bet · H601FiU22 · 2018-12-21 00:00:00 — svaret framgår att regeringen arbetar för att små banker inte ska uppleva att deras verksamhet begränsas av alltför betungande administrativa krav utan att alla aktörer som har en sund och lönsam affärsmodell, oavsett storlek, ska ha förutsättningar att agera på marknaden. När det gäller bankernas förutsättningar att vidmakthålla sin service och närvaro i landsbygdskommuner är ett exempel som regeringen arbetar med att se över proportionaliteten i regelverket för bankernas kapitaltäckning. Finansmarknadsministern hänvisade även till arbetet med regelförenkling för mindre institut inom ramen för bankpaketet i EU (se föregående avsnitt). I detta arbete har finansmarknadsministern haft kontakt med för att få en bättre förståelse för deras situation och vilka förändringar som skulle vara gynnsamma. Krav på att banker ska ha rutiner för byte av betalkonton När betalkontodirektivet genomfördes i svensk rätt infördes ett krav i lagen om betaltjänster att betaltjänstleverantörer ska ha rutiner för byte av betalkonton inom (se prop. 2016/17:129, bet. 2016/17:FiU33, rskr. 2016/17:237). Medlemmarna i hade enats om gemensamma rutiner för bankbyte. Regeringens bedömning i propositionen var att dessa rutiner fungerar väl. Bytesrutinerna omfattar inte bara konton utan även andra tjänster. Enligt betalkontodirektivet (artikel 28.1) ska kommissionen senast överlämna en rapport till och rådet om tillämpningen av direktivet. Rapporten ska inkludera en bedömning av lönsamheten i ett genomförande av en fullständig unionsomfattande nummerportabilitet för betalkonton. ägs till av staten och erbjuder lån och sparande till privatpersoner, bostadsrättsföreningar och fastighetsbolag i . har inget särskilt beslutat samhällsuppdrag. Av redogörelse för företag med statligt ägande framgår att bankens strategi är att fokusera på sin kärnprodukt, bolån, kompletterad med ett sparkonto (skr. 2017/18:140). Enligt statens ägarpolicy ska de statliga bolagen agera långsiktigt, effektivt och lönsamt samt ges förmåga att utvecklas. Bolagen ska agera föredömligt inom området hållbart företagande och i övrigt så att de åtnjuter offentligt förtroende. Den förvaltningsprinciper följer i huvudsak riktlinjer för bolagsstyrning av statligt ägda företag, vilket bl.a. innebär att statens roll som ägare är tydligt avskild från statens övriga roller. Svenska Skeppshypotek, som ägs till av staten, har i uppgift att medverka till föryngringen och moderniseringen av den svenska handelsflottan och lämnar i huvudsak långfristiga lån. Skeppshypotek är inte ett aktiebolag utan en egen associationsform med offentligrättslig ställning. Verksamheten regleras i lagen (1980:1097) om . Av redogörelse för företag med statligt ägande framgår att Svenska Skeppshypoteks marknadskomplementära roll har stärkts . Nyutlåningen uppgick till 2017, att jämföra med . FI har haft regeringens uppdrag att utreda hur myndigheten kan möta de behov som kan uppkomma när finansiella företag vill erbjuda nya innovativa finansiella tjänster (Myndighetens roll kring innovationer, dnr 17-4481). Enligt FI:s rapport har flera länder etablerat en möjlighet för bolag att testa innovationer på marknaden under tillsynsmyndighetens tillsyn. Detta kallas ofta för regulatorisk sandlåda. FI anser inte att regulatoriska sandlådor bör inrättas i . I stället inrättade FI ett innovationscenter som ska öka förutsättningarna för att testa finansiella innovationer genom en öppen dialog med bolagen. Genom innovationscentret bedömer FI att bolagens osäkerheter om regler, processer och principer kring innovationer på det finansiella området kan hanteras. Europeiska bankmyndigheten () har publicerat en framtidsstrategi för sitt arbete med finansiell teknologi (på engelska fintech) – 2019. I arbetet ingår att etablera en hubb för kunskaps- och erfarenhetsutbyte. avser bl.a. att fokusera på analys och utvärdering av tillståndsprocesser för nyetablerade företag samt regulatoriska sandlådor och