bet · H501SoU25 · 2018-06-07 00:00:00 — Regeringen uttalar i propositionen att en vägledning ska tas fram om hur ska tolkas. Eftersom det inte kommer att finnas några egentliga författningskommentarer kommer den aviserade vägledningen att få en särskild tyngd vid tillämpningen i det dagliga praktiska arbetet för helt andra yrkesgrupper än de som i vanliga fall tolkar internationella fördragstexter. Lagrådet konstaterar att det är oklart hur vägledningen ska se ut och hur den ska tas fram och uttrycker farhågor om att den i praktiken kan uppfattas som lagförarbeten. Regeringen betonar visserligen i propositionen att vägledningen inte kan och får ses som en särskild anvisning om hur svensk lag ska tillämpas, men i avsaknad av andra förarbeten är risken uppenbar att vägledningen i praktiken kommer att få en starkt normerande verkan. bör därför ges möjlighet till en inblick i utformningen av vägledningen och få veta hur vägledningen ska tas fram och av vilken instans. Regeringen bör återkomma till med sådana upplysningar. Jag vill slutligen instämma i utskottets uttalande när det gäller den aviserade vägledningen och betona att det inte får bli så att vägledningen kommer att uppfattas som lagförarbeten i efterhand och att det är av största vikt att domstolars och myndigheters rättskipning är och förblir oberoende. Vägledningen bör utformas på ett sådant sätt att den inte kan uppfattas som en instruktion. Ratificering av tredje tilläggsprotokollet, punkt 5 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4082 av m.fl. (V). Det är välkommet att regeringen nu föreslår att ska inkorporeras i svensk rätt. Detta kommer att innebära att barns rättigheter och ställning stärks generellt och särskilt i rättsväsendet. Jag anser att också bör ratificera tilläggsprotokollet till om inrättandet av en internationell klagomekanism. Protokollet innehåller en individuell klagorätt och är öppet att underteckna. har uppmärksammat att barn i utsatta situationer nekas att komma till tals för att få sin sak prövad och få upprättelse, och en slutsats som drar är att bör underteckna protokollet. Att godta den individuella klagorätten kommer också att bidra till att får genomslag i praktiken. Regeringens lagförslag, punkt 1 (M, C) (M), (M), (M), (C) och (M) anför: Vi vill utöver det som anförts i reservation 1 anföra följande. Barns rättigheter ska utvecklas och stärkas. Alla barn ska ges bästa möjliga förutsättningar att forma sitt eget liv efter sina förutsättningar och förhoppningar. Frågan om huruvida bör inkorporeras i svensk lagstiftning och hur inkorporeringen i så fall bör genomföras måste emellertid enligt vår uppfattning bedömas med utgångspunkt i en analys av om en inkorporering innebär att barns rättigheter stärks eller försvagas. Den kritik som framförts mot regeringens förslag visar att detta snarare riskerar att försvaga barns rättigheter. Lagrådet konstaterar bl.a. att de flesta av konventionens artiklar är allmänt hållna och utformade så att de inte passar för en tillämpning i enskilda fall. En annan synpunkt som lämnats under beredningen är att tolkningsansvaret allt för mycket läggs över på domstolarna och att en för snäv juridisk tolkning av konventionen skulle kunna bidra till att försvaga snarare än att stärka barnets rätt. Därtill har det framförts att innehåller många relativt vaga formuleringar och att dess begrepp och principer ofta är föremål för olika tolkningar. Som exempel på att det är olämpligt att inkorporera som regeringen föreslår kan därutöver nämnas hänvisningen till kafalah i artikel 20. Om det på det sättet i svensk lag uttryckligen föreskrivs att kafalah är ett likvärdigt alternativ till fosterhem och adoption kan det ifrågasättas om det inte riskerar att skapa en rättighet eller möjlighet för barn eller vårdnadshavare att kräva en sådan placering. Och om svensk lag uttryckligen föreskriver att barnets etiska, religiösa, kulturella och språkliga bakgrund