bet · H501KU20d3 · 2018-01-01 00:00:00 — Hade det inte varit en rimlig åtgärd att till exempel statsråden , och hade träffats och diskuterat dessa problem? : Det jag har försökt göra, vilket jag har redogjort tydligt för, är att klara det som är vår del av ansvaret. Det är inte så att man i alla delar går in i varandras ärenden, utan det finns en grundläggande ansvarsfördelning i . Det gällde också under den förra regeringen, så det är ingen nyhet. I detta fall hade kopplingen till Transportstyrelsen och kopplingen till Justitie. Justitie och Näring kontaktade oss och gav oss information. Vi agerade utifrån det, och täckte upp vår ansvarsdel i sammanhanget. Tjänstemannainformationen sköttes mellan departementen, och jag blev informerad av mina tjänstemän om det löpande arbetet. Ordföranden: tjänstemän fick information , och sedan dröjde till innan försvarsministern blev informerad. Det är däremellan. Anser försvarsministern att det är ett problem att det dröjde så länge innan försvarsministern blev informerad? : Det är svårt för mig att i efterhand gå in och ändra den typen av förhållande. Men det var också så här att Försvarsdepartementets tjänstemän var nog- samma i kontakten med Försvarsmakten att informera sig om att man hade vidtagit åtgärder och att man hade säkerställt att det hade vidtagits åtgärder för att hantera denna situation. Jag hade ett program vi denna tidpunkt som var rätt omfattande. Men man bedömde att det var viktigt att man ändå fick till stånd ett personligt möte för att informera denna information, och då blev det förlagt . Men eftersom åtgärder var vidtagna och arbete pågick bedömde man inte att frågan var akut. Ordföranden: Då det inte finns fler frågor ber vi att få tacka försvarsministern. Men innan vi avslutar sammanträdet måste vi ta ställning till frågan om tystnadsplikt. Vi har anledning att fatta beslut om straffbelagd straff- sanktionerad tystnadsplikt vad gäller viss av den information som har framkommit vid sammanträdet. Kanslichefen kommer strax att redovisa vilken information det handlar. Sedan kan vi fatta ett beslut som är tydligt så att alla närvarande vet vad som inte får yppas, med stöd av bestämmelserna i riksdagsordningen. Kanslichefen: ordförande! Förslaget är att utskottet beslutar om tystnads- plikt för uppgift om skadebegränsande åtgärder som vidtagits vid vissa myndigheter, rutiner inom för den interna förmedlingen av information av betydelse för rikets säkerhet och konsekvenserna av Transport- styrelsen outsourcing i Försvarsmaktens verksamhet av betydelse för rikets säkerhet – med det sistnämnda inbegrips även informationen [sekretess]. Ordföranden: vi besluta enligt det förslag som föredragits? Svaret är ja, med omedelbar justering. Varmt tack till förvarsministern för hans hjälp i vår utredning. Jag förklarar sammanträdet avslutat. Granskningsärende 1 Regeringens beslut att inte återkalla en anmälan av markområden till Natura 2000-nätverket (se avsnitt 2.1) Ordföranden: är 11, och jag förklarar öppna sammanträde för inlett. Vi inleder med att välkomna miljöminister till utskottet för en offentlig utfrågning i ärendet som heter Regeringens beslut att inte återkalla en anmälan av markområden till Natura 2000-nätverket, G1. Här finns också , expeditions- och rättschef, och , departementssekreterare. Ni är varmt välkomna hit. Ordningen är den att miljöministern har möjlighet att göra en inledning, och därefter ställer vi frågor från ledamöterna, anmälande parti först och därefter partierna i storleks- ordning. Varmt välkommen, miljöministern, att inleda. har kallat mig hit för att svara på frågor om regeringens agerande i samband med ett regeringsbeslut att inte återkalla regeringens förslag till nya och ändrade Natura 2000-områden som regeringen tidigare hade beslutat om. Statsrådet ersatte mig vid sammanträdet , men ärendet har beretts i mitt departement. Själv tillträdde jag som miljöminister . För att sätta regeringsbeslutet i ett sammanhang vill jag