innovationshubbar. Syftet är bl.a. att underlätta koordinering av tillsynen på EU-nivå. Konkurrensen på den svenska bankmarknaden är inte helt tillfredsställande, vilket bl.a. bankernas höga avkastning på eget kapital och höga marginaler på bolån tyder på. Den svenska banksektorn är sammanlänkad och koncentrerad, även om banksystemet också genomgått en del stora förändringar . Exempelvis har lagändringar och teknisk utveckling underlättat för nya, mindre aktörer att ta sig in på lånemarknaderna och Nordea har flyttat sin legala hemvist till . Trots flytten är Nordea dock fortfarande en central aktör i det svenska finansiella systemet. Det är enligt utskottets mening viktigt att små och medelstora företag inom bank- och finansmarknadsområdet ges goda möjligheter att växa och att bidra till en sund konkurrens. Utskottet konstaterar att en rad åtgärder också har vidtagits i syfte att öka konkurrensen, exempelvis större öppenhet kring hur bolåneräntor sätts och krav på rutiner för att underlätta byte av bank. Det pågår också ett regelförenklingsarbete på EU-nivå som bl.a. syftar till att göra regelverket mer proportionerligt och minska omotiverad regelbörda, inte minst för de mindre instituten. vill utskottet framhålla att de eventuella regelförändringar som görs måste avvägas noggrant så att regelverket även avspeglar riskerna i institutens verksamhet. Även sparbankerna spelar enligt utskottet en viktig roll när det gäller att bidra till konkurrensen på bankmarknaden. De står genom sin lokala närvaro också för viktig kunskap och kreditförsörjning för invånare och företag i små och medelstora samhällen. När det gäller just sparbankernas villkor och konkurrenssituation är utskottets uppfattning att det är något regeringen arbetar med i olika delar. Sparbankerna gynnas exempelvis av det nämnda arbetet med att minska regelbördan för mindre institut. Utskottet ser ingen anledning till att staten skulle sälja sitt aktieinnehav i . Som utskottet ser det spelar en betydelsefull roll för stärkt konkurrens och en sund och transparent marknad gentemot kunderna, oavsett var i landet de bor. Det är i det avseendet viktigt att , liksom alla statliga bolag, agerar föredömligt och transparent. Av förvaltningsprinciperna för statligt ägda bolag följer också att statens roll som ägare är tydligt avskild från statens övriga roller. Skatteflykt och aggressiv skatteplanering skadar en fri och rättvis konkurrens och undandrar samhället stora inkomster. Sådant beteende måste därför motverkas hos banker såväl som hos andra aktörer, anser utskottet. Utskottet uppfattar att regeringen har en hög politisk prioritering på att motverka denna typ av skadliga företeelser. Vidare menar utskottet att det är viktigt att verka för en livskraftig landsbygd med likvärdiga möjligheter för företagande, bl.a. när det gäller kreditgivningen. Det är också en målsättning som rimmar väl med det övergripande mål för den sammanhållna landsbygdspolitiken som fattade beslut om i bred politisk samsyn (prop. 2017/18:179, bet. 2017/18:NU19, rskr. 2017/18:359 och 360). När det gäller frågan om regulatoriska sandlådor noterar utskottet att FI på regeringens uppdrag tittat på denna fråga. Slutsatsen som FI drar är att regulatoriska sandlådor inte bör inrättas i , men att förutsättningarna för att testa finansiella innovationer genom en öppen dialog med bolagen förbättrats genom att myndigheten inrättat ett innovationscenter. Utskottet avstyrker därmed alla här aktuella motionsyrkanden. Medlemskap i europeiska bankunionen Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att ändra i direktivet till den pågående bankunionsutredningen. Utskottet anser att det är viktigt att den pågående utredningen förutsättningslöst får analysera innebörden av ett svenskt deltagande i bankunionen. Jämför reservation 7 (L). Enligt partimotion 2018/19:2040 av m.fl. (L) yrkande 9 var ett av Nordeas starkaste skäl till att lämna landet att står utanför den europeiska bankunionen. och är de enda två