bet · H501FöU7 · 2018-04-09 00:00:00 — Utskottet vidhöll också att det även fortsättningsvis skulle finnas en lagstiftning som reglerar såväl hanteringen av befintliga skyddsrum som produktionen av nya skyddsrum. Utskottet ville inte föregripa det arbete som bedrevs och avstyrkte därför den aktuella motionen. MSB redovisar att det i finns drygt 65 000 skyddsrum med tillsammans ungefär sju miljoner skyddsplatser. Dessa skyddsrum finns spridda i den vanliga bebyggelsen och används i fredstid av respektive fastighetsägare som helt vanliga lokaler. MSB har uppdraget att genom kontroller se till så att beståndet av skyddsrum vårdas och vidmakthålls på en sådan nivå att skyddsförmågan inte försämras. Det är respektive fastighetsägare som har underhållsansvaret, och om en kontroll visar på brister så blir ägaren ålagd att åtgärda dem. För vissa åtgärder betalas statlig ersättning, och för andra måste ägaren stå för kostnaden själv. redovisades regeringens uppdrag i MSB:s regleringsbrev : Befolkningsskyddets förmåga och anpassning till nutida förhållanden (MSB dnr 2017-695). I rapporten skriver MSB bl.a. att man anser att befintliga skyddsrumstillgångar bör bevaras i så stor utsträckning som möjligt. Det behöver tas fram mer underlag för att ta ställning till behovet av nyproduktion av skyddsrum. Prioritet ska ges till militärstrategiskt viktiga områden. MSB bedriver vidare ett arbete med att uppdatera och kvalitetssäkra alla styrdokument, rutiner och processer som hör till skyddsrumsverksamheten. Med detta utvecklingsarbete som grund kommer MSB att intensifiera sitt arbete med att säkerställa att upptäckta brister i skyddsförmåga som beror på eftersatt underhåll åtgärdas av fastighetsägarna. MSB avser att ta fram en övergripande inriktning för den egna skyddsrumsverksamheten på , baserad på en fortsatt analys av behoven och hur de medel som ställs till förfogande kan användas effektivast. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen följande: Det krävs en inventering av skyddsrumsbeståndet och möjligheterna att nyttja andra skyddade utrymmen som kan ge ett tillräckligt skydd. Skyddade utrymmen kan vara tunnelbanor och andra underjordiska anläggningar. För att ha en fungerande skyddsrumsorganisation krävs också bl.a. ett effektivt förvarningssystem, organisation och beredskap för att med kort varsel iordningställa skyddsrum och skyddade utrymmen, en utökad kontrollverksamhet samt information om hur man uppsöker skyddsrum och skyddade utrymmen. Försvarsberedningen anser vidare att ”befintliga skyddsrum ska iståndsättas” och att ”nybyggnation av skyddsrum i perioden –2025 begränsas och i huvudsak genomförs i områden som bedöms särskilt utsatta i händelse av krig i samband med nyproduktion av byggnader” samt att ”en mer omfattande skyddsrumsverksamhet i enlighet med vad Försvarsberedningen föreslår kommer att kräva att uppgifter fördelas från MSB till framför allt kommunerna. Därmed behöver skyddsrumslagstiftningen ses över”. Utskottet instämmer med Försvarsberedningen om vikten av ett adekvat skyddsrumsbestånd utifrån det civila försvarets behov, med tillhörande förvarningssystem, organisation, kontrollverksamhet etc. Utskottet välkomnar därför bl.a. förslagen om iståndsättande respektive nybyggnation av skyddsrum efter en inventeringsfas. Utskottet ser därför positivt på MSB:s utvecklingsarbete och den bas det bildar för framtiden. Utskottet anser fortfarande att först när arbetet kommit en bit längre på väg bör man ta upp frågan om regelverket för kostnadsfördelningen mellan staten och de berörda fastighetsägarna och en eventuell skyddsrumsavgift. Utskottet anser inte att det finns skäl att föregripa Försvarsberedningens slutrapport och regeringens beredning av föreslagna åtgärder genom att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om skyddsrum. Säljstopp av viktiga anläggningar till skydd för