bet · H501MJU11 · 2018-02-21 00:00:00 — Negativa effekter av plastproduktion och plastanvändning samt problem med marint skräp har hamnat högt på den internationella agendan, och i budgetpropositionen anförs att kemikalier och marint skräp sprids över nationella gränser. Långlivade kemikalier och plaster kan röra sig med luft- och vattenströmmar och påverka långt från källan. För kemikalier och avfall pågår nu ett arbete med att besluta om en ny plattform för den globala kemikalie- och avfallspolitiken efter 2020. Inom ramen för detta ser regeringen behov av att effektivare kunna ge en internationell respons på globala hälso- eller miljöproblem orsakade av den ökande och komplexa mängden kemikalier. Vid i den 5–lyfte regeringen särskilt fram vikten av att stärka arbetet med att minska utsläpp och avfall till haven. Regeringen verkar för ett stärkt genomförande av existerande begränsningsinstrument och för ett framtida bindande internationellt ramverk för farliga kemikalier. Regeringens satsning för att minska mängden plast i miljön innefattar därför också ökade medel för berörda myndigheters globala arbete. presenterade ett meddelande om cirkulär ekonomi (KOM(2015) 614). Ett av de prioriterade områdena är plast. Vid miljörådet antogs rådsslutsatser om för cirkulär ekonomi. I slutsatserna uppmanade EU:s miljö- och klimatministrar bl.a. att vidta åtgärder för att minska utsläppen av plast i den miljön och att föreslå ett specifikt förbud mot mikroplastpartiklar i kosmetiska produkter. presenterade kommissionen en plaststrategi (KOM(2018) 28). Strategin omfattar bl.a. produktdesign, återvinning samt begränsning av utsläpp och marint skräp. I strategin tar kommissionen även upp frågan om mikroplast i bl.a. kosmetiska produkter och anför att man har startat en process för att se på möjligheterna att begränsa sådan användning. Regeringen anför i budgetpropositionen att den kommer att fortsätta verka på EU-nivå för att driva på arbetet mot en cirkulär ekonomi. Regeringen lämnar synpunkter till kommissionen på bl.a. plaststrategin, uppföljande ramverk och samordning av kemikalie-, avfalls- och produktpolitik. I det nordiska samarbetet antog miljö- och klimatministrarna ett nytt samarbetsprogram om plast . Inom har ett förslag tagits fram om ett nordiskt förbud mot mikroplaster i kosmetiska produkter. Förslaget kommer att debatteras i plenum vid vårsession i den 3–. Vid debatten om interpellation 2017/18:279 Mikroplast anförde miljöminister bl.a. följande om det internationella arbetet: Över hela världen arbetas det mycket intensivt med att ta reda på mer om plastens spridningsvägar och vilken effekt den har på ekosystemet, och man måste identifiera effektiva metoder för att minska utflödet. Det har gjorts ett stort antal rapporter på ämnet i och internationellt, bland annat en omfattande rapport från FN:s miljöprogram UN Environment . Den låg till grund för att jag och världens miljöministrar på Unea enades om en resolution, där vi nu står tillsammans och säger att vi globalt gemensamt måste arbeta för att få bort användningen av tillsatta mikroplaster i produkter och verka generellt för att minska spridningen av plast till vatten och natur. Vilka åtgärder som olika länder har vidtagit beror väldigt mycket på var landet står generellt i hanteringen av avfall. Ett ganska stort och ständigt växande antal länder i det globala syd - länder som inte har en väl utvecklad avfallshantering - har fattat beslut om förbud mot plastpåsar och andra plastprodukter. är ett land som gjorde det . Jag hade möjlighet att besöka i samband med Unea. Man beskrev en slående förändring. I ett land som inte har en fungerande avfallshantering får den typen av effekt, tillsammans med stora insamlingsinsatser, ett mycket stort genomslag. I västvärlden och bland i-länder är det en annan typ av åtgärder som vidtas och som vi miljöministrar diskuterar med varandra. Det är flera länder som har beslutat om förbud mot tillsatta mikroplaster i kosmetika […]. Ett sådant förbud