bet · H501CU18 · 2018-04-06 00:00:00 — De utredningar och de bedömningar som har gjorts av både socialdemokratiska och borgerliga regeringar har pekat på att man här inte kan påstå att det är av angeläget allmänt intresse, och därför har en sådan lag inte heller genomförts (ip. 2015/16:154). Utskottet står fast vid sin ovan redovisade uppfattning och föreslår att avslår motionen. Arrende, punkt 2 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3142 av m.fl. (M) yrkande 3, 2016/17:3173 av m.fl. (M) yrkande 2, 2017/18:3216 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2017/18:3345 av m.fl. (M) yrkande 8, 2016/17:1528 av (M) och 2016/17:1821 av m.fl. (SD) yrkande 11 och 2016/17:2435 av (SD) och 2017/18:3338 av (SD). En stor del av jordbruksverksamheten i bedrivs på arrenderad mark. Möjligheten att arrendera mark är viktig för det svenska jordbrukets funktion och produktivitet. Dessvärre är arrendelagstiftningen till vissa delar föråldrad. Det har gjort att ettåriga sidoarrenden, som inte omfattas av besittningsskydd för arrendatorn, ökat i antal. I stor utsträckning beror det på att markägarna inte vill riskera att förlora rådigheten över sin mark och vill undvika att komma i konflikt med arrendatorerna. En stor del av dessa ettåriga arrendeavtal förlängs. Detta är inte optimalt eftersom både markägaren och arrendatorn försätts i en osäker situation. Tomträtts- och arrendeutredningen föreslog i sitt slutbetänkande (SOU 2014:32) att även ettåriga sidoarrenden ska omfattas av ett mått av besittningsskydd. Det skulle visserligen kunna bidra till att stärka långsiktigheten i de arrendeavtal som ingås men låser fast det svenska jordbruket i en föråldrad struktur för ägande och brukande. Om det svenska lantbruket och livsmedelsproduktionen ska stärkas, behöver i stället reglerna för arrende moderniseras, marknadsanpassas och bli mer flexibla i förhållande till den strukturrationalisering som sker i lantbruket, både i och internationellt. En sådan förändring av reglerna bidrar också till en större långsiktighet i arrendeförhållandena. kan även arrendelagstiftningen i stort behöva ses över och kompletteras med ett större mått av avtalsfrihet. Vi anser därför att regeringen bör skynda på beredningen av Tomträtts- och arrendeutredningens slutbetänkande och återkomma till med lagförslag som innebär att upp till femåriga avtal om sidoarrenden som ingås ska omfattas av avtalsfrihet i fråga om besittningsskydd och arrendeavgift. Det vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motionerna 2016/17:3142 yrkande 3, 2016/17:3173 yrkande 2, 2017/18:3216 yrkande 2 och 2017/18:3345 yrkande 8 och delvis bifall till motionerna 2016/17:1528 och 2016/17:1821 yrkande 11. Övriga motioner bör avslås. Arrende, punkt 2 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1821 av m.fl. (SD) yrkande 11, 2016/17:1528 av (M), 2016/17:3142 av m.fl. (M) yrkande 3, 2016/17:3173 av m.fl. (M) yrkande 2, 2017/18:3216 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2017/18:3345 av m.fl. (M) yrkande 8 och 2016/17:2435 av (SD) och 2017/18:3338 av (SD). Det är vanligt att jordbruksverksamhet bedrivs på arrenderad mark. En naturlig följd av jordbrukets strukturrationalisering är att produktionen ökas genom att lantbrukarna arrenderar ytterligare mark. längd och arrendeavgiftens storlek påverkar bl.a. långsiktigheten i brukandet och om investeringar görs i markförbättrande åtgärder. Enligt den nuvarande arrendelagstiftningen omfattas gårdsarrenden och sidoarrenden med längre arrendetid än av besittningsskydd. Det innebär att det kan vara svårt för jordägaren att säga upp arrendeavtalet. Det kan också leda till