bet · H501JuU35 · 2018-06-08 00:00:00 — avslår två motionsyrkanden om att utöka straffansvaret för terrorismresor till den som åker till sitt egna medborgarskapsland respektive till att även omfatta förberedelse till terrorismresa. Jämför reservation 25 (L) och det särskilda yttrandet (SD, -). och (SD, -) begär i motion 2017/18:887 i yrkande 6 att straffansvaret för terrorismresor även ska omfatta den som reser eller påbörjar en resa till sitt medborgarskapsland. I motion 2017/18:3583 av m.fl. (L) yrkande 6 framställs en begäran om att förberedelse till resa i terrorismsyfte ska kriminaliseras. I propositionen konstaterar regeringen att terrorismdirektivet, till skillnad från hur regeringen har sett på saken, inte bygger på uppfattningen att en kriminalisering av terrorismresor till resenärens medborgarskapsland skulle innebära en inskränkning av den rätt som följer av artikel 3 i fjärde tilläggsprotokoll att inte förvägras inresa i medborgarskapsstaten. Regeringen anser att det alltjämt finns fog för den tolkning som gjordes i det tidigare lagstiftningsärendet men konstaterar att det i avsaknad av vägledande avgöranden är möjligt att uppfatta artikeln på olika sätt och att EU har antagit bindande lagstiftning som utgår från ett annat synsätt. Det bör också framhållas att det finns rimliga skäl för förslaget. Som har framhållits kan risken för allvarlig brottslighet i många fall vara störst just i medborgarskapslandet. Vidare kan det upplevas som otillfredsställande att svenska medborgare som reser till t.ex. eller i avsikt att begå exempelvis terroristbrott kan dömas för det medan detsamma inte gäller en person som är medborgare där. Mot denna bakgrund, och mot bakgrund av den förpliktelse som direktivet innebär, föreslår regeringen att straffansvaret för resor i terrorismsyfte utvidgas till att även gälla den som reser eller påbörjar en resa till sitt medborgarskapsland, med undantag för den som är svensk medborgare och reser eller påbörjar en resa till . Vidare gör regeringen bedömningen att försök till terrorismresa är inbyggt i brottskonstruktionen. Regeringen konstaterar att resebrottet genom sin tidiga fullbordanspunkt i praktiken motsvarar instrumentens krav på försökskriminalisering och att något särskilt försöksansvar därför inte bör införas. Utskottet avstyrkte i betänkande 2015/16:JuU17 en motion om att förberedelse till resa i terrorismsyfte ska kriminaliseras. Utskottet anförde i huvudsak att det mot bakgrund den tidiga fullbordanstidpunkten (när en resa påbörjas) är svårt att se ett behov av att kriminalisera försök, förberedelse eller stämpling till ett sådant brott. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:143). Även i betänkande 2016/17:16 avstyrkte utskottet en motion om att förberedelse till resa i terrorismsyfte ska kriminaliseras (rskr. 2016/17:211). Till följd av de aktuella lagförslagen kommer straffansvaret för terrorismresor även att omfatta den som reser eller påbörjar en resa till sitt medborgarskapsland, med undantag för den som är svensk medborgare och reser eller påbörjar en resa till . Motion 2017/18:887 (SD, -) yrkande 6 får därmed anses tillgodosedd, och motionen avstyrks. Utskottet vidhåller sin uppfattning, som även delas av regeringen, att det mot bakgrund av den tidiga fullbordanstidpunkten (vid påbörjande av en resa) är svårt att se ett behov av att kriminalisera försök, förberedelse eller stämpling till resa i terrorismsyfte. Utskottet är mot den bakgrunden inte berett att ställa sig bakom motion 2017/18:3583 (L) yrkande 6. Finansiering av terrorism och extremism Utskottets förslag i korthet avslår fyra motionsyrkanden om åtgärder för att bekämpa finansiering av terrorism och extremism. Jämför reservation 26 (M), 27 (KD), 28 (M) och 29 (M). I motion 2017/18:3735 av m.fl. (M) yrkande 14 framställs en begäran om att regeringen bör ta initiativ till en strukturerad och bred samverkan mellan myndigheter – som