ska visas vederbörlig hänsyn vid valet av placering, där kafalah är ett alternativ, ställer vi oss frågan om detta riskerar att skapa en situation där barn behandlas olika utifrån sin bakgrund. Enligt vår uppfattning måste svenska domstolar tolka islamisk rätt för att kunna avgöra kafalahs innebörd. Vi anser att det är ansvarslöst att hänvisa detta till rättstillämpningen. Lagrådet anför: ”Det framstår som bekymmersamt att lägga ansvaret på rättstillämpningen med tanke på att konventionsbestämmelserna ska tillämpas i enskilda fall, inte bara av domstolar och andra rättsliga instanser, utan av alla statliga och kommunala befattningshavare som handlägger ärenden rörande barn.” Det är också bakvänt att först inkorporera konventionen och därefter låta en utredning kartlägga hur konventionen behandlas i svensk lagstiftning och rättstillämpning samt analysera konventionsbestämmelsernas innebörd utifrån svenska förhållanden. Sammanfattningsvis anser vi att utredningar och remissrundor tydligt har visat att riskerna med att inkorporera är stora och att eventuella fördelar är svåra att styrka. Därför avstyrker vi regeringens förslag och lägger fram ett eget förslag som ger ett bättre genomslag för barns rättigheter. Regeringens lagförslag, punkt 1 (SD) Per Ramhorn (SD) och (SD) anför: Vi vill utöver det som anförts i reservation 1 anföra följande. Den centrala utgångspunkten för oss är att barnens bästa alltid sätts i första rummet. Enligt vår mening riskerar regeringens förslag emellertid barns intressen. Flera remissinstanser har påtalat att en inkorporering enligt regeringens förslag skapar osäkerhet. Skälet till det är att innehåller vaga formuleringar och saknar förarbeten, vilket gör den svår att tolka. Ett annat problem är att domstolarna blir tvungna att fälla avgöranden som enligt rättstraditionen normalt vilar på lagstiftaren. Enligt Lagrådet är det bekymmersamt att ansvaret för att lösa eventuella normkonflikter läggs på domstolarna. Enligt Lagrådets uppfattning är det också en bakvänd ordning att först inkorporera konventionen och därefter låta en utredning kartlägga hur konventionen behandlas i svensk lagstiftning och rättstillämpning samt analysera konventionsbestämmelsernas innebörd utifrån svenska förhållanden. Kammarrätten i för fram att om ska upprätthålla en reglerad invandring kan inte barnets intresse vara ensamt styrande i migrationsärenden. ska myndigheter och domstolar göra svåra avvägningar mellan olika intressen i migrationsärenden. Om inkorporeras i svensk rätt krävs därför enligt Kammarrätten ytterligare vägledning om hur det kommer att påverka barns intressen i migrationsärenden. Sammanfattningsvis anser vi att en inkorporering enligt regeringens förslag skapar osäkerhet och oförutsägbarhet som i längden riskerar, snarare än förstärker, barns intressen, och därför avstyrker vi det. Regeringens lagförslag, punkt 1 (L) (L) anför: är en grundbult i den svenska barnrättspolitiken och innebär viktiga förpliktelser för och svenska myndigheter. Även om den är folkrättsligt bindande är det en markering av konventionens tyngd att göra den till svensk lag och det innebär ett angeläget förtydligande av att barnets rättigheter i konventionen ska säkerställas i rättstillämpningen. Jag anser därför att bör inkorporeras. När det gäller farhågorna om tillämpningen av artikel 20 om barn som berövats sin hemmiljö vill jag nämna följande. Som redan uttryckts i utskottets ställningstagande har ett barn som berövats sin familjemiljö enligt artikel 20 rätt till särskilt skydd och stöd från statens sida. Det framgår vidare att konventionsstaterna ska säkerställa en alternativ omvårdnad för barnet och att detta ska ske i enlighet med konventionsstatens nationella lagstiftning. Som exempel på alternativa omvårdnadsformer nämns placering i familjehem, kafalah i islamisk rätt, adoption eller placering i lämpliga institutioner för omvårdnad av barn. Jag kan konstatera att