bet · H501KU44 · 2018-06-01 00:00:00 — ska besluta om uppdragets närmare genomförande i samråd med företrädare för de nationella minoriteterna och begära synpunkter från och folkminnen samt . Konsultation i frågor som rör det samiska folket (Ds 2017:43) Med anledning av bl.a. de rekommendationer som internationella granskningsorgan riktat till samt med beaktande av förhandlingarna om en nordisk samekonvention gjorde bedömningen att frågan om en konsultationsordning behövde utredas på nytt. beslutade om ett uppdrag (Ku2016/02916/DISK) att utreda och analysera en rad rättsliga frågeställningar som aktualiseras om skulle införa en skyldighet att konsultera företrädare för samerna i vissa frågor, samt att lämna förslag till författningsändringar eller andra åtgärder som motiveras av sådana överväganden. I promemoria Konsultation i frågor som rör det samiska folket (Ds 2017:43) föreslås att en ny och särskild ordning ska införas för konsultation i frågor av särskild betydelse för samerna. Reglerna föreslås bli införda som en ny lag om konsultation i frågor som rör det samiska folket. Konsultationsordningen föreslås gälla utöver annan samrådsskyldighet enligt gällande lagstiftning. Syftet är att främja och stärka det samiska folkets inflytande över dess egna angelägenheter i beslutsprocesser. Förslaget liknar den ordning som finns i och är utformat mot bakgrund av bl.a. rekom-mendationer som internationella granskningsorgan har lämnat. Förslaget är även i linje med den nordiska samekonventionen som , och och de tre ländernas sameting färdigförhandlade . Förslaget innebär en skyldighet för regeringen, statliga förvaltnings-myndigheter, kommuner och landsting att konsultera i ärenden som kan få särskild betydelse för samerna. Konsultationen ska göras före beslut i ärendet. Om ärendet kan få särskild betydelse för en samisk organisation eller en sameby ska även dessa konsulteras om det finns skäl för det. I vissa fall kan dock konsultation underlåtas. Konsultationen ska ske i god anda, och enighet eller samtycke i den fråga som gett anledning till konsultationen ska eftersträvas. Konsultationen ska ske i den form önskar om det inte medför betydande problem vid ärendets behandling eller om syftet med konsultationen ändå kan uppnås. Om myndigheten önskar det får även en annan myndighet, organisation eller enskild part närvara vid muntlig konsultation i ett ärende. Vad som framkommit vid konsultationen ska dokumenteras. Promemorian har skickats ut på remiss. I promemorian föreslås att lagändringarna ska träda i kraft . Propositionen var tidigare aviserad att inkomma till . Regeringens skrivelse 2017/18:68 om samisk utbildning – dags för en omstart Skrivelsen innehåller regeringens bedömningar med anledning av utbildning – dags för en omstart (RiR 2017:15). övergripande bedömning är att måluppfyllelsen för de statliga insatserna för samisk utbildning som genomförs av myndigheten i flera avseenden är låg. Den låga måluppfyllelsen beror enligt på brister både i myndighetens arbete och i regeringens styrning av myndigheten. rekommenderar regeringen att överväga att föreslå att ska föra över Sameskolstyrelsens uppgifter till . Regeringen rekommenderas också att utreda dels Sameskolstyrelsens och förutsättningar för att utföra de uppgifter som Sameskolstyrelsen har , dels andra skolmyndigheters förutsättningar för att utföra vissa av dessa uppgifter. Vidare anser att regeringen bör utveckla uppföljningen av Sameskolstyrelsens verksamhet för att kunna göra ändamålsenliga bedömningar av myndighetens resultat. Regeringen instämmer i bedömningar och rekommendationer och har vidtagit åtgärder som ligger i linje med rekommendationer. Regeringen tillsatte en utredning (dir. 2017:37) med uppdrag att göra en översyn av ansvarsfördelningen och organiseringen av myndigheterna på skolområdet, däribland Sameskolstyrelsen, för att skapa en mer ändamålsenlig myndighetsstruktur. Frågan om huvudmannaskap övervägs inom ramen för utredningen, liksom