finns i och i , och flera andra länder är på gång med motsvarande. Det är inte den största källan, men man kan säga att det är en lågt hängande frukt. Medborgare, konsumenter och regeringar är överens om att det helt enkelt är onödigt att producera och tillsätta mikroplaster i produkter där andra material kan fylla samma nytta och man kan få lika bra produkter på marknaden. Regeringen har lämnat flera uppdrag när det gäller plast m.m., bl.a. följande: beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare för att se över möjligheterna att minska de negativa miljöeffekterna från plast (dir. 2017:60). Syftet med utredningen är att öka kunskapen om och på en vetenskaplig grund identifiera de miljöproblem som uppstår på grund av produktion och användning av plast, plastens tillsatser och de konsekvenser som uppstår i avfallshantering och materialåtervinning samt de miljöproblem som orsakas av ökande mängder plastavfall och mikroplast som hamnar i hav och sjöar. Utredaren ska föreslå kostnadseffektiva åtgärder som syftar till att minska de negativa miljöeffekterna från plast, som giftfria och resurseffektiva kretslopp skapas som en viktig del av en cirkulär och biobaserad ekonomi. Utredaren ska beakta arbete med en strategi för en giftfri miljö liksom regeringens etappmål om giftfria och resurseffektiva kretslopp (prop. 2013/14:39) och följa och beakta arbete med en plaststrategi och utforma förslagen så att de är förenliga med den. Dessutom ska utredaren beakta och hämta information samt analysera initiativ som relaterar till att minska de negativa effekterna från plast från länder både inom och utanför EU. Även regeringens ambition att ska bli ett fossilfritt välfärdsland ska beaktas. Ett deluppdrag ska redovisas . Uppdraget ska slutredovisas (dir. 2017:107 och 2017:114). Kemikalieinspektionen har i uppdrag att utreda nationella åtgärder för att begränsa förekomsten av mikroplaster i kosmetiska produkter som innehåller plastpartiklar där syftet med tillsatsen är en annan än att uppnå en rengörande effekt samt i andra kemiska produkter. Uppdraget ska redovisas . och Havs- och vattenmyndigheten har fått i uppdrag att föreslå konkreta åtgärder för att minska plastnedskräpningens negativa effekter på miljön (regeringsbeslut ). Myndigheterna ska bl.a. föreslå ytterligare åtgärder, exempelvis förbud, för att minska de negativa miljöeffekterna av nedskräpning av plastavfall. Myndigheterna ska vid behov föreslå ändrade, utvidgade eller nya pantsystem för att minska nedskräpningen från plastavfall. Uppdraget ska redovisas till Miljö- och . Regeringen har gett () i uppdrag att ta fram och sprida kunskap om mikroplastutsläpp från transportsystemet (regeringsbeslut ). VTI ska också identifiera och utvärdera potentiellt effektiva styrmedel och åtgärder för att begränsa utsläppen. Uppdraget omfattar transportsystemets påverkan på miljön på grund av mikroplaster. VTI ska följa andra länders forskning om mikroplaster, sprida kunskap om hur belastning med mikroplaster från transportsystemet påverkar omgivningarna och hur dessa kan reduceras, genom att publicera artiklar nationellt och internationellt samt delta i seminarier nationellt och internationellt. I genomförandet av uppdraget ska VTI föra en dialog och samverka med berörda myndigheter. VTI ska delredovisa uppdraget och samt slutredovisa uppdraget . har fått ett uppdrag att sammanställa kunskap om hälsorisker med mikropartiklar respektive nanomaterial av plast i dricksvatten, kartlägga förekomsten av sådana föroreningar i dricksvatten i samt vid behov föreslå åtgärder för att minska exponeringen (regleringsbrev ). Uppdraget ska redovisas . ska tillsammans med organisationen ta fram en handlingsplan för informationsinsatser till allmänheten –2020 för att minska nedskräpningen och öka kunskapen hos allmänheten om dess negativa effekter (regleringsbrev ). Informationsinsatsen bör ha ett särskilt fokus på barn och unga samt bidra till att öka allmänhetens medvetenhet om plastens effekter i