bet · H501MJU9 · 2018-03-02 00:00:00 — I betänkandet föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om ytterligare reformering av strandskyddet, och i sitt ställningstagande anförde utskottet följande: Den reform av strandskyddet som gjordes under alliansregeringen, och som syftade till att skapa en mer flexibel tillämpning av reglerna, har inte fått tillräckligt genomslag. Utskottet kan konstatera att vissa förändringar har skett i riktning mot en mindre strikt tillämpning, men strandskyddet hindrar fortfarande kommuner från att skapa attraktiva boendemiljöer på landsbygden. Behov av bostäder, utveckling, jobb och verksamheter måste ges en större roll i bedömningar av begränsningar i strandskyddet. Det ska vara möjligt att bygga och bedriva verksamhet strandnära och att peka ut fler geografiska områden som s.k. LIS-områden (landsbygdsutveckling i strandnära lägen). Fler undantag från strandskyddsbestämmelserna bör möjliggöras i syfte att kunna skapa såväl mer socialt blandade bostadsområden som fler attraktiva bostadsområden i glesbygdskommuner. Fler undantag från strandskyddsreglerna bör också bli möjliga för att öka bostadsbyggandet där behoven är särskilt stora. Strandskyddet bör därför decentraliseras och kommunerna bör ges ökat inflytande när det ska bestämmas vilka strandområden som ska bevaras och vilka som kan bebyggas. Ett strikt strandskydd ska dock fortfarande tillämpas i områden där exploateringstrycket bedöms som mycket högt. Detsamma gäller i situationer när det finns synnerliga skäl. Även om strandskyddet således i viss utsträckning har förändrats på det sätt som reformen syftade till bör ytterligare steg tas för att förändra strandskyddslagstiftningen i den riktning som utskottet nu har beskrivit. Detta bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motionerna [...]. Utöver det som anförts ovan finner utskottet inte anledning att föreslå ytterligare åtgärder för att reformera strandskyddet. Övriga motionsyrkanden om att på olika sätt förändra strandskyddet avstyrks därför, i den utsträckning de inte kan anses tillgodosedda med vad som anförts ovan. biföll miljö- och jordbruksutskottets förslag om ett tillkännagivande (rskr. 2016/17:180). fick i uppdrag av regeringen att se över LIS-reglerna i syfte att föreslå författningsändringar och eventuella andra åtgärder för att ytterligare främja landsbygdsutveckling i områden med god tillgång till stränder, utan att de värden som strandskyddet långsiktigt syftar till att skydda äventyras. Fokus skulle ligga på att utveckla möjligheterna att bygga permanentbostäder (regeringens dnr M2017/00778/Nm, M2017/00712/Nm [delvis]). Uppdraget redovisades (NV-02386-17), och i sammanfattningen anförde bl.a. följande: [...] LIS-reglerna innebär att kommunerna i sin översiktsplan kan peka ut områden som de bedömer lämpliga för landsbygdsutveckling. Inom dessa områden blir det möjligt att bevilja dispens från strandskyddet eller upphäva strandskyddet i detaljplan genom att tillämpa det särskilda skälet för landsbygdsutveckling (7 kap. 18 d § ). I vissa delar av , framförallt längs de södra kusterna, får kommunerna inte peka ut LIS-områden. I andra delar av landet ska kommunerna vara restriktiva med LIS-områden, såsom i tätorter och vid de största sjöarna. [...] Sedan infördes har olika synpunkter på reglerna och tillämpningen av framförts, både fördelar med systemet, som att det kan leda till avsedda lättnader och landsbygdsutveckling, men också svårigheter. och har tidigare konstaterat att landsbygdsutveckling tolkas och definieras på olika sätt och att LIS-verktyget inte upplevs som tillräckligt flexibelt (och , 2013). Strandskyddsdelegationen påpekade i sitt slutbetänkande att geografiska begränsningar för kan vara motiverade, men i högre grad bör beakta platsspecifika förutsättningar. Delegationen lyfte också problemet med att det är svårt att i översiktsplaneringen förutse var landsbygdsutveckling i form av