bet · H501TU15 · 2018-05-24 00:00:00 — Det handlar exempelvis om ersättning via trafikförsäkringen, höjd avgift för hållbarhetskontroll, en insamlingskampanj eller att man använder någon av de registreringsavgifter som redan finns och gör ett tillägg i bestämmelserna. Det aktuella uppdraget utfördes i samarbete med Transportstyrelsen och , och i rapporten konstaterar att det inte finns någon tillförlitlig statistik över antalet bilar som överges. Däremot visar bl.a. Transportstyrelsens statistik att allt fler nya bilar registreras, men att allt färre bilar skrotas i förhållande till antalet nyregistreringar. Antalet avställda bilar har också ökat kraftigt påpekar och bedömer att det finns en påtaglig risk för att antalet övergivna, uttjänta bilar kommer att öka . Detta innebär enligt myndigheten i så fall växande kostnader för kommuner och stat för att ta hand om bilarna och en ökad risk för att vattendrag förorenas liksom skador på djur och natur. Utskottet noterar att uppdraget behandlar ersättning till stat och kommuner för omhändertagande av fordon men även ersättning för den del som avser förebyggande åtgärder. I rapporten framhåller att de förebyggande åtgärderna kommer att minska det framtida behovet av ersättning till stat och kommun. För att skapa en helhetssyn kring problemet med övergivna och uttjänta bilar valde myndigheten att utarbeta en sammanhållen finansieringslösning som kan hantera båda dessa delar. Enligt skulle en producentfinansierad lösning i form av en särskild fond öka incitamenten för producenterna att styra mot ökad resurseffektivitet och återvinning inom bilindustrin. Enligt myndighetens förslag skulle en sådan fond bestå av två delar. Den ena delen finansierar ersättningen till kommuner och till staten (och ) för omhändertagandet av övergivna och uttjänta bilar. Producenterna betalar in en årlig avgift till fonden, som i denna del uppgår till . Den andra delen av fonden finansierar åtgärder som förebygger att uttjänta bilar överges. Den förebyggande delen av fonden ska underlätta för berörda aktörer att vidta olika typer av åtgärder, främst insatser riktade till bilägare. Åtgärderna ska göra det lättare för bilägare att följa regelverket för skrotning och kan t.ex. omfatta erbjudanden om kostnadsfri hämtning av bilar som är skrotningsfärdiga. Producenternas avgift till denna del av fonden ska uppgå till föreslår . Myndigheten har även undersökt möjligheten att införa en generell premie riktad till bilägare som lämnar in bilen till skrotning, men bedömer inte detta som samhällsekonomiskt försvarbart. En generell premie skulle bli dyr att finansiera, och flertalet bilar lämnas in till skrotning på ett korrekt sätt utan någon premie konstaterar myndigheten. slutsats är således att det är lämpligare med riktade, förebyggande åtgärder inom ramen för systemet med en producentfinansierad fond. Vid sidan av att utreda finansieringslösningar för omhändertagande av övergivna, uttjänta fordon och att lämna förslag på en lämplig ersättningsmodell, ingick det också i myndighetens uppdrag att göra en konsekvensanalys av en ändring av förordningen (1982:198) om flyttning av fordon i vissa fall. lyfter i sin rapport fram ett förslag som hade lämnats i en tidigare utredning av myndigheten, Uttjänta bilar och miljön, . har bearbetat det ursprungliga förslaget och föreslår att en ny flyttgrund införs som innebär att fordon ska få flyttas om det innebär risk för skada på växt- och djurliv eller annan skada på naturmiljön. I sin rapport lyfter även fram några andra förslag som lämnades i utredningen som innebär • att uppställningstiden förkortas för omhändertagna fordon med begränsat värde, som inte klassas som fordonsvrak; uppställningstiden föreslås bli för fordon med ett värde under hälften av prisbasbeloppet • att registrerad fordonsägare i stället för civilrättslig ägare blir direkt betalningsansvarig enligt flyttlagstiftningen • att möjligheterna till interkommunalt samarbete kring beslut enligt flyttlagstiftningen utökas. förslag bereds inom . Utskottet vill i sammanhanget också peka på att regeringen ser ett behov av att vidta olika åtgärder i syfte att minska förekomsten av s.k. fordonsmålvakter. Bland annat avser regeringen att se över hur lagstiftningen kan skärpas för att minska förekomsten av fordonsmålvakter. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 22) föreslogs därför att anvisas –2020 som ett riktat statsbidrag till kommunerna. Regeringens avsikt är att dessa medel ska användas för att öka bortforslingen, uppställningen och skrotningen av de aktuella fordonen. Sammanfattningsvis är utskottet väl medvetet om den olägenhet som bortforsling av övergivna fordon vållar såväl enskilda markägare som kommuner, och att dessa fordon även utgör ett hot mot miljön. Utskottet ser positivt på att frågan har blivit föremål för utredning och vill inte föregripa det pågående beredningsarbetet. Utskottet avstyrker mot denna bakgrund motionerna 2017/18:624 (S), 2017/18:1017 (M), 2017/18:2186 (S), 2017/18:2724 (M) och 2017/18:3582 (L) yrkande 16. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om olika registreringsfrågor med fokus på bl.a. stöld av fordon. Utskottet hänvisar till vidtagna åtgärder på området och till de ansträngningar som görs för att stävja fordonsrelaterad brottslighet. Jämför reservation 9 (C). I motion 2017/18:390 yrkar (M) på att regeringen ska se över möjligheten att avskaffa avgiften för av- och påställning av fordon. Motionären hänvisar till att Transportstyrelsen numera tar ut en avgift av den som ställer på sitt fordon efter att det har varit avställt . Motionären anser dock att kostnaden för myndigheten att registrera en avställning eller påställning är försumbar i dagens digitala samhälle. Vidare påpekar motionären att många väljer att ställa av sina fordon , inte minst ägare till veteranfordon, och att varje avställt fordon bidrar till att minska utsläppen och belastningen på miljön. (M) föreslår vidare i motion 2017/18:392 att avregistrering av skrotbilar endast bör kunna ske genom en auktoriserad bilskrotare. Skrotbilar som dumpas i naturen är ett tilltagande miljöproblem framhåller motionären, ett problem som dessutom kostar både staten och kommunerna stora pengar. Om avregistreringen endast kan ske genom en auktoriserad bilskrotare blir det ett incitament att lämna in fordonet om ägaren vill slippa att betala fordonsskatten, eftersom avregistreringen innebär att beskattningen av fordonet upphör. I motion 2017/18:1648 uppmärksammar (M) problemet med organiserade ligor och omfattande stölder av entreprenadmaskiner i . Stöldgodset förs i stor utsträckning ut ur landet för att säljas på en illegal och lukrativ andrahandsmarknad. För att stävja utvecklingen föreslår motionären i yrkande 1 att regeringen undersöker möjligheten att införa registreringskrav för nya entreprenadmaskiner och traktorer över en viss vikt eftersom krav på registrering skulle underlätta spårbarheten och försvåra försäljningen av utrustningen utomlands. För att göra åtgärden mer effektiv finner motionären i yrkande 2 det angeläget att även inom EU agerar för att införa ett motsvarande register för entreprenadmaskiner. I motion 2017/18:3474 föreslår och (båda C) i yrkande 5 att man inför e-legitimering för att få tillgång till fordonsuppgifter. Motionärerna anser att möjligheten att söka i trafikregistret bör ses över för att minska risken för stölder av attraktiva fordon. Krav på legitimering för att få ut uppgifter från fordonsregistret skulle kunna få en avhållande effekt på de som planerar tillgrepp av eftertraktade fordon, men det skulle inte hindra ett legitimt bruk av en sådan söktjänst. Utskottet vill inledningsvis påminna om att bestämmelser om registrering av ägar- och fordonsuppgifter m.m. finns i lagen (2001:558) om vägtrafikregister och förordningen (2001:650) om vägtrafikregister. Transportstyrelsen är ansvarig myndighet för frågor som rör fordonsregistrering. Utskottet vill peka på att det av 5 § lagen om