haven. ska följa upp resultat och effekter av informationsinsatserna och redovisa detta i sin årsredovisning. Uppdraget ska slutredovisas . har haft i uppdrag att identifiera viktiga landbaserade källor till spridning av mikroplaster och föreslå åtgärder för att minska utsläppen. Uppdraget redovisades (6772 Mikroplaster). ska nu fortsätta arbetet med att identifiera och åtgärda viktigare källor till utsläpp av mikroplaster till vattenmiljön i med utgångspunkt från tidigare uppdrag (dnr M2015/2928/Ke). Olika verktyg för riskhantering bör övervägas, t.ex. stöd till upphandlande myndigheter, ändringar i föreskrifter och vägledningar samt skärpt tillsyn och dialog med berörda branscher. ska även analysera olika alternativ till reglering av utsläpp av mikroplaster till vattenmiljön. Analysen ska omfatta förutsättningar för författningsförslag för reglering av utsläpp, inklusive krav när det gäller anläggning och skötsel av konstgräsplaner och andra utomhusanläggningar för idrott och lek från vilka utsläpp av mikroplaster riskerar att ske. Analysen ska även omfatta frågan om anmälningsplikt och tillståndsplikt enligt . Uppdraget ska redovisas (regleringsbrev ). När det gäller utsläpp av mikroplaster från konstgräsplaner pågår även ett arbete med den frågan på . har bl.a. tagit fram ett förslag till vägledning om anläggning, underhåll och skötsel av konstgräsplaner. Vägledningen beskriver det ansvar och de skyldigheter som gäller för verksamhetsutövare vid drift av konstgräsplaner. Förslaget var ute på remiss . arbetar nu med de synpunkter de fått in. En omarbetad version av vägledningen kommer att publiceras på webbplats . har även startat en beställargrupp för att minska miljö- och hälsopåverkan från konstgräsplaner. En beställargrupp är ett sätt att höja kvaliteten i offentlig upphandling genom att gemensamt bygga upp kunskap och att samverka kring krav och metoder vid upphandling och inköp. Genom att medverkande organisationer uppträder tillsammans kan deras samlade köpkraft bidra till att förändra utbud och praxis på marknaden för konstgräsplaner. Beställargruppen är förhållandevis permanent och förväntas arbeta tillsammans under framöver. antog regeringen en ny förordning som ska minska förbrukningen av plastbärkassar (förordningen [2016:1041] om plastbärkassar). Förordningen innebär att den som i en yrkesmässig verksamhet tillhandahåller plastbärkassar till konsumenter måste informera om plastbärkassarnas miljöpåverkan, fördelarna med en minskad förbrukning av dessa och åtgärder som kan vidtas för att minska förbrukningen. ska enligt förordningen bevaka att förbrukningen av plastbärkassar minskar. I och med förordningen uppfyller också EU-direktivet om plastbärkassar. Förordningen trädde i kraft , men skyldigheten för verksamheter gäller från . hade i uppdrag att ansvara för att allmänheten informerades om de negativa miljöeffekterna av förbrukning av plastbärkassar (regleringsbrev ). Enligt budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg. omr. 20) anvisas sammanlagt för anslaget 1:4 Sanering och återställning av förorenade områden. För att avlägsna miljögifter i hav och vatten som en del av regeringens satsning på ett renare hav ökades anslaget med 2018. Enligt en uppgift från Miljö- och minskar insatser för att åtgärda förorenade områden risken för förorening av vattentäkter eftersom det finns hög risk för att högfluorerade ämnen sprids från förorenade områden till vatten. presenterade Kemikalieinspektionen en slutredovisning för regeringen av arbetet med handlingsplanen för att genomföra strategin om en giftfri vardag och nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö 2015–2017 (rapport 6/17). I rapporten anförs bl.a. att högfluorerade ämnen (per- och polyfluorerade alkylsubstanser – PFAS) är ett av fokusområdena i handlingsplanen för en giftfri vardag. Kemikalieinspektionen anför att användningen av PFAS som kan ge upphov till förorening av miljön bör minimeras och upphöra. Kemikalieinspektionen har därför tagit