befolkningen Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om säljstopp av viktiga anläggningar till skydd för befolkningen. Jämför reservation 19 (SD). Finn (M) föreslår i motion 2017/18:1767 att det mot bakgrund av det rådande omvärldsläget bör ses över om ett säljstopp av viktiga anläggningar till skydd för befolkningen i kris- eller krigstider kan genomföras för att spara tid och skattebetalarnas pengar. I MSB:s rapport förmåga och anpassning till nutida förhållanden (MSB dnr 2017-695, ) anger myndigheten bl.a. att skyddsrumsbeståndet är av sådan ålder och karaktär att många av de byggnader där skyddsrummen är belägna står i begrepp att byggas om eller moderniseras. Om det ska ske en nybyggnation av skyddsrum, eller om vissa delar av beståndet kan avvecklas, ersättas eller kompletteras med exempelvis skyddade utrymmen, bör bli föremål för fortsatt prövning. MSB anser för sin del att de befintliga skyddsrumstillgångarna bör bevaras i så stor utsträckning som det är möjligt och rimligt med hänsyn till kostnader och behov samt andra motstående intressen. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen att ”det krävs en inventering av skyddsrumsbeståndet och möjligheterna att nyttja andra skyddade utrymmen som kan ge ett tillräckligt skydd. Skyddade utrymmen kan vara tunnelbanor och andra underjordiska anläggningar”. Försvarsberedningen anser vidare att ”befintliga skyddsrum ska iståndsättas”. Utskottet instämmer med Försvarsberedningen om vikten av ett adekvat skyddsrumsbestånd utifrån det civila försvarets behov. Utskottet välkomnar därför bl.a. förslagen om iståndsättande respektive nybyggnation av skyddsrum efter en inventerings- och prövningsfas. I väntan på Försvarsberedningens slutrapport och regeringens beredning av föreslagna åtgärder finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om viktiga anläggningar till skydd för befolkningen. Skydd av samhällsviktig infrastruktur Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om skydd av samhällsviktig infrastruktur. Jämför reservation 20 (SD) och 21 (C). m.fl. (C) anför i motion 2017/18:3765 att en utmaning är att det i stor utsträckning saknas krav från staten på funktionalitet hos samhällsviktig verksamhet och kritisk infrastruktur vid kriser och höjd beredskap samt att det inte är möjligt att prioritera kritiska leveranser till samhällsviktiga verksamheter. I motionen föreslås därför att funktionalitetskrav och leveranskrav i fråga om samhällsviktig verksamhet bör tas fram (yrkande 8). Mot bakgrund av lastbilsolyckan på understryker motionärerna vikten av att det finns såväl en robust infrastruktur som reservalternativ som snabbt kan tas i bruk när någonting inträffar. Alla ansvariga aktörer har ett gemensamt och enskilt ansvar att i sina risk- och sårbarhetsanalyser identifiera både samhällsviktig infrastruktur och samhällsviktig verksamhet, och visa vilka sårbarheter, hot och risker dessa står inför. Kortsiktiga och långsiktiga lösningar som är hållbara ur olika sammanvägda perspektiv, såsom klimatperspektiv, säkerhetsperspektiv och ekonomiska perspektiv, behöver tas fram. Sammanfattningsvis föreslår motionärerna att arbetet för en framtidssäkrad och robust infrastruktur bör stärkas (yrkande 22). I motion 2017/18:3833 skriver m.fl. (M) att dådet på i visade på sårbarheten i vårt öppna samhälle vad gäller hotet från terrorismen och att samhällets infrastruktur utgör attraktiva mål för terrorister. I motionen föreslås att skyddet av transportsystemet bör stärkas med anledning av det ökade terrorhotet (yrkande 7). m.fl. (KD) anför i motion 2017/18:3766 att det mot bakgrund av det ökande hotet från terrorism finns anledning att öka skyddet och tryggheten på olika samlingsplatser, däribland gågator, vägar, resecentrum, järnvägsstationer, hamnar och flygplatser. Motionärerna föreslår att bör ges i uppdrag att i samarbete med kommuner och landsting