först säga något om EU-rättsliga åtaganden i fråga om Natura 2000-nätverket och och regeringens arbete för att uppfylla dessa åtaganden. är skyldigt enligt EU:s art- och habitatdirektiv att bidra till 2000. Det är, som ni säkert alla känner till, ett samman- hängande europeiskt nät av skyddade områden. I art- och habitatdirektivet regleras hur medlemsstaterna ska utse och arbeta med Natura 2000-nätverket. Som ett första steg att uppfylla denna skyldighet ska föreslå nya områden och ändringar av tidigare områden. Områdena som regeringen föreslår till kommissionen kallas vanligen Natura 2000-områden. Redan när regeringen föreslår Natura 2000-områden skyddas områdena enligt miljö- balken. Med utgångspunkt i medlemsstaternas förslag antar kommissionen en lista över Natura 2000-områden. Sådana beslut fattar kommissionen . har vid ett stort antal tillfällen föreslagit nya Natura 2000-områden och ändringar av tidigare föreslagna områden. Dessa regeringsbeslut att föreslå Natura 2000-områden har föregåtts av urvals- och granskningsprocesser som länsstyrelserna och ansvarar för. uppdrog den dåvarande regeringen åt länsstyrelserna att föreslå nya Natura 2000-områden och kompletteringar av redan föreslagna områden. Utgångspunkten för förslagen skulle vara att åtgärda de brister i nätverket 2000 som framgått av kommissionens utvärderingar och eventuellt andra nationellt identifierade brister. i redovisade sin del av uppdraget till , som i sin tur föreslog att regeringen skulle föreslå nya områden och ändringar av tidigare föreslagna områden till kommissionen. Det här var . Parallellt pågick Nordkalks tillståndsprövning i Mark- och miljööver- domstolen. Domstolen beslutade då att tillståndsprövningen skulle vila eftersom den bedömde att det var av synnerlig vikt att regeringen först tog ställning till Natura 2000-förslaget. Genom regeringsbeslutet beslutade regeringen att föreslå nya och ändrade Natura 2000-områden. Jag kommer att kalla detta regeringsbeslut för förslagsbeslutet. ansökte hos Högsta förvaltnings- domstolen om rättsprövning av förslagsbeslutet. Nordkalk yrkade att domstolen skulle upphäva regeringsbeslutet. I ansökan om rättsprövning framgår bland annat att Nordkalk äger fastigheter inom två områden som berörs av regeringsbeslutet, att Nordkalk tidigare hade ansökt om tillstånd för kalkbrytningsverksamhet på fastigheter inom ett av dessa två områden och att tillståndsprövning pågick i Mark- och . I mål om rättsprövning av regeringsbeslut kan Högsta förvaltnings- domstolen besluta att regeringsbeslutet tills vidare inte ska gälla – en inhibition. Trots att domstolen har den möjligheten yrkade Nordkalk inte på det i sin ansökan om rättsprövning. I stället vände sig Nordkalk till regeringen och yrkade att regeringen skulle agera i avvaktan på Högsta förvaltnings- domstolens slutliga ställningstagande i rättsprövningsmålet. I första hand yrkade Nordkalk att regeringen skulle återkalla förslaget från kommissionen. I andra hand yrkade Nordkalk att regeringen skulle hemställa hos kommissionen att delar av förslaget skulle vila. Regeringen avslog bolagets yrkanden genom det beslut som är föremål för detta granskningsärende. Jag kommer att kalla detta beslut för avslagsbeslutet. Först efter regeringens avslagsbeslut yrkade Nordkalk hos att domstolen i målet om rättsprövning skulle besluta att förslagsbeslutet tills vidare inte skulle gälla. biföll delvis Nordkalks yrkande och meddelade ett så kallat inhibitionsbeslut. Inhibitionsbeslutet innebar att regeringens förslagsbeslut tills vidare inte gällde beträffande de två områden som berörde Nordkalks fastigheter och pågående tillståndsprövning. Som en följd av Högsta förvaltningsdomstolens inhibitionsbeslut underrättade omgående kommissionen om att de två Natura 2000-områden som berördes av inhibitionsbeslutet tills vidare skulle tas bort från den uppdaterade listan över Natura 2000-områden. För att ni ska ha hela bilden klar vill jag nämna att Högsta förvaltnings- domstolen