bet · H601FiU18 · 2018-11-22 00:00:00 — Vid den bedömningen ska särskild vikt fästas vid om överträdelserna är likartade och den tid som har gått mellan de olika överträdelserna. ska i förmildrande riktning beakta om den som har begått överträdelsen i väsentlig utsträckning genom ett aktivt samarbete har underlättat inspektionens utredning av överträdelsen och om den personen har vidtagit åtgärder efter överträdelsen för att undvika att den upprepas. De omständigheter som ska vara styrande för beslut om administrativa åtgärder och sanktioner ska beaktas även när sanktionsavgifternas storlek ska bestämmas. Utöver detta ska särskild hänsyn också tas till den berörda personens finansiella ställning och den vinst som personen gjort till följd av överträdelsen. får avstå från ingripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om personen i fråga gör rättelse, om något annat organ har vidtagit åtgärder mot personen och dessa åtgärder bedöms tillräckliga eller om det annars finns särskilda skäl. Bestämmelserna i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning om vilka omständigheter som ska beaktas när sanktionsavgiftens storlek bestäms ändras så att kostnader som undvikits till följd av en regelöverträdelse inte anges särskilt. skyldighet att offentliggöra sanktionsbeslut och lämna uppgifter till Regeringen bedömer att kravet i EU-förordningen att den behöriga myndigheten ska offentliggöra beslut om sanktioner inte kräver någon lagstiftningsåtgärd. Skyldigheten att förse med uppgifter om antalet påförda administrativa sanktioner bör tillgodoses genom föreskrifter på förordningsnivå. Betalning, preskription och verkställighet I förordningen om referensvärden finns det inte några regler om betalning av sanktionsavgifter, preskription och verkställighet. Medlemsstaterna har således frihet att själva avgöra vad som ska gälla i sådana frågor. Regeringen föreslår att en sanktionsavgift ska betalas efter det att beslutet har fått laga kraft eller den som anges i beslutet. Om sanktionsavgiften inte betalas , föreslår regeringen att ska lämna den obetalda avgiften för indrivning. Verkställighet får ske enligt utsökningsbalkens bestämmelser. En sanktionsavgift ska falla bort i den utsträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet fick laga kraft. Bestämmelserna ska även gälla återföring. Regeringen föreslår att bestämmelserna om överklagande i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden ska föras över till den nya lagen med samma rubrik. Det ska dock inte anges uttryckligen att bestämmelserna gäller beslut enligt EU-förordningen. bör enligt regeringen få bestämma att ett beslut om föreläggande, förbud eller återkallelse enligt EU-förordningen eller enligt den nya lagen ska gälla . Samarbete med andra behöriga myndigheter Regeringen anser att det informationsutbyte som EU:s förordning om referensvärden föreskriver kan komma till stånd inom ramen för gällande svensk rätt. Det krävs inte heller några lagstiftningsåtgärder för att ska kunna utreda en fråga på begäran av en behörig myndighet i ett annat land inom EES. Regeringen bedömer att bestämmelserna om att inrätta och samarbeta inom tillsynskollegier i EU:s förordning om referensvärden inte innebär att förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning förs över till utländska organ. Regeringen föreslår att den som till följd av rapporteringsskyldighet i EU:s förordning om referensvärden har underrättat om misstänkt agerande som kan utgöra manipulation eller försök till manipulation av ett referensvärde ska inte kunna göras ansvarig för att ha åsidosatt någon tystnadsplikt. Personuppgifter som avser brott enligt lagen om straff för marknadsmissbruk på värdepappersmarknaden ska få behandlas inom ramen för sådana rutiner för rapportering av överträdelser som en administratör ska ha enligt EU:s förordning om referensvärden. Tystnadsplikt ska gälla för uppgifter i en anmälan eller utsaga om en misstänkt överträdelse av EU-förordningen om uppgiften kan avslöja anmälarens eller den utpekade personens identitet. Den som är eller har varit anställd hos en administratör och har gjort en anmälan inom ramen för de rutiner för rapportering av överträdelser som en administratör ska ha enligt EU-förordningen får inte göras ansvarig för att ha åsidosatt någon tystnadsplikt om anmälaren hade anledning att anta att en överträdelse hade skett. Skyldighet att lämna information om ett referensvärde enligt andra författningar Regeringen föreslår att bestämmelsen i konsumentkreditlagen som anger vilken information som ska ges till en konsument innan ett kreditavtal ingås ska kompletteras med krav på att en näringsidkare, i de fall ett kreditavtal hänvisar till ett referensvärde som omfattas av EU:s förordning om referensvärden, ska lämna information om vilket referensvärde som används och vem som