Sameskolstyrelsens förutsättningar att utföra de uppgifter som Sameskolstyrelsen har samt andra skolmyndigheters förutsättningar att utföra vissa av uppgifterna. För att utveckla uppföljningen av Sameskolstyrelsens verksamhet har regeringen även i budgetpropositionen aviserat att medel ska tillföras för genomförande av ett regeringsuppdrag att analysera Sameskolstyrelsens kostnadsutveckling och ekonomistyrning. Minoritetspolitiken följs upp på nationell nivå av i och . Uppföljningsmyndigheterna ger ut en rapport om minoritetspolitikens utveckling under föregående år. Denna uppföljningsrapport utgör, tillsammans med annat material, underlag för regeringens omvärldsanalys och kontinuerliga bedömning av utvecklingen på området. Rapporten är även en del av grunden för regeringens rapportering till i budgetpropositionen. På internationell nivå genomför kontinuerlig granskning av hur följer ramkonventionen och språkstadgan. Uppföljning på nationell nivå Uppföljningsmyndigheterna redovisade en samlad nationell bild . Det kunde då konstateras att arbetet för att säkerställa efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter utvecklats positivt sedan 2010 års minoritetspolitiska reform, men även att utvecklingen avstannat alternativt uteblivit helt på vissa områden. Uppföljningsmyndigheterna bedömer att resultaten inom förvaltningsområdena har en tydlig koppling till vissa framgångsfaktorer; rättigheter i lag, statsbidraget för kommuner i förvaltningsområden, att kommuner och landsting har tydligt utpekade och förankrade funktioner med ansvar för minoritetsarbetet, de lokala minoritetsföreträdarnas aktivitet och den statliga samordningen. pekar myndigheterna på att det fortfarande finns betydande utmaningar. Det finns även stora skillnader i graden av efterlevnad av de nationella minoriteternas rättigheter mellan kommuner och landsting inom respektive utanför förvaltningsområden. Det är tydligt att minoritetspolitiken inte har fått tillräckligt genomslag utanför förvaltningsområdena. Trots informations- och utbildningsinsatser är kunskapsbristen utbredd, vilket bl.a. leder till att de nationella minoriteternas rättigheter sällan uppmärksammas och än mer sällan efterlevs. I stort sett samtliga kommuner utanför förvaltningsområdena saknar strategiskt arbete med de nationella minoriteternas rättigheter. Även inom förvaltningsområdena finns det kommuner och landsting som saknar ett målinriktat arbete, som inte har genomfört fullständiga analyser eller där utbudet av service på nationella minoritetsspråk inte motsvaras av efterfrågan. Vad gäller statliga myndigheter har en positiv utveckling kunnat skönjas, särskilt i arbetet med att utveckla former för inflytande och delaktighet och i viss utsträckning när det gäller kunskapsnivån. bedöms statliga myndigheters insatser vara tydligt kopplade till specifika uppdrag från regeringen. I fråga om de allmänna skyldigheter som följer av minoritetslagen är aktiviteten avsevärt lägre. Uppföljningsmyndigheterna bedömer att den positiva utvecklingen inom de statliga myndigheterna i stor utsträckning är kopplad till påverkansarbete från organisationer som företräder de nationella minoriteterna. Sammantaget visar uppföljningen på ett antal brister i efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter och den aktuella lagstiftningen, såväl på nivå som på statlig nivå, och att dessa brister leder till att minoritetspolitikens genomförande hämmas. Denna bild bekräftas även av den nulägesbeskrivning och utvärdering som utredningen genomfört. Granskningen inom inleds med att staterna lämnar rapporter till där de redovisar nuläget. Även enskilda organisationer kan lämna synpunkter. Rapporten granskas av en expertkommitté (språkstadgan) respektive en rådgivande kommitté (ramkonventionen), vilka även genomför landbesök. Kommittéerna upprättar därefter rapporter med bedömningar och rekommendationer. Rapporterna redovisas till som på grundval av dessa utfärdar rekommendationer