avgjorde rättsprövningsmålet slutligt . Domen innebar att regeringens förslagsbeslut står fast. Domstolen konstaterade att regeringen inte hade åsidosatt rätten till en rättvis rättegång och att förslagsbeslutet inte heller kunde anses strida mot någon rättsregel på det sätt som sökandena i övrigt hade angett. I och med Högsta förvaltningsdomstolens 2017/18:KU20 BILAGA B UTFRÅGNINGAR dom blev alltså regeringens förslagsbeslut på nytt gällande i sin helhet. underrättade kommissionen om detta, och de två aktuella Natura 2000-områdena har förts upp på EU:s lista över Natura 2000- områden. när jag har gett er en bakgrund övergår jag till det regeringsbeslut som granskning avser och varför regeringen inte skulle återkalla förslagsbeslutet. För tydlighets skull delar jag upp detta i fyra punkter: skyldigheter. Den process vi har att följa. Möjligheten till rättsprövning. För det första: Urvalet av områden som omfattas av förslagsbeslutet gjordes för att efterleva åtaganden enligt art- och habitatdirektivet. De Natura 2000-områden som omfattas av förslagsbeslutet är mycket viktiga för att bevara den biologiska mångfalden. Exempelvis innehåller flera av de före- slagna områdena karsthällmarker och basiska berghällar som är karakteristiska men ovanliga delar av naturtypen alvarmark. I hela världen finns alvarmark. av dessa finns i jämnt fördelade mellan och . och ingår i olika biogeografiska regioner i , så det finns inget annat län i den region som ingår i som på ett betydande sätt kan komplettera Natura 2000-området med basiska berghällar och karsthällmarker i . och har alltså ett EU-rättsligt bevarandeansvar på båda bristlivsmiljötyperna. Natura 2000-områden i skyddas i . Skyddet upp- kommer i samband med att regeringen beslutar att föreslå Natura 2000- områden till kommissionen. kräver nämligen att skyddar områdena redan innan kommissionen för upp områdena på listan över Natura 2000-områden. Genom förslagsbeslutet tillförsäkrades alltså de berörda områdena ett viktigt skydd enligt . För det andra: Regeringen har föreslagit områden utifrån det urval som och har gjort på grundval av de vetenskapliga bedömningskriterier som anges i art- och habitatdirektivet. Bedömnings- kriterierna i art- och habitatdirektivet innebär kortfattat att ska föreslå de områden som har störst betydelse på nationell nivå för att bevara en viss livsmiljötyp eller art. Den EU-rättsliga ramen är tydlig. får inte ta hänsyn till ekonomiska, sociala eller kulturella behov och inte heller till regionala eller lokala särdrag. har förtydligat detta ytterligare. Urvalet av områden får inte baseras på andra hänsyn än de som hänger ihop med bevarandet av livsmiljöer, vilda djur och växter. Hänsyn får därför varken tas till pågående tillståndsprocesser eller till enskildas ekonomiska intressen när regeringen lämnar förslag till kommissionen om vilka områden som ska ingå i Natura . När Nordkalk vände sig till regeringen och begärde att förslaget skulle återkallas hävdade inte Nordkalk att regeringens bedömning och urval stred mot art- och habitatdirektivet och dess bedömningskriterier. i stället att förslagsbeslutet påverkade Nordkalks rättigheter och att Nordkalk skulle komma att lida skada med anledning av förslagsbeslutet. Av avslagsbeslutet framgår att medlemsstaterna ska föreslå områden på grundval av vetenskapliga kriterier och information. Det framgår också att det som Nordkalk anfört inte utgjorde skäl att återkalla förslagen till nya områden av gemenskapsintressen eller på något annat sätt besluta att förslaget inte skulle gälla tills vidare. För det tredje: Regeringen anser att regeringens beredning och beslut att föreslå Natura 2000-områden inte kan anses strida mot någon rättsregel på det sätt som Nordkalk angett i rättsprövningsmålet. Regeringens bedömning har också bekräftats av Högsta förvaltningsdomstolens dom, som innebär att regeringens förslagsbeslut står fast. För det fjärde: Rättsprövningslagen erbjuder en möjlighet till