kontrollerar tillhandahållandet av det. Informationen ska även innehålla en beskrivning av vad det innebär för konsumenten att referensvärdet används. Bestämmelsen i konsumentkreditlagen om allmän information om bostadskrediter bör enligt regeringen kompletteras med krav på att näringsidkare, för det fall det erbjuds kreditavtal som hänvisar till referensvärden, ska ange vilket referensvärde som kreditavtalet hänvisar till och vem som kontrollerar tillhandahållandet av referensvärdet. Informationen ska även innehålla en beskrivning av vad det innebär för konsumenten att referensvärdet används. I konsumentkreditlagen bör det införas en definition av referensvärde i form av en hänvisning till definitionen i EU-förordningen. I lagen om värdepappersfonder och lagen om handel med finansiella instrument bör det införas upplysningsbestämmelser om att det i EU:s förordning om referensvärden finns ytterligare bestämmelser om vad en informationsbroschyr respektive ett prospekt ska innehålla. De krav på innehållet i en informationsbroschyr för en värdepappersfond som ställs i EU-förordningen ska även gälla för innehållet i en informationsbroschyr för en specialfond. Bestämmelsen i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden om att har rätt att ta ut avgifter för prövningar av ansökningar, anmälningar och underrättelser enligt EU-förordningen bör enligt regeringen föras över till den nya lagen med samma rubrik. Administratörer av referensvärden och sådana enheter under tillsyn som har fått ett godkännande av ett referensvärde för användning i unionen enligt artikel 33.1 i EU-förordningen ska betala årliga avgifter för att bekosta verksamhet enligt lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden. Regeringen föreslås få utfärda bestämmelser om avgifterna. Regeringen föreslår att sekretessen för en uppgift som kan avslöja anmälarens identitet i en anmälan om en överträdelse av marknadsmissbruksförordningen inte ska gälla om anmälaren varit rapporteringsskyldig enligt artikel 14 i EU:s förordning om referensvärden. Några ytterligare sekretessbestämmelser till följd av reglerna i EU-förordningen behöver inte införas enligt regeringen. Den nya lagen och lagändringarna föreslås träda i kraft . Den nuvarande lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden ska upphöra att gälla . Ingripande enligt den nya lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden bör inte få ske för överträdelser som har ägt rum före ikraftträdandet. Förslagets syfte och alternativa lösningar Förordningen förutsätter att nationella bestämmelser införs t.ex. om sanktioner. Vidare förutsätter förordningen att medlemsstaterna kompletterar förordningen genom att ge den behöriga myndigheten nödvändiga utrednings- och tillsynsbefogenheter. Förslagen i denna proposition innebär enligt regeringen att kompletterande bestämmelser till förordningen införs i en lag som kompletterar förordningen. Genom förslagen tillgodoses förordningens krav på en kompletterande reglering i nationell rätt. Regeringen gör också bedömningen att det inte torde finnas några alternativa lösningar som skulle vara lämpliga när det gäller de åtgärder som är nödvändiga för att anpassa den svenska lagstiftningen till förordningen. Kostnader och andra konsekvenser Förslagen bedöms enligt regeringen inte ge några omedelbara effekter på samhällsekonomin men förväntas bidra till ökad transparens och tillsyn, vilket förväntas ha en positiv effekt på den finansiella stabiliteten och bidra till ett stärkt konsumentskydd. Majoriteten av de berörda företagen är verksamma inom finansbranschen. Utöver dessa aktörer berörs även och Domstolar. uppskattar att cirka tio aktörer kommer att ansöka om tillstånd som administratör. Rapportörer under tillsyn som omfattas av förordningen är främst de banker som rapporterar dataunderlag till den svenska referensräntan Stibor. är dessa , , , , , och , dvs. sju av de största bankerna i . Det är som är huvudman och som har det övergripande ansvaret för Stibor . är en branschorganisation och företräder bankerna i . Medlemmar är 31 banker samt finansbolag och bostadsinstitut som ingår i bankkoncernerna samt filialer till utländska banker som är verksamma i . Konsekvenser för företag och enskilda skriver i sitt remissvar att konsekvensanalysen borde ha innehållit information om särskilda hänsyn till små företag när reglerna utformas. Eftersom lagförslagen krävs med anledning av en direkt tillämplig EU-förordning saknas emellertid enligt regeringen möjlighet att ta särskild hänsyn till små företag. Reglerna bedöms dock inte påverka små företag särskilt. anser också att konsekvensanalysen borde ha innehållit information om vilka kostnader förslaget kan medföra med anledning av att det i den information som ska lämnas om specialfonder ska ingå information även om referensvärden. Förslaget i den delen går längre än förordningen. Regeringen konstaterar att för specialfonder gäller redan enligt befintligt regelverk att det ska tillhandahållas en informationsbroschyr. Informations-broschyren uppdateras normalt en gång . Att i informationsbroschyren även ta in information om användningen av ett referensvärde kan enligt regeringen inte anses medföra några ökade kostnader av betydelse. Vidare menar att det hade varit önskvärt att konsekvensanalysen hade innehållit information om vilka konsekvenser ett tillfälligt förbud att vara administratör kan få och om ett förbud kan påverka konkurrensförhållandena för berörda företag. Det kan påverka personens verksamhet på så sätt att den inte kan fortsätta, alternativt att verksamheten övertas av någon annan som får ansöka om auktorisation hos . Regeringen anser dock att de konsekvenserna är rimliga om en person överträder bestämmelserna i förordningen. , och påpekar att kommissionens kostnadsberäkningar för administratörer är kraftigt underskattade. Regeringen instämmer i att kommissionens kostnadsberäkningar verkar vara underskattade. Hur stora kostnaderna blir kommer att variera beroende på verksamheten, antal referensvärden som administreras och om det t.ex. handlar om ett kritiskt referensvärde för vilket det ställs särskilda krav i förordningen. och efterfrågar en redovisning av hur andra medlemsstater har utformat sina avgiftsstrukturer och anser att avgifterna bör harmoniseras för att inte leda till en försämrad konkurrenssituation för svenska företag i förhållande till motsvarande utländska företag. Regeringen konstaterar att det är upp till varje medlemsstat att reglera hur den behöriga myndighetens verksamhet ska finansieras och vilken avgiftsstruktur som ska gälla för dess myndigheter. Regeringen anser därför att det saknas skäl att göra någon jämförelse med avgiftsstrukturerna i andra medlemsstater. bedömde i budgetunderlag –2021 att det tillkommer tillsynskostnader om ca med anledning av förordningen. De ökade kostnaderna för ska hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Kostnader för prövning av ansökningar om auktorisation m.m. finansieras direkt via de avgifter som tar ut av de sökande. Regeringen bedömer att det endast kommer att bli fråga om ett fåtal beslut som kommer att prövas i domstol och att förslagen inte kan förväntas medföra någon märkbar ökning av antalet mål hos allmän förvaltningsdomstol. De eventuella ökade kostnader som kan uppkomma med anledning av förslagen föreslås därför hanteras inom befintliga budgetramar. Regeringen bedömer att verksamhet enligt kompletteringslagen inte kan förväntas medföra någon märkbar ökning av antalet ärenden hos . Eventuella kostnader som uppstår för berörda myndigheter ska enligt regeringen hanteras inom beslutade ekonomiska ramar. Regeringen anser att förslagen inte kan anses medföra några sådana konsekvenser som behöver redovisas enligt förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Det finns enligt regeringen inte något behov av särskilda informationsinsatser med anledning av förslagen i propositionen. Det har inte väckts några motioner med anledning av propositionen. Utskottet konstaterar att förslagen i propositionen innebär att svensk lagstiftning anpassas till den aktuella förordningen på ett ändamålsenligt sätt. Mot denna bakgrund anser utskottet att bör anta regeringens lagförslag. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2018/19:4 Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referensvärden. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2004:46) om värdepappersfonder. 4.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 5.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i konsumentkreditlagen (2010:1846). 6.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. 7.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2016:1306) med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning. [1] och rådets förordning (EU) 2016/1011 av om index som används som referensvärden för finansiella instrument och finansiella avtal eller för att mäta investeringsfonders resultat, och om ändring av direktiven /48/EG och 2014/17/EU och förordning (EU) nr 596/2014. [2] och rådets direktiv /71/EG av om de prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv /34/EG. [3] och rådets direktiv /65/EG av om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag). [4] och rådets förordning (EU) 2017/1129 av om prospekt som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel på en reglerad marknad, och om upphävande av direktiv /71/EG. [5] och rådets direktiv /17/EU av om konsumentkreditavtal som avser bostadsfastighet och om ändring av direktiven /48/EG och 2013/36/EU och förordning (EU) nr 1093/2010. [6] och rådets direktiv /48/EG av om konsumentkreditavtal och om upphävande av rådets direktiv /102/EEG.