bet · H501FiU20 · 2018-06-15 00:00:00 — Trots de högre utgifter som uppstod till följd av det mycket stora antalet personer som sökte asyl i har de offentliga utgifterna vuxit betydligt långsammare än BNP. var det finansiella sparandet i den offentliga sektorn i stort oförändrat. Som framgår av tabell 2.2 beräknas det finansiella sparandet tillfälligt minska 2018 i förhållande till 2017 men förstärkas . Utvecklingen av de offentliga finanserna bestäms i huvudsak av det finansiella sparandet i staten. Statens finansiella sparande beräknas tillfälligt minska 2018 främst till följd av den aktiva finanspolitiken för att successivt stärkas . Det finansiella sparandet i ålderspensionssystemet väntas av regeringen vara svagt positivt 2018–2021. bedömer regeringen att kapitalinkomsterna kommer att vara något högre än avgiftsunderskottet i ålderspensionssystemet. Det leder till att det finansiella sparandet i ålderspensionssystemet väntas vara svagt positivt . Kommunsektorns finansiella sparande och resultat försvagas något 2018 jämfört med enligt regeringens bedömning. bedöms arbetsmarknadens utveckling dämpas något jämfört med , vilket medför att de kommunala skatteinkomsternas utvecklingstakt kommer att utvecklas något långsammare om än i nivå med de senaste tio årens snitt. bedömer regeringen även att statsbidragens utveckling kommer att plana ut av kraftig ökning. Den demografiska utvecklingen har stor betydelse för behovet av resurser inom olika välfärdstjänster. I propositionen redovisar regeringen i diagram 8.6 en modellberäkning av hur mycket konsumtionsvolymen inom den kommunala sektorn behöver öka för att tillgodose det demografiskt betingade behovet. Trots att de migrationsrelaterade utgifterna faller tillbaka 2018 ökar de totala konsumtionsutgifterna i snabbare takt än 2017. Till utvecklingen bidrar framför allt regeringens satsningar i form av höjda statsbidrag. Ökningstakten för konsumtion dämpas på nytt 2019–2021. Sjunkande migrationsutgifter förklarar utvecklingen . Därefter förklaras dämpningen bl.a. av svagare skatteinkomster och att en del av regeringens satsningar inom kommunsektorn är tidsbegränsade. Den finansiella nettoförmögenheten, dvs. skillnaden mellan finansiella tillgångar och skulder, beräknas öka successivt –2021 till följd dels av de beräknade överskotten i staten, dels av värdeförändringar i framför allt pensionssystemet. Den offentliga sektorns bruttoskuld beräknas minska hela prognosperioden till följd av överskotten i de offentliga finanserna. Regeringen bedömer att bruttoskulden är i linje med nivån för skuldankaret som införs . Med nu aviserad politik beräknas bruttoskulden uppgå till av BNP . Den successivt lägre skulden rör uteslutande statsskulden. Kommunsektorns skuld beräknas däremot fortsätta växa snabbare än BNP, bl.a. på grund av stora investeringsbehov i kommunsektorn och vidareutlåning till kommunala bolag. Tabell 2.2 Den offentliga sektorns finanser 2017–2021 Miljarder kronor om inte annat anges, utfall och prognos –2021 1Utgör den s.k. Maastrichtskulden som består av den konsoliderade statsskulden och den kommunala sektorns skulder på kapitalmarknaden med avdrag för AP-fondernas innehav av statsobligationer. Källa: ekonomiska vårproposition. Jämfört med prognosen i budgetpropositionen har prognosen för det finansiella sparandet 2018–2020 reviderats. har sparandet reviderats upp till följd av att utgifterna i staten bedöms bli lägre jämfört med tidigare även om skatteinkomsterna från kapitalvinster och konsumtion också reviderats ned. Det finansiella sparandet 2019 och 2020 bedöms bli 3–lägre än enligt beräkningarna i budgetpropositionen . I huvudsak är det prognosen för statens skatteintäkter som reviderats ned. Uppföljning av målet för den offentliga sektorns finansiella sparande Enligt 2 kap. 1 a § budgetlagen ska regeringen redovisa för hur målet uppnås. Regeringen ska då beakta effekterna av beslutade och för presenterade budgetpolitiska åtgärder. ändras nivån på överskottsmålet till i genomsnitt en tredjedels procent av BNP över en konjunkturcykel. I samband med det förstärks också uppföljningen av det finansiella sparandet, och det finansiella ramverket kompletteras med ett skuldankare (prop. 2017/18:1, bet. 2017/18:FiU1, rskr. 2017/18:54). Ändringarna i det finanspolitiska ramverket tillämpas fr.o.m. budgetarbetet , dvs. i denna och kommande propositioner. En avvikelse från överskottsmålet anses föreligga om det strukturella sparandet tydligt avviker från målnivån under det innevarande eller det närmast följande året, dvs. Trots den betydande osäkerhet som finns kring det strukturella sparandet bedöms detta mått, beräknat enligt gängse metoder, vara bäst lämpat för att bedöma om det aktuella finansiella sparandet och finanspolitiken är förenliga med överskottsmålet. Att använda strukturellt sparande som huvudindikator i den framåtblickande uppföljningen av överskottsmålet bedömer regeringen även överensstämmer med . För att i efterhand utvärdera om överskottsmålet uppnåtts och för att upptäcka systematiska avvikelser används ett bakåtblickande åttaårigt genomsnitt av det faktiska finansiella sparandet. Enligt regeringen ska det bakåtblickande genomsnittet inte styra finanspolitiken på kort sikt utan i huvudsak användas för att vid nästa översyn av överskottsmålets nivå utvärdera om nivån behöver anpassas för att säkerställa hållbarheten och marginalerna i de offentliga finanserna. I tabell 2.3 redovisas utfallet och regeringens prognos för det finansiella sparandet 2017–2021, det bakåtblickande åttaårssnittet och strukturellt sparande. Regeringen bedömer att det finansiella sparandet ligger i linje med det nya överskottsmålet och konstaterar att det strukturella sparandet förstärks betydligt . Regeringen konstaterar att potentiell BNP är en viktig del i beräkningen av det strukturella sparandet som den inte går att observera utan måste bedömas utifrån olika indikatorer och statistiska analyser. Tabell 2.3 Finansiellt sparande i den offentliga sektorn och indikatorer för avstämning mot målet för det finansiella sparandet Procent av BNP och potentiell BNP, utfall och prognos –2021 –0,2 Källa: ekonomiska vårproposition. Då bedömningen är förknippad med stor osäkerhet har regeringen genomfört en känslighetsanalys där jämviktsarbetslösheten antas vara högre respektive lägre än i bedömningen i nuvarande prognos. Resultaten visar enligt regeringen att de banor för jämviktsarbetslösheten som studeras inte ger några tydliga avvikelser från överskottsmålet och därmed att den finanspolitiska inriktningen framöver är robust för alternativa bedömningar av jämviktsarbetslösheten. I den ekonomiska vårpropositionen ska regeringen enligt principerna i det uppdaterade finanspolitiska ramverket redogöra för den konsoliderade bruttoskuldens utveckling. det år skuldankaret ska börja gälla, bedömer regeringen att bruttoskuldens andel av BNP med god marginal ligger inom skuldankarets toleransintervall. I nuvarande prognos sjunker bruttoskulden längre fram i prognoshorisonten och hamnar på av BNP. Finansiellt och strukturellt sparande enligt olika bedömare I propositionen redovisar regeringen dels en jämförelse mellan de senaste prognoserna för det finansiella sparandet från olika bedömare, dels en jämförelse av det strukturella sparandet. Jämförelsen av det finansiella sparandet redovisas i tabell 2.4. Regeringen konstaterar att enligt deras alternativa scenario utan åtgärder (exkl. åtgärder) bedömer att det finansiella sparandet utvecklas förhållandevis i linje med regeringens prognos. () prognostiserar en svagare utveckling av den offentliga sektorns finansiella sparande, vilket i huvudsak beror på lägre intäkter på skatt på kapital och konsumtion. Även Europeiska kommissionen beräknar att det finansiella sparandet 2018 och 2019 blir lägre än i regeringens prognos. Enligt regeringen beror skillnaden mellan de olika prognoserna framför allt på olika förväntningar på den ekonomiska