domstols- prövning av sådana regeringsbeslut som enligt ska kunna domstolsprövas. Rättsprövningen görs inte av regeringen utan av . Enligt rättsprövningslagen gäller regeringens beslut även om det har gjorts en ansökan om rättsprövning, men Högsta förvaltnings- domstolen kan bestämma att beslutet tills vidare inte ska gälla, det vill säga inhibera regeringsbeslutet. Domstolen ska upphäva regeringsbeslutet om domstolen finner att regeringens beslut strider mot någon rättsregel på det sätt som den sökande har angett eller som klart framgår av omständigheterna. Bolaget har alltså haft möjlighet att få till stånd en prövning av förslagsbeslutet genom att ansöka om rättsprövning hos Högsta förvaltnings- domstolen. Bolaget har också haft möjlighet att i rättsprövningsmålet begära att förslagsbeslutet ska inhiberas. Som ni vet utnyttjade Nordkalk dessa möjligheter. Som ni också vet beslutade genom ett inhibitionsbeslut att förslagsbeslutet tills vidare inte skulle gälla beträffande de två Natura 2000-områdena som Nordkalk berördes av. underrättade omgående kommissionen om inhibitions- beslutet. Till följd av det förde kommissionen inte upp Natura 2000-områdena på EU:s lista över Natura 2000-områden förrän slutligt hade avgjort rättsprövningsmålet och bestämt att regeringens förslagsbeslut ska stå fast. svarar jag gärna på frågor. Ordföranden: tack för den inledningen, miljöministern! Då övergår vi till att ställa frågor och börjar med anmälande parti, som är . (M): Tack för en bra genomgång! När Nordkalk inkom med sin begäran till regeringen om att regeringen skulle invänta HFD:s rättsprövning innan den gick vidare med Natura 2000-områdena, vilka överväganden gjorde regeringen då? : Herr ordförande! Regeringens övervägande framgår av skälen för regeringens beslut att avslå Nordkalks begäran och finns i den bilaga ni har fått. Jag kan återge det mer i detalj om ni ger mig . (M): Jag kan specificera, för vi har ju fått det som statsrådet hänvisar till i förväg. Övervägde regeringen risken i att domstolen senare skulle vilja inhibera beslutet och att det då inte skulle gå, att det då skulle vara oåterkalleligt? Kan statsrådet utveckla hur ni tänkte kring det scenariot? : Nordkalk anförde ett antal invändningar mot beslutet. Som jag sa i mitt inledningsanförande rörde det inte att regeringen inte på ett korrekt sätt hade tagit de hänsyn som vi ska ta enligt direktivet utan hänförde sig till att de riskerade att lida skada. Som jag också redogjorde för i mitt inledningsanförande är direktivet väldigt tydligt: Vi ska inte ta den typen av hänsyn när vi lägger förslag till kommissionen. Det framgår av både det första förslagsbeslutet och det andra avslagsbeslutet att vi inte instämmer i Nordkalks yrkande att det skulle ha varit en del av vår prövning. Inhibitionsdelen för de fram senare till förvaltnings- domstolen, där den typen av frågor hör hemma. Det är, får man säga, en del av rättsprövningen snarare än en del av vår. Frågan om det skulle omprövas eller inte bör ställas till om det var fel. Vi uppfattade att det inte hade kommit fram någon ny information eller att det hade anförts skäl till att vårt första beslut var fel. (M): Ska jag tolka det som att statsrådet inte reflekterade , , över scenariot att HFD senare inte skulle kunna få rättslig verkan i sitt inhiberingsbeslut? Att det scenariot ändå skulle kunna komma upp, var det ingenting som regeringen resonerade kring eller tänkte på då? : Herr ordförande! Tack för frågan! Självklart gjorde vi överväganden om vilken följd beslutet skulle få. Men som jag också nämnde har Nordkalk möjlighet att i rättsprövningen yrka om inhibition. Jag skulle vilja säga att det väl är därför inhibitionsinstrumentet finns – för att olika prövningsprocesser, tidsramen för olika prövningar, kan göra att ett enskilt intresse kommer i kläm. Därför finns inhibitionsinstrumentet. Det har också använts i det här fallet, där det hör hemma: i förvaltningsdomstolen. Men det de ansökte om hos