kafalah inte är någon placeringsform enligt nationella lagstiftning och att den alternativa omvårdnaden för del är reglerad genom bl.a. 6 kap. socialtjänstlagen som anger exempelvis familjehem som sådan omvårdnadsform. Jag vill understryka att exemplifieringen av olika omvårdnadsformer i artikel 20 inte medför några rättigheter i sig och att en inkorporering inte innebär någon ändring i det avseendet. Därtill vill jag framhålla utskottets förslag till tillkännagivande om att regeringen bör följa upp och vid behov vidta åtgärder för att säkerställa att grundläggande principer efterlevs och tillämpas i enlighet med svensk rätt. Sammantaget innebär detta att jag inte ser skäl att reservera mig utan att jag ansluter mig till majoriteten och ställer mig bakom propositionen. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2017/18:186 Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter: antar regeringens förslag till lag om konvention om barnets rättigheter. 2017/18:4082 av m.fl. (V): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör ratificera tilläggsprotokollet till om inrättandet av en internationell klagomekanism och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4100 av m.fl. (L): 1.Riksdagen avslår propositionen i den del som avser en inkorporering i svensk rätt av artikel 20 i FN:s konvention om barnets rättigheter. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om vägledningen om och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett brett arbete för att säkerställa respekten för barnets rättigheter i enlighet med och svenska rättsprinciper, och detta tillkännager för regeringen. 2017/18:4101 av och (M, C): 1.Riksdagen avslår regeringens förslag till lag om konvention om barnets rättigheter. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att i regeringsformen infoga en ny bestämmelse som gäller barns rättigheter och som bygger på vissa artiklar i konvention om barnets rättigheter och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4103 av m.fl. (KD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att följa upp och vid behov vidta åtgärder som syftar till att säkerställa att de grundläggande principerna i FN:s konvention om barnets rättigheter efterlevs och tillämpas i enlighet med svensk rätt och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4105 av Per Ramhorn m.fl. (SD): 1.Riksdagen avslår förslag till lag om konvention om barnets rättigheter eftersom förslaget inte är tillräckligt utrett och saknar en tydlig konsekvensanalys. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma med ett förslag på hur FN:s konvention om barnets rättigheter kan införlivas i svensk lag på ett ansvarstagande, långsiktigt och förutsägbart sätt som en målsättningsbestämmelse och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att FN:s konvention om barnets rättigheter ska införlivas i svensk lag genom transformering och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillsätta en parlamentarisk kommitté för att utreda hur det fortsatta arbetet med att införliva i svensk rätt ska genomföras och tillkännager detta för regeringen. yttrande 2017/18:KU8y Tack för ytterligare en möjlighet att debattera denna viktiga fråga! Jag har tidigare debatterat enskilda delar av problematiken med detta förslag med statsrådet , men jag ser nu fram emot att mer översiktligt kunna lägga ut texten om varför vi röstar nej till förslaget att inkorporera i svensk lag. Barns rättigheter ska utvecklas och stärkas. Om detta råder det ingen politisk konflikt i . Den här debatten borde i stället handla om hur vi på bästa sätt kan stärka barnens ställning i , hur vi gör störst skillnad för barnen på riktigt. "Man riskerar att ställa till problem mer än man löser problem." Så beskriver , lektor i mänskliga rättigheter vid , regeringens förslag. Lagrådet och 30 remissinstanser avstyrker regeringens förslag att inkorporera bland annat för att man menar att det finns