Säkerhetspolisen, , , , , , , och andra – och bank- och finanssektorn samt andra branscher och branschföreträdare i syfte att kunna upptäcka och ta initiativ mot finansiering av terrorism. I yrkande 15 begärs att , och ska ges ett tydligt uppdrag att löpande samverka och genomföra gemensamma kontroller för att komma åt finansiering av terrorism. I yrkande 16 begärs åtgärder som ska motverka och med straffrättsliga medel kunna bekämpa finansiering av terrorism som sker vid sidan av de reguljära finansiella systemen. I motion 2017/18:3898 av m.fl. (KD) yrkande 7 begärs ett förbud mot utländsk finansiering av extremism. Enligt lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall är det straffbart att samla in, tillhandahålla eller ta emot pengar eller annan egendom i syfte att egendomen ska användas eller med vetskap om att den är avsedd att användas för att begå särskilt allvarlig brottslighet. Försök till ett sådant brott är också straffbelagt. Det svenska systemet mot penningtvätt och finansiering av terrorism utgår väsentligt från internationella åtaganden. I betänkande 2016/17:FiU32 behandlas proposition 2016/17:173 Ytterligare åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (rskr. 2016/17:341). I propositionen föreslås att lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism upphävs och ersätts av en ny lag med samma rubrik. Bestämmelserna i den nya lagen riktar i huvudsak skyldigheter mot fysiska och juridiska personer som utövar finansiell och viss annan verksamhet att förebygga, upptäcka och förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism i sin verksamhet. Bestämmelserna syftar till att genomföra och rådets direktiv (EU) 2015/849 av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av och rådets direktiv /60/EG och kommissionens direktiv /70/EG (fjärde penningtvättsdirektivet) och kompletterar och rådets förordning (EU) 2015/847 av om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel och om upphävande av förordning (EG) nr 1781/2006. Vidare har Financial Action Task Force (FATF), där ingår, i sina rekommendationer ställt krav på att medlemsstaterna ska kriminalisera finansiering av terrorism i enlighet med FN:s internationella konvention om bekämpande av finansiering av terrorism som antogs 1999. trädde lagändringar i kraft som innebär att det införs ett särskilt straffansvar för den som tar emot utbildning avseende bl.a. terroristbrott, som reser eller påbörjar en resa till ett annat land än det land där personen är medborgare om avsikten är att begå eller förbereda eller att ge eller ta emot utbildning avseende bl.a. terroristbrott, som finansierar en sådan resa eller som finansierar en person eller en sammanslutning av personer som t.ex. begår terroristbrott, oavsett syftet med finansieringen (prop. 2015/16:78, bet. 2015/16:JuU17, rskr. 2015/16:143). Genom införandet av dessa ändringar uppfyller dels de straffrättsliga krav som ställs i FN:s säkerhetsråds resolution (2014) med åtgärder mot s.k. utländska terroriststridande, dels vad som följer av rekommendationen från organisationen om finansiering av terrorism. Utskottet behandlade i betänkande 2015/16:JuU7 regeringens skrivelse 2014/15:146 Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism. I betänkandet behandlar utskottet bl.a. motionsyrkanden om åtgärder för att bekämpa finansiering av terrorism. Utskottet anförde att det bör vara kriminaliserat att förbereda, påbörja eller genomföra en resa till ett annat land i syfte att utföra, planera, förbereda eller delta i terroristhandlingar, eller att ge eller få terroristträning och att detsamma ska gälla för finansiering av terrorism. Utskottet anförde vidare att de som reser eller finansierar och rekryterar till s.k. terroristresor och de som återvänder till efter att ha stridit måste kunna straffas för det, och utskottet föreslog att skulle göra ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen ska återkomma