till den berörda staten. Granskning vad gäller ramkonventionen publicerades den rådgivande kommitténs yttrande inom ramen för den fjärde granskningen av efterlevnad av ramkonventionen (ACFC/OP/IV[2017]004). De rekommendationer som främst är av intresse i detta ärende är att bör – förbättra implementeringen av minoritetslagen på lokal nivå och förtydliga lagstiftningen där så behövs samt introducera effektiva åtgärder för att säkerställa att lagen följs – utveckla ett program för förskola på minoritetsspråk samt utbildning av förskollärare i nära samarbete med minoritetsföreträdare – genomföra åtgärder för att säkerställa att äldre som tillhör de nationella minoriteterna har möjlighet att erhålla äldreomsorg på deras minoritetsspråk. Granskning vad gäller språkstadgan lämnade ett antal rekommendationer inom ramen för den sjätte granskningen av efterlevnad av språkstadgan (CM/RecChL[2017]1). De rekommendationer som främst är av intresse i detta ärende är att bör – stärka utbildningen i och på samtliga nationella minoritetsspråk genom att anta en övergripande och strukturerad strategi som utgår från såväl de minoritetsspråktalandes behov som situationen för respektive språk – se till att modersmålsundervisningen uppfyller de krav som anges i konventionen och erbjuda en genuin och adekvat språkundervisning som gör att eleverna kan uppnå fullt utvecklad kompetens i de berörda språken – överväga att utvidga användningen av språkcentrum till övriga nationella minoritetsspråk, i linje med de samiska språkcentrumens metodik. I propositionen lämnar regeringen förslag till ändringar i lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk för att stärka det grundläggande skyddet för de nationella minoriteternas språk och kultur och för att stärka de utökade rättigheter som finns inom förvaltningsområdena för finska, meänkieli och samiska. Det föreslås bl.a. att kommuner och landsting ska anta mål och riktlinjer för sitt minoritetspolitiska arbete, att informationsskyldigheten för förvaltningsmyndigheter ska tydliggöras, att innebörden av samråd enligt lagen ska förtydligas och att förvaltningsmyndigheter ska beakta barns och ungas möjligheter till inflytande i frågor som berör dem. Regeringen lämnar också förslag om rätten till förskola och annan pedagogisk verksamhet på minoritetsspråk. Det föreslås bland annat att regleringen ska överföras till skollagen (2010:800), att rätten till förskola på minoritetsspråk ska avse en större del av verksamheten och att efterfrågan ska tydliggöras genom att vårdnadshavare ska tillfrågas om de önskar plats i förskola på minoritetsspråket. Regeringen lämnar vidare förslag om rätten till äldreomsorg på minoritetsspråk, bl.a. att rätten ska avse en större del av verksamheten och att den ska omfatta den äldres behov av att upprätthålla sin kulturella identitet. Vidare föreslås stärkta möjligheter till äldreomsorg på jiddisch och chib. Propositionen innehåller även en del av revideringen av den minoritetspolitiska strategin. Bland annat görs bedömningar av den fortsatta inriktningen för minoritetspolitiken. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Lagförslag om en stärkt minoritetspolitik Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453), lag om ändring i lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk samt lag om ändring i skollagen (2010:800), men med vissa språkliga ändringar. En motion avslås. Jämför reservation 1 (SD). Minoritetspolitiken fyller ett flertal syften som skiftar beroende på vilken utgångspunkt som antas. Efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter enligt internationella åtaganden och nationell rätt har stor betydelse för enskilda individer. Efterlevnaden av individens rättigheter är också avgörande för den nationella minoritetens och minoritetsspråkets långsiktiga fortlevnad. Eftersom de nationella minoriteternas språk och kultur är en värdefull del av den kulturella mångfalden och det gemensamma kulturarvet är det av stor