fram en strategi för arbetet med PFAS. Strategin ska ses som en process som måste ske i flera steg och på flera arenor – i , och EU och globalt. En viktig del i strategin är samarbete mellan olika myndigheter och andra aktörer. Kemikalieinspektionen gjorde en kartläggning av förekomsten och användningen av PFAS och alternativen till PFAS (Kemikalieinspektionen, 2015. Rapport 6/15. Förekomst och användning av högfluorerade ämnen och alternativ. Rapport från ett regeringsuppdrag). Resultatet av kartläggningen visar att fler än 3 000 PFAS troligtvis används i kommersiellt syfte på världsmarknaden. Kartläggningen ger dock inte en heltäckande bild, vilket beror på att det finns brister i tillgänglig information om ämnena. Problematiken med PFAS, och i första hand föroreningen av grund-, yt- och dricksvatten, är enligt rapporten så komplex att det har funnits behov av att förstärka samarbetet mellan samhällets aktörer. Därför har Kemikalieinspektionen tillsammans med initierat ett brett nätverk för myndigheter, forskare, länsstyrelser, kommuner och vattenproducenter. Kemikalieinspektionen driver även ett nätverk mellan närmast berörda svenska myndigheter. Kemikalieinspektionen har tagit initiativ till ett förslag att berörda svenska myndigheter offentligt ska ställa sig bakom en avsiktsförklaring för ett ökat samarbete för att få fram mer kunskap om och minska användningen av PFAS. Samarbetet kommer att ske utifrån respektive myndighets uppdrag och verksamhet. Kemikalieinspektionen och ytterligare 36 myndigheter och forskningsorganisationer har undertecknat avsiktsförklaringen. Kemikalieinspektionen ingår även i ett nätverk på EU-nivå som Europeiska kemikaliemyndigheten (Echa) driver och är aktiva i flera PFAS-relaterade forskningsprogram och nätverk både i och inom EU. Kemikalieinspektionen har också täta kontakter med forskare, vilket är nödvändigt för att bevaka den senaste kunskapen på området. Det bedrivs även ett nordiskt samarbete. Kemikalieinspektionen driver även på för att reglera PFAS i Reach- och CLP-förordningarna (och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 om klassificering, märkning och förpackning av kemiska ämnen och blandningar). Kemikalieinspektionen har i enlighet med uppdraget för en giftfri vardag påbörjat arbetet med en EU-gemensam handlingsplan för PFAS. Som ett steg i arbetet har Kemikalieinspektionen med stöd av medel från Nordiska kemikaliegruppen (NKG) organiserat och genomfört en workshop. Syftet med workshoppen var att diskutera och arbeta för att det tas fram en EU-gemensam handlingsplan med politiska och regulatoriska strategier för PFAS. Baserat på resultaten från den nordiska workshoppen har Kemikalieinspektionen lämnat förslag till en underliggande strategi om svårnedbrytbara ämnen som skulle kunna ingå i för giftfri miljö. Kemikalieinspektionen fortsätter även sitt engagemang i Echas arbetsgrupp om PFAS, vars målsättning är att koordinera medlemsländernas arbete med PFAS, i första hand inom ramen för Reach- och CLP-förordningarna. Högfluorerade ämnen har enligt Kemikalieinspektionen medfört stora kostnader för samhället eftersom så höga halter hittats i grundvattentäkter att enskilda brunnar och till och med enskilda vattenverk har tagits ur bruk. De föroreningar som redan finns i marken kommer troligtvis att fortsätta att läcka ut i grundvattnet i många årtionden till. Ett exempel är föroreningen av dricksvattentäkten i som har lett till kostnader för det kommunala vattenbolaget på ca – detta eftersom de blivit tvungna att rena vattnet med aktivt kol för att halterna av högfluorerade ämnen ska hamna under åtgärdsgräns. I har de höga PFAS-halterna i dricksvattnet lett till att det kommunala vattenbolaget valt att exploatera en ny vattentäkt. Kemikalieinspektionen har påbörjat ett samarbete med om att genomföra en dialog med tillverkare och importörer av livsmedelsförpackningar för att stimulera ett frivilligt utbyte av PFAS. Kunskapen om förekomsten av PFAS behöver öka. En del i detta är