till med ett lagförslag i enlighet med detta. presenterades skrivelsen En nationell strategi för en effektiv regim för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism (skr. 2013/14:245). Utskottet föreslog att skrivelsen lades till handlingarna, och följde utskottets förslag (bet. 2014/15:JuU4, rskr. 2014/15:14). Regeringen lämnade ett regeringsuppdrag till flera myndigheter, bl.a. Säkerhetspolisen, som ska redogöra för tillämpningen av den nuvarande lagstiftningen om finansiering av terrorism. En närmare redogörelse av uppdraget finns under avsnittet Pågående utredningar. åtgärder mot finansiering av terrorism, liksom mot penningtvätt, har enligt utskottet kontinuerligt förbättrats, men det är naturligtvis viktigt att lagstiftningen fortlöpande ses över och utvecklas. Utskottet ser positivt på regeringens uppdrag till en rad olika myndigheter om att redogöra för tillämpningen av den nuvarande lagstiftningen kring finansiering av terrorism m.m. och har förhoppning om att detta kan leda till en fortsatt positiv utveckling på området. Genom regeringsuppdraget får motion 2017/18:3735 (M) yrkandena 14 och 15 anses åtminstone delvis tillgodosedd. Utskottet anser inte att vad som i övrigt anförs i motionen ger anledning för att göra några sådana tillkännagivanden som motionärerna efterfrågar. Därmed ser utskottet inget behov av tillkännagivanden i enlighet med det som motionärerna efterfrågar i motionerna 2017/18:3735 (M) yrkande 16 och 2017/18:3898 (KD) yrkande 7. Möjligheten att utreda terroristbrott som begåtts utomlands Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om möjligheten och behovet av att i utreda terroristbrott och krigsbrott som begåtts utomlands. Jämför reservation 30 (M). I motion 2017/18:3735 av m.fl. (M) yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om möjligheten och behovet av att i utreda terroristbrott och krigsbrott som begåtts utomlands. Utskottet har tidigare behandlat yrkanden liknande det som är aktuellt, bl.a. (bet. 2016/17:JuU16 s. 61 f.). Utskottet konstaterade då att regeringen i regleringsbrev hade gett myndigheten i uppdrag att, med anledning av skrivelsen Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism (skr. 2014/15:146) och att har beslutat om en skärpning av den straffrättsliga lagstiftningen mot terrorism (prop. 2015/16:78 Ett särskilt straffansvar för resor i terrorismsyfte, rskr. 2015/16:143), redovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att säkerställa att myndigheten har beredskap att hantera den aktuella brottsligheten i enlighet med regeringens inriktningar i strategin samt följa upp effekterna av den nya lagstiftningen. I regleringsbrevet 2018 till har regeringen gett myndigheten i uppdrag att redovisa antalet misstänkta personer som lagförts och antalet beslut i åtalsfrågan rörande terroristbrott samt beskriva eventuella svårigheter och utmaningar vad gäller att utreda och lagföra terroristbrott. Som framgår har regeringen uppmärksammat frågan om möjligheten att hantera den aktuella brottsligheten. Mot bakgrund bl.a. av det uppdrag som regeringen lämnat till finns det enligt utskottet inte anledning för att göra ett sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågar. Utskottet avstyrker därmed motion 2017/18:3735 (M) yrkande 12. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som på olika sätt lyfter fram frågor om ökad samverkan mellan myndigheter. Jämför reservation 31 (M), 32 (M), 33 (SD, -), 34 (SD, -) och 35 (KD). I motion 2017/18:3735 av m.fl. (M) yrkande 5 begär motionärerna att Säkerhetspolisen () ska ges ett tydligt samordningsuppdrag gällande personer som misstänks ha kopplingar till terrorrelaterad verksamhet. En ny sorts nationell samordningsfunktion bör enligt motionärerna införas i syfte att stärka samordningen mellan Säkerhetspolisen, Polisen, , och andra relevanta aktörer. I samma motion yrkande 8 anförs att det bör införas ett system för upptäckt