småföretagande och lokalt engagemang kommer att uppstå och att LIS-verktyget då kan upplevas som alltför stelbent (SOU 2015:108). Länsstyrelserna har i sin gemensamma rapport bland annat redovisat att genomförandet av åtgärder inom LIS-områden inte har gått i den takt som kommunerna har önskat, att länsstyrelserna ställer olika krav på kommunerna i samband med tillämpningen av , men också att inneburit en välkommen kompensation för landsbygden i förhållande till övriga särskilda skäl för dispens/upphävande (Länsstyrelserna, 2015). har inom ramen för detta uppdrag övervägt förfaranden som skulle kunna möjliggöra att LIS-systemet blir mer flexibelt för sådana åtgärder som är svåra att förutse i en översiktsplanering. har då bland annat sett över LIS-systemets koppling till översiktsplaneringen och övervägt om LIS-frågorna istället borde hanteras på något annat sätt. har funnit att översiktsplaneprocessen innebär stora fördelar genom att utgöra en naturlig form för långsiktig planering och avvägning mellan olika intressen och den samlade markanvändningen i kommunen. För översiktsplaneprocessen finns det även ett etablerat system för statlig granskning och medborgerlig insyn. Även om översiktsplaneprocessen är resurskrävande och innebär vissa begränsningar när det gäller att fånga upp enskilda initiativ som uppkommer efterhand bedömer att fördelarna med LIS-reglernas koppling till översiktsplaneringen ändå överväger de nackdelar som detta är förenat med. Vi har därför bedömt att den nuvarande ordningen med LIS-reglernas koppling till översiktsplaneringen bör bibehållas. I detta uppdrag har även övervägt om formerna för hur LIS-områden anges i översiktsplaneringen bör förändras för att öka systemets flexibilitet. Detta skulle exempelvis kunna vara möjligt genom att LIS-områden, istället för geografiskt angivna områden, definieras genom kriterier i översiktsplanen. Ett sådant förfarande har dock bedömts medföra svårigheter när det gäller bland annat länsstyrelsernas möjlighet att granska översiktsplanen och medborgarnas möjlighet att förutse konsekvenserna av den. har därför bedömt att det inte är lämpligt att ändra regelverket på detta sätt. Utifrån de överväganden som har gjort föreslås huvuddragen i LIS-systemet bevaras oförändrade. föreslår dock vissa förändringar vad gäller de bedömningsgrunder som ska ligga till grund för vad som är att anse som ett LIS-område. förslag innebär att ett LIS-område inte behöver ha en ”begränsad omfattning” utan istället en ”sådan omfattning” att strandskyddets syften fortfarande tillgodoses. föreslår även att den nuvarande restriktivitet som gäller för att tillämpa LIS-reglerna i eller i närheten av tätorter specificeras gälla enbart för ”större tätorter”. För att tydliggöra och underlätta möjligheterna till upphävande av och dispens från strandskyddet för åtgärder inom LIS-områden föreslår vissa förändringar av vad som får beaktas som särskilda skäl inom sådana områden. föreslår att det, i tillägg till att det som särskilda skäl får beaktas om ett strandnära läge för en byggnad, verksamhet, anläggning eller åtgärd bidrar till utvecklingen av landsbygden, även får beaktas om ett sådant strandnära läge kan bidra till att ”upprätthålla” landsbygdsutvecklingen. Med detta avses åtgärder som kan bidra till att förhindra en försämring eller tillbakagång. föreslår även att det i bestämmelsen tydliggörs vilken nivå på utredning som krävs avseende en åtgärds bidrag till landsbygdsutvecklingen på så sätt att särskilda skäl ska anses föreligga om det ”kan antas” att åtgärden har den åsyftade effekten. Vad gäller prövning av dispens för att uppföra enstaka en- eller tvåbostadshus föreslår att samlokalisering till befintligt bostadshus även fortsättningsvis ska få beaktas som ett skäl för dispens. Förslaget innebär dock att bestämmelsens nuvarande lydelse omformuleras för att i något större mån kunna ta hänsyn till förhållandena på platsen och skillnader