medlemsländer som fortfarande står helt utanför bankunionen. När nu lämnar EU ökar kostnaden för att stå utanför ytterligare, framhåller motionärerna. Genom att gå med i bankunionen kan både ta ansvar för att förebygga nästa europeiska finanskris och bidra till att fullborda den inre marknaden för kapital. Motionärerna anser att direktivet för den pågående bankunionsutredningen bör ändras till att den ska föreslå hur – inte om – ska söka medlemskap i bankunionen. Ett liknande motionsförslag om medlemskap i europeiska bankunionen behandlades av utskottet under /17 (bet. 2016/17:FiU22). Utskottet avstyrkte förslaget och anförde att det då inte såg någon anledning till att skulle gå med. Däremot fanns det enligt utskottet all anledning för att följa och vid behov försöka påverka utvecklingen av bankunionen. Inte minst var det enligt utskottet viktigt att ger medlemsstaterna utrymme att ta hänsyn till landspecifika risker och vidta kompletterande åtgärder för att säkerställa stabiliteten på nationell nivå. Bankunionen berördes också i finansutskottets yttrande till utrikesutskottet under förra över regeringens skrivelse om verksamheten i EU (yttr. 2017/18:FiU3y). En utredning analyserar innebörden av ett eventuellt svenskt deltagande i bankunionen En särskild utredare har i uppdrag att göra en genomgripande analys av innebörden av ett eventuellt svenskt deltagande i bankunionen (dir. 2017:123). Utredaren ska redovisa för- och nackdelar samt de risker som är förknippade med att delta i eller kvarstå utanför bankunionen. Uppdraget ska redovisas . Europeiska bankunionen är resultatet av det arbete inom EU med att förbättra regleringen och tillsynen av den finansiella sektorn som inleddes efter finanskrisen. Bankunionens övergripande syfte är att säkerställa att banker tar kontrollerade risker och att banker i kris kan rekonstrueras eller avvecklas så att företagens ägare och långivare – inte skattebetalarna – ska bära förlusterna. Bankunionen består av två delar: dels den gemensamma tillsynsmekanismen, som trädde i kraft , dels den gemensamma resolutionsmekanismen, som trädde i kraft . Systemet omfattar de medlemsstater som har euron som valuta. Andra medlemsstater kan ansluta sig till bankunionen och underställs då de gemensamma tillsyns- och resolutionsmekanismerna. Genom de gemensamma tillsynsrespektive resolutionsmekanismerna sammanförs ansvaret för tillsyn och krishantering i euroområdet till centrala myndigheter på EU-nivå: () respektive en gemensam resolutionsnämnd (SRB, ). För att täcka behovet av extern finansiering i den gemensamma resolutionsmekanismen finns den gemensamma resolutionsfonden, som finansieras genom avgifter från bankerna. En finansiell säkerhetsmekanism – som innebär att resolutionsfondens finansieringskapacitet som en sista utväg ska kunna säkras med offentlig finansiering – är föremål för förhandlingar inom EU. Också en tredje del i bankunionen, en gemensam insättningsgarantiförsäkring, är föremål för förhandlingar inom EU. valde att inte delta i bankunionen vid dess tillkomst men har inte uteslutit ett senare deltagande. I motsvaras den gemensamma tillsynsmekanismen, resolutionsmekanismen och insättningsgarantiförsäkringen av regelverken om kapitaltäckning, krishantering och insättningsgaranti. Det är i huvudsak FI och RGK som har ansvaret för tillämpningen av dessa regelverk som grundas på unionsrätten. Utskottet anser inte att det finns anledning att ändra i direktivet till den pågående bankunionsutredningen, som motionärerna föreslår. Det är enligt utskottet viktigt att den pågående utredningen förutsättningslöst får analysera innebörden av ett svenskt deltagande i bankunionen och redovisa för- och nackdelar samt risker som är förknippade med att delta i eller kvarstå utanför bankunionen. Med detta avstyrks det aktuella motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om kontanthantering och andra betaltjänster. I har kontanter i mycket snabb takt ersatts av elektroniska betalningar. Utskottet