och identifiering som övervakar och följer upp potentiella terrorister. Systemet ska bidra till att urskilja individer som kan innebära en risk för rikets säkerhet i olika myndigheters verksamheter. I motion 2017/18:4114 av och (SD, -) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att Säkerhetspolisen ska tillåtas föra register över individer som sympatiserar med en terrororganisation. I yrkande 10 samma motion begärs ett tillkännagivande om att ge Säkerhetspolisen direkttillgång till asylsystem för att på så sätt kunna utreda möjliga säkerhetshot. I motion 2017/18:3898 av m.fl. (KD) yrkande 5 begärs att polisen ska kunna ta hjälp av försvaret i extrema situationer. Motionärerna hänvisar bl.a. till de ändringar som gjorts i den norska polislagen efter terrorattentaten i och på Utøya. Regeringen lämnade ett regeringsuppdrag till flera myndigheter, bl.a. Säkerhetspolisen, som ska redogöra för tillämpningen av den nuvarande lagstiftningen om finansiering av terrorism (se avsnittet Pågående utredningar för en närmare redogörelse). I proposition 2017/18:36 Ett mer effektivt informationsutbyte vid Nationellt centrum för terrorhotbedömning föreslår regeringen lagändringar för att få ett mer effektivt informationsutbyte vid Nationellt centrum för terrorhotbedömning. Lagändringarna, som trädde i kraft , ger Säkerhetspolisen, och Försvarsmakten möjlighet att, inom ramen för samarbetet vid Nationellt centrum för terrorhotbedömning, lämna ut uppgifter till varandra elektroniskt genom direktåtkomst. Direktåtkomsten ska inte omfatta fler uppgifter än vad myndigheterna kunde lämna ut till varandra före lagändringarna. Syftet med förslaget är att effektivisera det informationsutbyte som förekommit inom samarbetet för att skapa bättre förutsättningar för myndigheterna att göra korrekta bedömningar av terrorhot i rätt tid (bet. 2017/18:JuU9, rskr. 2017/18:143). I budgetpropositionen utgiftsområde 4 (s. 25) skriver regeringen att Säkerhetspolisen i sitt brottsförebyggande arbete bl.a. har fokuserat på att förhindra att används som bas för rekrytering, logistiskt stöd, finansiering eller attentatsplanering och för att motverka att svenskar deltar i terrorism utomlands. I det arbetet har Säkerhetspolisen haft en omfattande samverkan med flera nationella myndigheter och internationella partner. Identifiering av individer som riskerar att radikaliseras Regeringen beslutade att ge Kriminalvården i uppdrag att göra en kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism bland kriminalvårdens klienter (Ju2015/05232/). Kartläggningen skulle även omfatta metoder och arbetssätt som kan användas i arbetet med de klienter som redan är anslutna eller på annat sätt har koppling till våldsbejakande extremistiska grupper. Kriminalvården skulle när den genomförde uppdraget samråda med den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (Ju2014:18), , , , och samt med relevanta organisationer i det civila samhället. Kriminalvården lämnade en redovisning av uppdraget i rapporten i Kriminalvården. Redovisningen innehöll en kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga radikalisering mot våldsbejakande extremism bland klienter i kriminalvården. Av redovisningen framgår hur Kriminalvården kommer att sprida relevanta arbetssätt och metoder inom myndigheten. Av redovisningen framgår också att Kriminalvården då bedömde att klienter som redan var anslutna, eller på annat sätt hade kopplingar till våldsbejakande extremistiska grupper, förekom i relativt begränsad omfattning. En mindre ökning av redan radikaliserade individer som kommit in i kriminalvården hade noterats. Myndigheten bedömde emellertid att risken för religiös och politisk radikalisering som leder till våldsbejakande extremism för straffverkställigheten fortfarande var låg. I ovannämnda redovisning anges bl.a. följande: Kriminalvården speglar dock samhället i stort, händelser i omvärlden och samhället påverkar även kriminalvårdens miljö. Omfattningen av antalet resande från som väljer att ansluta sig till väpnade extremist- och terroristgrupper i utlandet, den lag om förbud mot terrorresor som trädde i kraft i kombination med den ökande aktiviteten inom de höger- och vänsterextrema miljöerna kan sannolikt leda till en ökning av klienter som är anslutna eller på annat sätt har koppling till extremistiska grupper. Kriminalvården kommer i så fall att i större utsträckning både hantera dessa individer/nätverk och begränsa dem. Därmed finns även en risk att medarbetare utsätts för hot, våld och otillåten påverkan i större utsträckning. Utvecklingen har inneburit att Kriminalvården tagit frågan på stort allvar och området är prioriterat. Målet är att bidra till samhällets arbete att värna demokratin mot våldsbejakande extremism samt att utveckla och anpassa myndighetens metoder och arbetssätt så att de bättre möter de krav som ställs för att hantera dessa individer. Av Kriminalvårdens redovisning framgår att möjligheten att integrera ett förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism i myndighetens existerande strukturer är god. För att detta ska kunna uppnås framhöll Kriminalvården att det är nödvändigt att myndighetens personal blir mer medvetna om och får en större förståelse för våldsbejakande extremism. Kriminalvården lyfte därför behovet av att utveckla och implementera utbildningsinsatser för personalen som en angelägen åtgärd. Därutöver framhöll myndigheten ytterligare ett antal förslag för att stärka sitt förebyggande arbete, bl.a. att kvalitetssäkra processen när man anlitar trosföreträdare, att utreda behovet av utökad kunskap och expertis inom områden som religionsvetenskap och sociologi och att fortsätta utveckla arbetet med extern samverkan. Regeringen beslutade därefter om bl.a. ett nytt uppdrag till Kriminalvården för att stärka arbetet mot våldsbejakande extremism. Uppdraget innebar att myndigheten skulle utveckla och långsiktigt förankra arbetet inom myndigheten mot våldsbejakande extremism (Ju2016/06988/). Arbetet skulle bygga vidare på de behov som myndigheten identifierade i sin kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism bland kriminalvårdens klienter. I uppdraget skulle Kriminalvården samråda med bl.a. den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Eftersom det kan kräva internationell expertis samt kunskap om specifika frågor från olika forskningsfält för att genomföra uppdraget skulle Kriminalvården vid behov även samverka med andra relevanta aktörer och forskare i och utomlands. Uppdraget redovisades till . beslutade regeringen att ge Kriminalvården i uppdrag att fortsätta utveckla arbetet med att förebygga radikalisering och arbetet mot våldsbejakande extremism och förlängde uppdragstiden t.o.m. (Ju2017/08663/). Kriminalvården ska lämna en slutredovisning till . Delredovisningar ska lämnas och . Inom ramen för det breddade regeringsuppdraget ska Kriminalvården utveckla beredskap för att kunna arbeta med s.k. återvändare, dvs. individer som har kommit hem från konfliktzoner och som kan komma att bli aktuella inom . Kriminalvården ska också utveckla sin kunskap om vilka olika kopplingar som eventuellt finns mellan våldsbejakande extremism och t.ex. organiserad brottslighet. En annan nyhet är att regeringen vill att Kriminalvården tar initiativ till ett utökat kunskaps- och erfarenhetsutbyte med de nordiska länderna. När uppdragen genomförs ska Kriminalvården samråda med det nationella centrum mot våldsbejakande extremism som regeringen har inrättat vid fr.o.m. . Utskottet har tidigare behandlat motioner som rört Kriminalvårdens arbete mot radikalisering. Utskottet föreslog ett tillkännagivande till regeringen om att säkerställa Kriminalvårdens arbete mot våldsbejakande extremism (bet. 2016/17:JuU19). Utskottet anförde att det såg positivt på de nya uppdrag som regeringen gett myndigheter för att stärka arbetet