 §), upphovsrätt (16 §), närings- och yrkesfrihet (17 §) och rätten till utbildning (28 §). Fri- och rättighetsregleringen i 2 kap. gäller till stor del även till förmån för utlänningar som vistas i (25 §). I kapitlet anges också att lagar eller andra föreskrifter inte får meddelas i strid med åtaganden enligt (19 §). Det skydd för fri- och rättigheter som ges i 2 kap. regeringsformen gäller gentemot det allmänna och inte mellan enskilda. Bestämmelserna om fackliga stridsåtgärder och om upphovsrätt kan dock ses som undantag från detta. är uppdelad i tre avdelningar där fri- och rättigheter behandlas i avdelning I (artiklarna 2–18). Konventionen innehåller bestämmelser om rätten till liv (artikel 2), förbud mot tortyr samt omänsklig och förnedrande behandling och bestraffning (artikel 3), förbud mot slaveri, träldom och tvångsarbete (artikel 4), rätten till frihet och personlig säkerhet (artikel 5), rätten till domstolsprövning och en rättssäker process (artikel 6), förbud mot att döma till straff utan stöd i lag och religionsfrihet (artikel 9), rätten till yttrandefrihet (artikel 10), rätten till församlings- och föreningsfrihet (artikel 11), rätten att ingå äktenskap (artikel 12), rätten till ett effektivt rättsmedel (artikel 13) och förbud mot diskriminering (artikel 14). I artiklarna 15–18 regleras möjligheterna för staterna att i vissa situationer göra inskränkningar i rättigheterna. och vissa ändrings- och tilläggsprotokoll till konventionen införlivades 1994 med svensk rätt genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna mot retroaktiva straffdomar (artikel 7), rätten till skydd för privat- och familjeliv, hem och korrespondens (artikel 8), rätten till tanke-, samvets- och religionsfrihet (artikel 9), rätten till yttrandefrihet (artikel 10), rätten till församlings- och föreningsfrihet (artikel 11), rätten att ingå äktenskap (artikel 12), rätten till ett effektivt rättsmedel (artikel 13) och förbud mot diskriminering (artikel 14). I artiklarna 15–18 regleras möjligheterna för staterna att i vissa situationer göra inskränkningar i rättigheterna. och vissa ändrings- och tilläggsprotokoll till konventionen införlivades 1994 med svensk rätt genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Det framgår av artikel 6.2 i att EU ska ansluta sig till . Avsikten är att det ska bli möjligt för enskilda och stater att inför påtala att en rättsakt i EU eller EU:s egen rättstillämpning strider mot . Ett utkast till anslutningsfördrag mellan EU och medlemsstater har förhandlats fram och remitterades till för yttrande. Enligt yttrandet var utkastet till anslutningsavtal på flera punkter inte förenligt med . Domstolen påminde i sitt yttrande bl.a. om unika karaktär – särskild och självständig i förhållande till både nationella rättsordningar och folkrätten. Av kommissionens rapport om tillämpningen av EU:s stadga, som lämnades , framgår att kommissionen har för avsikt att fortsätta att undersöka lösningar på de problem som tog upp i sitt yttrande och som innebar att utkastet till anslutningsavtal förklarades oförenligt med fördragen. antog rådet slutsatser om tillämpningen av stadgan. Rådet stod då fast vid sitt engagemang för EU:s anslutning till och uppmanade kommissionen att snabbt färdigställa sin analys av de rättsliga frågorna, så att rådet kan fortsätta sitt arbete (skr. 2017/18:118 Verksamheten i Europeiska unionen , s.113 f.). EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna Stadgans räckvidd fastställs i artikel 51, där det anges bl.a. att bestämmelserna riktar sig till unionens institutioner och organ samt till medlemsstaterna endast när dessa tillämpar unionsrätten. Stadgan medför inte någon ny befogenhet eller ny uppgift för unionen. I artikel 52.3 förklaras att i den mån som stadgan omfattar rättigheter som motsvarar sådana som garanteras av ska de ha samma innebörd och räckvidd som i konventionen, men bestämmelsen hindrar inte unionsrätten från att tillförsäkra ett mer långtgående skydd. Stadgan innehåller medborgerliga och politiska rättigheter med bl.a. och gemensamma konstitutionella traditioner som förebild samt ekonomiska och sociala rättigheter. Rättigheterna sammanfattas i sex