att jordägaren inte vill ingå arrendeavtal som är längre än . Tomträtts- och arrendeutredningen har i sitt slutbetänkande (SOU 2014:32) bl.a. lämnat förslag när det gäller sidoarrendatorns besittningsskydd. Utredningen föreslår att samtliga tidsbestämda sidoarrenden ska omfattas av besittningsskydd. För att balansen mellan jordägare och arrendator inte ska påverkas av införandet av besittningsskydd även för arrenden med kortare arrendetid föreslår utredningen en viss uppluckring av besittningsskyddet för vissa sidoarrenden. Enligt vår mening bör sidoarrenden med kortare upplåtelsetid ha ett svagare besittningsskydd. Vidare bör besittningsskyddet vid vissa sidoarrenden begränsas. Våra synpunkter bör övervägas vid den fortsatta beredningen av Tomträtts- och arrendeutredningens betänkande. Det vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motion 2016/17:1821 yrkande 11 och delvis bifall till motionerna 2016/17:1528, 2016/17:3142 yrkande 3, 2016/17:3173 yrkande 2, 2017/18:3216 yrkande 2 och 2017/18:3345 yrkande 8. Övriga motioner bör avslås. Tomträtt, punkt 3 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3652 av m.fl. (KD) yrkande 19 och 2016/17:1554 av och (båda M) yrkande 2 och 2017/18:2830 av och (båda M) yrkande 1. infördes i som en lösning för mindre bemedlade så att de kunde bygga hus även om de inte hade råd att köpa den mark som huset skulle stå på. Tomträtten kan dock fortfarande göra det möjligt för människor att ha råd med ett eget boende. Under alliansregeringen tillsattes Tomträtts- och arrendeutredningen som i delbetänkandet Tomträttsavgäld och friköp (SOU 2012:71) presenterade ett antal förslag för att modernisera tomträtten. Bland annat föreslog utredningen att avgälden ska justeras . För småhustomträtternas del föreslogs treåriga värderingsintervall. Utredningen föreslog också att en generell avgäldsränta ska anges i lag. Avgäldsräntan ska bestämmas med ledning av den långsiktiga realräntan och uppgå till . Jag anser att tomträtter för bostadsändamål kan bli attraktivare och tryggare som upplåtelseform om avgäldsperioderna och nivån på avgäldsräntan justeras i enlighet med utredningens förslag. Tomträtts- och arrendeutredningen överlämnade sitt delbetänkande . Regeringen har dock ännu inte presenterat något konkret förslag om hur man avser att gå vidare i denna viktiga fråga. Statsrådet uppgav som svar på en skriftlig fråga (fr. 2017/18:645) om huruvida hon tänker ta några initiativ för att modernisera de villkor som styr tomträttsavgälder bl.a. att regeringen bedriver ett aktivt beredningsarbete och att höll ett möte med vissa särskilt berörda myndigheter och organisationer om den fortsatta inriktningen på arbetet. Statsrådet förklarade att de synpunkter som framfördes vid mötet analyseras inom . Statsrådet redovisade däremot inte någon tidsplan för när detta beredningsarbete beräknas vara avslutat och om något förslag kan förväntas. Jag anser att regeringen bör skynda på beredningsarbetet och utan ytterligare dröjsmål återkomma med lagförslag som innebär att avgäldsperioderna och nivån på avgäldsräntan bestäms i enlighet med de förslag som lämnats av Tomträtts- och arrendeutredningen. Det jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motion 2017/18:3652 yrkande 19. Övriga motionsyrkanden bör avslås. Andelstal i vägsamfälligheter, punkt 4 (M, C, L, KD) av (KD), (M), (M), (M), (C), (M) och (L). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:347 av och (båda C), 2016/17:2984 av Per Åsling och (båda C) yrkande 1, 2016/17:3119 av m.fl. (C) yrkande 13, 2017/18:257 av och (båda C), 2017/18:2000 av (M), 2017/18:3484 av Per Åsling och (båda C) yrkande 1, 2017/18:3652 av m.fl. (KD) yrkande 27 och 2017/18:3758 av m.fl. (C) yrkande 19 och 2016/17:1821 av m.fl. (SD) yrkande 12, 2017/18:516 av (M), 2017/18:2690 av m.fl. (S) och 2017/18:3233 av (M). I finns det ett mycket stort antal samfällighetsföreningar som har behov av att ompröva sina gemensamhetsanläggningar och få aktuella andelstal. Behovet är särskilt stort när det gäller vägföreningar. Enligt en kartläggning som () gjort skulle minst 5 000 lantmäteriförrättningar behöva göras för att åtgärda felaktigheterna i andelstalen. Trots detta är det endast en liten del av gemensamhetsanläggningarna som erhåller nya andelstal genom omprövningsförrättningar eller överenskommelser enligt 35 och 43 §§ anläggningslagen. Huvudorsaken till detta är att en prövning enligt de nuvarande bestämmelserna i anläggningslagen är både kostsam och tidskrävande. Enligt uppgift från REV förekommer det i stället att samfällighetsföreningar fattar egna frivilliga beslut om andelstal för att för-dela kostnaderna för gemensamhetsanläggningens utförande, utan att dessa godkänns av Lantmäteriet. Ett sådant förfarande minskar dock stabiliteten och förutsebarheten för såväl föreningen som de enskilda fastighetsägarna. lagstiftning på fastighetsbildningsområdet liknar den som finns i . I gäller emellertid ett enklare sätt att bestämma och ompröva andelstal i gemensamhetsanläggningar (Finlandsmodellen). Enligt Finlandsmodellen är det samfällighetsföreningarna själva som beslutar om andelstal och omprövar dessa. Det är också samfällighetsföreningarna själva som för register över andelstalen. En övergång till en liknande enklare modell i där samfällighetsföreningarna själva beslutar om andelstal skulle skapa bättre förutsättningar för att anpassa andelstalen i gemen-samhetsanläggningar till ändrade förhållanden. Den enskildes rättssäkerhet skulle exempelvis kunna garanteras genom bl.a. införandet av krav om att samfällighetsföreningarnas beslut om ändrade andelstal ska fattas med kvalificerad majoritet och godkännas av Lantmäteriet. En ordning som i större utsträckning överlåter åt samfällighetsföreningarna att själva fatta beslut i frågor om andelstal skulle även frigöra Lantmäteriets resurser. REV har i skrivelser till regeringen föreslagit att lagstiftningen ska ändras så att det blir möjligt för vägföreningar att själva ändra andelstalen för de fastigheter som ingår i föreningen och lämnat förslag på hur en sådan ändrad lagstiftning kan utformas. Förslagen bygger delvis på Finlandsmodellen. REV:s förslag om regelförändringar bereds inom . Statsrådet har i frågesvar, senast (se fr. 2017/18:57 och 2017/18:524) inte att kunnat säga om – eller när – en förändring av reglerna bör genomföras. Vi anser att regeringen skyndsamt bör tillsätta en utredning som ska lägga fram förslag om hur en lagstiftning som innebär att samfällighetsföreningar själva kan besluta om ändrade andelstal i gemensamhetsanläggningar närmare ska utformas. Utredningen bör i sitt arbete beakta REV:s förslag. Det vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motionerna 2016/17:347, 2016/17:2984 yrkande 1, 2016/17:3119 yrkande 13, 2017/18:257, 2017/18:2000, 2017/18:3484 yrkande 1, 2017/18:3652 yrkande 27 och 2017/18:3758 yrkande 19 och delvis bifall till övriga motioner. Andelstal i vägsamfälligheter, punkt 4 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1821 av m.fl. (SD) yrkande 12 och 2016/17:347 av och (båda C), 2016/17:2984 av Per Åsling och (båda C) yrkande 1, 2016/17:3119 av m.fl. (C) yrkande 13, 2017/18:257 av och (båda C), 2017/18:516 av (M), 2017/18:2000 av (M), 2017/18:2690 av m.fl. (S), 2017/18:3233 av (M), 2017/18:3484 av Per