bet · H501FiU22 · 2018-03-14 00:00:00 — har övergripande frågor kopplade till IMF:s uppgift att förebygga och hantera ekonomiska och finansiella kriser diskuterats inom institutionen. Ambitionen har varit att dra lärdom av tiden före, under och efter den globala finanskrisen för att förbättra institutionens möjligheter att förebygga liknande kriser framöver. Lärdomarna kan också bidra till att utveckla IMF:s verktyg i form av lån och andra stödåtgärder. Denna diskussion kommer att vara central även fortsättningsvis och inbegripa bl.a. följande frågor: • behovet av utökad övervakning av den finansiella sektorn samt dess kopplingar till realekonomin och de offentliga finanserna • behovet av kontinuerlig utvärdering av IMF:s utlåningsfaciliteter och balansen mellan förebyggande kreditlinor och krislån • behovet av närmare samarbete med regionala finansieringsarrangemang för att säkerställa att de olika delarna i det globala finansiella skyddsnätet fungerar effektivt tillsammans. Mot bakgrund av inbromsningen av produktivitetsutvecklingen efter finanskrisen kommer reformer för att främja ökad produktivitet att vara en viktig fråga för IMF framöver. Frågan om möjligheter och risker kopplade till en ökad digitalisering av världsekonomin, inte minst finansmarknaderna, kommer också att vara viktig. IMF kommer bl.a. att förstärka sin analysverksamhet och bevakningen av hot mot den digitala ekonomin i form av t.ex. kriminell verksamhet och teknologiska sårbarheter. För att säkerställa att de lånefaciliteter som erbjuds till låginkomstländer på ett effektivt sätt uppfyller sitt syfte ska en översyn av dessa faciliteter genomföras 2018. Det är fortfarande oklart vilka frågor den amerikanska administrationen kommer att driva i IMF. Det är bl.a. osäkert om kommer att acceptera en ökning av kvotresurserna. har IMF breddat sin övervaknings-, program- och analysverksamhet till områden som tidigare ansetts ligga utanför institutionens mandat. Till dessa områden hör jämlikhet, jämställdhet, migration, klimatförändring och korruption. IMF:s ledning anser att delar av dessa områden omfattas av institutionens mandat, eftersom de har relevans för länders makroekonomiska utveckling och tillväxt. Arbetet inom dessa områden kommer att fortsätta parallellt med en diskussion om hur arbetet ska avgränsas. Regeringens prioriteringar: Regeringen anser att det är positivt att lärdomar från krisåren om bl.a. kopplingen mellan finansmarknader, den reala ekonomin och offentliga finanser får genomslag i verksamheten samt att institutionen bygger kapacitet för att hantera nya riskområden. Regeringen har kontinuerligt uttryckt stöd för att IMF arbetar med makro-ekonomiska aspekter av t.ex. inkluderande tillväxt, jämställdhet och klimatförändring. Det är enligt regeringen mycket positivt att IMF nu fördjupar sin analytiska och operativa förmåga på dessa områden. är det viktigt att verksamheten håller sig inom IMF:s mandat och att samarbete med andra institutioner och ansvarsfördelningen mellan dem sker på ett resurseffektivt sätt. Som utskottet framhöll i föregående års betänkande i form av ett tillkännagivande till regeringen är det angeläget att får regelbunden och adekvat information om utvecklingen och verksamheten i de internationella finansiella institutioner där är medlem (bet. 2016/17:FiU22, punkt 1). De gäller inte minst IMF:s och övriga institutioners arbete med frågor som rör finansiell stabilitet. Institutionerna spelar en viktig roll i dagens sammanlänkade ekonomiska värld, och bidrar med omfattande resurser till institutionernas verksamheter. Mot den bakgrunden välkomnar utskottet att regeringen nu i enlighet med tillkännagivande lämnat en skrivelse om verksamheten i IMF med den inriktning som utskottet skisserade i betänkandet. Utskottet menar att skrivelsen ger en bra överblick över IMF:s arbete och också över regeringens prioriteringar och bedömningar i förhållande till detta arbete. Utskottet anser också att det framstår som en rimlig ordning