mot våldsbejakande extremism. Enligt utskottets uppfattning var det angeläget att regeringen såg till att Kriminalvården skyndsamt följde upp och implementerade den ovannämnda kartläggningen av metoder och arbetssätt. Det är också angeläget att regeringen är pådrivande och vidtar åtgärder för att säkerställa att Kriminalvården genomför och prioriterar ett arbete med denna inriktning. biföll utskottets förslag (rskr. 2016/17:203). Utskottet behandlade också motionsyrkanden om kriminalvårdens arbete mot radikalisering (bet. 2017/18:JuU16). Utskottet ansåg arbetet med att upptäcka och motverka radikalisering är en viktig uppgift för Kriminalvården, och utskottet såg positivt på det breddade och förlängda uppdrag som regeringen gav till Kriminalvården för att fortsätta utveckla arbetet med att förebygga radikalisering och arbetet mot våldsbejakande extremism. Enligt utskottet fick motionärernas önskemål till viss del anses vara tillgodosedda genom det arbete som pågår. Mot denna bakgrund och med hänsyn till det tillkännagivande som gjort året innan fanns det enligt utskottet inte anledning att ställa sig bakom motionärernas önskemål om ytterligare tillkännagivanden. Utskottet avstyrkte därför de aktuella motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:184). I betänkande 2016/17:JuU18 avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att Säkerhetspolisen ska få tillgång till asylsystem. Utskottet motiverade sitt ställningstagande bl.a. med att frågan utreddes av de båda myndigheternas rättsavdelningar under överinseende. Mot den bakgrunden anförde utskottet att det för tillfället inte var berett att föreslå att skulle göra ett tillkännagivande till regeringen om att Säkerhetspolisen skulle ges direktåtkomst till asylsystemet. följde utskottets förslag (bet. 2016/17:JuU18, rskr. 2016/17:223). Försvarsmaktens stöd till polisen När det gäller samverkan mellan polisen och Försvarsmakten har den senare länge gett stöd till samhället i övrigt, bl.a. i olika krissituationer. Generella bestämmelser om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet finns i förordningen (2002:375) om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet. Inom ramen för förordningen får Försvarsmakten lämna stöd till bl.a. I har det länge betraktats som en allmän grundsats för militär medverkan vid polisiär verksamhet att väpnade trupper inte får sättas in mot den egna befolkningen eller andra civila. Denna grundsats framgår av 7 § i förordningen. Enligt den bestämmelsen får Försvarsmaktens personal inte användas i situationer där det finns risk för att den kan komma att bruka tvång eller våld mot enskilda när stöd lämnas. Efter terrorattackerna i inleddes ett utredningsarbete om myndigheternas och de övriga offentliga organens beredskap när det gäller omfattande terrorattentat och andra liknande extraordinära händelser i . Det utreddes även om polisen skulle få utökade möjligheter att begära stöd från Försvarsmakten när det gäller att förhindra och ingripa mot terrorattacker och andra sådana omfattande angrepp på samhället. Utredningsarbetet resulterade i lagen (2006:343) om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning. Enligt denna lag finns det en möjlighet för polisen att begära stöd från Försvarsmakten även med uppgifter som kan innebära användning av våld och tvång mot enskilda. En sådan begäran om stöd ska beslutas av eller Säkerhetspolisen. Stödet ska gälla att förhindra eller på annat sätt ingripa mot en handling som kan utgöra brott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. I förarbetena till lagen (prop. 2005/06:111 s. 19 f.) anför regeringen att det finns former av terrorattentat som polisen inte kan hantera på egen hand, främst vid händelser som utspelar sig i luftrummet eller till sjöss. Ett annat exempel på när polisens resurser inte räcker till kan enligt propositionen vara om flera terrorattentat inträffar på olika håll i landet.