arbeta fram en åtgärdsplan för att öka tryggheten och säkerheten inom sitt infrastrukturområde och göra den mindre sårbar för sabotage och terror (yrkande 55). I motion 2017/18:1621 föreslår m.fl. (SD) att skalskyddet mot fredstida och krigstida sabotage mot den storskaliga vattenkraften och kärnkraften bör stärkas, t.ex. genom att det lagstiftas om särskilda skyddsregler och att säkerhetszonerna runt verken ges en större radie (yrkande 2). I betänkande 2016/17:FöU7 ansåg utskottet att beredning av betänkandet om en ny säkerhetsskyddslag samt den parlamentariskt sammansatta kommittén, som bl.a. ska se över skyddslagen, inte motiverade att fler åtgärder behövde vidtas från sida i fråga om skydd av samhällsviktig verksamhet. Genom att bl.a. låta säkerhetsskyddsåtgärderna – dvs. informationssäkerhet, fysisk säkerhet och personalsäkerhet – samverka enligt den genomförda utredningens förslag, ansåg utskottet att det borde skapas möjligheter för ett sammanhållet system för skydd av säkerhetskänslig verksamhet. Regeringens aviserade proposition om skydd av kärnanläggningar vid antagonistiska hot var ytterligare ett argument för att ett arbete pågår som inte borde föregripas av . I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen: Det är av stor vikt att samhällsviktiga funktioner t.ex. elförsörjningen, telenäten, väg- och järnvägsnäten, sjö- och flygtransporter, finansiella tjänster och sjukvård kan upprätthållas i tillräcklig omfattning även under krig. En indelning av de bevakningsansvariga myndigheterna i samhällssektorer utgör en mer lämplig struktur för beredskapsplanering. Inom varje sektor bör en sektorsansvarig myndighet utses. En sektorsansvarig myndighet ska ges tydligt ansvar och resurser att samordna verksamheten inom sektorn, såväl i fred som under höjd beredskap. I detta arbete ingår bl.a. att samordna beredskapsförberedelser och åtgärder (såväl för krisberedskap som för höjd beredskap), samordna och genomföra operativ planläggning, svara för att personal utbildas och för att övningar genomförs. [ – – –] I arbetet bör också ingå att till regeringen lämna förslag på prioriteringar mellan verksamheter inom sektorn ur totalförsvarssynpunkt. Denna struktur kan liknas vid den funktionsindelning som fanns i totalförsvaret –2002. Att hålla samman planeringen i sektorer, som innefattar samhällsviktiga verksamheter som behöver upprätthållas under kriser och höjd beredskap, utgör en mer passande ram för arbetet. Detta är också en lämpligare struktur för samordning under höjd beredskap. Näringslivet utför en stor del av den samhällsviktiga verksamhet som bedrivs. Det är därför avgörande att näringslivets aktörer engageras i planeringen för totalförsvaret på alla nivåer. Ett utvecklat civilt försvar i enlighet med beredningens förslag kräver en möjlighet att med stöd av civilplikt kunna krigsplacera viss personal med relevant kompetens. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 6) bedömer regeringen att bl.a. MSB:s arbete med kontinuitet av samhällsviktig verksamhet och kritisk infrastruktur har bidragit till målet för civilt försvar att säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna. Regeringen beslutade att låta en parlamentarisk kommitté se över vilka författningsändringar som kan behöva göras för att bättre kunna värna totalförsvarets intressen på olika områden i samhället (dir. 2017:31). ska kommittén lämna en delredovisning till regeringen av de frågor som rör skyddslagstiftningen, med eventuella författningsförslag. Uppdraget ska i övriga delar slutredovisas . Regeringen överlämnade propositionen Ett modernt och stärkt skydd för säkerhet – ny säkerhetsskyddslag (prop. 2017/18:89) till . Den nya lagen förtydligar kraven på skydd av säkerhetskänslig verksamhet, alltså mest skyddsvärda verksamheter, och innebär en förstärkning av skyddet mot bl.a. spioneri och sabotage. Lagen kommer att