att regeringen presenterar en renodlad IMF-skrivelse och en mer omfattande skrivelse, som inkluderar både IMF och andra institutioner, . Utskottet delar i stort regeringens prioriteringar och bedömningar i förhållande till verksamheten i IMF, som redogörs för i skrivelsen. För en liten öppen ekonomi som är det viktigt att det globala finansiella skyddsnätet är förutsägbart och heltäckande. IMF har en central roll i det finansiella skyddsnätet, och utskottet delar regeringens syn att det är viktigt att värna ett starkt IMF med tillräckliga resurser för att främja global finansiell stabilitet. IMF har också en viktig roll i att analysera och övervaka den globala ekonomin samt att förmedla forskning och kunskap. Utlåningen är en viktig del i IMF:s arbete att verka för finansiell och monetär stabilitet. Utskottet håller med regeringen om att institutionens utlåning bör fokusera på de områden där institutionen har sin grundkompetens, som utlåningen bör anpassas efter behoven i världsekonomin. Att utlåningen nu minskar något är rimligt mot bakgrund av att behovet av finansiellt stöd i världsekonomin efter den globala finansiella krisen har avtagit. Utskottet delar också regeringens syn att fördelningen av nya resurser till IMF bör baseras på såväl länders ekonomiska storlek som deras andel av internationell handel och finansiella flöden. Det bör även finnas en koppling mellan frivilliga finansiella bidrag till institutionen (t.ex. bilaterala lån) och ländernas representation. Utskottet kan också tycka att det är rimligt att regeringen framöver är beredd att överväga en marginellt utökad budget för institutionen, under förutsättning att det finns välgrundade argument för det. Slutligen anser utskottet liksom regeringen att det är positivt att lärdomar från krisåren om bl.a. kopplingen mellan finansmarknader, den reala ekonomin och offentliga finanser får genomslag i IMF:s verksamhet samt att institutionen bygger kapacitet för att hantera nya riskområden. Mot den bakgrunden föreslår utskottet att lägger skrivelsen till handlingarna. Ansvariga myndigheters bedömningar av finansiell stabilitet I detta avsnitt redogörs för ansvariga myndigheters aktuella bedömningar av finansiell stabilitet. Finansiella stabilitetsrådet, där (), och () samt företrädare för regeringen ingår, träffas i normalfallet . [3] Nedan redogörs för diskussionen enligt protokollet från rådets senaste möte. I avsnittet redogörs vidare för de ansvariga myndigheternas bedömningar av finansiell stabilitet. Både FI och publicerar två stabilitetsrapporter , /juni respektive november/december. RGK publicerar ingen särskild stabilitetsrapport, men relevanta stabilitets- och riskbedömningar finns i statsupplåningsrapporterna som publiceras , den senaste . Finansiella stabilitetsrådets senaste möte ägde rum . Av mötesprotokollet framgår att rådet diskuterade stabilitetsläget. är utvecklingen på de finansiella marknaderna förhållandevis stabil och den globala ekonomin utvecklas starkt. Den svenska ekonomin är i ett läge med hög tillväxt, låga räntor och låga riskpremier. Denna utveckling har pressat upp priset på t.ex. aktier, obligationer och fastigheter. I ett sådant läge ökar sannolikheten för stora prisfall i dessa tillgångar. Det kan i sin tur leda till turbulens på finansiella marknader och fördyra och i värsta fall försvåra svenska bankers finansiering. Då den svenska banksektorn är stor, sammanlänkad och i betydande grad använder sig av marknadsfinansiering är det därför viktigt att svenska banker har tillräcklig motståndskraft i termer av kapital och likviditetsbuffertar. Bostadspriserna har ökat till följd av efterfrågan driven av bl.a. stark sysselsättning, stigande inkomster och fallande räntor, som utbudet av bostäder tidigare vuxit långsamt. Men har det skett en viss prisnedgång. En sådan utveckling är rimlig efter den långa och stora prisuppgången och den ökning i utbudet som sker. diskuterade konsekvenser av det ökade byggandet. I grunden är det positivt