bet · H501JuU35 · 2018-06-08 00:00:00 — I detta arbete har behovet av ett förstärkt stöd avseende individrelaterade åtgärder gentemot t.ex. avhoppare och återvändare lyfts fram. öppnade centret en stödfunktion för yrkesverksamma personer som behöver stöd i det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism. gav regeringen i uppdrag att fortsätta utveckla arbetet med att förebygga radikalisering och arbetet mot våldsbejakande extremism. För detta har regeringen skjutit till extra resurser till myndigheten. Inom ramen för det breddade regeringsuppdraget ska Kriminalvården utveckla beredskap för att kunna arbeta med återvändare, d.v.s. individer som har kommit hem från konfliktzoner, som kan komma att bli aktuella inom . Kriminalvården ska också utveckla sin kunskap om vilka olika kopplingar som eventuellt finns mellan våldsbejakande extremism och t.ex. organiserad brottslighet. En annan nyhet är att regeringen vill att Kriminalvården tar initiativ till ett utökat kunskaps- och erfarenhetsutbyte med de nordiska länderna. Uppdraget ska slutredovisas , och ska kompletteras med årliga delredovisningar. I regleringsbrevet till har regeringen gett myndigheten i uppdrag att redovisa antalet misstänkta personer som lagförts och antalet beslut i åtalsfrågan rörande terroristbrottslighet samt att beskriva eventuella svårigheter och utmaningar vad gäller att utreda och lagföra terroristbrottslighet. Utredningen nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism föreslår i delbetänkandet demokratin mot våldsbejakande extremism – nationell samordning och kommunernas ansvar (SOU 2016:92) att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska ta över samordningsuppdraget att värna demokratin mot våldsbejakande extremism och att länsstyrelserna får en roll som länsvisa samordnare gentemot kommunerna. Utredningen har lämnat ytterligare två betänkanden, demokratin mot våldsbejakande extremism – Hinder och möjligheter (SOU 2017:110) och Våldsbejakande extremism – En forskarantologi (SOU 2017:67). har i betänkande 2016/17:KU23 tillkännagett för regeringen att regeringen bör överväga statlig avhopparverksamhet. anförde bl.a. att det är angeläget med olika former av avhopparverksamhet för människor som vill lämna våldsbejakande och extremistiska grupper. följde förslag (rskr. 2016/17:294). I skrivelse 2017/18:75 redogör regeringen för de åtgärder som har vidtagits bl.a. till följd av ovanstående tillkännagivande. Regeringen nämner bl.a. inrättandet av ett nationellt centrum mot våldsbejakande extremism vid (Brå) och regeringens uppdrag till Kriminalvården att utveckla arbetet mot våldsbejakande extremism (se ovan). Regeringen uppger vidare att regeringen har gett i uppdrag att ta fram en nationell vägledning för arbete med enskilda individer och familjer som återvänder från strider för våldsbejakande extremistiska grupper i utlandet (Ku2017/01469/D). Avslutningsvis uppger regeringen att regeringen avvaktar redovisningarna av dess uppdrag innan en bedömning av vidare åtgärder kan vidtas. I betänkande 2016/17:JuU17 avstyrkte utskottet yrkanden om att alla som kommer tillbaka till från ett terroristkontrollerat område ska häktas så att det kan utredas om de har gjort sig skyldiga till brott. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:212). Utskottet har tidigare behandlat yrkanden liknande det nu aktuella, bl.a. (bet. 2016/17:JuU16 s.61 f.). Utskottet konstaterade då att regeringen i regleringsbrev hade gett myndigheten i uppdrag att, med anledning av skrivelsen Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism (skr. 2014/15:146) och att har beslutat om en skärpning av den straffrättsliga lagstiftningen mot terrorism (prop. 2015/16:78 Ett särskilt straffansvar för resor i terrorismsyfte), redovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att säkerställa att myndigheten har beredskap att hantera den aktuella brottsligheten i enlighet med regeringens inriktningar i strategin samt följa upp effekterna av den nya lagstiftningen. Som