Åsling och (båda C) yrkande 1, 2017/18:3652 av m.fl. (KD) yrkande 27 och 2017/18:3758 av m.fl. (C) yrkande 19. Många samfällighetsföreningar har behov av att ompröva sina gemensamhets-anläggningar och få aktuella andelstal. Behovet är särskilt stort när det gäller vägföreningar. Trots detta är det endast ett litet antal gemensamhetsanläggningar som erhåller nya andelstal genom omprövningsförrättningar eller överenskommelser enligt anläggningslagen. Skälet till detta är i stor utsträckning att en prövning enligt de nuvarande bestämmelserna är både kostsam och tidskrävande. I är det samfällighetsföreningarna själva som beslutar om andelstal och omprövar dessa. Samfälligheterna för också själva register över andelstalen. Jämfört med det svenska förfarandet, där Lantmäteriet beslutar om andelstal och för in dessa i fastighetsregistret, innebär den finska modellen stora kostnadsbesparingar och förenklingar. () har i skrivelser till regeringen föreslagit att lagstiftningen ska ändras så att det blir möjligt för vägföreningar att själva ändra andelstalen för de fastigheter som ingår i föreningen. REV:s skrivelser bereds fortfarande inom . Enligt vår mening är det hög tid att det införs ett förenklat förfarande för att ändra andelstalen. Vi anser därför att regeringen bör återkomma med ett lagförslag som innebär att samfällighetsföreningar själva kan besluta om ändrade andelstal i gemensamhetsanläggningar. Det vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motion 2016/17:1821 yrkande 12 och delvis bifall till övriga motionsyrkanden. Rätt att anordna cykelvägar, punkt 5 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3192 av m.fl. (L) yrkande 45 och 2017/18:3580 av m.fl. (L) yrkande 44 och 2016/17:804 av (M). Det förhållandet att gång- och cykelvägar inte kan anordnas inom ramen för väglagen om de saknar samband med allmän väg innebär att det är svårare att anlägga gång- och cykelstråk än vanliga vägar. Markåtkomst vid byggande av cykelleder försvåras ofta av att enskilda markägare eller vägföreningar motsätter sig att marken upplåts till cykelleder. Det innebär ökade kostnader och försämrad användarnytta eftersom långa omvägar måste dras. föreslog Lantmäteriet i sin rapport av anläggningslagen att det bör införas en möjlighet för kommuner att anordna gång- och cykelvägar, vandrings- och skoterleder, motionsspår och liknande anläggningar samt att en kommun ska kunna delta i en gemensamhetsanläggning. Båda förslagen tillstyrktes av flera remissinstanser. Jag anser att behovet av goda gång- och cykelvägsförbindelser är lika relevant som behovet av goda vägförbindelser för motortrafik och stöder därför Lantmäteriets förslag när det gäller upplåtelse av en rätt för en kommun att anordna gång- och cykelvägar och kommunalt deltagande i en gemensamhetsanläggning. En möjlighet att upplåta rätt för kommunerna att anordna gång- och cykelvägar har också förordats i betänkandena Ökad och säkrare cykling – en översyn av regler ur ett cykelperspektiv (SOU 2012:70) och Fossilfrihet på väg (SOU 2013:84). I det förstnämnda betänkandet anförs att behovet av att anlägga cykelvägar har ökat sedan Lantmäteriet upprättade sin rapport , och att behovet är så tungt vägande ur allmän synpunkt att enskilda bör få tåla intrång i sina markägarintressen. Utredaren gjorde därför bedömningen att Lantmäteriets förslag borde genomföras i vart fall till den del det avser kommuners rätt att anordna cykelvägar och att det borde övervägas att även staten får motsvarande rättighet. I sitt remissvar över betänkandet angav Lantmäteriet att myndigheten inte hade ändrat uppfattning i fråga om behovet av en utvidgad rätt för bl.a. kommuner att anordna gång- och cykelvägar. Mot bakgrund av det ovannämnda anser jag att det är anmärkningsvärt att regeringen valde att inte behandla frågan om kommuners möjlighet till markåtkomst för att anordna sammanhängande cykelleder i den nationella cykelstrategi som presenterades . Jag anser att det är angeläget att regeringen återkommer med förslag om att i anläggningslagen möjliggöra upplåtelse av en rätt för en kommun att nyttja en fastighet för att anordna eller använda gång- och cykelvägar samt att kommuner ges möjlighet att delta i en gemensamhetsanläggning. Det jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motionerna 2016/17:3192 yrkande 45 och 2017/18:3580 yrkande 44 och delvis bifall till motion 2016/17:804. Expropriationsersättning m.m., punkt 6 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3142 av m.fl. (M) yrkande 6 och 2017/18:3216 av m.fl. (M) yrkande 5, 2016/17:344 av och (båda C), 2016/17:1434 av och (båda C) yrkande 4, 2016/17:1821 av m.fl. (SD) yrkande 10, 2016/17:2011 av och (båda C) yrkande 4, 2017/18:245 av och (båda C), 2017/18:255 av och (båda C) yrkande 4 och 2017/18:3855 av m.fl. (C) yrkande 3 och 2016/17:3192 av m.fl. (L) yrkande 43 och 2017/18:3580 av m.fl. (L) yrkande 46. Enligt den grundläggande bestämmelsen om enskildas egendomsskydd i 2 kap. 15 § regeringsformen är vars och ens egendom tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller något annat sådant förfogande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnad utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Expropriationslagen innehåller regler om när en fastighet får tas i anspråk genom expropriation, men regler om när mark får tas i anspråk med tvång finns även i t.ex. anläggningslagen, ledningsrättslagen och fastighetsbildningslagen. Vi anser att en fastighetsägare har en förvånansvärt svag ställning när mark tas i anspråk med tvång för exempelvis kraftledningsdragningar. Enligt vår mening bör fastighetsägarens inflytande öka och ersättningen ligga på en skälig nivå. Det får bli regeringens uppgift att ta nödvändiga initiativ. När det gäller motionsyrkandena om tomträttshavares intressen vid upplåtelse av ledningsrätt anser vi i likhet med utskottsmajoriteten att det inte finns skäl för att frångå sitt tidigare ställningstagande. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motionerna 2016/17:3142 yrkande 6 och 2017/18:3216 yrkande 5 och delvis bifall till motionerna 2016/17:344, 2016/17:1434 yrkande 4, 2016/17:1821 yrkande 10, 2016/17:2011 yrkande 4, 2017/18:245, 2017/18:255 yrkande 4 och 2017/18:3855 yrkande 3. Övriga motionsyrkanden bör avslås. Expropriationsersättning m.m., punkt 6 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1821 av m.fl. (SD) yrkande 10, 2016/17:344 av och (båda C), 2016/17:1434 av och (båda C) yrkande 4, 2016/17:2011 av och (båda C) yrkande 4, 2016/17:3142 av m.fl. (M) yrkande 6, 2017/18:245 av och (båda C), 2017/18:255 av och (båda C) yrkande 4, 2017/18:3216 av m.fl. (M) yrkande 5 och 2017/18:3855 av m.fl. (C) yrkande 3 och 2016/17:3192 av m.fl. (L) yrkande 43 och 2017/18:3580 av m.fl. (L) yrkande 46. Konsekvenserna av breda ledningsgator för luftburna högspänningsledningar kan bli stora för en enskild markägare med sämre arrondering, förlorad virkesproduktion och ökad risk för stormskador. Enligt vår uppfattning bör effekterna av ledningsintrång på fastigheter i största möjliga mån minimeras. Ersättningen till markägare vid markintrång höjdes 2010, men vi anser att markägare som drabbas av flera intrång och får ackumulerade intrång inte kompenseras tillräckligt enligt dagens ersättningssystem. Det är också viktigt att kraftbolagen samråder med markägarna om hur man kan minimera intrången. Vi anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning för att säkerställa markägares rättigheter vid exploatering inför framdragande av högspänningsledningar. När det gäller motionsyrkandena om tomträttshavares intressen vid upplåtelse av ledningsrätt anser vi i likhet med utskottsmajoriteten att det inte finns skäl för att frångå sitt tidigare ställningstagande. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motion 2016/17:1821 yrkande 10 och delvis bifall till motionerna 2016/17:344, 2016/17:1434 yrkande 4, 2016/17:2011 yrkande 4, 2016/17:3142 yrkande 6, 2017/18:245, 2017/18:255 yrkande 4, 2017/18:3216 yrkande 5 och 2017/18:3855 yrkande 3. Övriga motionsyrkanden bör avslås. Expropriationsersättning m.m., punkt 6 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:344 av och (båda C), 2016/17:2011 av och (båda C) yrkande 4, 2017/18:245 av och (båda C) och 2017/18:3855 av m.fl. (C) yrkande 3, 2016/17:1434 av och (båda C) yrkande 4, 2016/17:1821 av m.fl. (SD) yrkande 10, 2016/17:3142 av m.fl. (M) yrkande 6, 2017/18:255 av och (båda C) yrkande 4 och 2017/18:3216 av m.fl. (M) yrkande 5 och 2016/17:3192 av m.fl. (L) yrkande 43 och 2017/18:3580 av m.fl. (L) yrkande 46. Vid utbyggnad av infrastruktur, t.ex. för ledningar och , är det ofta nödvändigt att utnyttja annans mark. växer kraven på avkastning från mark för jord- och skogsbruk. Skogsbruk är en av landets viktigaste industribaser med ett väldigt högt exportnettovärde. I samband med infrastrukturutbyggnad uppstår inte sällan intressekonflikter mellan markägare och samhällets önskemål att kunna utnyttja marken för annat ändamål. Intressekonflikterna kommer inte att avta eftersom det moderna samhällets behov av mer mark för infrastrukturändamål ökar. Den växande skogsmarkens koldioxidsänkande förmåga reduceras när nya ledningsgator dras fram genom skog. Jag anser därför att ersättningen till berörda markägare på ett bättre sätt ska ta hänsyn till markens potentiella miljövärden och dess alternativa avkastning om den inte hade utnyttjats för allmänna infrastrukturändamål. Sammantaget bör en högre ersättning leda till att en mer marksnål teknik utvecklas och tillämpas. betänkande Högre ersättning vid mastupplåtelser (SOU 2012:61) bereds inom . Enligt min mening bör dock regeringen tillsätta en ny utredning för att se över olika ersättningsformer vid ianspråktagande av privat mark för infrastrukturutbyggnad som exempelvis ledningsutbyggnad och . En sådan utredning ska syfta till att öka incitamenten till användning av marksnål teknik. När det gäller motionsyrkandena om tomträttshavares intressen vid upplåtelse av ledningsrätt anser jag i likhet med utskottsmajoriteten att det inte finns skäl för att frångå sitt tidigare ställningstagande. Det jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motionerna 2016/17:344, 2016/17:2011 yrkande 4, 2017/18:245 och 2017/18:3855 yrkande 3 och delvis bifall till motionerna 2016/17:1434 yrkande 4, 2016/17:1821 yrkande 10, 2016/17:3142 yrkande 6, 2017/18:255 yrkande 4 och 2017/18:3216 yrkande 5. Övriga motioner bör avslås. Expropriationsersättning m.m., punkt 6 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3192 av m.fl. (L) yrkande 43 och 2017/18:3580 av m.fl. (L) yrkande 46 och 2016/17:344 av och (båda C), 2016/17:1434 av och (båda C) yrkande 4, 2016/17:1821 av m.fl. (SD) yrkande 10, 2016/17:2011 av och (båda C) yrkande 4, 2016/17:3142 av m.fl. (M) yrkande 6, 2017/18:245 av och (båda C), 2017/18:255 av och (båda C) yrkande 4, 2017/18:3216 av m.fl. (M) yrkande 5 och 2017/18:3855 av m.fl. (C) yrkande 3.