att utöka rapporteringen till produktregistret. Kemikalieinspektionen kommer att arbeta för att fylla de kunskapsluckor som finns när det gäller PFAS genom att påtala forskningsbehov, utveckla verktyg för identifiering av PFAS, arbeta för att vidareutveckla miljöövervakningen och sprida kunskapen om att patentinformation kan användas för att förutsäga framtida användningar. Kemikalieinspektionen behöver också öka medvetenheten hos allmänhet, företag och beslutsfattare för att undvika ytterligare spridning av PFAS. I rapporten anför Kemikalieinspektionen vidare att den avser att driva frågan om ytterligare åtgärder mot PFAS i grund-, yt- och dricksvatten i samarbete med andra berörda nationella myndigheter. Enligt uppgift från Kemikalieinspektionen har inspektionen och den tyska miljömyndigheten gemensamt lämnat in ett förslag till Echa om att förbjuda sex högfluorerade ämnen. Det föreslagna förbudet omfattar även andra PFAS-ämnen som kan brytas ned till något av dessa sex ämnen. Detta innebär att förslaget totalt gäller en grupp med omkring 200 högfluorerade ämnen. Syftet med förslaget är att förhindra att ämnena börjar användas när andra högfluorerade ämnen fasas ut, exempelvis ämnet PFOA som kommer att bli förbjudet inom EU . Enligt uppgift från anslår regeringen ytterligare medel till inrättandet av ett substitutionscentrum samt stärker Kemikalieinspektionens möjlighet att bistå centrumet med vetenskaplig kompetens. Ett centrum för substitution inrättas för att underlätta samverkan och kunskapsutbyte mellan fler aktörer. Målet är att centrumet ska bidra till att farliga ämnen i varor och kemiska produkter byts ut. Enligt Kemikalieinspektionen skulle det nya substitutionscentrumet kunna ha en viktig roll i arbetet med att minska användningen av PFAS. () fick i regleringsbrevet i uppdrag att ta fram preliminära riktvärden för högfluorerade ämnen i mark och grundvatten. Uppdraget redovisades 2015 (Preliminära riktvärden för högfluorerade ämnen [PFAS] i mark och grundvatten, SGI Publikation 21). I publikationen ges förslag på preliminära riktvärden för perfluoroktansulfonat (PFOS) i mark och grundvatten. Det finns enligt SGI ett stort behov av att ta fram preliminära riktvärden för ytterligare ett antal PFAS-föreningar. SGI:s målsättning är att fortlöpande, allteftersom ny kunskap tillkommer om olika PFAS-ämnen, ta fram förslag till preliminära riktvärden för enskilda PFAS-föreningar och grupper av PFAS-ämnen. Med riktade insatser, nationellt och internationellt, för att fylla kunskapsluckorna bör riktvärden för ytterligare PFAS-föreningar kunna tas fram . Det finns inga gränsvärden för PFAS i livsmedel och dricksvatten. har dock tagit fram rekommendationer till dricksvattenproducenter och kontrollmyndigheter i kommuner om vilka åtgärder som bör vidtas för sänka halterna av PFAS i dricksvatten . Halten bör ligga . har uppdaterat rekommendationerna om riskhanteringsåtgärder för dricksvatten och fisk som är förorenade av PFAS. Sammanfattningsvis innebär de nya rekommendationerna att ytterligare ämnen jämfört med tidigare rekommendationer bör undersökas i dricksvattnet (PFAA-7 ändras till PFAS-11). Giftigheten hos de flesta PFAS är dåligt känd, men för att behålla stora säkerhetsmarginaler mot hälsorisker betraktas alla ämnen som ingår i PFAS-11 som lika giftiga som perfluoroktansulfonat (PFOS) och behåller samma åtgärdsgränser som . Enligt uppgift från Miljö- och pågår ett arbete inom EU; bl.a. sker en översyn vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) av TDI-värden (tolerable daily intake – tolerabelt dagligt intag) för bl.a. PFAS. Dessa TDI-värden är en del i ett underlag för att ta fram gränsvärden för både mark, grundvatten och dricksvatten. De flesta avloppsreningsverk är inte utrustade för att bryta ned rester av läkemedel eller andra oönskade ämnen. Enligt kan läkemedel som har en effekt på människan även ha effekter på djur och andra levande organismer. Skadliga effekter på djurlivet har observerats både i vatten