för svensk ekonomi att byggandet ökat, men det är viktigt att det som byggs anpassas till efterfrågan i form av rätt storlek, rätt ställe och rätt pris. Mer sårbara bostadsutvecklare kan få problem när priserna faller. Det behöver dock inte vara något större problem för ekonomin som helhet när tillväxten är hög och arbetslösheten låg. De höga bostadspriserna och att fler äger sin bostad till följd av det höga bostadsbyggandet driver upp hushållens skulder, vilka fortfarande utgör den största sårbarheten i svensk ekonomi. Allt fler svenska hushåll har höga skulder, vilket gör makroekonomin mer sårbar i en framtida kris då högt skuldsatta hushåll förväntas dra ned sin konsumtion kraftigt. Myndigheterna är överens om att det är bra att förslaget om ett skärpt amorteringskrav kommer på plats. ökar blankokrediter till hushållen snabbt, vilket påkallar extra uppmärksamhet framöver. Myndigheterna diskuterade även risker kopplade till den svenska kommersiella fastighetssektorn som det svenska banksystemet har betydande exponeringar mot. Myndigheterna är eniga om att bankerna behöver tillräcklig motståndskraft i form av likviditets- och kapitalbuffertar. Hög lönsamhet i svenska banker bidrar till motståndskraft. Av protokollet framgår också att stabilitetsrådet diskuterade kommande reglering på EU-nivå och internationellt som har betydelse för kapital- och likviditetskrav samt krav på efterställda skulder. Inför stabilitetsrådets nästa möte kommer rådets medlemmar att fortsätta diskutera flera av de frågor som avhandlades på mötet, bl.a. hushållens skuldsättning och utvecklingen i bostadsbyggandet samt bankernas exponering mot fastighetsmarknaden. FI:s senaste stabilitetsrapport publicerades . [4] Av rapporten framgår att den svenska ekonomin fortfarande går starkt och att räntorna är extremt låga, vilket bidragit till höga tillgångspriser och låga riskpremier. I takt med att räntorna globalt stiger framöver finns en risk för att riskpremierna ökar och att tillgångspriserna faller, vilket kan leda till stress för det finansiella systemet. Det är därför enligt FI viktigt att de svenska storbankerna har tillfredsställande motståndskraft och att livförsäkringsföretagen är finansiellt starka. Trots att bostadspriserna bromsat in och till och med fallit något fortsätter hushållens skulder att öka. Riskerna kopplade till höga bostadspriser och hushållens stora skulder är därmed fortsatt höga, enligt FI. Ändrade kapitalkrav kan ge ny spelplan: Det svenska banksystemet är stort, sammanlänkat och domineras av fyra storbanker. Bankerna är beroende av marknadsfinansiering, vilket gör systemet sårbart. FI bedömer att svenska banker överlag har tillfredsställande motståndskraft och förmåga att upprätthålla samhällskritiska funktioner även under turbulenta förhållanden. Kapitalnivåerna är höga i förhållande till riskerna i verksamheten. Bankernas kapital består till stor del av buffertar som kan användas som tillfälliga stötdämpare i krislägen. FI framhåller att bankernas kapitalkrav kommer att se annorlunda ut framöver. Revideringar i för kapitaltäckning och kommande standarder från om begränsningar av de interna modellerna och ett golv för de riskvägda tillgångarna innebär att spelplanen ändras och att kapitalkraven behöver utvecklas. FI bestämmer de tillkommande kapitalkraven i pelare 2 utifrån de befogenheter som lagen ger. FI anser att kapitalkraven ska vara riskbaserade, transparenta och innehålla betydande buffertar som kan användas vid förluster. Kapitalkraven ska även ta höjd för de systemrisker som t.ex. är kopplade till storlek och sammanlänkning. Nya utmaningar för finansiella infrastrukturföretag: Värdepappers-marknaderna spelar en central roll för den finansiella stabiliteten då de både prissätter och allokerar risker och kapital. Det är främst ränte- och valutamarknaderna som är systemviktiga. Trots en relativt stabil utveckling på värdepappersmarknaderna finns det enligt FI vissa tecken på begränsad marknadslikviditet. Det kan göra dessa marknader sårbara i stressade situationer. För att värdepappersmarknaderna ska fungera krävs en väl fungerande infrastruktur med clearing och avveckling av betalningar utan störningar. Infrastrukturföretagen ställs inför både regulatoriska och tekniska anpassningar framöver. Den svenska marknaden för central motpartsclearing har ett fåtal aktörer. Koncentrationen av motpartsrisk, och den operativa sammanlänkning som ett sådant system innefattar, innebär risker för en mycket snabb spridning av störningar. FI kommer att följa utvecklingen för att bättre bedöma riskerna för den finansiella infrastrukturen och den finansiella stabiliteten. Förändringar i ränteläget påverkar försäkringsföretagen: Försäkrings-sektorn förvaltar stora tillgångar, framför allt för att täcka framtida pensioner. Förändringar i ränteläget har stor påverkan på företagens ställning. Trots att livförsäkringsföretagen har goda förutsättningar att klara kapitalkraven vid en kraftig börsnedgång kan en sådan situation leda till att de gör stora omallokeringar av sina tillgångar, vilket kan förstärka en börsnedgång och pressa ned räntorna. Denna risk är enligt FI särskilt relevant eftersom det finns tecken på begränsad likviditet på räntemarknaden. FI har lämnat ett förslag till regeringen om kapitalkravsreglering för tjänstepensionsföretag, som bl.a. ska förhindra att företagen tvingas göra stora ogynnsamma omallokeringar i en stressad situation. Behov av att skärpa amorteringskravet: FI konstaterar att den kraftiga prisuppgången på bostadsmarknaden har vänt . Det unika ekonomiska läget i med låga räntor, höga tillgångspriser och hög ekonomisk tillväxt fortsätter att driva upp skulderna hos hushåll och icke-finansiella företag. Att bostadspriserna dämpats kan enligt FI ses som ett sundhetstecken, givet att det sker i en miljö med goda ekonomiska förutsättningar. Men trots dämpningen bedömer FI att de makroekonomiska riskerna kopplade till hushållens stora och växande skulder är förhöjda. Därför kvarstår behovet av det skärpta amorteringskravet. Förhöjda risker i kommersiella fastigheter: Historiskt har kommersiella fastigheter spelat en central roll i många finansiella kriser. Belåningsgraderna i sektorn har sjunkit men skuldbördan i förhållande till driftnettot ligger på historiskt höga nivåer. Störningar i form av stigande räntor eller minskade hyresintäkter kan därför leda till problem. FI bedömer riskerna kopplade till sektorn som betydande och kommer att fortsätta följa och analysera utvecklingen. senaste stabilitetsrapport publicerades . [5] I rapporten konstateras att den ekonomiska återhämtningen i omvärlden och i har fortsatt och att de finansiella marknaderna överlag har utvecklats relativt stabilt. väntas konjunkturen vara stark i , understödd bl.a. av expansiv penning‐ och finanspolitik. Dämpning i bostadspriserna men hushållens skulder fortsätter öka: Ett ökat utbud av bostäder och en mer dämpad prisökningstakt bedöms bidra till en mer stabil utveckling på bostadsmarknaden och långsammare ökning av hushållens skulder. Om större obalanser mellan utbud och efterfrågan uppstår kan det emellertid resultera i snabba och stora korrigeringar av de högt uppdrivna bostadspriserna, vilket innebär risker för finansiell och makroekonomisk stabilitet. De svenska hushållens skulder har fortsatt att öka snabbare än deras inkomster. bedömer att skuldkvoten kommer att fortsätta stiga även framöver. Även hushållens lån för konsumtion har ökat allt snabbare. Andelen konsumtionslån utgör dock endast en liten del av hushållens totala skulder. Det är framför allt mindre banker med mer riskfylld utlåning och större andel dåliga lån som driver ökningen i dessa lån. Hushållen är känsliga för störningar: anser att hushållens höga och stigande skuldsättning utgör den största risken för svensk ekonomi. Det är därför angeläget att fortsätta med åtgärder som ökar motståndskraften i hushållssektorn och minskar riskerna. Det behövs enligt bostadspolitiska åtgärder för att åstadkomma en bättre fungerande bostadsmarknad som kan minska riskerna på . Det behövs även skattereformer som bidrar till en balanserad ökning av bostadspriserna och som minskar hushållens vilja eller förmåga att skuldsätta sig. stödjer det skärpta amorteringskravet. anser också att det är ett steg i rätt riktning att ge FI ytterligare verktyg för makrotillsyn, men menar att kravet på regeringens medgivande minskar flexibiliteten. Det är enligt även önskvärt att myndigheter och kreditgivare får tillgång till bättre anonymiserade data på hushållsnivå för att kunna fördjupa analyserna av risker hos hushållen och i det finansiella systemet. Sårbarheter och risker i banksystemet: Det finns också betydande sårbarheter och risker i det svenska banksystemet, bl.a. kopplade till den stora exponeringen mot fastighetsmarknaden. Detta gör bankerna känsliga för ett fall i bostadspriserna. Det finns även sårbarheter kopplade till det svenska banksystemets storlek och koncentration. En förändring om Nordea flyttar till är att formella ansvar för banken minskar. Det är enligt viktigt att flytten av Nordea inte leder till ökade finansiella stabilitetsrisker, genom t.ex. minskade kapital‐ och likviditetskrav för banken, och att kan axla det ansvar som följer av flytten till en bankunion som ännu inte är helt komplett. Bankernas likviditetsreserver: har en stor gränsöverskridande banksektor med betydande åtaganden i utländsk valuta. Om bankerna har svag motståndskraft mot likviditetsstress kan det således innebära väsentliga risker för den finansiella stabiliteten. anser att det är angeläget att bankerna själva försäkrar sig genom att hålla tillräckliga likviditetsreserver. Det bör därför ställas krav på de svenska bankernas likviditetstäckningsgrad (LCR) i svenska kronor och i alla väsentliga valutor. Det är även viktigt att storbankerna fortsätter att minska sina strukturella likviditetsrisker, exempelvis genom att finansiera sig på längre löptider. Lämpligt med bruttosoliditetskrav på : Mot bakgrund av sårbarheter och risker i banksystemet är det angeläget att storbankerna har tillräckligt mycket kapital. bedömning är att det bör införas ett bruttosoliditetskrav på de svenska storbankerna på , som ett komplement till de riskvägda kapitalkraven. Därtill planeras det på internationell nivå för kompletterande regleringar som kan innebära ytterligare kapitalkrav för ett antal banker framöver. välkomnar nya regler som bidrar till att stärka den globala finansiella stabiliteten och därför är viktiga för , eftersom har en stor banksektor och är en liten och öppen ekonomi. anser att det är viktigt att nationella tillsynsmyndigheter har möjlighet att ställa ytterligare krav utöver vad de internationella regleringarna kräver. () senaste prognos publicerades . [6] Enligt rapporten leder en fortsatt stark tillväxt i svensk ekonomi till att statsbudgeten väntas visa överskott på 2018 och 2019. Läget på de finansiella marknaderna är i stora drag är ungefär detsamma som i samband med myndighetens förra prognos . Utvecklingen präglas fortfarande av den expansiva penningpolitiken som i hög utsträckning har bidragit till den ekonomiska återhämtningen i världsekonomin efter finanskrisen och eurokrisen. Penningpolitiken blir nu långsamt mindre expansiv i takt med att den globala konjunkturen stärks. Räntemarknaderna präglas ännu av låga räntor och riskpremier, även om räntorna på tioåriga statsobligationer på flera håll har stigit , bl.a. till följd av förväntningar om snabbare stigande styrräntor. I den lågräntemiljö som har rått har dock enligt RGK sannolikheten ökat för att obalanser har byggts upp på olika tillgångsmarknader. Även de finansiella förhållandena i är alltjämt gynnsamma för realekonomin, trots den senaste tidens turbulens på aktiemarknaden. Riskpremierna på räntemarknaden är generellt låga liksom de räntor som hushåll och företag möter. Efter att ha fallit i rad finns enligt RGK tecken på att bostadspriserna stabiliserade