återhämtningen, konsumtionsefterfrågan, utvecklingen på arbetsmarknaden och inflationsutvecklingen. När det gäller jämförelsen av det strukturella sparandet är skillnaderna i vissa fall större än vid jämförelsen av det finansiella sparandet. Enligt regeringen beror detta dels på olika prognoser för BNP-gapet, dels på olika beräkningsmetoder. Tabell 2.4 Bedömningar av finansiellt sparande 2018–2021 Anm. Publiceringsdatum för regeringen , , , , Europeiska kommissionen , och . Källa: ekonomiska vårproposition. Enligt 9 kap. 3 § budgetlagen ska regeringen i den ekonomiska vårpropositionen redovisa prognoser över utgifterna under utgiftstaket. Om det finns risk för att ett beslutat utgiftstak kommer att överskridas ska regeringen för att undvika detta vidta sådana åtgärder som den har befogenhet till eller föreslå nödvändiga åtgärder. I tabell 2.5 redovisas de utgiftstak beslutat om och regeringens bedömning av utgiftstakets nivå 2021 tillsammans med prognosen för de takbegränsade utgifterna. Tabell 2.5 Utgiftstak 2017–2021 Miljarder kronor om inte annat anges Procent av potentiell BNP Procent av takbegränsade utgifter 1Utgiftstak för åren 2017–2020 är de som beslutats av . Utgiftstak är regeringens bedömning i föreliggande proposition. Förslaget om utgiftstak lämnar regeringen i budgetpropositionen . Källa: ekonomiska vårproposition. Regeringen bedömer nu att budgeteringsmarginalen blir större 2018–2020 än vad som prognostiserades i budgetpropositionen . Det förklaras främst av att volymerna i olika transfereringssystem väntas bli lägre, t.ex. att antalet nettodagar med sjukpenning bedöms bli lägre. Bedömning av utgiftstakets nivå 2021 Regeringen gör i propositionen en bedömning av utgiftstakets nivå , dvs. det tredje tillkommande året. Enligt regeringens bedömning bör utgiftstaket uppgå till 2021. Bedömningen har regeringen gjort med utgångspunkt i de bestämningsfaktorer som redovisas i skrivelsen för finanspolitiken (skr. 2017/18:207). När hänsyn tas till regeringens egen riktlinje för budgeteringsmarginalens minsta storlek 2021 medger regeringens bedömning av nivån på utgiftstaket, 2021, att de takbegränsade utgifterna kan bli ca högre än vad regeringen prognostiserar . Det motsvarar ett utrymme för möjliga utgiftsökningar på av BNP 2021. Regeringen betonar att ett ledigt utrymme under utgiftstaket dock inte i sig betyder att det finns ett utrymme för reformer som ökar de takbegränsade utgifterna. Reformer på utgiftssidan kan genomföras först efter avstämning mot överskottsmålet och de inkomstförstärkningar som kan komma att krävas, konstaterar regeringen. Regeringens bedömning av utgiftstakets nivå innebär en mindre årlig ökning av utgiftstaket (1,i löpande priser) än den genomsnittliga ökningen av nivån sedan utgiftstaket infördes (3,i löpande priser). Regeringen konstaterar att trots att utgiftstakets nivå ökar relativt långsamt 2021 uppgår budgeteringsmarginalen till av de takbegränsade utgifterna, dvs. ett större utrymme än den säkerhetsmarginal som regeringen som minst vill upprätthålla till utgiftstaket. skulle enligt regeringen en budgeteringsmarginal som endast motsvarar säkerhetsmarginalen kunna medföra att möjligheterna att genomföra prioriterade reformer på utgiftssidan begränsas. Om det bedöms förenligt med överskottsmålet är det rimligt att reformer kan genomföras på budgetens utgiftssida, anser regeringen. Utgiftstakets andel av potentiell BNP växer , då det utgör av potentiell BNP, för att sedan minska till av BNP. Utgiftstakets nivå ökar med i fasta priser , vilket kan sättas i relation till de takbegränsade utgifterna som i fasta priser ökar med . tillkännagivande om att utgiftstaken bör sättas så att de återfår sin styrande effekt har i ett tillkännagivande till regeringen anfört att utgiftstakets nivå bör sättas så att det återfår sin styrande effekt (bet. 2016/17:FiU20, rskr. 2016/17:349). I budgetpropositionen presenterade regeringen som plan för utgiftstakets nivå att den ska vara oförändrad som andel av potentiell BNP. Det