betydelse att de nationella minoriteternas och minoritetsspråkens existens skyddas och främjas. Den sammanvägda bilden är således att det är ett samhällsansvar att säkerställa efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter, såväl på individnivå som på systemnivå. Gemensamt för de nationella minoriteterna judar, romer, samer, sverigefinnar och tornedalingar respektive de nationella minoritetsspråken finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska är att de har en lång historia och närvaro i . Människor med anknytning till dessa grupper har präglat det samhälle vi lever i, och minoriteternas historia och språk är därför även en självklar del av historien om i går, och . internationella åtaganden om de nationella minoriteternas rättigheter bedöms inte i tillräcklig grad ha omvandlats till praktiska resultat i vardagen och i vissa fall inte heller på ett korrekt sätt ha införlivats i svensk rätt. Regeringen avser därför att fortsätta arbetet med att säkerställa att de nationella minoriteternas rättigheter, som är en del av det internationella ramverket till skydd för de mänskliga rättigheterna, efterlevs i praktiken. I detta arbete krävs systematik, långsiktighet och uthållighet. Därtill är de nationella minoriteternas egenmakt (verktyg och förutsättningar att forma sin egen framtid) ett avgörande fundament som hela politikområdet ska vila på. De nationella minoriteternas rättigheter är mänskliga rättigheter I propositionen gör regeringen bedömningen att de nationella minoriteternas rättigheter är en integrerad del av det internationella ramverket till skydd för de mänskliga rättigheterna. Det nationella arbetet för de nationella minoriteternas rättigheter bör utgå från detta förhållande. Nästa steg för minoritetspolitiken I propositionen gör regeringen bedömningen att efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter bör säkerställas. Förslagen i propositionen är en del i detta arbete. Det är nödvändigt med ett helhetsgrepp om de utmaningar och möjligheter som finns inom området. Regeringen bedömer att systematik, långsiktighet och de nationella minoriteternas egenmakt är nyckelfaktorer i det fortsatta arbetet. En fungerande överföring av språk och kultur mellan generationerna är en avgörande faktor. Genom att utgå från dessa faktorer och kombinera dem med att ta itu med behovet av förtydligad lagstiftning, ytterligare åtgärder, utvecklad strategisk styrning och ett tvärsektoriellt förhållningssätt läggs basen för nästa steg i arbetet med att säkerställa efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter, och därmed även arbetet med att säkerställa full respekt för internationella åtaganden om mänskliga rättigheter. En samlad strategi med överföringen av språk och kultur som central uppgift I propositionen gör regeringen bedömningen att det är avgörande för utvecklingen av politikområdet att den minoritetspolitiska strategin är samlad och långsiktig. Målet för minoritetspolitiken och dess indelning i tre inbördes beroende delområden bör kvarstå. Vidare görs bedömningen att språk och kultur är kärnan i de nationella minoriteternas identitet. En fungerande överföring av språk och kultur mellan generationer är därför en central uppgift för minoritetspolitiken. Systematik, långsiktighet och egenmakt I propositionen gör regeringen bedömningen att systematik, långsiktighet och de nationella minoriteternas egenmakt bör vara nyckelfaktorer i det fortsatta genomförandet av minoritetspolitiken. I propositionen gör regeringen bedömningen att för att säkerställa efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter bör den lagstiftning som föreskriver dessa rättigheter förtydligas. Ett tvärsektoriellt förhållningssätt till de nationella minoriteternas rättigheter I propositionen gör regeringen bedömningen att de nationella minoriteternas rättigheter bör vara en integrerad del av den offentliga verksamheten inom berörda sektorer. Det grundläggande skyddet stärks Strategiskt