kapitel: Enligt artikel 6.1 i ska unionen erkänna de rättigheter, friheter och principer som fastställs i stadgan om de grundläggande rättigheterna, som ska ha samma rättsliga värde som fördragen. Rådsslutsatser om EU:s stadga antog rådet slutsatser om tillämpningen av stadgan. Rådet påminde om de gemensamma värdena i artikel 2 i där det fastslås att unionen ska bygga på respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstaten och respekt för de mänskliga rättigheterna. I slutsatserna betonas också vikten av att öka medvetenheten bland beslutsfattare, rättstillämpare och rättighetshavarna om tillämpningen av stadgan på nationell nivå och EU-nivå (skr. 2017/18:118 s. 113). Motioner om fri- och rättigheter behandlades senast av utskottet /16. På förslag av beslutade om två tillkännagivanden till regeringen med anledning av motionsyrkanden om skadestånd vid dels överträdelse av , dels överträdelse av grundlagsskyddade fri- och rättigheter i regeringsformen (bet. 2015/16:KU15, rskr. – Regeringen bör återkomma till med ett förslag till reglering av enskilda fysiska och juridiska personers möjlighet att få skadestånd av staten eller en kommun vid överträdelse av . – Regeringen bör tillsätta en utredning med uppgift att analysera frågan om skadestånd vid överträdelse av grundlagsskyddade fri- och rättigheter i regeringsformen. En ändring i skadeståndslagen Genom en ändring i skadeståndslagen (1972:207), som träder i kraft , införs en bestämmelse om skadestånd vid överträdelser av . Staten eller en kommun ska enligt bestämmelsen ersätta skador som har uppkommit till följd av att någons rättigheter enligt har överträtts av staten eller kommunen. Skadestånd ska betalas ut i den utsträckning det är nödvändigt för att gottgöra överträdelsen (prop. 2017/18:7, bet. 2017/18:KU12, rskr. 2017/18:140). Regeringens redovisning med anledning av tillkännagivandena Regeringen har i skrivelsen skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2017/18:75 s. 31) redovisat att propositionen Skadestånd och (prop. 2017/18:7) har samband med den punkt som gäller skadestånd vid överträdelse av . När det gäller skadestånd vid överträdelse av regeringsformen har regeringen redovisat en avsikt att tillsätta en utredning med uppdrag att analysera och överväga den fråga som tillkännagivandet avser (skr. 2017/18:75 s. 31). Punkten är inte slutbehandlad. Rättighetsskydd för en enskild mot en annan enskild Utskottets förslag i korthet avslår motioner om dels ändringar i 2 kap. regeringsformen som går ut på att staten har en skyldighet att skydda enskilda från kränkningar av mänskliga fri- och rättigheter som utförs av andra enskilda, dels skyddet för äganderätten till fast egendom. Jämför reservation 1 (M). (M) begär i motion 2016/17:1183 ett tillkännagivande om att stärka det rättsliga skyddet för äganderätten till fast egendom så att svensk lagstiftning följer liksom den svenska grundlagen genom att en privatperson inte ska kunna tvingas sälja en del av sin fastighet till en annan privatperson eller ett företag. Motionären hänvisar till 2 kap. 15 § första stycket regeringsformen, och anför att man kan tycka att äganderätten till fast egendom borde vara speciellt stark, men att man som markägare kan upptäcka att man har en förvånansvärt svag ägarställning. Tvångsinlösen kan ske mot markägarens vilja. kan det räcka med att en privatperson eller ett företag begär en s.k. lantmäteriförrättning. Privata intressen ställs mot varandra, och ärendet avgörs av en förrättningslantmätare. Ett sådant beslut kan visserligen överklagas till domstol, men det blir en lång och dyr process med osäker utgång. Utan att det finns angelägna allmänna intressen kan man tvingas sälja en del av sin fastighet till en annan privatperson eller till ett företag, enligt motionären i strid mot och den svenska grundlagen. Därför bör äganderätten till fast egendom stärkas i svensk lagstiftning. m.fl. (M) yrkar i kommittémotion 2016/17:3291 att ska ställa sig bakom det som anförs i motionen om att stärka grundlagsskyddet för de mänskliga rättigheterna på så sätt att det slås fast att staten har en skyldighet att skydda enskilda från kränkningar av mänskliga fri- och rättigheter