risk för att förslaget snarare kommer att försvaga barns rättigheter än stärka dem. är framförhandlad av diplomater från olika länder och är inte skriven för att användas i enskilda fall. Bestämmelserna är allmänt hållna och har i många fall karaktären av målbestämmelser snarare än den typ av lagstiftning som vi i är vana vid. Det kommer att leda till problem för , skolan, sjukvården och polisen, vilka är de som ska tillämpa i praktiken. I den svenska rättstraditionen värnas lagstiftningsmakt och beredningsprocessen där förarbeten förtydligar lagstiftarens intentioner. Med regeringens förslag läggs makt att döma av konflikter mellan regler och normer på olika nivåer över på myndigheter, enskilda handläggare och tjänstemän samt på våra domstolar. Det är ett frångående av den princip som normalt gäller, nämligen att regering och riksdag efter noggrann lagberedning avgör frågor om hur nationell lagstiftning ska utformas för att överensstämma med internationella konventioner. Eftersom bestämmelser är så vagt utformade kan konflikter mellan dess bestämmelser och andra regler förväntas bli vanliga. Först efter att konventionen har inkorporerats ska det utredas hur konventionen ska behandlas i svensk rättstillämpning, alltså tvärtemot hur man brukar göra. Även Lagrådet har haft synpunkter på just denna bakvända ordning. Två exempel på möjliga tolkningskonflikter gäller artiklarna 16 och 20 i . I artikel 16 stadgas att inget barn får utsättas för angrepp på sin heder. "Heder" är ett begrepp som vi inte har i svensk lagtext, och det är ett exempel på ett begrepp som skulle behöva förtydligas för att myndigheter och domstolar ska förstå hur det ska tolkas. I artikel 20 nämns bland annat möjligheten att placera ett barn enligt kafalah, som är ett islamiskt begrepp som liknar adoption. Det är en placeringsform som vi i inte använder oss av. Även om kafalah inte förs in i eller socialrättslagstiftningen kommer det att få en rättslig betydelse i svensk rätt. Men frågan om och i vilka fall svenska domstolar och myndigheter ska ta hänsyn till kafalah har över huvud taget inte analyserats av regeringen. Det, herr talman, är anmärkningsvärt. Förslaget öppnar alltså för att barn med olika bakgrunder eller religioner behandlas olika. Domstolar och myndigheter kan behöva överväga kafalah för vissa barn som har etnisk, religiös eller kulturell hemvist där kafalah tillämpas. Detta är vi moderater inte beredda att tillåta. Svensk rätt ska gälla lika för alla, oavsett kultur eller religion. Det låter kanske fint att inkorporera i svensk lag, men förslaget strider inte bara mot svensk rättstradition utan riskerar också att försvaga barns rättigheter. Vad föreslår då och i stället? Vi vill ta de viktigaste delarna av och lägga in dem i grundlagen. Det menar vi är ett bättre sätt att utveckla och stärka barns rättigheter. Alla barn ges bästa möjliga förutsättningar att forma sitt eget liv efter sina förutsättningar och förhoppningar. Vårt förslag bygger vidare på den traditionella svenska metoden att transformera internationella åtaganden till nationell rätt genom nationell lagstiftning eller grundlagsstiftning. Vi vill fortsätta analysera brister i hur dagens lagstiftning lever upp till åtaganden enligt och göra nödvändiga förändringar. Som alternativ till regeringens förslag att göra till svensk lag föreslår vi att artiklarna 2, 3, 6 och 12 i används som utgångspunkter för att skapa en ny grundlagsbestämmelse i regeringsformen om skyddet för barns rättigheter. Där finns grundläggande utgångspunkter om barnets rätt till sitt liv, om icke-diskriminering samt om betonandet av barnets bästa, vilket genomsyrar övriga delar av konventionen och därmed i huvudsak är av sådan karaktär att de passar in bland regeringsformens övriga bestämmelser. Varför regeringen inte också har valt denna lösning är oklart, och dessvärre fick jag inte heller någon förklaring till detta från under den interpellationsdebatt jag hade med henne här i kammaren. Regeringens förslag om att inkorporera har fått mycket stark kritik. Lagrådet och många tunga remissinstanser avstyrker regeringens förslag. och har konstaterat att konventionstexterna är utformade på sådant sätt att de inte kan inkorporeras. Ingenting har förändrats i sak i den frågan, och vi håller fast vid den ståndpunkten i debatten här . Därför röster nej till dagens förslag. Vi vill i stället gå längre och stärka barns rättigheter på riktigt, inte bara i den lagstiftning som berör barns rättigheter utan även i vår grundlag. Vi debatterar som sagt socialutskottets betänkande SfU25 Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter. För att inte glömma bort det vill jag börja med att yrka bifall till våra reservationer 1 och 3. En sak är jag övertygad om här , och det är att vi alla är överens om att barns rättigheter är grundläggande i ett fungerande samhälle och något som ska värnas, skyddas och stärkas på olika sätt. FN:s konvention om barnets rättigheter har länge varit vägledande både i och internationellt. Det är bra och positivt att har ratificerat konventionen samt att konventionen i hög grad är transformerad till svensk lagstiftning. Att regeringen har en ambition att stärka barnens rättigheter och barnens perspektiv i är naturligtvis något som är positivt, då den centrala utgångspunkten för är att barnens bästa alltid ska sättas i främsta rummet. Vi vill bland annat införa en barndomsgaranti inom vilken samhället ställer upp en nollvision mot diskriminering, mobbning och trakasserier. Garantin ska skydda barn från fysiskt och psykiskt våld, sexuella övergrepp och vanvård eller utnyttjande och så långt det är möjligt garantera en trygg uppväxt med båda föräldrarna. För att uppnå detta handlar det till stor del om att ta ett politiskt ansvar för barnen inom den lagstiftning vi har . Det regeringen nu föreslår är dock att artiklarna 1-42 i , i originaltextens lydelse, genom inkorporering ska gälla som svensk lag. Jag är mycket tveksam till att det är det bästa sättet att stärka barnens rättigheter. Det är nämligen otydligt hur konventionstexten ska tolkas om det uppstår en normkonflikt mellan redan befintlig svensk lag och , och som har sagts i debatten läggs ansvaret för att lösa en eventuell sådan konflikt på domstolarna och förvaltningsmyndigheterna. Flera remissinstanser, däribland Lagrådet, påtalar därför att inkorporering så som regeringens förslag är utformat skapar stor osäkerhet. Konventionen innehåller vaga formuleringar och saknar förarbeten, vilket gör den svår att tolka. Ett annat problem är att domstolarna blir tvungna att göra avgöranden som enligt svensk rättstradition hamnar på lagstiftaren. Enligt Lagrådet är det bekymmersamt just att ansvaret för att lösa eventuella normkonflikter läggs på domstolarna, och JO påpekar att ansvaret för rättsutvecklingen här läggs över från lagstiftaren till tillämparna, som i sammanhanget får en ovanligt komplicerad och oklar rättslig grund att förhålla sig till. Enligt Lagrådets yttrande är det också en bakvänd ordning att först inkorporera konventionen och därefter låta en utredning kartlägga hur konventionen behandlas i svensk lagstiftning och rättstillämpning samt analysera konventionsbestämmelsernas innebörd utifrån svenska förhållanden. En sådan utredning borde naturligtvis göras först och läggas till grund för bedömningen av huruvida konventionen bör inkorporeras samt hur det på ska göras bästa sätt. Ett exempel som har skapat oro och många frågetecken just när det gäller att det är otydligt hur ska tolkas är den omtalade artikel 20. Artikeln berör skydd för barn som berövats sin familjemiljö och vilket stöd de ska få. Det står: "Sådan omvårdnad kan bl a innefatta placering i fosterhem, kafalah i islamsk rätt, adoption eller om nödvändigt, placering i lämpliga institutioner för omvårdnad om barn." Det är viktigt att framhålla att detta i första hand är utformat