anser att utvecklingen i grunden är positiv, men det finns grupper i samhället som kommer i kläm. En proposition med anledning av förslag om tryggad tillgång till kontanter kommer att lämnas till i närtid, vilket välkomnas av utskottet. Jämför reservation 8 (C) och 9 (KD). m.fl. (C) framhåller i kommittémotion 2018/19:2425 yrkande 16 vikten av ett förtydligat ansvar för en fungerande kontanthantering i hela landet. Hur kontanthanteringen fungerar får enligt motionärerna konsekvenser för såväl entreprenörskap som jobbskapande. I kommittémotion 2018/19:2735 av m.fl. (KD) yrkande 3 efterfrågas en översyn av regelverken för att åstadkomma en god offentlig, finansiell och kommersiell service i hela landet. Det behövs enligt motionärerna betalningslösningar som innefattar tillgång till kontanter, men även utvecklade digitala betalningsmöjligheter. m.fl. (S) hänvisar i motion 2018/19:1143 till delbetänkande och anser att regeringen ska återkomma med förslag om hur kontanthanteringen för hela landets befolkning ska säkerställas . och (båda S) efterfrågar i motion 2018/19:1181 snara åtgärder av de slag bl.a. föreslagit för att trygga tillgången på kontanter och stärka kontanternas ställning som betalningsmedel. Även Per Åsling (C) anser i motion 2018/19:2488 att förslag om kontanthantering bör genomföras skyndsamt. I motion 2018/19:1503 av (M) framhålls att många drabbas när bankerna inte tillhandahåller kontantservice. Motionären anser därför att det behövs en översyn av hur en fungerande kontanthantering i landsorten ska kunna åstadkommas. (M) menar i motion 2018/19:1745 att det bör övervägas om bankerna enligt lag ska vara skyldiga att tillhandahålla en viss kontanthantering i hela landet. m.fl. (S) tar i motion 2018/19:1773 yrkande 1 upp kontanthanteringen i glesbygd. Det skapas enligt motionärerna en teknikklyfta mellan människor i samhället till följd av att inte alla kan hantera den nya tekniken, som många butiker m.m. inte längre tar emot kontanter. (M) anser i motion 2018/19:2649 att lagen om betaltjänster behöver anpassas för att bättre tillgodose kunders behov av betaltjänster och kontanthantering. (S) oroas i motion 2018/19:745 av att förändringen mot ett kontantlöst samhälle gått väldigt snabbt. Motionären anser att regeringen vid behov bör vidta åtgärder för att se till att även äldre kan utföra nödvändiga bank- och betalningsärenden. I motion 2018/19:1347 yrkande 2 framhåller (M) att kravet på sluten kontanthantering för mindre butiker bör ses över, eftersom det försämrar förutsättningarna för att driva små och medelstora företag, särskilt på landsbygden. Utskottet har behandlat flera liknande motionsförslag om kontanthantering och betaltjänster tidigare, senast under föregående (bet. 2017/18:FiU22). Utskottet avstyrkte motionerna med hänvisning till dels uppdrag att utreda ansvaret för kontanthanteringen, dels betalkontorespektive betaltjänstdirektivets genomförande i svensk rätt. Statens ansvar för grundläggande betaltjänster Kontanthanteringen är ett delat ansvar mellan flera olika aktörer, såsom banker och andra företag samt , länsstyrelserna och . Det är i första hand marknaden själv som tillhandahåller dessa tjänster, medan staten ska övervaka att kontanthanteringen fungerar. Statens ansvar omfattar endast de orter där behoven av grundläggande betaltjänster inte tillgodoses av marknaden. Landets 21 länsstyrelser har i uppdrag att bevaka om tillgången till vissa grundläggande betaltjänster motsvarar samhällets behov och genomföra stöd- och utvecklingsinsatser för att förbättra samhällets tillgång till dessa. i samordnar länsstyrelsernas arbete och ansvarar för att sammanställa och redovisa länsstyrelsernas insatser i en årlig rapport till regeringen. Av den rapport som lämnades framgår att kontantanvändningen och den kommersiellt upprätthållna infrastrukturen för kontanter fortsatt att minska (Bevakning av grundläggande betaltjänster 2018, Länsstyrelserna 2018:4). Den strukturella förändring som pågår kan enligt