sig . Till följd av det större budgetöverskottet minskar RGK upplåningen i statsobligationer till i årstakt, vilket är den lägsta auktionsvolymen . RGK bedömer att en ytterligare minskning av upplåningen i statsobligationer inte är lämplig då det skulle riskera att leda till högre upplåningskostnader och sämre låneberedskap . har likviditeten på marknaden för statsobligationer gradvis försämrats på grund av ett antal samverkande faktorer. Finansmarknadsregleringar, sänkta emissionsvolymer och obligationsköp har enligt RGK bidragit till att situationen blivit alltmer ansträngd. Den försämrade likviditeten i statspappersmarknaden har bl.a. visat sig i markant ökad efterfrågan på RGK:s marknadsvårdande repofacilitet[7] . Makrotillsyn och frågor om hushållens skuldsättning Utskottets förslag i korthet avslår motioner om makrotillsyn och frågor som rör hushållens skuldsättning. Utskottet hänvisar till vidtagna åtgärder och pågående arbete när det gäller att klargöra ansvar och befogenheter för makrotillsyn och finansiell stabilitet. Utskottet konstaterar också att flera initiativ tagits för att hantera risker med hushållens höga skuldsättning. Jämför reservation 1 (M), 2 (SD) och 3 (KD). m.fl. (SD) framhåller i kommittémotion 2017/18:1746 att ledningsstrukturen kring arbetet med finansiell stabilitet bör stärkas (yrkande 1). Ansvaret för arbetet med finansiell stabilitet är uppdelat på tre myndigheter, (), och (). Huvudproblemet med nuvarande ordning är enligt motionärerna bristande samsyn kring verklighetsbeskrivning, inriktningsbeslut och vilka åtgärder som är lämpliga i en given situation. Motionärerna anser vidare att organisationen av makrotillsynen bör ses över och förtydligas (yrkande 2). Regelverket för myndigheterna i stabilitetsrådet bör förtydligas så att det klart framgår vilka moment respektive myndighet har huvudansvaret för. Dessutom bör Finansiella stabilitetsrådet bli ett forum för samverkan med en gemensam beslutsprocess, som också presenterar en gemensam rapport om finansiell stabilitet (yrkande 3). Slutligen anför motionärerna att myndigheternas befogenheter och verktyg bör utvecklas och göras tillgängliga för respektive myndighet att hantera under eget ansvar (yrkande 4). Flera motioner tar upp frågor om amorteringskrav, bolånetak m.m. kopplat till hushållens skuldsättning. I partimotion 2017/18:3570 av m.fl. (M) yrkande 36 anförs att lånetak och amorteringskrav kan begränsa hushållens belåning och framtida risker för att lågkonjunkturer ska fördjupas. Motionärerna ser behovet av denna typ av åtgärder men också baksidan av desamma. Regleringen är inte ett självändamål utan en nödvändig konsekvens av en dysfunktionell bostadsmarknad. Eventuella ytterligare förstärkningar av amorteringskrav eller andra kompletterande åtgärder bör noggrant övervägas utifrån såväl behov som effekt på människors möjlighet att efterfråga boende samt behovet av kapital för finansiering av nybyggnation. Det är enligt motionen också viktigt att följa amorteringskravets effekter på hushållens övriga sparande. (SD) efterfrågar i motion 2017/18:2290 en översyn av amorteringskravet. Det är enligt motionären problematiskt att fler lånar mer än vad de klarar av att hantera. Av den anledningen bör regeringen se över det befintliga amorteringskravet och göra eventuella förändringar så att bankerna ges incitament att avtala om högre amorteringsgrad även i de fall en låntagare har relativt låga lån. (SD) anser i motion 2017/18:540 att möjligheterna att införa ett räntetak för kreditgivare bör utredas. Ett räntetak skulle enligt motionären bl.a. leda till att kreditgivare förbättrar sin riskbedömning. Samma motionär, dvs. (SD) anför i motion 2017/18:542 att möjligheten till statliga startlån till unga vuxna bör utredas. Med ett startlån med räntebetalningar till gynnsamma villkor skulle bristen på eget kapital kunna överbryggas . (S) framhåller i motion 2017/18:741 att dagens bolånetak inte tar tillräcklig hänsyn till unga hushålls situation.