anges ovan har tillkännagett för regeringen att den bör överväga en statlig avhopparverksamhet. Det pågår även arbete för att på olika sätt bekämpa våldsbejakande extremism. Utskottet finner att det nu inte finns skäl för ytterligare ett tillkännagivande i denna fråga. Utskottet avstyrker därför motion 2017/18:3751 (KD) yrkande 5. Genom lagförslagen i propositionen utvidgas domsrätten för terrorismrelaterade brott. Det föreslås bl.a. att kravet på dubbelstraffbarhet inte längre ska omfatta förberedelse och stämpling till terroristbrott. Sammantaget med regeringsuppdrag att beskriva eventuella svårigheter och utmaningar vad gäller att utreda och lagföra terroristbrottslighet finner utskottet att motionerna 2017/18:3583 (L) yrkande 9 och 2017/18:3735 (M) yrkandena 9 och 21 får anses i vart fall delvis tillgodosedda, och motionerna avstyrks. Utskottet har tidigare avstyrkt yrkanden om att omhänderta alla som har befunnit sig i områden som kontrolleras av terrorister. Utskottet har inte ändrat uppfattning i frågan och avstyrker därmed motionerna 2017/18:2039 (SD), 2017/18:887 (SD, -) yrkande 7 och 2017/18:4114 (SD, -) yrkande 8. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om utvidgade straffbestämmelser bl.a. avseende rekrytering till eller finansiering av terrorverksamhet, paramilitär utbildning och landsförräderi. Jämför reservation 11 (L), 12 (L), 13 (KD) och 14 (KD). I motion 2017/18:3583 av m.fl. (L) yrkande 5 begärs utvidgade straffbestämmelser avseende rekrytering till eller finansiering av terrorverksamhet m.m. Motionärerna pekar också på behovet av att analysera och modernisera bestämmelsen om olovlig kårverksamhet (yrkande 8). I motion 2017/18:3898 av m.fl. (KD) yrkande 8 begärs en skärpning av lagstiftningen mot paramilitär träning hos utländska paramilitära grupper. Enligt motionärerna bör den som genomgår träning utomlands i syfte att underminera det svenska samhället straffas hårt. I samma motion begärs även en uppdatering av lagstiftningen om landsförräderi så att den omfattar svenska medborgare som för en terrororganisations räkning strider mot svenska soldater i en internationell koalition (yrkande 9). I motion 2017/18:2301 av (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att utreda möjligheten att förbjuda organisationer som sysslar med kriminell verksamhet eller terrorverksamhet. Bestämmelsen om landsförräderi i 22 kap. 1 § omfattar i princip bara gärningar som begås då riket är i krig. Enligt bestämmelsen döms den som, då riket är i krig, t.ex. hindrar, missleder eller förråder dem som är verksamma för rikets försvar eller begår liknande gärningar, för landsförräderi till fängelse i lägst fyra och högst . En förutsättning för straffansvar är att gärningen är ägnad att medföra avsevärt men för totalförsvaret eller innefattar avsevärt bistånd åt fienden. Brottet olovlig kårverksamhet regleras i 18 kap. 4 § , som har följande lydelse: Om någon bildar eller deltager i sammanslutning, som måste anses vara avsedd att utgöra eller med hänsyn till sin beskaffenhet och det ändamål för vilket den är bildad lätt kan utvecklas till ett sådant maktmedel som militär trupp eller polisstyrka och som icke med vederbörligt tillstånd förstärker försvaret eller ordningsmakten, eller ock för sådan sammanslutning tager befattning med vapen, ammunition eller annan dylik utrustning, upplåter lokal eller mark för dess verksamhet eller understödjer den med penningar eller på annat sätt, dömes för olovlig kårverksamhet till böter eller fängelse i högst . remitterade regeringen departementspromemorian Ett särskilt straffansvar för deltagande i en terroristorganisation (Ds 2017:62) som innehåller förslag till ändringar i bl.a. rekryteringslagen och finansieringslagen. Utredaren föreslår bl.a. att det ska bli straffbart att delta i en terroristorganisation och att även andra former av samröre med terroristorganisationer ska förbjudas. Utredaren lämnar också förslag om att offentlig uppmaning till att delta eller resa för att delta i en terroristorganisation ska bli straffbart. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Parallellt med detta pågår en översyn av den straffrättsliga lagstiftningen för att bekämpa terrorism (). Syftet är enligt regeringen att åstadkomma en ändamålsenlig, effektiv och överskådlig reglering som är förenlig med ett väl fungerande skydd för grundläggande fri- och rättigheter. I direktiven till utredningen, som ska redovisa uppdraget , anges bl.a. att den föreslagna regleringen bör samlas i ett regelverk (dir. 2017:14). Genom ett tilläggsdirektiv har även bl.a. fått i uppdrag att överväga och föreslå ändringar i straffskalorna för brott som omfattas av den straffrättsliga lagstiftningen mot terrorism, i syfte att åstadkomma en höjd straffnivå (dir. 2018:21). I betänkande 2015/16:JuU7 behandlas skrivelse 2014/15:146 Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism. Utskottet avstyrkte då en motion om att modernisera bestämmelsen om olovlig kårverksamhet och anförde i ställningstagandet att utskottet i detta sammanhang inte fann skäl att ta initiativ till ett tillkännagivande om en översyn av bestämmelsen om olovlig kårverksamhet. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:86). Som framgår av betänkandet lämnar regeringen förslag i propositionen som innebär att nästan alla straffbestämmelser i terroristbrottslagen, rekryteringslagen och finansieringslagen utvidgas. Det gäller bl.a. straffansvaret för rekrytering, utbildning och finansiering. Det pågår också en översyn av den straffrättsliga lagstiftningen för att bekämpa terrorism. Mot denna bakgrund är utskottet inte berett att ställa sig bakom motionsyrkanden som ställer krav på mer omfattande lagstiftningsåtgärder. Utskottet avstyrker därför motionerna 2017/18:2301 (SD) yrkande 2, 2017/18:3583 (L) yrkandena 5 och 8 och motion 2017/18:3898 (KD) yrkandena 8 och 9. Skärpta straff för terroristbrott Utskottets förslag i korthet avslår fem motionsyrkanden om skärpta straff för terroristbrott. Jämför reservation 15 (M), 16 (SD, -) och 17 (L). I motion 2017/18:887 av och (SD, -) yrkande 1 begär motionärerna ett tillkännagivande om att kraftigt höja straffskalorna – för både normalgraden och grovt brott – för att exempelvis ta emot utbildning gällande bl.a. terroristbrott och för att resa eller påbörja en resa till ett annat land än det land där personen är medborgare om avsikten är att begå eller förbereda eller att ge eller ta emot utbildning avseende bl.a. terroristbrott. Ett likalydande yrkande framställs även i motion 2017/18:4114 av och (SD, -) yrkande 6. m.fl. (L) yrkar i motion 2017/18:3583 yrkande 7 att det ska införas en särskild straffskala för grova brott gällande finansiering av terrorismresor. Motionärerna framhåller att det för finansiering av resa enligt gällande lag gäller samma straffskala som för själva resan, dvs. fängelse i högst . Enligt motionärerna är detta inte rimligt eftersom kriminaliseringen av resan riktar sig mot en enskild persons resa, medan finansieringen kan syfta till att möjliggöra resor för fler personer. När det handlar om finansiering i större skala eller en systematisk form av terrorismresor behöver straffskalan enligt motionärerna ligga betydligt högre. I motion 2017/18:4124 av m.fl. (M) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om skärpta straff för vissa brott inom terrorismområdet, såsom offentlig uppmaning till terroristbrott, rekrytering till terroristbrott, utbildning till terroristbrott, finansiering av terroristbrott och resor i terrorismsyfte. Ett liknande yrkande framställs av m.fl. (M) i motion 2017/18:3735 yrkande 29. har genom ett tilläggsdirektiv fått i uppdrag att överväga och föreslå ändringar i straffskalorna för brott som omfattas av den straffrättsliga lagstiftningen mot terrorism, i syfte att åstadkomma en höjd straffnivå (dir. 2018:21). Uppdraget ska redovisas . Som har redovisats har regeringen gett i uppdrag att analysera och ta ställning till behovet av förändringar i straffskalorna för brott som