arbete i hela landet I propositionen föreslås att kommuner och landsting ska anta mål och riktlinjer för sitt minoritetspolitiska arbete. Kommuner och landsting ska även vara skyldiga att på begäran lämna uppgifter om dessa mål och riktlinjer till uppföljningsmyndigheten. I propositionen föreslås att kommuner och landsting ska informera de nationella minoriteterna om deras rättigheter och det allmännas ansvar enligt minoritetslagen och de föreskrifter som lagen hänvisar till. Detsamma ska gälla statliga förvaltningsmyndigheter vars verksamhet är av betydelse för de nationella minoriteterna eller minoritetsspråken. Rätten att använda finska, meänkieli och samiska hos förvaltningsmyndigheter I propositionen föreslås att rätten att använda sig av sitt minoritetsspråk vid skriftliga kontakter med vissa myndigheter även ska omfatta meänkieli. Vidare föreslås att ska tas upp bland de myndigheter som enskilda alltid har rätt att kontakta skriftligen på finska, meänkieli eller samiska. Slutligen föreslås att Arbetsförmedlingen ska ingå bland de myndigheter som enskilda har rätt att kontakta skriftligen på finska, meänkieli eller samiska i ärenden i vilka den enskilde är part eller ställföreträdare för en part. Bättre förutsättningar för inflytande och delaktighet Innebörden av samråd tydliggörs I propositionen föreslås att det införs en bestämmelse som förtydligar innebörden av samråd med nationella minoriteter i frågor som berör dem ska införas. Samråd enligt lagen ska ske genom att förvaltningsmyndigheterna för en strukturerad dialog med de nationella minoriteterna för att kunna beakta deras synpunkter och behov i myndigheternas beslutsfattande. Vidare föreslås att det inte längre ska anges i lagen att samråd ska ske ”med representanter för minoriteterna”, utan endast ”med minoriteterna”. Barn och unga ska ges större inflytande I propositionen föreslås att förvaltningsmyndigheter särskilt ska främja barns och ungas möjligheter till inflytande och samråd i frågor som berör dem och anpassa formerna för detta till deras förutsättningar. Det utökade skyddet inom förvaltningsområden Det utökade skyddet bör behållas och utvecklas I propositionen gör regeringen bedömningen att den nuvarande ordningen med ett utökat skydd inom förvaltningsområden bör behållas och utvecklas. Frivillig anslutning till förvaltningsområden I propositionen gör regeringen bedömningen att möjligheten att frivilligt ansluta sig till förvaltningsområden bör behållas. Reglering av anslutning till och utträde ur ett förvaltningsområde I propositionen föreslås att en kommun i stället för att anmäla att den vill ansluta sig ska ansöka hos regeringen om att anslutas till ett förvaltningsområde. Vidare föreslås att en kommun som har anslutits till ett förvaltningsområde efter ansökan även ska kunna ansöka om utträde ur förvaltningsområdet. Slutligen föreslås att regeringen endast får besluta om utträde ur ett förvaltningsområde om det finns synnerliga skäl. I propositionen anger regeringen att i förhållande till de kommuner som anmäler hos regeringen att de vill ingå i ett förvaltningsområde kan det innebära en oklarhet om vad som gäller om de skulle vilja lämna ett förvaltningsområde. Avsaknaden av en sådan reglering får anses vara otillfredsställande, och det bör därför föreskrivas att regeringen även kan besluta om utträde ur förvaltningsområden. Enligt ordalydelsen i lagen har regeringen endast rätt att besluta om frivillig anslutning till ett förvaltningsområde. Varken lagen eller förordningen anger vad som gäller för att en kommun som har anslutits frivilligt till ett förvaltningsområde ska kunna lämna det. Frågan har heller inte berörts i lagens förarbeten. Utgångspunkten måste emellertid vara att en sådan delegation är fullständig, om inte annat framgår av bemyndigandet. Regeringens förslag innebär att det införs ett villkor för utträde ur ett förvaltningsområde. I förhållande till vad som gäller , när det inte finns några särskilda villkor för