regeringen var ju att vi skulle upphäva vårt beslut. Det anfördes inte att vi hade gjort beslutet på felaktiga grunder utan att viskulle upphäva det på grundval av deras enskilda intressen, som enligt direktivet väldigt tydligt inte ska avvägas i det skedet. Det finns ju , i tillståndsprocesserna, möjlighet att ge så kallat Natura 2000-tillstånd att göra en verksamhet i ett beslutat Natura 2000-område. I det skedet, som ligger och i en annan del av det rättsliga systemet, tar man in påverkan på ett enskilt intresse. Så lagen är väldigt tydlig med att man ska göra en sak i taget. Nordkalk anförde inte att vi hade fattat beslutet fel och anförde inte något som hör hemma i den delen, att lägga fram sitt förslag. Vi har helt enkelt prövat det som har med förslagsbeslutet att göra i samband med förslagsbeslutet, och också i Nordkalks hantering av Nordkalks förslag att vi skulle upphäva detsamma. Vi gjorde övervägandet att ingenting av det de anförde utgjorde grund för ett upphävande. Det visade sig sedan, kan man säga, att menade att det fanns skäl att inhibera. Men det är helt enkelt olika saker. (S): Herr ordförande och statsrådet! Det var intressant att få utgångspunkten i inledningen om EU:s art- och habitatdirektiv och att det ålägger oss medlemsstater att övervaka bevarandet av de livsmiljöer och arter som finns i direktivet och att vi har en skyldighet att föreslå områden till en lista över skyddade områden. När man hör den inriktningen och dessutom får höra att det ska vara vetenskapliga kriterier som är utgångspunkten – i det här fallet är det väl naturvetenskapliga kriterier som ska vara utgångspunkten – är min fråga så här: Utifrån hur detta direktiv är utformat och vilka skyldigheter som medlemsstat har, anser statsrådet att regeringen hade något utrymme att agera annorlunda i det här fallet? : Herr ordförande! Tack för frågan! Kortfattat är svaret nej. Det är regeringens mening att vi inte hade något annat handlingsutrymme. Utifrån den information vi fick från och sedan anser vi att vi inte hade något annat handlingsutrymme än att föreslå att detta område ska skyddas. För att vara extra säkra på det – det framgår av handlingen, och kommenterar jag alltså det beslut som togs innan jag blev statsråd så jag kan bara redogöra för fakta och inte för bedömningarna – det man gjorde då var också att göra en extra koll att det inte fanns andra områden som hade kunnat göra att lever upp till våra skyldigheter. Vi fick då svar från ansvarig länsstyrelse att det inte fanns, utan det är bara de här områdena eftersom det är en ovanlig marktyp. Vi menar att vi bara kan leva upp till våra skyldigheter genom att skydda detta område. (S): Tack, statsrådet! En sak som ju har kommit in här också är att bedömde regeringens sätt att hantera den här frågan. När man läser domen verkar det ju som att den nästan i alla hänseenden gått för regeringens ställningstagande. Jag frågar: Har den domen spelat roll för regeringens sätt att vilja gå vidare? : Högsta förvaltningsdomstolens prövning och den domen har vitolkat som en bekräftelse på att vi hanterar frågorna på ett korrekt sätt, både rättsprincipiellt och om man tittar på krav på . (SD): Tack för den föredömliga dragningen av den svenska Det är ju mycket riktigt som statsrådet säger: Vi har en hel del verkningsfulla rättsinstrument – rättsprövningar, inhibition och så vidare – som fungerar bra för svenska rättsförhållanden. Dock är det så att det här är ett direktiv som vi har att förhålla oss till. Precis som statsrådet har föredragit lämnar ju regeringen förslag till EU- kommissionen. När sedan fattar ett beslut om att föra upp ett av regeringen föreslaget område som Natura 2000-område, vilka möjlig- heter över huvud taget finns då för den eller svenska eller Mark- och att egentligen göra någonting åt kommissionens fattade beslut? : Kommissionen kan ta bort eller minska ett Natura 2000- område från EU:s lista, men möjligheterna att göra så är begränsade. En medlemsstat som