som utförs av andra enskilda, och tillkännage detta för regeringen. Motionärerna anför att inte bara stater utan även enskilda personer och organisationer kan kränka mänskliga fri- och rättigheter. Detta konstaterande ska även ses i ljuset av praxis. Enligt handlar inte enbart om skydd av mänskliga rättigheter gentemot stater, utan också om att konventionsstaterna har ett ansvar för att skydda enskilda från rättighetskränkningar utförda av andra enskilda. Motionärerna menar att det vore värdefullt att i regeringsformens andra kapitel slå fast att staten har en skyldighet att skydda enskilda från kränkningar av mänskliga fri- och rättigheter som utförs av andra enskilda. Ett sådant stadgande skulle kunna tjäna som en påminnelse till lagstiftaren att beakta detta perspektiv i lagstiftningsarbetet, men också som en signal till alla som bor i att rättighetskränkningar är något mycket allvarligt och något som har tagit avstånd ifrån genom ett så tungt vägande stadgande som en grundlagsbestämmelse. Motionärerna framhåller att deras förslag inte handlar om att i grundlagen ange vilka gärningar som en enskild inte får begå gentemot en annan enskild. För att uppnå det sistnämnda skulle man t.ex. behöva inkorporera stora delar av i regeringsformen, och det vore självfallet ogörligt. Det motionärerna efterlyser är ett allmänt stadgande om statens skyldighet att skydda enskilda från kränkningar av fri- och rättigheter som utförs av andra enskilda. Grundlagsregleringen av skyddet för fri- och rättigheter finns som framgår ovan i 2 kap. regeringsformen. När det gäller frågan om gentemot vem som skyddet gäller anför m.fl. (Grundlagarna [, Zeteo], kommentar till 2 kap. RF, Regleringens huvuddrag) följande: Det skydd som RF ger för fri- och rättigheter gäller enbart gentemot ”det allmänna”. Detta anges uttryckligen i flera av kapitlets paragrafer (RF 2:1–3, 6, 8) men är fallet även enligt några av de andra (RF 2:4, 5, 7, 9–11). Bestämmelserna i 2:14–16 kan ses som undantag från regeln, men de rättigheter som slås fast där får inte något nämnvärt materiellt innehåll direkt genom grundlagen utan deras utformning beror på vad som föreskrivs i lag (i fråga om RF 2:14: lag eller avtal). Beträffande diskrimineringsförbuden i RF 2:12 och 2:13, se vid dessa paragrafer. I fråga om näringsfriheten och rätten till utbildning se vid RF 2:17 och 2:18. Skälen till att skyddet på detta sätt i huvudsak begränsades till den enskildes relation till den offentliga makten och inte avser förhållandet enskilda emellan är främst följande (se prop. 1975/76:209 s. 85 f.): Ett rättighetsskydd som ska gälla gentemot lagstiftaren, , måste ges i en form som binder denna, alltså i grundlag, medan det däremot för att skydda medborgarnas rättigheter mot angrepp från andra enskilda i de flesta fall är tillräckligt med vanlig lag. Det är vidare inte praktiskt möjligt att låta rättighetsskyddet generellt avse också förhållandet mellan enskilda inbördes. Man skulle i så fall vara nödsakad att i grundlagen detaljerat ange vilka beteenden som är förbjudna för den enskilde och vilka rättsverkningar som är knutna till överträdelser av förbuden. En grundlagsreglering som generellt skyddar fri- och rättigheterna också gentemot enskilda skulle vidare medföra problem för civilrättens del, bl.a. konflikter mellan grundlagens rättighetsregler och de civilrättsliga reglerna på avtals- och egendomsrättens områden. behandlade den ovannämnda propositionen i betänkande 1975/76:56. Utskottet ansåg då (s. 20) att det inte var vare sig praktiskt möjligt eller lämpligt att utreda den i sin helhet mycket omfattande frågan om rättighetsskydd för enskild mot annan enskild. Enligt utskottet borde frågor om ett sådant skydd precis som lösas inom den vanliga lagstiftningens ram. De önskemål som därvid kan vara aktuella får övervägas allteftersom de framkommer, anförde utskottet. När det gäller skyddet för äganderätt, föreskrivs i 2 kap. 15 § regeringsformen att vars och ens egendom är tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller något annat sådant förfogande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnad utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen.