bet · H501KU20d3 · 2018-01-01 00:00:00 — Skånberg (KD): Det är så att om en myndighet vill ta emot och disponera icke-statliga medel har statsrådet skyldighet enligt 6 kap. 1 § första stycket kapitalförsörjningsförordningen att pröva om den inkomsten rubbar eller inte rubbar förtroendet för myndighetens opartiskhet i dess myndighetsbedömning eller annars skadar dess anseende. Har statsrådet gjort en sådan prövning när det gäller just det här fallet? Tack, ledamoten! Precis som jag har sagt i min redogörelse har KI på vår begäran inkommit med sin riskanalys och vad de har gjort för bedömning när det gäller donationsmedlen. Skånberg (KD): Och det innebär att i det här fallet har inte denna donation skadat myndighetens förtroende? Tack, ledamoten! Det är KI som har att göra bedömningen, så den frågan måste ställas till dem. Ordföranden: Då ska vi se om det finns fler frågor runt bordet utöver de avrundande som jag hade tänkt ställa. Så synes icke vara fallet. Jag tycker att det finns några lösa trådar fortfarande. För att börja där statsrådet slutade, med frågan om bedömningen av donationsmedlen, har stats- rådet sagt att det är som måste göra den bedömningen i relation till föreskrifterna i kapitalförsörjningsförordningen. KI ska alltså bedöma om den här donationen riskerar att skada KI:s anseende, och om så är fallet får man inte ta emot den. Men det är så att säga KI:s egen bedömning. Så är det naturligtvis i steg ett. Men om statsrådet får kännedom om en verksamhet som en myndighet bedriver, som kan ifrågasättas på något sätt och där frågan ställs om den verkligen följer de bestämmelser som föreligger, då måste väl regeringen göra en egen bedömning av om regeringen anser att myndigheten har följt gällande rätt? Och om regeringen inte anser att myndig- heten har följt gällande rätt måste väl regeringen ingripa mot myndigheten? Delar inte statsrådet den beskrivningen av hur myndighetsstyrning fungerar? Tack för din fråga! Det är självklart så att vi har den skyldigheten, men vi har inte sett något skäl att ingripa i det här fallet. Ordföranden: Då innebär det att regeringen delar bedömning att den här donationen följer föreskrifterna i kapitalförsörjnings- förordningen, statsrådet? Nej, det är inte detta det innebär, utan det innebär att vi har tagit del av bedömning av vad de har gjort kring den här donationen. Vi har inte sett något skäl att ingripa i det här läget. Men som jag sa, vi har också sagt att de ska redogöra för det här i sin årsredovisning, så det kan alltid finnas anledning att återkomma. Ordföranden: Men om regeringen hade haft uppfattningen att mottagandet av donationen skulle riskera att skada KI:s anseende, hade inte regeringen varit skyldig att ingripa då gentemot KI? : Det är ju en hypotetisk fråga i det här fallet. Men det är klart att om vi upptäcker att våra myndigheter generellt inte följer det regelverk som finns är det regeringen som ska ingripa. Ordföranden: huvuddiskussionen, får man väl ändå säga, har ju statsrådet när det gäller skälet till att regeringen inte ville fatta något beslut i enlighet med hemställan pekat på forskningens frihet, att det inte skulle ske någon myndighetsutövning i och att inga anslagsmedel skulle användas i . Jag uppfattar att det var så att säga huvudskälen. Men om man läser regeringens beslut står det där bara att regeringen inte anser att de frågeställningar som omfattas av KI:s begäran utgör frågor som regeringen måste pröva. Som utgångspunkt ansvarar en myndighet själv för att dess verksamhet, till exempel en etablering, bedrivs i enlighet med gällande föreskrifter och beslut för myndighetens verksamhet. Det är ju en väldigt abstrakt beslutsformulering, som väl knappast ger någon större vägledning eller förståelse för vad regeringen tänker sig är skälen för regeringens beslut. Då blir min fråga: Varför skrev inte regeringen i sitt beslut de argument som statsrådet anför inför för varför regeringen valde att fatta så att säga ett icke-beslut? Tack för frågan! Som sagt, det regeringen hade att fatta beslut om var just svar på hemställan. Sedan är det ju så att det finns ett ordentligt underlag för det arbete som gjorde och också för gemensamhetsberedningen inför det beslutet. Det är ju det jag försöker redogöra för här . Ordföranden: Men ingenstans i regeringens svar till KU eller i det regeringsbeslut som har fattats finns ju de argument som statsrådet använder här inför utskottet. Borde inte regeringen ha förklarat för och omvärlden i sitt beslut varför man fattade det beslut man gjorde, i stället för att ha en väldigt abstrakt, närmast kryptisk, beslutsformulering? Som sagt, när det gäller regerings- beslutet var det bara svar på hemställan. Det var därför jag också i inledningen tackade för möjligheten att komma hit och beskriva hur arbetet i har varit för att komma fram till det beslutet, och det kommer jag naturligtvis att redogöra för inför alla som så önskar. Ordföranden: har vi förstått att departementets rättsutredning landade i att eftersom det inte finns ett uttryckligt förbud för universiteten och högskolorna att etablera sig utomlands så är det tillåtet – det vill säga, som statsrådet uttryckte det, det bröt inte mot något regelverk, och därför var det tillåtet. I straffrätten är det ju en utgångspunkt att det som inte är belagt med straff är tillåtet att göra; det är en straffrättslig utgångspunkt. Men den utgångs- punkten kan väl inte generellt överföras till den statliga förvaltningen? Normalt tänker vi väl oss att myndigheter måste ha lagstöd för alla åtgärder som de vidtar? Är inte det den generella utgångspunkten i förvaltningen, snarare än den som statsrådet ger uttryck för här, att det som inte är förbjudet är tillåtet? Som sagt, om ni vill ha en diskussion om den allmänna förvaltningsstyrningen finns det ett annat statsråd som är ansvarig för det när det gäller myndighetsstyrningen. Det jag kan svara för är just universitet och högskolor, som jag är ansvarig för, och det här specifika fallet som rör , som just ville bedriva forsknings- verksamhet i ett annat land med donerade pengar. Det var det som regeringen prövade, den frågan. Då har vi kommit fram till samma sak som Riks- revisionen: att det inte finns ett tydligt regelverk som vare sig förbjuder eller säger att man ska eller får bedriva forskningsverksamhet. Men vi konstaterar att det bedrivs forskningsverksamhet från våra universitet och högskolor utomlands, i olika former av samarbeten. Det som var nytt med det här, och det är därför vi också har skrivit in i regleringsbrevet att vi vill följa det, är just att det var en ny form för hur forskningsverksamhet bedrivs i annat land. Det vill vi följa noga. Ordföranden: sett var det, får man säga, så att en svensk myndighet etablerade ett lokalkontor i . Det är väl principiellt sett en ganska stor skillnad jämfört med de andra typer av samarbeten som kan finnas – att man har forskare som tjänstgör växelvis utomlands och de olika andra former som kan finnas. Det är väl principiellt sett en rätt stor nyhet att har en egen filial i ett annat land, som är registrerad enligt det landets lagar. Håller inte statsrådet med om att det principiellt sett är en ganska stor sak? Tack för frågan! Som sagt, våra universitet och högskolor bedriver olika typer av forskningsverksamhet i utlandet och inom ramen för internationella samarbeten. De ser väldigt olika ut. Regeringen gjorde, som jag sa, bedömningen att vi ville följa det här extra noga just för att det var en ny typ av forskningssamverkan. Ordföranden: avrundningsvis, för att vi ska förstå den princip som regeringen har etablerat, har alltså universitet och högskolor som vill etablera ett lokalkontor, en lokal verksamhet i något annat land, rätt att göra det så länge det enbart handlar om forskning, inte förekommer någon myndighetsutövning och inte innebär att statliga anslagsmedel tas i anspråk. Är det den principen regeringen har knäsatt genom det beslut som har fattats? Tack för frågan! Vi har gjort den bedömningen i det här fallet, och vi kommer att göra bedömningar i komman- de fall också när våra universitet och högskolor hemställer om olika saker. Men i det här fallet har vi gjort det, så tills annat meddelas är det den här bedömningen vi har gjort i det här fallet. Ordföranden: Det kanske är så att universiteten inte kommer till regeringen igen, utan man åberopar det här beslutet och går vidare med verksamhet som har liknande kännetecken som KI har. Det är därför jag efterfrågar en tydlighet när det gäller vilken regel det är regeringen nu menar sig ha tydliggjort. Tack för den frågan! Det är självklart att vi följer alla våra myndigheter, universitet och högskolor och deras arbete. Vi förväntar oss också att de redovisar saker för oss som de tycker är av särskilt intresse. Så det är självklart att vi kommer att följa verksamheten. Men just i det här fallet, där vi hade en tydlig hemställan, är det detta beslut vihar kommit fram till i det här fallet. Det är som sagt utifrån de ansvars- områden som jag har. Det gäller alltså universitet och högskolor och det regelverk som gäller för dem och deras verksamhet. Ordföranden: Jag såg att jag hade en fråga till – jag ber om ursäkt för det. Kände regeringen till korruptionsdomen mot donatorns far, som var vd för det företag som donatorn är vd för? Tack för den frågan! Jag läser ju i medierna precis som ledamöterna i utskottet gör, så det är klart att jag har kännedom om de misstankar som finns. Men det som KI skulle pröva var däremot donationen och donatorn. Ordföranden: Då ser jag att det inte finns fler frågor, utan vi ber att få tacka statsrådet för att ha medverkat i KU och svarat på våra frågor – varmt tack! Med det ajournerar vi sammanträdet. Granskningsärende 20 hantering av handlingar i samband med säkerhetsrådskampanjen (se avsnitt 2.4) Granskningsärende 25 Fråga om talepunkter som rör Försvars- beredningens rapport (se avsnitt 2.6) Granskningsärende 29 Uttalanden från regeringen om det svenska säkerhetsläget och den svenska försvarspolitiska linjen (se avsnitt 2.7) Ordföranden: är och jag förklarar öppna sammanträde för inlett, eller rättare sagt återupptaget, för vi inledde sammanträdet i sessionssalen tidigare. Vi välkomnar utrikesminister till för att svara på våra frågor rörande tre granskningsärenden. De kommer att behandlas i två block. Först har vi ärendet hantering av handlingar i samband med säkerhetsråds- kampanjen, G20. Därefter tar vi en kort paus. När vi återsamlas behandlar vi sedan gemensamt de två granskningsärenden som heter Fråga om talepunkter som rör Försvarsberedningens rapport, , och Uttalanden från regeringen om det svenska säkerhetsläget och den svenska försvarspolitiska linjen, G29. Ordningen är den gängse. Utrikesministern har möjlighet att göra en inledning i respektive del, och därefter ställer vi frågor – först anmälande partier och därefter partierna i storleksordning. Varmt välkommen, utrikesministern! Var så god att inleda med det första ärendet! : Herr ordförande! Jag uppskattar möjligheten att få komma till för att svara på frågor om den digitala arbetsyta som skapade under arbetet med kandidatur till . Jag vill börja med att förklara vilken funktion arbetsytan hade och vilka som hade tillgång till den. För kandidaturarbetet skapades en arbetsgrupp bestående av tjänstemän på UD i och vid FN-representationen i . Syftet med den digitala arbetsytan var att arbetsgruppen skulle kunna få en överblick av hela kandidaturarbetet. Ytan strukturerades så att en flik skapades för varje land – ni vet ju hur många länder det finns i världen – vilket utskottet har sett exempel på. På dessa lands specifika flikar samlades till exempel ambassadernas rapportering, vilka kontakter hade haft med landets representanter och bedömningar av landets stöd för kandidatur. Den samlade över- blicken gjorde det möjligt att bedriva ett effektivt kandidaturarbete. Ytan skapades i regeringens dokumentshanteringsstöd, som finns allmänt tillgängligt. Det handlar om ett standardiserat it-hjälpmedel som infördes i , under den förra regeringen. Det används , såväl i som på många andra myndigheter och företag. var inte frågan om någon mekanism skapad för säkerhetsrådskandidaturen, och det är helt felaktigt att tala om ett parallellt datasystem. Det som var nytt med den här arbetsytan jämfört med de andra tillfällen då samma verktyg använts var att medarbetare både i och fick tillgång till den. Dessa medarbetare ingick i den arbetsgrupp som jag tidigare nämnt. Individuella beslut fattades för varje tjänsteman som skulle ingå i arbetsgruppen och därmed få tillgång till arbetsytan. När kandidaturarbetet avslutades skulle även ytan avslutas och handlingar registreras enligt gällande rutiner. Arbetsgruppen avslutades , och ett arbete inleddes med att gå igenom vilket innehåll på ytan som utgjorde allmänna handlingar och därmed skulle registreras. Materialet innehöll över 900 sidor. Detta arbete kom att dra ut . Att handlingar inte har diarieförts korrekt eller beror på att rutiner inte har följts. Denna bristfälliga hantering var inte avsiktlig, för vi har ingenting att dölja. Att materialet var omfattande är inte en ursäkt men en del av förklaringen. När medierna ställde frågor om arbetsytan hade genomgången av materialet inte slutförts. valde då att omgående registrera all den information som fanns på arbetsytan, detta för att inom rimlig tid kunna tillmötesgå mediernas förfrågan. När jag fick kännedom om att departementet brustit i efterlevnaden av regelverket drog jag slutsatsen att ett genomgripande arbete behövde göras. För mig är det av högsta prioritet att se till att dessa brister åtgärdas. Då bad jag UD:s rättschef att ta fram förslag till åtgärder för att säkerställa att departementets hantering av allmänna handlingar sker korrekt. Förslagen presenterades och har delgetts utskottet. Dessa förslag utgör nu det åtgärdsprogram som omsätts i hela utrikesförvaltningen . Syftet är att på djupet komma till rätta med brister och att se till att vi gör rätt . En del är redan åtgärdat, annat pågår. Vi har gjort utbildning obligatorisk. Vi följer upp detta i varje chefsåterkoppling, verksamhetsdialog och inspektion. KU har tidigare uttryckt kritik mot UD:s brister i hanteringen av allmänna handlingar inom ramen för säkerhetsrådskandidaturen. Detta är något som jag och departementet tar på allvar. Vi har därför nu infört nya rutiner som säkerställer att handlingar inom det pågående säkerhetsrådsarbetet registreras korrekt. För mig är det självklart att det departement som jag leder ska hantera dokument korrekt och enligt gällande regler. UD ska respektera offentlighets- principen. Vi har kommit en bit på vägen i ett mycket gediget åtgärdsprogram, men vi nöjer oss inte förrän vi är framme. Därmed är jag beredd att svara på utskottets frågor. Ordföranden: tack för den inledningen! Då övergår vi till frågor från ledamöterna. Jag ger först ordet till Dag Klackenberg, . Dag Klackenberg (M): Herr ordförande! Tack, utrikesministern, för den inledande presentationen! Först ska jag som företrädare för många säga att vi alla kan gratulera till en mycket väl genomförd kampanj. Det var höga siffror. Vi hamnade där vi hamnade. Vi har en hög profil i ett till synes hopplöst uppdrag att göra något i säkerhetsrådet, åtminstone . Det var en välskött kampanj, och därför är det desto tråkigare att behöva hålla på med de futtiga delarna om huruvida handlingar blivit korrekt hanterade eller inte. Men vi ska glädjas åt att vi sitter med i säkerhetsrådet. Det är inte detta frågan handlar om . Vad det handlar om är en gammal fråga för UD, nämligen detta med myndigheter: Är en utlandsmyndighet en myndighet, och är det en myndighet i den viktiga bemärkelsen att man har att självständigt hantera allmänna handlingar? Detta har utretts fram och tillbaka. Det har också funnits förslag om att det skulle bli ett utlandsverk, och ibland har man föreslagit att de ska bli en del av . Vid det här tillfället var faktiskt myndigheten en myndighet i hänseende till hur man ska hantera allmänna handlingar. Vi har tittat lite på hur många personer som var med på arbetsytan när den upprättades. Det är ju en majoritet av dem som är i och en minoritet i . Vore det då inte lämpligare att lägga ansvaret för arbetsytan i ? Hur intern kan man vara när majoriteten av medlemmarna är externa? : Tack för de uppskattande orden om kandidaturarbetet! vill säga så här: Den digitala arbetsytan var otroligt viktig för att man skulle kunna hantera beskrivningen av det arbete som man har gjort med varje enskilt land. Det behövdes både här på UD och i . Många av kontakterna skedde förstås där, men det var också viktigt att ha överblick. Det har tagits beslut för varje person som ska ha tillgång till ytan. Det har gjorts under hand, och man har dessutom gjort säkerhetsklassning, så att de personer som ska ha tillgång till informationen är tillförlitliga. Den informationen behövdes både i och i . Det var exakt detta som var poängen: Man behövde dela informationen. Då kunde vi veta om de till exempel redan hade haft kontakt med en utrikesminister, att man hade skrivit ett mejl eller gjort något annat. Det var viktigt att vi kände till det också i . Tanken var just att kunna dela den informationen. Då hade man det på varje flik, så att man lade in det man gjorde där. Dag Klackenberg (M): Tack för svaret! Jag förstår hur utrikesministern resonerar. Från effektivitets- och ledningsutgångspunkt och för att ha kontroll över läget är det förståeligt att gjorde som man gjorde. Jag förstår det, för det var effektivt och bra. Men vad vi pratar om nu är hanteringen av allmänna handlingar. Då är det två myndigheter, och den gemensamma arbetsytan blev något som grep över gränsen där den allmänna handlingen skulle ha uppstått. Om representationen i hade skickat något till hade det blivit en allmän handling. UTFRÅGNINGAR BILAGA B 2017/18:KU20 Men jag tror att vi kan släppa det, för det kan vi bedöma sedan. Det är ju verkligen en KU-fråga att bedöma hur allmänna handlingar har hanterats i det här fallet, men ... Ordföranden: kanske ändå ska ge utrikesministern möjlighet att kommentera frågan om myndighetsgränserna? Dag Klackenberg (M): Okej, så kan jag fortsätta sedan. : Det är ju delvis en juridisk argumentation. Vår bedömning var inte att det automatiskt betydde att det som fanns som arbetsmaterial på ytan var allmänna handlingar. Det var ju de speciella besluten. Dessutom var det ett arbetsmaterial som man sedan tog ställning till. Den juridiska analysen finns också i de skriftliga svaren. Jag vill gärna hänvisa till det. Dag Klackenberg (M): Detta väcker en intressant motfråga. I det svar vi fick till utskottet säger departementet att detta att handlingar har sparats på den gemensamma ytan inte har medfört att de handlingarna kan betraktas som allmänna. Med det omvända förhållandet, har handlingar per automatik betraktats som arbetsmaterial i och med att de har sparats på den gemensamma arbetsytan? : Vi har svarat att det är vanliga regler som gäller också när det handlar om huruvida det är att betrakta som en offentlig handling. Dag Klackenberg (M): Jag har en sista fråga på samma tema. KU har ju inte önskat gå igenom de 900 handlingarna. Det har vi inte gjort av det enkla skälet att det finns en enkel princip om ”nice to know” och ”need to know”. viingen ”need” av att veta vad som stod i dem. Det var ju inte detta det handlade om. Därför undrar jag om utrikesministern vet: Fanns det inte en enda handling på arbetsytan som var allmän? : Svaret på det är: Ja, det fanns det, och att vanliga regler gäller. (S): Herr ordförande! Tack, Dag Klackenberg, för din inledning när du tar upp det positiva i att genomförde en kampanj och är ledamot i säkerhetsrådet i en kritisk tid. Mina frågor handlar också mycket om ditt sätt att ställa frågor. Statsrådet sa att vi nu nästan har arbetat med problematiken att , men ibland vissa andra delar av , inte följer den grundläggande