vägtrafikregister framgår att vägtrafikregistret bl.a. har som ändamål att tillhandahålla uppgifter om fordonsägare för sådan verksamhet som staten eller en kommun ansvarar för (t.ex. uppbörd av fordonsskatt eller felparkeringsavgifter), för trafiksäkerhets- eller miljö-ändamål och för att förebygga brott i den allmänna omsättningen av fordon. Transportstyrelsen informerar på sin webbplats om att ett motorfordon måste vara påställt för att få köras. Det innebär att ägaren måste ha en trafikförsäkring och betala fordonsskatt för fordonet. Ett avställt fordon som ägaren vill börja använda måste först ställas på, och fordonet kan börja användas från påställningsdatumet. Utskottet vill här också påminna om att Transportstyrelsen inte längre tar ut någon avgift för att ställa på ett fordon. Vidare vill utskottet förtydliga att avregistrering innebär att fordonet tas bort permanent från vägtrafikregistret. Den vanligaste orsaken till en avregistrering är att fordonet har skrotats. Avregistrering ska därför inte förväxlas med avställning. Avregistrering av ett fordon sker när det lämnas in på ett mottagningsställe eller hos en auktoriserad bilskrotare. Information om auktoriserade bilskrotare tillhandahålls på branschorganisationen webbplats. När ägaren överlämnar fordonet utfärdar mottagaren ett mottagningsbevis som ska skickas in till Transportstyrelsen. Mottagningsbeviset innebär att äganderätten till fordonet övergår till mottagaren som sedan ansvarar för att fordonet skrotas på ett riktigt sätt. Utskottet noterar dock att Transportstyrelsen i undantagsfall godkänner avregistrering av andra skäl än skrotning. Det gäller främst avregistrering av personbilar som skrotats men där ägaren inte kan styrka detta genom ett skrotningsintyg. Ett exempel är personbilar som används inom folkrace. Vad gäller stölder och utförsel av entreprenadmaskiner påminner utskottet om att dåvarande statsrådet, , med anledning av en skriftlig fråga (fr. 2015/16:292) påpekade att stölder av entreprenadmaskiner, verktyg, diesel och kapitalvaror är ett tilltagande problem, och inte bara i utan i hela EU, samt att dessa brott inte sällan är kopplade till internationell organiserad brottslighet och kringresande ligor. Fordonsstölder handlar ofta om beställningsjobb där huvudmännen vanligtvis inte befinner sig i landet och kurirer för fordonen ut ur landet. Statsrådet påpekade att EU:s gränskodex förhindrar från att utföra gränskontroll vid den inre gränsen. En medlemsstat kan dock införa tillfälliga gränskontroller om det bedöms finnas ett allvarligt hot mot den allmänna ordningen eller inre säkerheten. Statsrådet tillade i sammanhanget att polisen förutom under sådana exceptionella situationer kan genomföra kontroller vid den inre gränsen om det finns information eller erfarenheter som talar för sådana kontroller. De måste också genomföras på ett sådant sätt att de skiljer sig från normala gränskontroller. För att kunna bekämpa de organiserade stölderna av bl.a. entreprenadmaskiner måste polisen inrikta sig mot underrättelsestyrt arbete med fokus på de ligor och organisationer som bedriver sådan verksamhet, framhöll statsrådet. Utskottet är positivt till detta. Statsrådet underströk att omorganisationen av polisväsendet har förbättrat polisens förutsättningar att arbeta mer enhetligt, samordnat och effektivt över hela landet mot bl.a. denna typ av brottslighet. Statsrådet påminde också om att har satsat betydande resurser på att motverka kriminell verksamhet med hjälp av strategisk utveckling, utökat internationellt samarbete och riktade insatser på både lokal och regional nivå. Mot bakgrund av motionsförslaget om tillgången till fordonsuppgifter påminner utskottet om att trafikregistret innehåller personuppgifter som gör det möjligt att identifiera ägaren till ett visst fordon. Utskottet konstaterar att detta tyvärr har medfört att denna information i flera fall har utnyttjats för bilstölder av särskilt attraktiva fordon. I slutbetänkandet Så stärker vi den personliga integriteten (SOU 2017:52) som överlämnades till Justitie-departementet har kartlagt och analyserat sådana faktiska och potentiella risker för intrång i den personliga integriteten som kan uppkomma i samband med användning av informationsteknik i såväl privat som offentlig verksamhet. Utredningen konstaterade att det pågår flera olika utredningar och satsningar i och på EU-nivå som syftar till att förbättra integritetsskyddet i samhället. Utredningen pekade bl.a. på att EU:s nya dataskyddsförordning kommer att ställa krav på de personuppgifts-ansvariga och personuppgiftsbiträdena när det gäller såväl tekniska som organisatoriska informationssäkerhetsåtgärder. Utskottet vill här lyfta fram att också bl.a. betonade att det är av största betydelse att den myndighet som får det samlade ansvaret för digitaliseringen av offentlig sektor även får i uppgift att beakta skyddet för den personliga integriteten. I instruktionen för den myndigheten bör det därför anges att denna myndighet ska främja skyddet av den personliga integriteten, med särskilt fokus på införandet av integritetsskyddande teknik och arbetssätt, ansåg utredningen. Utskottet vill avslutningsvis påminna om att regeringen beslutade om en utredning för att förbereda och genomföra bildandet av en ny myndighet för digitaliseringen av den offentliga sektorn (dir. 2017:117). I utredningsdirektivet framhålls vikten av att säkerställa behovet av informationssäkerhet och skyddet av den personliga integriteten i arbetet med den nationella digitala infrastrukturen. Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att ett flertal åtgärder redan har genomförts för att underlätta av- och påställning av fordon samt avregistrering i samband med skrotning. Utskottet är också införstått med de utmaningar som finns vad gäller stölder och integritetsaspekter i anslutning till fordonsregistret. Mot bakgrund av vad som anförts ovan finner utskottet dock inte skäl att vidta några initiativ med anledning av motionsförslagen. Utskottet avstyrker därför motionerna 2017/18:390 (M), 2017/18:392 (M), 2017/18:1648 (M) yrkandena 1 och 2 samt 2017/18:3474 (C) yrkande 5. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om obesiktigade fordon. Utskottet hänvisar i första hand till gällande bestämmelser och vidtagna åtgärder för att förhindra trafikbrott. Jämför reservation 10 (C). och (båda C) uppmärksammar i motion 2017/18:3474 de utmaningar som finns vad gäller lagöverträdelser i trafiken som kan äventyra trafiksäkerheten. Motionärerna föreslår därför i yrkande 3 att man ska utöka kriminaliseringen av framförandet av obesiktigade fordon och i yrkande 4 att man även ska utreda utökade möjligheter att förverka fordon som inte har besiktigats. Utskottet vill inledningsvis klargöra att ett körförbud inträder automatiskt om ett fordon inte har besiktigats enligt nuvarande bestämmelser. I sådana fall får fordonet bara köras kortast lämpliga väg till en verkstad för reparation och till en anläggning för kontrollbesiktning under förutsättning att fordonet är påställt. Om fordonet är avställt är det bara tillåtet att köra kortast lämpliga väg till en besiktningsanläggning. Utskottet vill också betona att ett fordon likaså kan beläggas med körförbud om det vid en poliskontroll eller vid en kontrollbesiktning visar sig vara i så dåligt skick att det utgör en fara för trafiksäkerheten. Fordonet måste då bärgas från platsen. Fordonet får därefter endast köras kortast lämpliga väg till närmaste besiktningsstation. Om fordonet har sådana brister att det inte kan godkännas vid en kontrollbesiktning men bristerna inte är så allvarliga att det blir aktuellt med ett körförbud föreläggs ägaren i stället att göra en efterkontroll. Bristerna bör åtgärdas och ägaren återkomma till en efterkontroll . Om efterkontrollen inte görs inom utsatt tid beläggs fordonet automatiskt med körförbud. Bötesbeloppet för att framföra ett obesiktigat fordon uppgår till . I sammanhanget vill utskottet även påminna om att antog regeringens proposition Skärpta regler om förverkande av fordon vid trafikbrott (prop. 2014/15:26, bet. 2014/15:JuU10, rskr. 2014/15:112) som innebär en skärpning av lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Regeringen framhåller att ett viktigt led i arbetet med att förhindra återfall i trafikbrott och därigenom förbättra trafiksäkerheten är att det finns möjlighet att förverka fordon som har använts vid trafikbrott. Detta är en uppfattning som utskottet också delar. I propositionen föreslogs därför ökade möjligheter att förverka fordon som använts vid trafikbrott, om gärningsmannen tidigare gjort sig skyldig till olovlig körning eller rattfylleribrott. Utskottet påminner också om att justitieminister i ett skriftligt svar (2016/17:1741) på en fråga om skärpning av lagstiftningen för upprepade trafikbrott anförde att förare som begår trafikbrott innebär en stor trafiksäkerhetsrisk, och att man från regeringens sida därför anser att det är angeläget att förhindra återfall i trafikbrott, vilket också gynnar trafik-säkerheten. Likaså underströk statsrådet att det är viktigt att samhällets markering mot återfall i brott blir konsekvent och tydlig och att den som är dömd och begår nya brott riskerar att drabbas av en strängare påföljd. Vidare påminde statsrådet om att regleringen skärptes när det gäller återfall på så sätt att fler gärningar ska behandlas som återfall och därmed följas av strängare straffrättsliga åtgärder. Statsrådet pekade på att möjligheten att låta en tidigare påföljd omfatta ytterligare brott har begränsats. måste domstolen döma ut en ny påföljd vid återfall (prop. 2015/16:151, bet. 2015/16 JuU30, rskr. 2015/16:241). Möjligheterna för polis och åklagare att ingripa mot den som begår trafikbrott har genom dessa åtgärder förbättrats framhöll justitieministern och meddelade att regeringen kommer att fortsätta att noga följa utvecklingen på området. Utskottet välkomnar detta. Med hänvisning till vad som anförts ovan anser utskottet att det saknas skäl att vidta några initiativ med anledning av de behandlade motionsförslagen. Utskottet avstyrker därför motion 2017/18:3474 (C) yrkandena 3 och 4. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om enskilda vägar. Utskottet noterar att de enskilda vägarnas betydelse är väl uppmärksammad. Jämför reservation 11 (M, C, L, KD). m.fl. (L) lyfter i kommittémotion 2017/18:3462 fram den betydelse de enskilda vägarna har eftersom de underlättar framkomligheten för både allmänheten och godstrafiken. Jord- och skogsbrukens transporter är i många fall hänvisade till de enskilda vägarna. Detta finmaskiga vägnät måste vara hållbart och ha en bra standard för bärighet och belastning, och av denna anledning vill motionärerna i yrkande 21 att regelverket ses över för statsbidrag till broar på enskilda vägar. I motion 2017/18:3484 yrkande 2 efterfrågar och (båda C) en översyn av vilka enskilda vägar som bör omklassificeras till allmänna vägar. Detta bör enligt motionärerna ske genom att får i uppdrag att identifiera vilka enskilda vägar som fungerar som allmänna vägar eller nyttjas av andra än andelsägarna i sådan omfattning att de bör betraktas som allmänna. m.fl. (M, C, L, KD) uppmärksammar i kommittémotion 2017/18:3894 de enskilda vägarna och deras betydelse för befolkningen, transportsektorn och besöksnäringen. För att de enskilda vägarna som får statsbidrag ska ha en bra standard, rätt sträckning och god bärighet betonar motionärerna i yrkande 5 behovet av goda förutsättningar i form av regelverk och tillämpningen av detta men även av ett bra bemötande från ansvariga myndigheter. En stor del av vägnätet på landsbygden utgörs av enskilda vägar. Utskottet vill inledningsvis understryka att ett väl fungerande enskilt vägnät är av stor vikt för att främja en positiv utveckling i hela landet, inte minst för sysselsättning och tillväxt. Många människor och företag, i synnerhet på landsbygden, är beroende av att det finns en god framkomlighet på de enskilda vägarna. Dessa vägar har