omfattas av den straffrättsliga lagstiftningen mot terrorism. Utskottet delar regeringens uppfattning att det vid en översyn av lagstiftningen i dess helhet finns en större möjlighet att göra en bred jämförelse mellan samtliga brottstyper i terrorismlagstiftningen. Utskottet ser inte heller något skäl att föregripa den pågående utredningen och föreslår att motionerna 2017/18:887 (SD, -) yrkande 1, 2017/18:3583 (L) yrkande 7, 2017/18:3735 (M) yrkande 29, 2017/18:4114 (SD, -) yrkande 6 och 2017/18:4124 (M) yrkande 5 avslås. Kriminalisering av samröre med en terroristorganisation Utskottets förslag i korthet avslår sex motionsyrkanden om utvidgad kriminalisering av samröre med en terroristorganisation. Jämför reservation 18 (M), 19 (C, L, KD) och 20 (SD, -). I flera motioner anförs att olika former av samröre med en terroristorganisation bör kriminaliseras. Enligt och (SD, -) i motion 2017/18:887 yrkande 2 bör varje form av deltagande i eller stöd till terrororganisationer kriminaliseras. Samma motionärer föreslår i motion 2017/18:4114 (SD, -) yrkande 5 att varje form av deltagande i eller stöd till terrororganisationer eller till organisationer som systematiskt använder våld som politisk metod, i eller utanför , ska straffas som terroristbrott. För detta ändamål ska regeringen upprätta en lista över förbjudna organisationer. I motion 2017/18:3583 av m.fl. (L) yrkande 4 begärs att när det gäller straffansvar för deltagande i terrororganisation bör även icke stridsrelaterade stödverksamheter till terrorverksamhet kriminaliseras. I motion 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkandena 46, 47 och 50 begärs att regeringen genomför de åtgärder som man kommit överens om i överenskommelsen om arbetet mot terrorism. Det handlar bl.a. om att kriminalisera såväl samröre med en terrororganisation på plats som stöd till en sådan organisation genom att t.ex. skicka pengar eller vapen, att hjälpa till med finansiellt stöd eller att hjälpa terrorgrupper med framtagande av propaganda eller andra administrativa göromål. I motion 2017/18:3735 av m.fl. (M) yrkande 24 begärs ytterligare kriminalisering av samröre med terroristorganisationer genom medverkan i olika stödfunktioner som bidrar till organisationens förmåga att delta i väpnad konflikt eller att begå allvarliga brott. Det gäller stödfunktioner såsom materialvård, transport, underhåll, matlagning, eller liknande. I motion 2017/18:3898 av m.fl. (KD) yrkande 6 begärs att ett förbud mot samröre med terrorstämplade organisationer skyndsamt kan komma på plats. Som framgår gör regeringen i den nu aktuella propositionen bedömningen att det inte behövs någon ny lagstiftning med anledning av terrorismdirektivets och tilläggsprotokollets krav på kriminalisering av brott med anknytning till en terroristgrupp. kan det dock enligt regeringen av andra skäl finnas anledning att överväga att införa ett särskilt straffansvar för den som deltar i en terroristorganisation. Regeringen har som framgått remitterat departementspromemorian Ett särskilt straffansvar för deltagande i en terroristorganisation (Ds 2017:62) i vilken det föreslås att det i rekryteringslagen ska införas straffbestämmelser om deltagande i en terroristorganisations verksamhet och samröre med en terroristorganisation. Det föreslås också att medverkan och försök till brotten ska vara straffbart. Vidare föreslås att offentlig uppmaning och rekrytering i förhållande till deltagande i en terroristorganisations verksamhet ska kriminaliseras, liksom att resa i syfte att delta i en terroristorganisations verksamhet, att finansiera deltagande i en terroristorganisations verksamhet och att finansiera en resa i syfte att delta i sådan verksamhet. Mot bakgrund av den ovanligt korta genomförandetid som gäller för direktivet och som innebär att alla lagar som genomför direktivet måste vara i kraft har det dock inte varit praktiskt möjligt att beakta detta i det nu aktuella lagstiftningsärendet. Dessutom är förslagen i departementspromemorian inte avsedda