vill föreslå att ett Natura 2000-område ska tas bort eller minskas måste styrka att området inte är av väsentligt intresse för att uppnå direktivets bevarandemål. Kommissionen får bara godta och genomföra ett sådant förslag om den bedömer att dessa områden inte är nödvändiga ur ett EU-perspektiv. Detta regleras i artikel 9 – att ta bort ett område från EU:s lista över Natura 2000. Möjligheten får därmed bedömas som begränsad eftersom det bara kan bli aktuellt om området kan uppfylla sina syften med direktivet. (SD): Ska jag då förstå statsrådets svar som att vi i det skedet egentligen är helt utlämnade till kommissionens önskan och vilja att följa stadgar i direktivet? De svenska myndigheterna och de svenska domstolarna har egentligen ingenting att säga till om. Regeringen kan i så fall ansöka hos kommissionen, som sedan är den som fattar beslutet. Är det korrekt uppfattat? : Ja, självklart är det bara kommissionen som kan upphäva kommissionens beslut. kan inte upphäva kommissionens beslut även om det sker på förslag från . (SD): Så de här verktygen och instrumenten som står till förfogande för svenska aktörer i den svenska rättsordningen, med att få sin rättsliga prövning och att få ett inhibitionsbeslut och så vidare och så vidare, vilken roll spelar de i sammanhanget vid det tillfälle som regeringen har skickat över ett förslagsbeslut, om nu kommissionen väljer att föra upp detta? Vilken funktion får svenska rättsvårdande myndigheter och domstolar i sammanhanget? Eller blir det här bara en chimär, den prövning som fortlöper i , med svenska och svenska Mark- och miljödomstolen? Ponera ett scenario där hade kommit fram till att regeringen har agerat felaktigt. Man vill att regeringsbeslutet ska upphävas. Vad hade ni haft för möjligheter? Vad hade ni kunnat göra? : Som jag redogjorde för i mitt inledande anförande: När hade fattat sitt inhibitionsbeslut meddelade detta omgående till kommissionen, som agerade utifrån den informa- tionen och tog bort de aktuella områdena inför sitt beslut om fastställande. Den rättsliga prövningen i fick alltså ett direkt och tydligt genomslag i kommissionens hanterande. På motsvarande sätt, när kommissionen blev informerad om att slut- giltigt hade avgjort målet och regeringens förslagsbeslut återigen blev gällande, agerade kommissionen på den informationen. Vi har självklart fortlöpande under den här processen hållit kommissionen informerad, och kommissionen har agerat i enlighet med den information de har fått. Den rättsliga prövningen som har varit i har alltså haft sin gång och fått utslag. (SD): Det är ju lyckosamt att regeringen har haft kommissionens goda öra här och att kommissionen har valt att lyssna till regeringen och respektera de propåer och inspel som kommer, men rent formellt sett: Ponera att kommissionen hade valt att inte göra det och inte lyssna på denna begäran om att vänta lite. I stället hade de gått vidare och fört upp detta på Natura 2000-listan. Hur hade de svenska rättsprövnings- instrumenten stått sig i en sådan situation? : Det där är ett potentiellt utfall som jag inte är skickad att bedöma. Det är ett scenario som inte har hänt, och jag kan inte spekulera i vad som skulle ha kunnat hända. (SD): Det gör mig lite orolig, för det måste ändå statsrådet kunna svara på. I det här enskilda fallet var man lyckosam nog att få gehör för detta, men i ett scenario eller i en situation där man inte hade fått det måste vi ju faktiskt veta vad det är som gäller. Frågan är om svenska domstolar, eller regeringen för den delen, hade haft någon som helst möjlighet att säga till kommissionen: Nej, så här får det inte vara. Vi gjorde fel . När vi fattade vårt beslut har svensk domstol funnit att vi agerade felaktigt. Vi måste rätta till detta, annars lider aktörer skada. Hade ni haft möjlighet att göra det – att rätta till ett sådant fel? Eller blev rättsprövningen i bara en chimär? : Jag måste upprepa att jag inte kan spekulera i ett skeende som inte har ägt rum.