i bebyggelsestruktur mellan olika delar av landet. förslag innebär att det som särskilda skäl för sådana åtgärder får beaktas om huset eller husen avses att uppföras ”med närhet till” ett befintligt bostadshus. För enstaka en- eller tvåbostadshus föreslås även, i likhet med vad som gäller för övriga åtgärder inom LIS-områden, att det som särskilda skäl för dispens även ska få beaktas om det strandnära läget kan antas bidra till eller upprätthålla utvecklingen av landsbygden. Miljö- och har upplyst utskottet om att tillkännagivande (rskr. 2016/17:180) och det av redovisade LIS-uppdraget är under beredning i departementet. Som redovisats ovan riktade ett tillkännagivande till regeringen om att ytterligare reformera strandskyddet i viss riktning. En del av tillkännagivandet handlade om att göra det möjligt att peka ut fler geografiska områden som s.k. LIS-områden, dvs. områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen. Som framgått ovan fick i uppdrag av regeringen att se över LIS-reglerna. I redovisningen föreslår några författningsändringar som skulle innebära vissa lättnader i regelverket, bl.a. när det gäller de förutsättningar som ska vara uppfyllda för att ett geografiskt område ska anses lämpligt för att pekas ut som ett LIS-område och för att dispens från strandskyddet inom ett LIS-område ska kunna beviljas. Det redovisade uppdraget, liksom tillkännagivandet i sin helhet, är under beredning inom . Mot bakgrund av det arbete som pågår i frågan föreslår utskottet att motionerna 2017/18:870 (S), 2017/18:1854 (S), 2017/18:2431 (C) i denna del, 2017/18:2537 (KD) yrkandena 4 och 5, 2017/18:3400 (M) och 2017/18:3757 (C) yrkande 4 i denna del lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om hur bestämmelserna om dispens från strandskyddet används kan utskottet konstatera att motionären efterfrågar en uppmaning till länsstyrelserna att tolka och tillämpa regelverket på ett visst sätt. Utskottet vill här framhålla att den enda möjligheten för att påverka hur myndigheter tolkar och tillämpar lagstiftning är genom förnyat lagstiftningsarbete. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2017/18:732 (M) yrkande 1. Skötsel och finansiering av leder Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om skötsel av, ansvar för och finansiering av leder. Jämför reservation 7 (L). Kommittémotion 2017/18:3462 av m.fl. (L) yrkande 25 behandlar frågor om nationella leder och skoterleder. Ett fungerande ledsystem skyddar känslig miljö från skotertrafik, och enligt motionärerna måste därför det statliga ledsystemet och skoterlederna underhållas och rustas upp. Motionärerna efterlyser också en översyn av ansvaret för lederna, i såväl praktiskt som ekonomiskt hänseende. behandling och kompletterande upplysningar Av budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 20) framgår att regeringen har gjort stora satsningar för skydd och skötsel av värdefull natur. Regeringen har höjt anslagen 1:3 Åtgärder för värdefull natur och 1:14 Skydd av värdefull natur från ca till ca 2016 och framåt (s. 19). Enligt propositionen (s. 88) pågår det ett omfattande arbete med att rusta upp det statliga ledsystemet i fjällen, vilket finansieras från anslaget 1:3 Åtgärder för värdefull natur. fortsatte arbetet med t.ex. att 45 broar byttes ut mot nya och att 38 stycken renoverades. Totalt har leder röjts, leder har fått en förbättrad markering och spång har anlagts. I har närmare 300 nya vägvisningsskyltar beställts och börjat bytas ut längs fjällederna. Fyra rastskydd har renoverats, och insatser har gjorts för att förbättra sommar- och vinterledsmarkeringen. I har elva rastskydd bytts ut mot nya, och tre har renoverats. Vidare har fyra nya broar byggts samt ett flertal broar reparerats. Sammanlagt har närmare sommar- och/eller vinterleder fått ny ledmarkering i . I har två nya hängbroar färdigställts, och ett fyrtiotal mindre broar har renoverats eller ersatts. Därtill har led