att ersätta utan att komplettera den befintliga lagstiftningen. När det gäller motionsyrkanden om att på olika sätt kriminalisera deltagande i eller samröre med terroristorganisationer konstaterar utskottet att den ovan nämnda departementspromemorian Ett särskilt straffansvar för deltagande i en terroristorganisation bereds inom . Utskottet, som inte finner skäl att föregripa regeringens beredning av ärendet, avstyrker motionerna 2017/18:887 (SD, -) yrkande 2, 2017/18:3583 (L) yrkande 4, 2017/18:3685 (C) yrkandena 46, 47 och 50, 2017/18:3735 (M) yrkande 24, 2017/18:3898 (KD) yrkande 6 och 2017/18:4114 (SD, -) yrkande 5. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om kriminalisering av propaganda för terrorism och rättfärdigande av terrorhandlingar m.m. Jämför reservation 21 (SD, -), 22 (SD, -), 23 (M) och 24 (C). I motion 2017/18:4114 av och (SD, -) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att utreda hur man kan förhindra propaganda för terrorism eller terroristorganisationer. I samma motion, yrkande 4, föreslår motionärerna att den nuvarande lagstiftningen bör kompletteras genom att rättfärdigande av terrorhandlingar kriminaliseras. I motionen hänvisas till lagstiftning i som möjliggjorde ett gripande av en politiker som uttalade sitt stöd för mordet på en fransk polis i samband med ett terrordåd. Även i motion 2017/18:887 av och (SD, -) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att förbjuda propaganda för terrorism. m.fl. (M) begär i motion 2017/18:3735 yrkande 22 att regeringen bör skapa en strategi för att hantera problemen med cyberkriminalitet – som också kan kopplas till terroristorganisationer – och hur terroristorganisationers användning av och propagandaspridning på internet och sociala medier ska motverkas och hanteras. I motion 2017/18:3685 m.fl. (C) yrkande 53 begärs ett tillkännagivande om att hindra våldsbejakande uppmaningar på internet och om att det bör göras en översyn av uppviglingslagstiftningen. Boriana (M) yrkar i motion 2017/18:2406 att hatpredikanter ska hindras från att resa in i . Motionären anför att religiösa samfund i vid upprepade tillfällen har bjudit in utländska predikanter som uppmanar till våld och förtryck mot olika religiösa grupper och minoriteter. borde, likt , bannlysa dessa från att resa in i landet med hänvisning till den allmänna ordningen. Bestämmelsen om offentlig uppmaning i 3 § rekryteringslagen infördes för att genomföra bestämmelserna om offentlig uppmaning att begå terroristbrott i artikel 5 i terrorismkonventionen samt om offentlig uppmaning till terroristbrott i artiklarna 3.1 a och 3.2 a i terrorismrambeslutet lydelse. Enligt bestämmelsen döms den som i ett meddelande till allmänheten uppmanar eller annars söker förleda till särskilt allvarlig brottslighet till fängelse i högst . I det nu aktuella lagstiftningsärendet konstaterar regeringen att det inte behövs någon ny lagstiftning med anledning av terrorismdirektivets krav på kriminalisering av offentlig uppmaning till terroristbrott. De tillägg som har gjorts i direktivet i förhållande till rambeslutet är av förtydligande karaktär. När det särskilt gäller de indirekta former av offentlig uppmaning till terroristbrott som lyfts fram i direktivet framgår av förarbetena att sådana kan vara straffbara enligt 3 § rekryteringslagen. Där anges att ett förhärligande av brottslighet i vissa fall, på samma sätt som i fråga om uppviglingsbrottet i 16 kap. 5 § , torde kunna anses innebära att någon uppmanar eller annars söker förleda till särskilt allvarlig brottslighet; dock bör det iakttas betydande försiktighet vid bedömande av om ett uttryck för gillande och sympati kan anses innefatta en uppmaning till efterföljd (prop. 2009/10:78 s. 59). Även om direktivets skälskrivningar framstår som mindre återhållsamma än de svenska förarbetsuttalandena kan det enligt regeringen konstateras att det i båda fallen ytterst är fråga om vilka indirekta uttryck som kan anses innebära att någon uppmanar eller annars söker förleda