gälla för verksamheter som drivs i såväl offentlig som privat regi, och berörda aktörer kan söka stöd och råd från Säkerhetspolisen och Försvarsmakten och övriga tillsynsmyndigheter. Den nya säkerhetsskyddslagen föreslås träda i kraft . Regeringen presenterade också propositionen En skärpt straffrättslig reglering av obehörigt tillträde till skyddsobjekt (prop. 2017/18:102). Lagändringarna föreslås träda i kraft . Säkerhetspolisen redovisade regeringsuppdraget om en fördjupad bild av arbetet med säkerhetsskydd hos de myndigheter som har mest skyddsvärd verksamhet (dnr 2017-25007-5). Slutredovisningen underströk vikten av att medvetandegöra myndigheter och andra berörda om behovet av rätt balans mellan säkerhet och andra prioriteringar, och att myndigheter bör prioritera säkerhetsarbete högre, stärka sin beställarkompetens för att kunna hantera säkerhetsfrågor kopplade till utkontraktering samt förbättra den kontinuerliga säkerhetsprövningen av sin personal. Regeringen har dessutom gett en särskild utredare i uppdrag att bl.a. kartlägga behovet av att förebygga att säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter eller i övrigt säkerhetskänslig verksamhet utsätts för risker i samband med utkontraktering, upplåtelse eller överlåtelse av sådan verksamhet och föreslå åtgärder. Uppdraget ska redovisas (dir. 2017:32). Enligt regeringens Delrapport över genomförandet av Nationella säkerhetsstrategin () har – i linje med inriktningen i den nationella säkerhetsstrategin – fått ansvar för övergripande samordning och planering av krisberedskap och det civila försvaret inom transportområdet. Det har lett till bättre förutsättningar för planering och samverkan mellan myndigheter och med näringslivet, enligt regeringen. Bakgrunden är den rapport som , , och lämnat om ansvar och roller för krisberedskap och planering inför och vid höjd beredskap. Där beskrivs vissa brister i ansvarsfördelningen, t.ex. att det saknats en myndighet med samlat ansvar för övergripande beredskapsplanering för transportområdet. har även haft ett särskilt deluppdrag om krisberedskap och totalförsvar på infrastrukturområdet, vilket ingår i ett uppdrag som innebär att för perioden ska föreslå vad som bör göras för att vidmakthålla och utveckla den statliga transportinfrastrukturen inom en given ekonomisk ram. förslag har redovisats och remitterats och bereds nu inför regeringens beslut om ny nationell plan –2029. Som en del av detta arbete har en särskild redovisning lämnats om krisberedskap och totalförsvar. Utskottet instämmer med vad regeringen uttrycker i den nationella säkerhetsstrategin 2017, t.ex. att det i nationella intressen för sin säkerhet ingår att säkra försörjning och skydd av samhällsviktiga funktioner. Utskottet finner att Försvarsberedningens betoning på vikten av att samhällsviktiga funktioner kan upprätthållas i tillräcklig omfattning även under höjd beredskap och krig ligger i tiden. Förslaget om en indelning av de bevakningsansvariga myndigheterna i samhällssektorer som en mer lämplig struktur för beredskapsplanering är därför positivt. Utskottet anser sammantaget att motionärernas inten-tioner är tillgodosedda i huvudsak genom det ovan nämnda. Utskottet anser följaktligen inte att det finns skäl att föregripa Försvarsberedningens slutrapport, regeringens beredning av föreslagna åtgärder i denna, övriga utredningar och uppdrag samt beredning av lagda propositioner, genom att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om skydd av samhällsviktig infrastruktur. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om elberedskap. Jämför reservation 22 (SD). m.fl. (KD) menar i motion 2017/18:3748 att då tillgången till el är väsentlig i vårt samhälle kan det vara enkelt att utsätta ett land för stora påfrestningar när varken it-infrastruktur eller annan infrastruktur fungerar på grund av att elektriciteten inte fungerar. I motionen föreslås att och bör ges i uppdrag att se över säkerheten och risken att utsättas för angrepp på elnäten runt om i och vilken beredskap de lokala nätägarna bör ha om det sker oförutsedda händelser (yrkande 6). I motion 2017/18:1621 av m.fl. (SD) anförs att olika elkraftskonsumenter är olika beroende av säker el och att oacceptabla konsekvenser kan uppstå snabbt för samhällsviktig verksamhet vid elavbrott. Med hjälp av modern styrteknik kan olika användare sättas i prioriteringsordning vid brist på el. Motionärerna föreslår därför att behovet av särskilda reservkraftnät bör tillfredsställas eftersom forskning visar att sådana med en viss radie är kostnadseffektiva när det finns flera samhällsviktiga verksamheter nära varandra (yrkande 1). I betänkande 2016/17:FöU7 önskade utskottet betona – liksom man tidigare gjort i betänkandena /14:FöU11, 2014/15:FöU6 och 2015/16:FöU7 – att det grundläggande ansvaret för elsäkerhet vid anläggningar där det bedrivs samhällsviktig verksamhet ligger på respektive anläggningsinnehavare. För-utom det som regleras i lagar som elberedskapslagen (1997:288) och ellagen (1997:857) ansåg utskottet att en rad åtgärder ändå hade vidtagits på nationell nivå för att förebygga, motstå och hantera störningar i elförsörjningen för att som helhet skulle ha goda förutsättningar att kontinuerligt kunna upprätthålla samhällsviktig verksamhet. Mot bakgrund av det arbete som redan bedrevs på området fann utskottet därför inte skäl för att föreslå ytterligare åtgärder vid det aktuella tillfället. Motionsyrkandet avstyrktes därmed. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen följande: Det är av stor vikt att samhällsviktiga funktioner t.ex. elförsörjningen, telenäten, väg- och järnvägsnäten, sjö- och flygtransporter, finansiella tjänster och sjukvård kan upprätthållas i tillräcklig omfattning även under krig. En indelning av de bevakningsansvariga myndigheterna i samhällssektorer utgör en mer lämplig struktur för beredskapsplanering. Försvarsberedningen anger mer specifikt följande när det gäller elberedskap: Det är svårt och kostsamt att få till ett fullvärdigt fortifikatoriskt skydd av stamnätets infrastruktur. För att säkra elförsörjningen i vid ett väpnat angrepp konstaterar att det kommer att behöva läggas en ökad tonvikt på oberoende reservkraftförsörjning i beredskapsplaneringen hos de aktörer som ansvarar för samhällsviktig verksamhet. Även enskilda hushåll kan komma att behöva säkra den egna elförsörjningen genom exempelvis reservelverk. Flera samhällsviktiga verksamheter saknar tillgång till reservkraft och uthålligheten i befintlig reservkraftförsörjning är i flera fall bristfällig. Ungefär hälften av kommunerna saknar exempelvis en planering för hur kommunens egen verksamhet ska försörjas med reservelverk vid störningar i elförsörjningen. Eftersom det nationella stamnätet är sårbart anser Försvarsberedningen att det kan finnas behov av att skapa ökade förutsättningar för lokal produktion och distribution av el som exempelvis genom lokala kraftverk. Vid elbrist behöver det finnas en planering för vilka verksamheter som ska prioriteras och hur en eventuell elransonering ska gå till. Styrel har utvecklats för prioritering och av el vid kortsiktig eleffektbrist. […] Styrel är dock inte utformat för krigets krav och är heller inget ransoneringsverktyg. [] […] har påbörjat ett arbete med att ta fram nya modeller för ransonering och prioritering av el. Försvarsberedningen betonar vikten av att det på förhand finns rutiner och strukturer för både prioritering och ransonering vid höjd beredskap och föreslår att detta arbete utvecklas vidare. Överlag anser Försvarsberedningen att ”omställningen till förnybar el även bör kunna ge fördelar ur ett totalförsvarsperspektiv”. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 21) anger regeringen att för att minska riskerna för allvarliga störningar och öka förmågan att hantera allvarliga störningar inom elsektorn har genomfört flera aktiviteter tillsammans med elmarknadens aktörer med stöd av anslaget 1:8 Elberedskap. Utskottet instämmer med Försvarsberedningen om vikten av att säkra elförsörjningen vid ett väpnat angrepp på , men också vid fredstida olyckor och kriser. Försvarsberedningens redogörelse för att flera samhällsviktiga verksamheter saknar tillgång till reservkraft är oroande, anser utskottet. Försvarsberedningens inriktning med arbetet, inklusive den föreslagna indelningen av de bevakningsansvariga myndigheterna i samhällssektorer och förslaget om att utveckla rutiner och strukturer för både prioritering och ransonering vid höjd beredskap samt och Svenska kraftnäts pågående arbeten, välkomnas därför. Utskottet anser sammantaget att motionärernas intentioner i huvudsak är tillgodosedda genom detta. Framför allt i väntan på Försvarsberedningens slutrapport, regeringens beredning av föreslagna åtgärder, beredning av presenterade lagförslag samt relevanta myndigheters fortsatta utvecklingsarbete finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om elberedskap och reservkraft. Tillförande av förmåga till brobyggande Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om tillförande av förmåga till brobyggande. (C) anför i motion 2017/18:948 att för att klara livsnerven i hela måste det finnas alternativ till de befintliga broarna i . Genom den tydliga satsning som sker för att stärka försvarets förmåga och totalförsvarets kraft att stå emot olika angrepp krävs en översyn av hur strategisk infrastruktur alternativt kan säkras. Fördelen med att återuppta verksamheten på det f.d. ingenjörsförbandet 1 i är många, enligt motionären som föreslår att det bör tillföras förmåga till brobyggande för att säkra alternativ infrastruktur i det nya totalförsvaret. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycks att ”det är av stor vikt att samhällsviktiga funk-tioner t.ex. elförsörjningen, telenäten, väg- och järnvägsnäten, sjö- och flygtransporter, finansiella tjänster och sjukvård kan upprätthållas i tillräcklig omfattning även under krig” och att ”en indelning av de bevakningsansvariga myndigheterna i samhällssektorer utgör en mer lämplig struktur för beredskapsplanering”. har informerat utskottet om att myndigheten och dess föregångare har införskaffat beredskapsmateriel, benämnda förstärkningsresurser, för att kunna hantera situationer av akut kriskaraktär och höjd beredskap. Materielen utgörs bl.a. av reservbroar, pontoner för flytande broar och färjor med framdrivningsenheter, elkraftaggregat samt bandvagnar. Den materiel har är överlag ändamålsenlig och modern, enligt myndigheten. Materielen förvaras i förråd med spridning över landet. beskriver sina största utmaningar på området som följande: • avsaknad av beskrivning av den förmåga som förstärkningsresurser behöver ha för höjd beredskap och krig • brist på kompetens, t.ex. utbildade montageledare • begränsad uthållighet i en krissituation; för en situation av höjd beredskap saknas både planering och resurser • osäkerhet om hur transporter av materiel ska ske den dagen någon större oönskad händelse inträffar. Utskottet finner inte skäl att föregripa Försvarsberedningens slutrapport och regeringens beredning av föreslagna åtgärder genom att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om samhällsviktig infrastruktur, t.ex. tillförande av förmåga till brobyggande, då både regeringen och Försvarsberedningen betonar att samhällsviktiga funktioner ska kunna upprätthållas i tillräcklig omfattning även vid höjd beredskap och krig, en syn som utskottet delar. Utskottet noterar att ser ut att ha en god grund att stå på för det fortsatta utvecklingsarbetet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om livsmedelsberedskap. Jämför reservation 23 (M, C, L, KD) och 24 (SD).