röjts, slitage på våtmarker förebyggts och vandring underlättats genom omfattande spångning. I har fjällsäkerheten förbättrats genom renovering av fem rastskydd, utbyte av sju säsongsbroar mot fasta broar och röjning av led. Vidare har arbetet med att säkra den västra leden mot sydtopp påbörjats. Av propositionen framgår vidare att regeringen förstärkte anslaget 1:3 Åtgärder för värdefull natur med totalt i vårändringsbudgeten och i budgetpropositionen , vilket har medfört ökade satsningar på bl.a. skötsel och förvaltning av naturreservat och åtgärder för friluftslivet. Regeringen anför bl.a. att den avser att ta till vara de goda förutsättningar som finns med arbetsuppgifter inom naturvård, friluftsliv, naturturism och biologisk mångfald genom att skapa gröna jobb av enklare karaktär för personer som står långt från arbetsmarknaden, t.ex. nyanlända. Arbetsuppgifterna kan t.ex. innebära att rusta upp det statliga ledsystemet. Regeringen anför vidare att den gör en ytterligare ambitionshöjning och att regeringen bl.a. föreslår att anslaget 1:3 Åtgärder för värdefull natur ökas med ytterligare 2018–2020 (s. 116). biföll fördelningen av anslagen inom utgiftsområde 20 i enlighet med regeringens och miljö- och jordbruksutskottets förslag (bet. 2017/18:MJU1, rskr. 2017/18:115). I regleringsbrev för anges de närmare villkoren för hur anslaget 1:3 får användas. Det framgår i denna del att anslagsposten får användas bl.a. för kostnader för det statliga ledsystemet i fjällen och för verksamhet inom ramen för och Nationella snöskoterrådet samt för samebyarnas arbete med att ta fram och genomföra terrängkörningsplaner. får även användas för visst arbete vid länsstyrelserna för samma ändamål (regleringsbrevet s. 12, anslagspost 2 Kostnader för skötsel av skyddade områden, artbevarande, friluftsliv m.m., punkt 4). Enligt prioriteras de statliga vandrings-, skid- och skoterleder där behovet av att öka besökarnas säkerhet är som störst. Man prioriterar också de kategorier av leder där underhållsbehovet och behovet av att öka framkomligheten är stort, och detta görs t.ex. genom upprustning av broar. Ett annat arbete som pågår är att område för område byta ut vägvisningsskyltarna. När det gäller skoterlederna bedrivs bl.a. arbeten med att förbättra kryssledsmarkeringen och med att röja träd och buskar längs lederna. Frågor om finansiering av leders anläggande, drift och underhåll berörs i publikationen Planera för snöskoter – utgiven av Nationella (reviderad upplaga ). Av handboken framgår bl.a. följande (s. 64 f.): Inom regleringsområden beslutade av regeringen ansvarar staten för ledernas kostnader. För allmänna snöskoterleder ansvarar huvudmannen, staten eller kommunen för snöskoterledshållningen. Allmänna leder ska enligt terrängkörningsförordningen genom underhåll och övriga åtgärder hållas i ett säkert och tillfredsställande skick med hänsyn till såväl omgivningen som dem som färdas på den. Inget hindrar dock att en kommun genom upphandling eller annat avtal uppdrar åt någon annan, till exempel en snöskoterklubb att anlägga och/eller sköta samt teckna nyttjanderättsavtal för allmänna skoterleder. [...] I områden med omfattande snöskotertrafik kan fristående bolag eller ekonomiska föreningar bildas som anlägger och driver snöskoterledssystemet på i huvudsak kommersiella grunder. Detta kan kombineras med olika typer av drifts-/skötselbidrag från kommun, egna insatser/ideellt arbete från medlemmarna etc. I handboken hänvisas till rapporten av skoterleder – Kartläggning av befintliga finansieringssystem i av , 2010. Enligt rapporten finns det flera olika typer av finansieringslösningar i där pris, kvalitet och användare skiljer sig åt. I finns fyra olika typer av ledfinansieringssystem. snöskoterleder finansierade via frivilligt medlemskap och ledbidrag i snöskoterförening snöskoterleder finansierade via kommunalt bidrag och snöskoterförening snöskoterleder finansierade via avgiftsbelagda