skulle medge att de faktiska takbegränsade utgifterna kan utvecklas i ungefär samma takt, vilket innebär att utgiftstakets nivåer då ger förutsättningar för att de offentliga utgifterna ska växa i ungefär samma takt som BNP. Över tiden är det ungefär samma utveckling som kan förväntas av de offentliga skatteinkomsterna vid oförändrade regler. Regeringen hänvisar till att man också i de ekonomiska propositionerna framfört att genomförandet av insatser på utgiftssidan kan ske först efter avstämning mot överskottsmålet och den höjning av skatteuttaget som reformerna kan komma att kräva. Regeringen anger att man sedan tillträdet fört en ansvarsfull finanspolitik där stora underskott vänts till överskott och överskottsmålet nås. Regeringen anser att det i sammanhanget är värt att nämna att även om utgiftstakets nivåer under den förra mandatperioden till att börja med framstod som styrande, så hade de ingen begränsande effekt i och med de stora ofinansierade skattesänkningar som genomfördes. Enligt regeringen var utgiftstaket inte styrande för det finansiella sparandet och ledde inte till att överskottsmålet uppnåddes. Den metod regeringen har använt för att beräkna nya nivåer på utgiftstaket har lett till att utgiftstaket som andel av potentiell BNP ökat som en följd av att prognosen för potentiell BNP reviderats. Enligt regeringen var detta inte den ursprungliga intentionen, och därför bedömer regeringen att utgiftstaket bör minska som andel av potentiell BNP jämfört med . Regeringen anser därmed att tillkännagivandet är slutbehandlat. Enligt 9 kap. 4 § budgetlagen ska regeringen i den ekonomiska vårpropositionen redovisa en bedömning av de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. En hållbar finanspolitik innebär att de regler som styr de offentliga inkomsterna och utgifterna kan vara oförändrade på lång sikt, utan att det resulterar i växande underskott och en alltför stor offentlig skuldsättning. Bedömningen av finanspolitikens hållbarhet görs utifrån framskrivningar av den offentliga sektorns inkomster och utgifter som sträcker sig så långt fram i tiden att väsentliga demografiska förändringar beaktas. Osäkerheten i framskrivningarna är naturligtvis stor, framhåller regeringen som därför redovisar ett antal olika scenarier med skilda antaganden som visar konsekvenserna av antaganden som har både negativa och positiva effekter på hållbarheten. Beräkningarna i avsnittet bygger på att dagens nivå på det offentliga åtagandet upprätthålls även . Regeringen konstaterar att står inför en demografisk utveckling som kan innebära påfrestningar för samhällsekonomin. Det är inte bara en ändrad befolkningsstruktur som kan påverka de offentliga finanserna utan också högre kostnader för och ökad efterfrågan på de skattefinansierade tjänsterna. –2035 karaktäriseras av stigande demografiskt motiverade utgiftsanspråk. De som är förväntas stå för nästan hälften av befolkningsökningen . Invandring utgör ett potentiellt tillskott till arbetskraften som kan minska pressen på de offentliga finanserna av en åldrande befolkning. Därför är det enligt regeringen viktigt att de nyanländas arbetskraftsutbud kan tas till vara. Ett långt arbetsliv är också en förutsättning för att alla ska kunna ha en god ekonomisk standard och för att skattefinansierade tjänster av god kvalitet ska kunna tillhandahållas i önskad omfattning. När medellivslängden ökar är det viktigt att även antalet yrkesverksamma år ökar, konstaterar regeringen. Regeringen bedömer att finanspolitiken sammantaget är långsiktigt hållbar. I det referensscenario som bygger på ett antal antaganden om hur arbetskraftsutbudet, produktiviteten m.m. utvecklas uppgår den s.k. S1-indikatorn till –av BNP och den s.k. S2-indikatorn till –0,av BNP. [1] Det finansiella sparandet och den konsoliderade skulden ligger inom ramarna för de uppsatta gränserna i stabilitets- och tillväxtpakten i de flesta av de redovisade scenarierna där olika antaganden varieras, t.ex. genom fler sysselsatta