för att ska kunna tillämpas i muslimska länder och att det inte finns något tvång att på grund av konventionen placera enligt kafalah i . Placering ska i stället ske enligt nationell lagstiftning. Men tycker jag att det är bra att frågan har kommit upp, så att det inte uppstår några som helst oklarheter om att det i ska vara svensk rätt som tillämpas. I och med att hela utskottet ställer sig bakom motion ställer sig bakom formuleringen i motionen om att islamisk rätt inte tillämpas i och att det ska gälla även efter en inkorporering av i svensk lag. Jag hoppas att vi alla kommer ihåg det. Detta borde dock ha framgått mycket tydligare i propositionen, och det ska inte behöva uppstå dylika oklarheter i hur en internationell konvention som blir svensk lag ska tolkas och tillämpas i förhållande till nuvarande lagstiftning. En annan fråga som har uppkommit i remissvaret från kammarrätten i är att myndigheter och domstolar ska göra svåra avvägningar mellan olika intressen som ska beaktas inom ramen för migrationsärenden. Kammarrätten menar därför att om ska inkorporeras i svensk rätt krävs ytterligare vägledning för hur detta påverkar migrationsärenden. anser därför att inkorporering av på det sätt som regeringen föreslår skapar osäkerhet och oförutsägbarhet och i förlängningen riskerar att försvaga snarare än att förstärka barns intressen. All lagstiftning, i synnerhet sådan som syftar till att skydda svaga gruppers rättigheter, måste föregås av uttömmande konsekvensanalyser och så långt det är möjligt på förhand avgöra frågor om hur lagen ska tillämpas. Så har inte skett i det här fallet, och det är därför väljer att avstyrka regeringens proposition. vill vi att arbetet med att stärka barnens rättigheter är något som ska tas på allvar och fortgå i . Därför föreslår vi att regeringen återkommer med ett förslag på hur FN:s konvention om barnets rättigheter kan införlivas i svensk lag på ett mer ansvarstagande, långsiktigt och förutsägbart sätt. har yrkat på att konventionstexten mer bör anta formen av en målsättningsbestämmelse, som sedan blir tillämplig genom det fortsatta transformeringsarbetet. Det betyder att frågan om normhierarki och normkonflikter på ett mycket tydligare sätt ska lösas av lagstiftaren och att denna ska ge tydliga riktlinjer om hur konventionstexterna ska tillämpas av domstolar och myndigheter. anser vidare att konventionen får ett betydligt starkare genomslag när den transformeras in i svensk lagtext på det sätt som har gjorts tidigare i historien och så som den svenska rättstraditionen har förhållit sig till konventionen. FN:s konvention om barnets rättigheter är en viktig fråga som engagerar. Frågor om barnens rättigheter sträcker sig över samtliga politikområden, och vi anser att detta är en fråga av sådan vikt att vi har föreslagit regeringen att tillsätta en parlamentarisk kommitté för att utreda hur det fortsatta arbetet med att införliva i svensk rätt ska genomföras på bästa sätt. Jag önskar att detta hade gjorts på ett tydligare sätt inför detta förslag. Vi menar att det hade varit en bättre väg att nå målet att förstärka barnens rättigheter på ett tydligare sätt än vad som görs med detta förslag och en bättre väg för att kunna finna en bred majoritet och samsyn i . Jag tror att det hade varit möjligt. Det ser nu ut som att regeringens förslag kommer att få majoritet - om inte några ledamöter plötsligt ändrar sig och väljer att rösta på vår reservation, vilket jag inte tror är så sannolikt. Då förutsätter jag det sker en ordentlig uppföljning och utredning av det fortsatta arbetet och att de oklarheter som kan uppstå när det gäller hur konventionen ska tolkas följs upp ordentligt. Detta är vad som framförs i motionerna från och Liberalerna, som hela utskottet ställer sig bakom. Jag förutsätter och hoppas också att regeringspartiernas kanske något högtravande ord här om barnens rättigheter - vilket ju är en bra sak - inte bara är tomma ord.