utanför avloppsreningsverk och i laboratoriestudier. Utsläpp av aktiva läkemedelssubstanser till miljön kan också bidra till antibiotikaresistens. Utskottet anser därför att det är angeläget att vidta åtgärder för att hindra spridning av läkemedelsrester. Hela kedjan bör ses över – utveckling av nya läkemedel, tillverkning, användning, hantering av läkemedelsrester och utsläpp i miljön. Utskottet välkomnar därför de vidtagna och planerade åtgärder som framgår ovan. har t.ex. haft i uppdrag att utreda förutsättningarna för att använda avancerad rening för att avskilja läkemedelsrester från avloppsvatten. Havs- och vattenmyndigheten har delat ut medel till åtta projekt som syftar till att utveckla teknik för att rena avloppsvatten från läkemedelsrester och miljöfarliga ämnen. Utskottet noterar även att en särskild satsning nu görs i budgeten för att avlägsna läkemedel i miljön genom ökade medel för avancerad avloppsrening. Medel tillförs också för att inrätta ett för läkemedel i miljön. Utskottet vill framhålla vikten av att vattenreningsverken utrustas med ny teknik som reducerar läkemedelsrester och andra svårnedbrytbara föroreningar. För att påbörja denna omställning krävs investeringar i avancerad vattenrening. Arbetet med pilotprojekt bör fortsätta, och det är angeläget med mer forskning och utveckling på detta område. Regeringen bör således fortsätta att arbeta för att främja utvecklingen av avancerad vattenrening. I samband med detta bör regeringen även låta utreda om det bör införas krav på avancerad vattenrening vid de reningsverk där sådana krav ger störst miljönytta. Utskottet föreslår att ställer sig bakom det anförda och tillkännager det för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2017/18:3350 (M) yrkandena 4 och 5 och 2017/18:3772 (C) yrkande 33. Motion 2017/18:3429 (KD) yrkande 1 avstyrks. Utskottet delar regeringens uppfattning att tillflödet av plast som hamnar i vår natur måste minska, att nya material som kan användas i stället för plast måste tas fram och att den plast som har hamnat fel måste samlas upp. Fokus bör ligga på att minimera mängden plastavfall som uppkommer i enlighet med principerna för den s.k. avfallstrappan. I det sammanhanget bör även det omfattande avfallet uppmärksammas. Det är angeläget att de diffusa utsläppen av mikroplaster via dagvatten till sjöar och hav från gator och vägar, konstgräsplaner, kläder och andra källor minskas väsentligt och kostnadseffektivt. I budgeten satsar regeringen för att minska problemen med plast i haven och naturen. Satsningen innebär medel för att främja utveckling av ny reningsteknik, utveckling av hållbara plaster och för att stärka myndigheters arbete med att begränsa spridningen av mikroplaster. Särskilda medel för städinsatser riktas till de kommuner som drabbas av omfattande nedskräpning av plastskräp på stränder. En särskild satsning ska göras på information till allmänheten om nedskräpning. Regeringens satsning för att minska mängden plast i miljön innefattar också ökade medel för berörda myndigheters globala arbete. Regeringen arbetar även internationellt när det gäller frågan om plaster. Vid lyftes frågan om begränsning av utsläpp och avfall till haven. Regeringen arbetar på EU-nivå för att driva på arbetet mot en cirkulär ekonomi. Inom ramen för arbetet med behandlas frågan om möjligheterna att begränsa användningen av mikroplaster i bl.a. kosmetiska produkter. I det nordiska samarbetet togs ett samarbetsprogram om plast fram . Regeringen har, som nämns ovan, lämnat flera uppdrag när det gäller att stärka arbetet med plaster. beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare för att se över möjligheterna att minska de negativa miljöeffekterna från plast (dir. 2017:60). Kemikalieinspektionen har i uppdrag att utreda nationella åtgärder för att begränsa förekomsten av mikroplaster i kosmetiska produkter som innehåller plastpartiklar där syftet med tillsatsen är en annan än att uppnå en rengörande effekt samt i andra kemiska produkter.