principen i tryckfrihetsförordningen att handlingar i en myndighet är allmänna. För den politiska debatten och friheten till diskussion ska de i normalfallet bli offentliga. Min fråga är följande: Om vi inte hade haft arbetsytan, vilka handlingar hade då kommit in till UD, blivit registrerade och att medierna därmed hade kunnat se att här har det kommit in från , här har det kommit in från , här har det kommit in från , eller kan det vara meddelanden från våra ambassader? Därefter hade till exempel kunnat begära ut handlingen. Sedan hade det handling för handling bestämts: Ska den vara öppen, eller måste vi sekretessbelägga den? Min fråga är: Vilka handlingar hade ändå blivit registrerade i diariet hos som medierna hade kunnat leta efter och begära ut om inte arbetsytan hade funnits? : Vanliga regler gäller, precis som vi har påpekat. Egentligen innehöll din fråga kanske två delar. Det ena handlar om: Hur kommer det sig att det har funnits kritik mot UD , och också under min företrädares tid på UD? Det har varit olika rapporter från JO och annat. Hur kommer det sig? Då vill man svara uppriktigt på den frågan på ett sätt som inte låter som någon undanflykt eller som ett sätt att ursäkta någonting. UD ska följa gällande regler och ska följa offentlighetsprincipen. Det enda man kan göra för att försöka hitta element till ett hederligt, intellektuellt hederligt och korrekt svar på den frågan är att nämna något om våra omständigheter eller speciella villkor. Då ska det absolut inte tolkas som att det är en ursäkt för någonting. Men man kan beskriva lite hur utmaningarna ser ut just för UD för att börja med ett svar på den frågan. Jag bad om uppgifter om detta. Just nu har vi mött en ökning av antalet handlingar och ärenden, och förstås också en ökning av antalet begäran om utlämning av allmänna handlingar. Jag kan bara säga att till exempel registrerades 22 000 ärenden i utrikesförvaltningen. var det 428 begäran om utlämnande av allmän handling, och hade motsvarande siffra ökat till 678. Så har vi organisationer som innebär att vi nu med kommer att ha 108 utlandsmyndigheter. Det omfattar ambassader, representationer, delegationer och generalkonsulat. Det är självständiga myndigheter. Det innebär att handlingar som upprättas där eller skickas mellan utlandsmyndigheterna blir allmänna handlingar. Till det kommer elementet med sekretessprövning. Dessutom kan man nämna att det är klart att det kan för UD ibland vara svårare att säga: Vad är det som är ett ärende? Med har vi en pågående diplomatisk relation. Det är återigen ett arbete som vi gör. Men det är ett ytterligare element som gör det nödvändigt att ha en mycket bra utbildning, att ha klara regler och se till att regelverket respekteras. När det gäller din andra fråga är det vanliga regler som gäller och en vanlig prövning. Jag kan tänka mig att inget utrikesdepartement och inget land i världen skulle lämna ut alla de uppgifterna. De handlar ju om hur vi bedömer ett annat land, om det skulle rösta på oss. Vi beskriver kontakter vi har haft med personer som representerar det landet. Inget land i världen skulle lämna ut den typen av uppgifter generellt och säga: Varsågoda och titta på det. Det hör till en utrikessekretess – det kan jag nog säga med ganska gott samvete. Men prövningen ska göras i varje läge, och de vanliga reglerna ska tillämpas. (S): Tack så mycket, utrikesministern, för båda delarna. Det betyder egentligen att om arbetsytan inte hade funnits och om reglerna hade tillämpats hade det ändå mer eller mindre kommit in ärenden som berörde säkerhetsrådskandidaturen, och då skulle de ha registrerats. Därefter hade det varit det stora arbetet, som utrikesministern säger, med en prövning dokument för dokument. Dessutom ska det ske ganska skyndsamt när medier, en privatperson eller en riksdagsledamot begär ut det. Det hade i så fall varit en skillnad. kom det att ligga dolt i arbetsytan , och därefter olyckligtvis när den skulle avslutas tog det ytterligare .