och ett längre arbetsliv, genom snabbare etablering av utrikes födda och genom att ett ökat välstånd sätter press på de offentliga utgifterna. Hållbarheten är något lägre än i tidigare bedömning och en anledning till detta är ett något sämre utgångsläge för beräkningen jämfört med beräkningen ekonomiska vårproposition. Regeringen anger att kalkylerna inte ska uppfattas som prognoser för en sannolik utveckling, utan som effektanalyser av olika förändringar i beräkningsantaganden. Regeringen konstaterar att bedömer att finanspolitiken är hållbar både och i ett mycket långt tidsperspektiv. bedömer att risken för en ohållbar utveckling är låg på både kort, medellång () och lång sikt. Baserat på bedömningar bedöms finanspolitikens hållbarhet vara god i ett internationellt perspektiv. Regeringens inriktning på den ekonomiska politiken Politiken ska fortsätta att inriktas på att öka tryggheten, hållbarheten och jämlikheten i hela landet. Genom att föra en politik som minskar skillnader i ekonomiska villkor mellan olika grupper vill regeringen skapa förutsättningar för ett fritt och jämlikt samhälle. Den generella välfärden ska fortsätta att utvecklas. Alla ska bidra efter förmåga och alla ska få ta del av det växande välståndet efter behov. Genom en väl utformad gemensamt finansierad generell välfärd främjas en god ekonomisk utveckling, som den jämnar ut människors livsvillkor och bidrar till ökad trygghet, jämlikhet och jämställdhet. En väl utbyggd välfärd bedöms också vara av stor betydelse för kvinnors livsvillkor då en stor del av välfärdens anställda utgörs av kvinnor och det oftast är de som tar huvudansvaret för äldre och sjuka anhöriga. En trygg och väl fungerande välfärd bidrar därför enligt regeringen både till goda arbetsvillkor för en stor grupp kvinnor och främjar kvinnors deltagande på arbetsmarknaden. har ett antal omfördelande reformer genomförts. ett arbete som regeringen vill fortsätta att bedriva. Investeringar och reformer som stärker omfördelningen och ger alla möjlighet att delta på arbetsmarknaden minskar klyftorna, ökar tilliten och stärker ekonomin. Fler ska komma i arbete Grundbulten för den ekonomiska politiken är att pressa ned arbetslösheten och öka sysselsättningen. Regeringens mål är att ska ha EU:s lägsta arbetslöshet. Sedan regeringen tillträdde har sysselsättningen ökat med 250 000 personer. Av dessa är cirka två tredjedelar utrikes födda. Trots det är arbetslösheten fortfarande för hög. För att upprätthålla och fortsätta utveckla den svenska modellen måste fler människor arbeta och bidra till finansieringen av den gemensamma välfärden. Arbetsmarknaden fortsätter att utvecklas starkt, med fler som deltar i arbetskraften och med en allt större andel av befolkningen som arbetar. Trots den positiva utvecklingen finns det enligt regeringen fortfarande utmaningar på arbetsmarknaden. Arbetslösheten bedöms fortfarande vara för hög, särskilt bland dem som inte gått ut gymnasiet och bland personer födda utanför , en utmaning som väntas öka med det stora antalet nyanlända som deltar i insatser för att etablera sig på arbetsmarknaden. som arbetslösheten är hög i vissa grupper är bristen på arbetskraft också stor i många sektorer, obalanser som enligt regeringen riskerar att dämpa sysselsättningstillväxten framöver. Mot den bakgrunden anser regeringen att det finns behov av att fortsätta med investeringar med fokus på fler och enklare vägar till jobb, ett kunskapslyft som svarar mot arbetsmarknadens kompetensbehov, en aktiv närings- och innovationspolitik samt investeringar i klimat, välfärd, infrastruktur och bostäder. Subventionerade anställningar bedöms vara ett av de viktigaste verktygen för att kunna få de som befinner sig längst från arbetsmarknaden i arbete, som t.ex. extratjänster i välfärden, moderna beredskapsjobb och introduktionsjobb. För att fler anställningar för nyanlända och långtidsarbetslösa ska komma till stånd stöder regeringen arbetsmarknadens parter i strävan efter att gemensamt