leder snöskoterleder finansierade via statliga medel. Av redovisningen ovan framgår att det under såväl innevarande som tidigare budgetår har gjorts stora satsningar på skydd och skötsel av värdefull natur. Med stöd av dessa satsningar pågår det ett omfattande arbete med att på olika sätt rusta upp det statliga ledsystemet i fjällen, ett system som innefattar såväl vandrings- och skidleder som vissa skoterleder. Att underhålla och rusta upp det statliga ledsystemet är ett arbete som naturligtvis måste bedrivas löpande, och utskottet ser positivt på de satsningar som görs för att råda bot på brister i det statliga ledsystemet i fjällen. Enligt utskottet motiverar motionens innehåll i den delen inte någon ytterligare åtgärd. Utskottet avser inte att, vilket också begärs i motionen, ta initiativ till en översyn av hur ansvaret för lederna ska fördelas. Sammanfattningsvis avstyrker utskottet motion 2017/18:3462 (L) yrkande 25. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en översyn av terrängkörningslagen. Jämför reservation 8 (SD). I kommittémotion 2017/18:1730 av m.fl. (SD) yrkande 6 efterfrågas en översyn av terrängkörningslagen. Bakgrunden till yrkandet är Förslag till en strategi för miljökvalitetsmålet Storslagen fjällmiljö, i vilket myndigheten lyfter fram att den tekniska utvecklingen av snöskotrar och ett annat körsätt än har lett till att man numera kör i tidigare opåverkade områden. växer antalet fyrhjulingar och snöskotrar, och detta leder till ökade störningar och skador. Motionärerna anför att regeringen därför behöver göra en översyn av terrängkörningslagen och terrängkörningsförordningen. Enligt motionärerna bör en utredare ges i uppdrag att, tillsammans med relevanta aktörer, se över denna lagstiftning. behandling och kompletterande uppgifter Frågan om en översyn av terrängkörningslagstiftningen behandlades senast av miljö- och jordbruksutskottet i betänkande 2016/17:MJU9 Naturvård och områdesskydd. Av betänkandet framgår bl.a. följande (s. 28 f.): Enligt 1 § första stycket terrängkörningslagen (1975:1313) är körning i terräng med motordrivet fordon för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk förbjuden i hela landet på barmark, på snötäckt skogsmark med plant- eller ungskog om det inte är uppenbart att körningen kan ske utan risk för skada på skogen och på snötäckt jordbruksmark om det inte är uppenbart att körningen kan ske utan risk för skada på marken. Av 1 § andra stycket framgår att inom de delar av fjällområdet som regeringen bestämmer är körning i terräng med motordrivet fordon förbjuden även på annan mark än den som anges i första stycket. Om körning – i annat fall än som avses i 1 § – i terräng med motordrivet fordon inom ett visst område kan medföra olägenhet från naturvårdssynpunkt eller annan allmän synpunkt, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer förbjuda körningen eller meddela föreskrifter för den (se 3 § första stycket terrängkörningslagen). I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 20) anför regeringen att användningen av terrängfordon ökar i fjällområden och att planerar att ta fram en vägledning om terrängkörning. Dessutom erbjuder och länsstyrelserna samebyarna stöd för att ta fram terrängkörningsplaner med möjlighet till markförstärkning. Syftet är att motverka markskador. Vidare anför regeringen att i takt med att terrängkörningen i landet ökar, ökar även skador och störningar. Regeringen avser därför att ge och övriga berörda myndigheter i uppdrag att ta fram ett förslag till moderniserad terrängkörningslagstiftning som syftar till att minska skadorna. Frågan om att ge och övriga berörda myndigheter i uppdrag att ta fram en moderniserad terrängkörningslagstiftning är enligt uppgift från Miljö- och föremål för beredning inom departementet. har upplyst om att myndigheten har för avsikt att inleda arbetet med att revidera vägledning för terrängkörning. allmänna råd till terrängkörningslagen och terrängkörningsförordningen (NFS 2005:1) gäller fortfarande. Av budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 20 Allmän miljö- och naturvård) framgår om fjällens miljötillstånd bl.a. att skadorna från terrängkörning i skog och mark ökar. Enligt data från miljöövervakningen har mängden spår av fordon ökat signifikant i fjällområdet mellan de två femårsperioderna 2003–2007 och 2008–2012. har tagit fram en kommunikationsplan med informationsinsatser för att minska olovlig terrängkörning (s. 87 f.). I samma proposition (s. 88 f.) anför regeringen att den ser fram emot redovisning om förslag till ny terrängkörningslagstiftning. Regeringen konstaterar vidare att översynen, när den är genomförd, kan innebära minskade skador på skog och mark och att det i sin tur kan innebära att miljökvalitetsmålet nås. biföll fördelningen av anslagen inom utgiftsområde 20 i enlighet med regeringens och miljö- och jordbruksutskottets förslag (bet. 2017/18:MJU1, rskr. 2017/18:115). Enligt upplysning från , och , har inte – som förut har aviserats – fått något uppdrag att se över terrängkörningslagstiftningen. Regeringen kommer i stället att tillsätta en utredning med uppdrag att se över den aktuella lagstiftningen och komma med förslag på ny sådan. Departementet arbetar med frågan och planerar att kunna presentera utredningsdirektiv och utredare. kommer enligt departementet att få en central roll i arbetet på så sätt att verket kommer att ges ett formellt uppdrag som kommer att bestå i att redovisa problembilden. Verkets redovisning av det uppdraget kommer sedan att utgöra underlag vid översynen av terrängkörningslagstiftningen. publicerade en skrift med förklaringar till lagstiftningen om terrängkörning på barmark. Skriften är ett komplement till folder om terrängkörning på barmark, utgiven av verket . Som framgått av redovisningen ovan avser regeringen att tillsätta en utredning som ska se över terrängkörningslagstiftningen och lämna förslag till ny sådan. Regeringen kommer i det sammanhanget även att ge i uppdrag att utarbeta och redovisa visst underlag för nämnda utredning. I avvaktan på resultatet av den aviserade utredningen föreslår utskottet att motion 2017/18:1730 (SD) yrkande 6 lämnas utan någon ytterligare åtgärd. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, M, C, MP, L, KD) om naturvård och områdesskydd som tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare . Jämför särskilt yttrande 1 (M), 2 (C), 3 (L) och 4 (KD). De motionsförslag som tas upp i bilaga 2 rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare i betänkandena /15:MJU12 Naturvård och biologisk mångfald, 2015/16:MJU6 Naturvård och områdesskydd och 2016/17:MJU9 Naturvård och områdesskydd. har i enlighet med utskottets förslag avslagit samtliga behandlade motionsyrkanden. Utskottet ser ingen anledning att nu göra en annan bedömning av de motionsyrkanden som tas upp i bilaga 2 och avstyrker därför motionsförslagen. Naturreservat m.m., punkt 1 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2820 av m.fl. (L) yrkande 21. Den mest värdefulla naturen måste skyddas, och här spelar naturreservat och nationalparker en viktig roll. Fjäll-, skogs- och kustområden samt sjöar och vattendrag med höga naturvärden ska ha ett starkt skydd. Dynamiskt naturskydd, punkt 2 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3686 av m.fl. (C) yrkande 76. Naturen, liksom hoten mot den och skyddsbehovet av den, utvecklas och förändras ständigt. Det är därför viktigt att naturskyddet är dynamiskt och inte, som det nu ofta blir, statiskt. fattade beslut måste utvärderas och vid behov omprövas för att se till att besluten även fortsättningsvis på ett effektivt sätt bidrar till att skydda värdefulla miljöer och ekosystem. anser därför att man bör överväga en översyn av regelverket för att det ska ge bättre förutsättningar för ett mer dynamiskt naturskydd. Skydd av områden, punkt 3 (C, L) av (C) och (L).