också en stor och viktig roll i vägtransportnätet eftersom de ansluter till de större statliga vägarna. Staten medfinansierar byggande och drift av ca 7 av det enskilda vägnätet. Utskottet anser att fortsatta satsningar på bl.a. bärighet och tjälsäkring är nödvändiga på de vägar som bedöms som viktiga för näringslivet i syfte att kunna upprätthålla full bärighet året runt. I sammanhanget kan nämnas att utskottet avser att behandla motionsyrkanden om behovet av satsningar på de enskilda vägarna i samband med beredningen av ett infrastrukturbetänkande (bet. 2017/18:TU18) senare . Vad gäller regelverket kring enskilda vägar har utskottet behandlat motionsförslag om detta tidigare, senast i betänkande 2016/17:TU14. Utskottet uppmärksammade då de åtgärder som vidtagits för att förenkla regelverket för enskilda vägar, inte minst genom de förändringar som regeringen föreslog i proposition 2014/15:71 Förenklingar i anläggningslagen. Propositionen innehåller förslag om bl.a. ändringar i anläggningslagens regler om gemensamhetsanläggningar och enskilda vägar. Regeringens avsikt med förslagen var att göra rätten till ersättning mer enhetlig och handläggningen av ärenden om gemensamhetsanläggningar och enskilda vägar mer rationell. biföll de föreslagna ändringarna (bet. 2014/15:CU12, rskr. 2014/15:211). Utskottet noterar att () i sitt remissvar till med anledning av den parlamentariska landsbygdskommitténs slutbetänkande (SOU 2017:1) bl.a. pekar på att reformen 2010 av de regionala länsplanerna dessvärre har lett till mycket ojämna satsningar på det enskilda vägnätet; i vissa län har inte en krona anslagits, medan det i andra län har funnits medel för t.ex. broinvesteringar. För att kunna hålla en jämn och likställig nivå över landet föreslår REV att investeringsanslaget återgår till och att själv får fördela medlen till de mest angelägna investeringsobjekten. Utskottet kan i sammanhanget konstatera att har lämnat ett förslag till en revidering av förordningen (1989:891) om statsbidrag till enskild väghållning. föreslår bl.a. att det förtydligas att planeringen av enskilda vägar ska beaktas när man tar fram förslag till objekt som ska ingå i länsplanen. Utskottet konstaterar att förslag ligger i linje med vad föreslår, och myndighetens förslag bereds inom . I propositionen En sammanhållen politik för landsbygder – för ett som håller ihop (prop. 2017/18:179) betonar regeringen att de enskilda vägarna är en viktig del av transportnätet på landsbygden. Likaså anser regeringen att det är viktigt att man i länsplanerna tar hänsyn till drift, underhåll och planeringen av enskilda vägar. Regeringen uppmärksammar också i propositionen att det finns ett uppdämt behov av underhållsåtgärder för broar och färjelägen på det vägnät som får statsbidrag för enskild väghållning, vilket inte minst har framkommit vid inspektioner. Regeringen anger att man av denna anledning gör en satsning på statsbidrag till enskild väghållning för särskilda driftåtgärder på objekt som broar och färjelägen för att förbättra deras funktion och bärighet, särskilt för tyngre fordon. Detta är något som utskottet ser positivt på. Utskottet anser mot denna bakgrund att de enskilda vägarnas betydelse är väl beaktad. Utskottet avstyrker därför motionerna 2017/18:3462 (L) yrkande 21, 2017/18:3484 (C) yrkande 2 och 2017/18:3894 (M, C, L, KD) yrkande 5. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att se över alternativen vid halkbekämpning. Utskottet ser positivt på de ansträngningar som görs för att minska saltanvändningen på vägarna men pekar på att det finns viktiga trafiksäkerhetskrav att beakta när det råder vinterväglag. I motion 2017/18:393 yrkar (M) på att regeringen ska se över alternativen till salt för halkbekämpning på vägar. Motionären framhåller att vägsalt har varit det främsta medlet för halkbekämpning på vägarna. medför användningen av vägsalt många oönskade effekter på miljön och hälsan och bidrar även till korrosion på fordon, broar och andra konstruktioner.