rapporten snart inte längre vägas upp med punktinsatser i form av statligt finansierade ombudslösningar. Handeln tar ett stort ansvar för kontanthanteringen, men även antalet handlare som har slutat att ta emot kontanter som betalningsmedel ökar. bedömer dock en klar majoritet av länsstyrelserna, 18 av 21, att tillgången till grundläggande betaltjänster för privatpersoner i allmänhet är tillfredsställande. Den bedömningen motiveras av att många kan och vill använda digitala betaltjänster. Svårigheter att utföra grundläggande betaltjänster finns i vissa grupper. Den parlamentariskt sammansatta lämnade sitt delbetänkande till regeringen (Tryggad tillgång till kontanter, 2018:42). I betänkandet beskriver kommittén hur ansvar för en väl fungerande kontanthantering i hela landet bör tydliggöras i lag. Dessutom behandlas roll och ansvar för kontanttillgången i hela landet. Därutöver analyseras även de roller som övriga berörda statliga myndigheter, bankerna och handeln har. Kommittén föreslår att vissa banker ska vara skyldiga att tillhandahålla en rimlig tillgång till kontanttjänster i hela . Med rimlig tillgång menas att ca 99 av 100 svenskar ska ha högst till närmaste plats för såväl kontantuttag som dagskassehantering. Ambitionsnivån höjs något jämfört med tillgången till dessa tjänster . Endast banker som erbjuder betalkonton och har en inlåning från svensk allmänhet omfattas av kraven enligt förslaget. Dessa har nationell täckning och är systemviktiga för kontantkedjan. skulle kraven enligt betänkandet omfatta sex institut. Av utredningen framgår att utvecklingen mot minskad kontantanvändning går mycket fort i . Minskningen av kontantmängden i samhället och andelen kontanta betalningar i ekonomin gör i det närmaste unikt i ett internationellt perspektiv. Kontantmängden i var , vilket motsvarar av BNP. Det är den lägsta andelen bland alla jämförbara länder. Andelen kontanta betalningar i handeln har minskat från 2010 till 2016. Bankerna har enligt utredningen bidragit till utvecklingen bl.a. genom att antalet bankkontor med kontantservice mer än halverades . Antalet näringsidkare som slutar acceptera kontanter tycks öka, och så många som hälften av handlarna uppger att de kommer att sluta acceptera kontanter . Användningen av kontanter skiljer sig i hög grad åt i olika delar av befolkningen. Kommitténs förslag har remissbehandlats och bereds i . Betalkontodirektivet och betaltjänstdirektivet i svensk rätt trädde de lagändringar i kraft som genomför betalkontodirektivet i svensk rätt (prop. 2016/17:129, bet. 2016/17:FiU33, rskr. 2016/17:237). Genom lagändringarna har fler konsumenter getts rätt att öppna ett betalkonto med grundläggande funktioner, och därmed möjlighet att t.ex. betala med kort och att göra kontantuttag i uttagsautomater, i kortterminaler och hos ombud. Betalkontodirektivet ställer inte upp några krav på att kontanter ska kunna hanteras över disk, utan det är tillräckligt att uttag och insättning kan göras i automater. Vidare trädde de lagändringar i kraft som genomför det andra betaltjänstdirektivet i svensk rätt (prop. 2017/18:77, bet. 2017/18:FiU36, rskr. 2017/18:207). Lagändringarna syftar till att utveckla marknaden för elektroniska betalningar och skapa bättre förutsättningar för säkra och effektiva betalningar. Krav på sluten kontanthantering i vissa fall kan vid en inspektion ställa krav på att kontanthanteringen ska vara sluten. Kravet baseras på hur stor rånrisken bedöms vara när alla övriga möjligheter att minska rånrisken är utnyttjade. Med sluten kontanthantering menas att pengarna vid kassaplatsen förvaras slutet utan möjlighet för personalen och eventuella gärningsmän att komma åt dem. På uppdrag av regeringen och i samarbete med arbetsmarknadens parter har tagit fram en vägledning om sluten kontanthantering. Utskottet konstaterar att utvecklingen mot minskad kontantanvändning går mycket snabbt i . Kontanter har i stor utsträckning ersatts av olika former av elektroniska betalningar. Den ökade