utveckla arbetsmarknaden med etableringsjobb. För att arbetslösheten ska fortsätta att minska krävs det enligt regeringen ökade investeringar i utbildning och kompetensutveckling som svarar mot arbetsmarknadens behov. arbetsgivare bedöms stå redo att anställa 100 000 personer om de hittar rätt kompetens. Politiken ska därför inriktas på att bygga ut med fler platser inom yrkesinriktad vuxenutbildning, folkhögskola, yrkeshögskola samt universitet och högskolor. Genom ges människor i hela landet bättre förutsättningar på arbetsmarknaden och möjlighet till omställning under hela livet. En god tillgång till utbildning är också central för att säkra kompetensförsörjningen och ställning som konkurrenskraftig kunskapsnation. För att få fler arbetslösa att övergå till utbildning och skaffa sig de kunskaper som behövs på arbetsmarknaden anser regeringen att Arbetsförmedlingen och bör samverka Genom fler och växande företag skapas nya jobb i hela landet. För att stärka små och medelstora företags möjligheter att växa och anställa vill regeringen fortsätta att driva en aktiv näringspolitik. Investeringar i infrastruktur och bostäder bedöms vara centrala för att öka rörligheten på arbetsmarknaden. Investeringsstödet anses ha stimulerat byggandet av hyresbostäder i hela landet och efterfrågan på stödet väntas fortsätta att vara stort framöver. Med investeringar i vägar och järnvägar, bostadsbyggande och bredband vill regeringen skapa förutsättningar för företag att växa och för att människor ska kunna bo och arbeta i hela landet. Infrastrukturen ska bli bättre genom en nationell utveckling av transportsystemet. Den nationella planen ska fokusera på att värna kvaliteten i den befintliga infrastrukturen och på att säkerställa en samhällseffektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet. Regeringens mål är vidare att nya stambanor ska färdigställas för höghastighetståg, som knyter samman , och , med hållbara kommunikationer och korta restider som främjar en tydlig överflyttning av resor från flyg till tåg. Enligt regeringen förutsätter den svenska modellen ordning och reda på arbetsmarknaden. Svenska löner och villkor ska gälla för alla som arbetar i . ska ha en jämlik kunskapsskola Regeringens mål är en jämlik kunskapsskola, som håller samma höga kvalitet i hela landet och i vilken samtliga elever utifrån sina förutsättningar får möjlighet att utvecklas fullt ut. Alla elever ska få möta kompetenta lärare som har tid och rätt förutsättningar för undervisningen. Ingen elev ska lämnas efter och ingen ska hållas tillbaka. Alla skolor ska vara bra skolor och alla elever ska få mer kunskap. av försvagade kunskapsresultat förbättras nu svenska elevers resultat i internationella mätningar. är ojämlikheten i skolan alltför stor. För att kunskapsresultaten ska fortsätta att förbättras och ojämlikheten minska krävs fortsatta insatser. En central åtgärd är enligt regeringen möjligheten att fortsätta fördela resurser utifrån elevernas socioekonomiska bakgrund. Politiken ska vidare inriktas på att skapa förutsättningar för mer kunskap för alla elever. Tidiga insatser som regeringen vidtagit bedöms som avgörande, som t.ex. fler anställda i lågstadiet, obligatorisk förskoleklass, garanterade tidiga stödinsatser i förskoleklass och lågstadiet, mindre barngrupper och läsfrämjande insatser. Regeringens mål är att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. För att målet ska uppnås vill regeringen förbättra kvaliteten i gymnasieskolan. Lärarna bedöms som avgörande för att höja elevernas kunskapsresultat. Därför anses bristen på legitimerade och behöriga lärare som mycket oroande. Ett antal åtgärder har vidtagits för att läraryrket ska vara attraktivt, bl.a. en utbyggnad av fler utbildningsplatser och ökade medel för höjda lärarlöner. ska bli ett fossilfritt välfärdsland beslutade att införa ett klimatpolitiskt ramverk med en klimatlag och nya ambitiösa klimatmål; bl.a. ska inte ha några nettoutsläpp av växthusgaser till atmosfären.