till brott (med det svenska uppmaningsbrottets terminologi) eller förespråkar utförandet av brott (med direktivets uttryckssätt). På det område som skyddas av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen är 3 § rekryteringslagen inte tillämplig. En gärning som har begåtts genom något av de medier som omfattas av dessa grundlagar kan emellertid lagföras som uppvigling, som utgör ett tryckfrihetsbrott enligt 7 kap. 4 § 10 tryckfrihetsförordningen (7 kap. 5 § med de redaktionella ändringar som föreslås i prop. 2017/18:49) och ett yttrandefrihetsbrott enligt 5 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen. I regeringens skrivelse 2014/15:146 Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism anförs att något som enligt regeringen kräver särskild uppmärksamhet är extremist- och terroristgruppers användning av internet och sociala medier för spridande av propaganda och annat material som glorifierar och uppmanar till våld, våldsbejakande ideologier och terrorism. Detta leder till att grupperna stärks och att fler personer radikaliseras och rekryteras. Den svenska grundlagen ger ett starkt skydd för yttrandefriheten. De demokratistärkande möjligheter som internet ger måste också värnas. måste vara rustat för att bemöta propaganda och antidemokratiska budskap även när de sprids på internet eller i sociala medier. Regeringen anser att det bästa sättet att bemöta propaganda för våldsbejakande extremism och terrorism är med kunskap. har tidigare på uppdrag av regeringen tagit fram ett digitalt utbildningsmaterial i syfte att öka barns och ungas medie- och informationskunnighet och därigenom stärka deras förmåga att ifrågasätta antidemokratiska och våldsbejakande budskap på internet och i sociala medier som uppmanar till hot och våld för en ideologisk sak. Utskottet avstyrkte ett liknande motionsyrkande om krav på kriminalisering av propaganda för terrorism som de nu aktuella i samband med behandlingen av skrivelsen (bet. 2015/16:JuU7 s. 17). Enligt utskottet kunde det konstateras att den svenska grundlagen ger ett starkt skydd för yttrandefriheten. Det finns dock begränsningar i yttrandefriheten, t.ex. i fråga om den som uppmanar eller annars söker förleda till särskilt allvarlig brottslighet. Utskottet instämde i regeringens uppfattning att det bästa sättet att bemöta propaganda för våldsbejakande extremism och terrorism är med kunskap och anser att gällande bestämmelser är väl avvägda. Utskottet avstyrkte därför yrkandet. När det gäller kravet på att kriminalisera rättfärdigande av terrorhandlingar i motion 2017/18:4114 (SD, -) yrkande 4 kan utskottet konstatera att den svenska grundlagen ger ett starkt skydd för yttrandefriheten. Det finns dock begränsningar i yttrandefriheten, t.ex. i fråga om den som uppmanar eller annars söker förleda till särskilt allvarlig brottslighet. Utskottet anser inte att de skäl som framförts i motionen motiverar ytterligare en begränsning av yttrandefriheten, och utskottet avstyrker därför motionen. När det gäller frågan om propaganda för terrorism vill utskottet hänvisa till den uppfattning som det förde fram i betänkande 2015/16:JuU7, nämligen att de gällande bestämmelserna är väl avvägda och att det bästa sättet att bemöta propaganda för våldsbejakande extremism och terrorism är med kunskap. Motionerna 2017/18:887 (SD, -) yrkande 5, 2017/18:3685 (C) yrkande 53 och 2017/18:4114 (SD, -) yrkande 3 avstyrks därmed. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom yrkande 22 i motion 2017/18:3735 om att regeringen bör skapa en strategi för att hantera problemen med cyberkriminalitet och terroristorganisationers användning av och propagandaspridning på internet och sociala medier. Slutligen anser utskottet, bl.a. mot bakgrund av vad som tidigare anförts om det starka skyddet för yttrandefriheten, att det inte kommit fram något som ger anledning att göra ett sådant tillkännagivande som efterfrågas i motion 2017/18:2406 (M). Utskottet avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet