bet · H501KU38 · 2018-01-23 00:00:00 — Sekretess gäller i myndigheters personaladministrativa verksamhet för uppgift om en enskilds hälsotillstånd och för sådan uppgift om en enskilds personliga förhållanden som hänför sig till ett ärende om omplacering eller pensionering av en anställd (39 kap. 2 § första stycket OSL). Denna sekretess gäller dock inte i ärende om anställning, om inte annat följer av 5 a eller 5 b § (39 kap. 2 § andra stycket). För uppgifter inom personaladministrativ verksamhet i andra fall än som avses i 39 kap. 1 och 2 §§ OSL gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs (39 kap. 3 § OSL). Något uttryckligt undantag för anställningsärenden finns inte i denna paragraf. Med hänsyn till den gängse definitionen av personaladministrativ verksamhet torde således denna sekretess enligt förarbetena även omfatta anställningsärenden (prop. 1986/87:3 s. 8). Enligt 39 kap. 5 a § OSL gäller sekretess i ärende om anställning för uppgift som hänför sig till urvalstester, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör eller någon närstående till denne lider men. När det gäller anställning av vissa myndighetschefer föreskrivs i 39 kap. 5 b § första stycket OSL att sekretess gäller i ärende om anställning av myndighetschef vid en förvaltningsmyndighet som lyder under regeringen för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om en enskild kandidats identitet, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider men. Regeringen kan meddela föreskrifter om undantag från huvudregeln om sekretess (39 kap. 5 b § andra stycket OSL). Sekretess gäller i ärende om val av ombudsman, riksrevisor och riksdagsdirektör för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om en enskild kandidats identitet, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider men (39 kap. 5 c § första stycket OSL). Sekretessen enligt 39 kap. 1–3 §§ avser enskilds personliga förhållanden. Någon definition av detta begrepp finns varken i OSL eller i förarbetena till dess föregångare, sekretesslagen (1980:100). Tvärtom anges i förarbetena att någon definition inte är nödvändig utan att ledning får hämtas från vanligt språkbruk (prop. 1979/80:2 del A s. 84). Som exempel på uppgifter som bl.a. omfattas av begreppet nämns dock en persons adress eller yttringarna av ett psykiskt sjukdomstillstånd. Även enskilds namn omfattas av begreppet (RÅ 1994 not. I anställningsärenden kan alltså i vissa situationer sökandes namn omfattas av sekretess enligt 39 kap. 3 § OSL. I praktiken torde det dock sällan förekomma att uppgifter i anställningsärenden sekretessbeläggs med stöd av denna bestämmelse eftersom sekretess råder först när det kan antas att sökanden eller någon till denne närstående utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Bestämmelsen har därför begränsad betydelse i anställningsärenden. I övrigt blir intresseanmälningar allmänna handlingar i samband med att de kommer in till myndigheten. Eftersom det , med undantag för bestämmelserna i 39 kap. 5 b § och 39 kap. 5 c § OSL, inte finns någon allmän sekretessbestämmelse för uppgifter om vem som anmält intresse för en anställning är dessa uppgifter därmed offentliga . Kravprofiler och annat material som tas fram av myndigheten blir i regel allmänna handlingar i samband med att ärendet avslutas, om de inte har expedierats (2 kap. 7 § tryckfrihets-förordningen). Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om sekretess vid ansökan om tjänst inom offentlig sektor (bet. 2008/09:KU8 s. 17). Motionerna avstyrktes då med hänvisning till en då pågående utredning om sekretess i ärenden om anställning som myndighetschef. Utskottet har även i betänkande 2009/10:KU15 behandlat bl.a. motionsyrkanden om sekretess för uppgifter om en enskilds ansökan vid rekrytering till en tjänst inom offentlig verksamhet. Utskottet avstyrkte yrkandena med hänvisning till att de i väsentliga avseenden var tillgodosedda genom förslagen i regeringens proposition 2009/10:56 Sekretess i vissa anställningsärenden (se bet. 2009/10:KU15 s. 18 f.). Liknande motionsyrkanden har också behandlats i betänkande 2011/12:KU9 s. 22 f. Utskottet konstaterade att det ibland görs gällande att den omständigheten att en ansökan om en ledigförklarad anställning blir offentlig kan göra tänkbara kandidater mindre benägna att söka en anställning eller på annat sätt anmäla sitt intresse. Öppenhets- och demokratihänsyn talade emellertid enligt utskottets mening för öppna rekryteringsförfaranden. Mot denna bakgrund ansåg utskottet inte att den typ av sekretessbestämmelser som motionärerna efterlyste borde införas. Utskottet behandlade ett motionsyrkande med samma innehåll (bet. 2016/17:KU15 s. 53). Utskottet uttalade att utskottet i likhet med tidigare ställningstaganden inte var berett att ta initiativ till ändrade sekretessregler i enlighet med det som anfördes i motionen. Utskottet är i likhet med tidigare ställningstaganden inte berett att ta initiativ till ändrade sekretessregler i enlighet med det som anförs i motionen. Motionen avstyrks därför. Översyn av offentlighets- och sekretesslagen i samband med översyn av socialtjänstlagen Utskottets förslag i korthet avslår en motion om översyn av offentlighets- och sekretesslagen i samband med översyn av socialtjänstlagen. I motion 2017/18:865 av m.fl. (S) begärs att även offentlighets- och sekretesslagen ses över i samband med den utlovade översynen av socialtjänstlagen. Motionärerna anför att socialtjänstlagen är föråldrad och inte svarar mot de nya behov, frågor och företeelser som har uppkommit sedan lagens tillkomst. Därför behövs en enhetlig översyn av socialtjänstlagen, då bl.a. barnperspektivet behöver förstärkas. I samband med detta bör även en översyn av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, genomföras, eftersom lagarna i hög grad är avhängiga varandra. Bestämmelser om tystnadsplikt finns i 15 kap. socialtjänstlagen (2001:453). Enligt 15 kap. 3 § socialtjänstlagen gäller OSL i det allmännas verksamhet. I 26 kap. OSL finns bestämmelser om sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, hälsotillstånd m.m. inom bl.a. . I den lagen finns även vissa sekretessbrytande bestämmelser. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av socialtjänstlagen (2001:453) och vissa av uppgifter (dir. 2017:39). I uppdraget ingår att föreslå åtgärder som kan bidra till en förutsägbar, likvärdig, jämlik, jämställd och rättssäker tillgång till och dess insatser. Översynen ska resultera i en lagstiftning som främjar effektiva och kunskapsbaserade insatser av god kvalitet inom befintliga ramar. I översynen ska särskilt beaktas hur lagens struktur kan utformas så att den tydliggör och tillgodoser helhetssynen. Utredaren ska därför bl.a. se över socialtjänstlagens struktur och konstruktion och föreslå ändringar som underlättar tillämpningen och gör lagen lättare att förstå. Uppdraget ska redovisas . Utskottet behandlade en motion med samma innehåll . Motionen avstyrktes eftersom utskottet ansåg att det saknades anledning att föreslå ett sådant tillkännagivande som efterfrågades i motionen (bet. 2016/17:KU15 s. 54). Utskottet anser i likhet med sitt tidigare ställningstagande att det saknas anledning att föreslå ett tillkännagivande i enlighet med det som anförs i motionen. Motionen avstyrks därför. Stärkt tillsyn på integritetsområdet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om stärkt tillsyn på integritetsområdet. Jämför reservation 6 (L). m.fl. (L) begär i kommittémotion 2017/18:3588 yrkande 7 ett tillkännagivande om att tillsynen på integritetsområdet stärks. Motionärerna anför att det behövs en samlad integritetsmyndighet och att Datainspektionen bör ersättas av en integritetsinspektion med generellt mandat att bevaka hur regelverket till skydd för integriteten beaktas i myndigheternas arbete. ska också ha en övergripande roll som tillståndsmyndighet för integritetskänslig hantering av personuppgifter. Vidare begär motionärerna ett tillkännagivande om att regeringen i en årlig skrivelse till redovisar utvecklingen när det gäller skyddet för den personliga integriteten (yrkande 9). Skrivelsen bör avse såväl de legala förutsättningarna för integritetsskyddet som den övergripande utvecklingen vad gäller användningen av olika slags informationsteknik som påverkar integriteten. Liknande yrkanden finns i motion 2017/18:361 yrkande 2 och 3 av (L). Motionären begär vidare en förstärkning av möjlighet att följa utvecklingen på integritetsområdet (yrkande 1). Som har nämnts ovan i betänkandets inledande avsnitt har en särskild utredare haft i uppdrag att överväga hur ett i högre grad samlat integritetsskydd kan fungera inom en och samma myndighetsstruktur genom att tillsynen över behandling av personuppgifter samlas hos en myndighet. I betänkandet Ett samlat ansvar för tillsyn över den personliga integriteten (SOU 2016:65) har utredningen övervägt om ett ännu mer samlat tillsynsansvar skulle kunna vara en fördel när det gäller effektivitet, resursutnyttjande och enhetlighet i tillsynsarbetet. Utredningens slutsats är att det inte är möjligt eller ens lämpligt att samla all tillsyn över behandling av personuppgifter hos en enda myndighet. Utredningen föreslår därför att Datainspektionen även i fortsättningen bör vara den centrala myndigheten när det gäller personuppgiftsbehandling, men att viss tillsyn härutöver även i fortsättningen ska utföras av andra myndigheter. Det föreslås även att tillsynsansvaret i några fall överförs från respektive till Datainspektionen. Betänkandet bereds inom . Som redan har nämnts ansåg i delbetänkandet SOU 2016:41 att det inte bör inrättas något integritetsskyddsråd. I delbetänkandet lämnar även förslag om bl.a. att regeringen i en årlig skrivelse till ska informera om utvecklingen och det aktuella tillståndet när det gäller frågor som rör personlig integritet, informationsteknik och de legala förutsättningarna för integritetsskyddet. Delbetänkandet bereds inom . Som också har nämnts, har regeringen aviserat att Datainspektionen ska bli central tillsynsmyndighet på integritetsområdet och att myndigheten ska byta namn till . Regeringen har för avsikt att delvis ändra myndighetens uppdrag och att genomföra förändringar i myndighetens verksamhet . Motioner om inrättandet av en integritetsskyddsmyndighet har behandlats tidigare av utskottet. konstaterade utskottet att den då aviserade parlamentariska kommittén skulle få i uppdrag att se över frågor om både integritetsskyddets utformning och var ansvaret för kontroll och uppföljning bör ligga (bet. 2013/14:KU25 s. 9). Utskottet ansåg att detta arbete inte borde föregripas och avstyrkte därför motionerna. och reserverade sig. Motionsyrkanden om inrättandet av en integritetsskyddsmyndighet har även behandlats i samband med utskottets behandling av vissa budgetpropositioner (se exempelvis bet. 2012/13:KU1 s. 51 och 2013/14:KU1 s. 54). Utskottet har i bet. 2016/17:KU15 behandlat bl.a. motionsyrkanden om stärkt tillsyn på integritetsområdet. Utskottet avstyrkte yrkandena med hänvisning till pågående beredning av utredningsförslag i frågor om samlat ansvar för tillsyn över den personliga integriteten och regeringens redovisning om utvecklingen när det gäller frågor om personlig integritet (se bet. 2016/17:KU15. s. 56). Liberalerna reserverade sig. Utskottet anser i likhet med sitt ställningstagande i bet. 2016/17:KU15 att beredningen av utredningsförslagen inom inte bör föregripas. Utskottet noterar även att regeringen avser att genomföra förändringar i Datainspektionens uppdrag och verksamhet. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör se över regelverket när det gäller tystnadsplikt för tolkar och tillkännager detta för regeringen. I motion 2017/18:51 av (KD) begärs en utredning av behovet av en samlad lagstiftning för att tydliggöra och förstärka tystnadsplikten för tolkar. Motionären anför att tolkar är viktiga för att möjliggöra kommunikation, både när det gäller teckenspråk och utländska språk. regleras tolkars tystnadsplikt olika beroende på om de är auktoriserade eller inte och om de anlitas av en myndighet eller ett privat organ. Om exempelvis en icke auktoriserad tolk anlitas vid ett själavårdssamtal med en präst omfattas inte tolken av tystnadsplikt. Som framgår av 1 kap. 1 § innehåller OSL regler om förbud att lämna ut allmänna handlingar och tystnadsplikt i det allmännas verksamhet. En närmare avgränsning av lagens tillämpningsområde görs i 2 kap. OSL. Avgränsningen tar sikte dels på vilka organ som ska omfattas av sekretessregleringen, dels på vilka personer, knutna till dessa organ, som ska följa reglerna. Förbud att röja eller utnyttja en uppgift enligt OSL eller enligt lag eller förordning som OSL hänvisar till gäller för myndigheter (2 kap. 1 § första stycket OSL). Ett sådant förbud gäller också för en person som fått kännedom om uppgiften genom att för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, på grund av tjänsteplikt eller på annan liknande grund (2 kap. 1 § andra stycket OSL). Av förarbetena till OSL framgår att lagen är tillämplig på, såvitt nu är av intresse, personer som har uppdrag hos en myndighet och som har en sådan anknytning till myndigheten att de kan sägas delta i dess verksamhet. Som exempel på sådana uppdragstagare nämns bl.a. tolkar. (Se prop. 1979/80:2 Del A s. 127 f. Jfr även prop. 1979/80:80 s. Utöver bestämmelsen i 2 kap. 1 § OSL finns särskilda regler om tystnadsplikt, bl.a. i lagen (1975:689) om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare (nedan lag). Av 1 § lag framgår att lagen omfattar dels tolkar och översättare som anlitas av en myndighet eller ett annat organ som utövar verksamhet som staten eller en kommun ansvarar för (se 1 § första stycket 1), dels auktoriserade tolkar som anlitas av någon annan än en myndighet (jfr 1 § första stycket 2). Genom en lagändring som trädde i kraft (se prop. 2012/13:132 och bet. 2012/13:JuU23) omfattas även tolkar och översättare som inte är auktoriserade av lag, när de yrkesmässigt anlitas vid överläggning mellan en misstänkt i ett brottmål och hans eller hennes försvarare eller i övrigt vid förberedande av en misstänkts försvar (se 1 § första stycket 3). Av 2 § första stycket lag följer att den som omfattas av lagen och som fullgör eller har fullgjort ett uppdrag som tolk eller översättare inte får röja vad han eller hon har erfarit under uppdraget om en enskilds personliga förhållanden eller om yrkeshemligheter, affärsförhållanden eller förhållanden av betydelse för landets försvar. Detta gäller även den som är eller har varit anställd som tolk eller översättare. I bestämmelsens andra stycke erinras om att i det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i . OSL gäller alltså i stället lag för tolkar eller översättare som är anställda i offentlig verksamhet eller som omfattas av OSL enligt bestämmelsen i 2 kap. 1 § andra stycket OSL. Tystnadsplikt för tolkar och översättare som inte omfattas av OSL gäller i övrigt i den utsträckning detta följer av lag. En tolk eller översättare som omfattas av bestämmelserna i har samma yttrandefrihet och tystnadsplikt som en tjänsteman vid den aktuella myndigheten i det enskilda fallet. Vilka bestämmelser om sekretess, tystnadsplikt och meddelarfrihet som gäller i det enskilda fallet beror därmed på vid vilken verksamhet och myndighet tolk- eller översättaruppdraget fullgörs och på vilka uppgifter som då lämnas. I praktiken innebär detta att de sekretessregler som en tolk eller en översättare ska tillämpa skiftar med uppdragets karaktär. presenterade regeringen ett åtgärdspaket för att trygga tolkförsörjningen i samhället. Enligt regeringen behöver samhället fler tolkar. Regeringen anser även att användningen av tolkar behöver bli mer effektiv. Syftet med det s.k. tolkpaketet är att ta ett samlat grepp om tolkförsörjningen. På kort sikt handlar det om att effektivisera tolkanvändningen hos de myndigheterna som använder flest tolktjänster samt om att bygga ut antalet utbildningsplatser. På handlar det om att se över hur tolksituationen behöver förändras för att fungera bättre, t.ex. vad gäller utbildningsvägar, auktorisation och tillsyn. Tolkpaketet består av fyra delar: Utökning av tolkutbildningen vid , försöksverksamhet med en utbildning till kontakttolk inom , uppdrag till ett antal myndigheter om effektivare tolkanvändning och en utredning om tolkförsörjningen på lång sikt. Utredningen, Effektiva och ändamålsenliga tolktjänster (dir. 2017:104), ska alltså ta ett samlat grepp om tolkförsörjningen på . En särskild utredare ska göra en översyn av samhällets behov av och tillgång till tolkar samt den offentliga sektorns användning av tolkar. Utredaren ska även lämna förslag på ett flexibelt, rättssäkert och effektivt system för att samhällets nuvarande och framtida behov av tolktjänster ska tillgodoses. Uppdraget avser endast språktolkar och kontakttolkar, alltså inte teckenspråks-, dövblind- eller skrivtolkar. Uppdraget ska redovisas . – kartlägga landets verksamma tolkar utifrån antal, kvalifikationsnivå samt deras kompetens i relation till uppdrag, – föreslå en ändamålsenlig struktur med tydliga utbildningsvägar som tillgodoser samhällets behov av tolkar med relevant kompetensnivå, – analysera hur dagens system med auktorisation och kompetensbedömning av tolkar fungerar och föreslå åtgärder för förbättrad kompetensbedömning genom exempelvis auktorisation och certifiering, – analysera behovet av tillsyn av tolktjänster samt vid behov föreslå hur en sådan tillsyn kan utformas, – kartlägga områden där myndigheter med fördel bör samverka och föreslå effektiva former för samverkan, och – lämna nödvändiga författningsförslag. Utskottet behandlade en motion med i huvudsak samma innehåll . Motionen avstyrktes eftersom utskottet ansåg att det saknades anledning att förändra regleringen kring tystnadsplikt för tolkar (bet. 2013/14:KU25 s. 15). Vid senare behandling av motsvarande yrkande vidhöll utskottet sitt tidigare ställningstagande och avstyrkte motionen (bet. 2014/15:KU15 s. 32). , , och reserverade sig. I betänkande 2016/17:KU15 avstyrkte utskottet efter förenklad behandling ett liknande motionsyrkande. En konsekvens av gällande regelverk om tystnadsplikt för tolkar är bl.a. att icke auktoriserade tolkar, till skillnad mot auktoriserade tolkar, i vissa situationer inte omfattas av tystnadsplikt trots att de utför uppdrag av samma eller likartad karaktär som de auktoriserade tolkarna. När det gäller yrkesverksamma tolkar kan det enligt utskottets mening ifrågasättas om en sådan skillnad i fråga om tystnadsplikten är befogad. Att utvidga en straffsanktionerad tystnadsplikt för tolkar innefattar en rad komplexa ställningstaganden som kräver noggranna överväganden, inte minst när det gäller privatpersoner som tolkar åt exempelvis vänner eller familjemedlemmar i olika sammanhang. Utskottet noterar i detta sammanhang även att präster och andra företrädare för trossamfund inte omfattas av någon lagstadgad tystnadsplikt. Utskottet anser att det bör göras en översyn av gällande regelverk för att närmare utreda behovet av och förutsättningar för en eventuell utvidgning av tystnadsplikten för tolkar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motionen tillstyrks därför delvis. Publicering av bilder för brottsbekämpning Utskottets förslag i korthet avslår en motion om publicering av bilder för brottsbekämpning. I motion 2017/18:1289 begär (M) att det ska bli möjligt för polisen att publicera bilder på misstänkta gärningsmän för att med allmänhetens hjälp kunna klara upp fler brott. Sekretess gäller enligt 18 kap. 1 § första stycket OSL för en uppgift som hänför sig till förundersökning i brottmål eller till en angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i ett sådant mål eller i en annan verksamhet för att förebygga brott, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. Sekretess gäller vidare för uppgifter om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden i bl.a. en förundersökning i brottmål eller en annan verksamhet som syftar till att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott och som bedrivs av bl.a. åklagare eller polis om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men (35 kap. 1 § OSL). Att publicera bilder på gärningsmän på internet innebär en behandling av personuppgifter, och polisdatalagen (2010:361) är tillämplig. Datainspektionen har, i ett yttrande till (dnr 1525-2009) i ett samråd om polisens publicering av bilder på okända gärningsmän på in-ternet, anfört att internetpublicering av bilder på misstänkta gärningsmän typiskt sett innebär att integritetskänsliga uppgifter sprids till envar. En pub-licering på internet uppvisar, till skillnad från andra former av utlämnande, enligt Datainspektionen även vissa särskilda särdrag som har betydelse för intrånget i den personliga integriteten. Det handlar t.ex. om kontroll över det fortsatta användande som sker efter publicering. Uppgifter på internet tenderar att spridas obehindrat och är svåra och ibland omöjliga att vid behov rätta eller ta bort när skälen för publicering inte längre finns. Enligt Datainspektionen leder avvägningen mellan värdet av en publicering och den enskildes skydds-intresse till bedömningen att polisen endast i undantagsfall kan publicera bilder på okända gärningsmän på internet. Det kan enligt Datainspektionen vara fråga om särskilt grov brottslighet eller om att gärningsmannen på goda grunder kan antas vara farlig för allmänheten eller enskilda. I riktlinjer för publicering av bild på gärningsperson från pågående förundersökning (PM 2017:25) anges vilka förutsättningar som måste vara uppfyllda för att publicering ska få ske vid en pågående förundersökning. Riktlinjerna avser publicering på på internet av bild på en gärningsperson i en pågående förundersökning. Det framgår att det som huvudregel krävs att – syftet med publiceringen är att få allmänhetens hjälp att identifiera gärningspersonen, – det är klarlagt att personen på bilden föreställer gärningspersonen, – gärningspersonen objektivt sett måste ha begått ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott och att – det ska vara av synnerlig vikt för förundersökningens fortsatta arbete att åtgärden genomförs; i princip kan publiceringen endast komma ifråga såsom alternativ till att förundersökningen läggs ned. Vid bedömning bör inte resurs eller ekonomi vägas in i beslutet. Om förundersökningen avser särskilt grov brottslighet för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i lägst eller om gärningspersonen kan antas vara farlig för allmänheten eller enskilda personer kan även publicering av en bild ske utan att förutsättningarna enligt ovan föreligger. Det anges dock att det fortfarande behöver göras en avvägning mellan det brottsutredande intresset och den registrerades (avbildades) intresse av skydd för den personliga integriteten. Vidare framgår av riktlinjerna att om det förekommer andra personer i den bild som ska publiceras ska dessa avidentifieras innan materialet skickas till polisens kommunikationsavdelning för publicering. behandlade utskottet en motion om publicering av bilder på brottsmisstänkta (bet. 2013/14:KU25 s. 24). Utskottet ansåg att publicering av bilder på brottsmisstänkta typiskt sett innebär ett alltför stort intrång i den personliga integriteten. Utskottet behandlade en motion med liknande innehåll .