utträde, kan ett sådant villkor i praktiken innebära en begränsning för kommunerna. En proportionalitetsbedömning som innefattar en prövning av om syftet med bestämmelsen kan uppnås på ett sätt som är mindre ingripande för kommunerna behöver därför göras. Mindre ingripande för kommunerna skulle i det här fallet kunna vara ett lägre ställt krav på utträde ur ett förvaltningsområde. Regeringen har därför noggrant prövat skälen för förekomsten av ett villkor och vilken styrka ett villkor i sådana fall ska ha. Med tanke på förvaltningsområdenas betydelse för enskilda och åtaganden enligt språkstadgan bör kravet för att regeringen ska få besluta om utträde vara högt ställt. Det bör exempelvis inte vara möjligt att den omständigheten att majoritetsförhållandena i en kommun ändras ska kunna medföra ett utträde ur ett förvaltningsområde. Minoritetsbefolkningen inom kommunen och de intressen de har av de rättigheter som följer av att kommunen ingår i förvaltningsområdet är i ett sådant fall fortfarande desamma. Regeringen anser därför att det i samtliga fall inte bör ställas ett lägre krav än synnerliga skäl för att regeringen ska få besluta om utträde. Även det närmast teoretiska fallet att regeringen själv skulle initiera en utträdesprocess bör således omfattas med hänsyn till syftet med regleringen. Att det ska krävas synnerliga skäl innebär att regeringen får besluta om utträde endast i undantagsfall. Synnerliga skäl kan t.ex. finnas om det trots rimliga ansträngningar från kommunens sida saknas intresse för att utnyttja rättigheterna från den aktuella minoritetens sida. I detta bör ligga att kommunerna har försökt erbjuda och göra personer som tillhör den nationella minoriteten medvetna om de rättigheter som är knutna till förvaltningsområdet, utan att någon har efterfrågat rättigheterna eller att dessa endast har tagits i anspråk sporadiskt. Om en kommun ansöker om utträde är det den som ska visa att det finns synnerliga skäl för utträde. Vid en utträdesprövning behöver regeringen beakta internationella åtaganden, särskilt del III i språkstadgan som ligger till grund för ordningen med förvaltningsområden. Hänsyn bör också tas till synpunkter från den berörda nationella minoriteten i kommunen och relevanta riksorganisationer. I detta ligger att sådana organisationer bör höras i ärendet. I fråga om kommuner som ingår i förvaltningsområdet för samiska bör höras och hänsyn tas till dess synpunkter. Förskola och utbildning för språkrevitalisering Kulturarvsspråk ska inte användas som begrepp för de nationella minoritetsspråken I propositionen gör regeringen bedömningen att begreppet ”nationella minoritetsspråk” bör användas i föreskrifter som avser de nationella minoritetsspråken. Regleringen av rätten till förskola på minoritetsspråk förs över till skollagen I propositionen föreslås att bestämmelsen i lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk om förskola och sådan pedagogisk verksamhet som avses i 25 kap. skollagen på finska, meänkieli respektive samiska ska flyttas till skollagen. En hänvisning till de bestämmelser i skollagen som reglerar rätten att i vissa fall erbjudas förskola och sådan pedagogisk verksamhet som avses i 25 kap. skollagen på minoritetsspråk ska föras in i minoritetslagen. Kommunernas skyldighet att erbjuda verksamhet på minoritetsspråk tydliggörs I propositionen föreslås att en kommun som ingår i ett förvaltningsområde ska erbjuda barn vars vårdnadshavare begär det plats i sådan verksamhet där hela eller en väsentlig del av utbildningen bedrivs på finska, meänkieli respektive samiska. Annan pedagogisk verksamhet som avses i 25 kap. skollagen I propositionen föreslås att en kommun som ingår i ett förvaltningsområde och som tillhandahåller sådan verksamhet som avses i 25 kap. 2 eller 5 § skollagen ska sträva efter att erbjuda de barn vars vårdnadshavare begär det plats i sådan verksamhet där hela eller en väsentlig del av verksamheten bedrivs på finska, meänkieli respektive samiska.