användningen av elektroniska betaltjänster tyder enligt utskottet på att både kunder och handel har högt förtroende för och ser stor nytta med betaltjänsterna. Förändringen innebär också minskade risker med kontanthanteringen och effektivare transaktioner. Efter att betalkontodirektivet genomförts i svensk rätt har även fler konsumenter fått rätt att öppna ett betalkonto, och därmed möjlighet att betala med kort och göra kontantuttag. Dessutom innebär de införda lagändringarna som genomför det andra betaltjänstdirektivet bättre förutsättningar för en utvecklad marknad för säkra och effektiva elektroniska betalningar. Utskottet anser att utvecklingen mot ökade elektroniska betaltjänster i grunden är positiv, även om det också finns grupper i samhället som har svårt att hantera de nya tekniska lösningarna eller saknar tillgång till dem. föreslår i sitt delbetänkande att ansvar för en väl fungerande kontanthantering i hela landet bör tydliggöras i lag. Dessutom föreslår kommittén att vissa banker ska vara skyldiga att tillhandahålla en rimlig tillgång till kontanttjänster i hela . Kommitténs förslag är nu under beredning, och utskottet har uppfattat att en proposition kommer att lämnas till i närtid. Utskottet välkomnar det. Med hänvisning till detta avstyrks de aktuella motionerna. Hållbart sparande och gröna obligationer Utskottets förslag i korthet avslår motioner om grönt sparande och gröna obligationer. Utskottet hänvisar till regeringens pågående arbete i dessa frågor. I partimotion 2018/19:2732 yrkande 23 förordar m.fl. (MP) att staten ska underlätta för privatpersoner att spara klimatsmart. Därför vill motionärerna att det införs gröna sparkonton, dvs. ett sparande öronmärkt för utlåning till gröna investeringar. En procentuell andel av sparkapitalet bör kunna dras av mot inkomstskatten. (S) anför i motion 2018/19:1621 yrkande 1 att den svenska lagstiftningen behöver ses över för att möjliggöra emittering av gröna statliga obligationer i . Även möjligheten för de svenska statliga bolagen att emittera gröna obligationer i finansieringssyfte bör ses över. Vidare efterfrågar motionären en översyn av förutsättningarna att i starta en grön statlig investeringsbank med det brittiska exemplet som förebild (yrkande 2). Mål om att det finansiella systemet ska bidra till en hållbar utveckling finns ett riksdagsbundet mål inom finansmarknadsområdet som anger att det finansiella systemet ska bidra till en hållbar utveckling, exempelvis i enlighet med Agenda 2030 och de globala hållbarhetsmålen. I budgetpropositionen framhöll regeringen att det för att hållbarhet ska få ett faktiskt genomslag krävs att den integreras i alla verksamhetsområden, såsom bank-, försäkrings- och fondmarknaden, samt på global, nationell och regional nivå (prop. 2017/18:1 utg.omr. 2 s. 61). Att integrera hållbarhet i den generella verksamheten är en prioriterad fråga för regeringen både internationellt och nationellt. EU och kapitalmarknadsunionen (Capital Markets Union, CMU) är enligt regeringen en viktig plattform för att integrera hållbarhet i det generella finansiella regelverket. Inom EU pågår förhandlingar om tre lagförslag om hållbar finansiering som presenterade . Lagförslagen handlar bl.a. om att underlätta för konsumenter och investerare att ta välgrundade beslut om hållbara investeringar. Förslagen var uppe för överläggning i finansutskottet respektive . Utredning tittar på möjligheterna att främja grönt sparande Regeringen har tillsatt en utredning med uppdraget att undersöka förutsättningarna för gröna investeringar och hur de kan främjas genom en ny skattegynnad sparform (dir. 2018:75). Utredningen ska lämna förslag på förändringar av skattereglerna för att främja sparande, där kapitalet används för att finansiera gröna projekt. Ett skatteincitament kan utformas på olika sätt, t.ex. i form av en avdragsrätt eller en skattereduktion för grönt sparande. Utredningen ska analysera för- och nackdelar med olika alternativ. Uppdraget ska redovisas .