bet · H501SoU8 · 2018-04-16 00:00:00 — Departementspromemorian Reglering av distanshandel med alkoholdrycker (Ds 2016:33) och betänkandena En väg till ökad tillsyn: marknadsföring av och e-handel med alkohol och tobak (SOU 2013:50) och Privat införsel av alkoholdrycker – Tydligare regler i konsekvens med svensk alkoholpolitik (SOU 2014:58) bereds inom . Enligt uppgift från planerar regeringen inte för beslut om proposition . överlämnade 2009 slutbetänkandet En ny alkohollag (SOU 2009:22). Utredningen gjorde bedömningen att försäljning av starköl, vin och spritdrycker direkt från tillverkaren inte bör tillåtas då det inte är förenligt med Systembolagets monopolställning. Sådan försäljning av starköl och spritdryck skulle dessutom enligt utredningen vara olämplig från alkoholpolitisk synpunkt. I propositionen En ny alkohollag (prop. 2009/10:125) gjorde den dåvarande regeringen bedömningen att möjligheten att tillåta gårdsförsäljning av alkoholdrycker borde analyseras ytterligare. Av propositionen framgår att regeringen därför hade beslutat att tillsätta en utredning med uppdrag att ta fram ett förslag till hur gårdsförsäljning av alkoholdrycker kan ske på ett sätt som är förenligt med liksom detaljhandelsmonopolet och utan att det leder till negativa konsekvenser för folkhälsan. lämnade Utredningen om vissa alkoholfrågor delbetänkandet Gårdsförsäljning (SOU 2010:98). Utredningens uppdrag var att ta fram ett förslag till hur gårdsförsäljning av alkoholdrycker kan ske på ett sätt som är förenligt med och detaljhandelsmonopolet utan att det leder till negativa konsekvenser för folkhälsan. Utredningens slutsats var att det går att införa gårdsförsäljning under de givna förutsättningarna men att det måste göras enligt en modell som inte hindrar utländska tillverkare att få sina produkter sålda genom gårdsförsäljning eller att etablera sig i för att bedriva gårdsförsäljning och så länge modellen för gårdsförsäljning är konsekvent med den svenska alkoholpolitiken. Utredningen lämnade ett förslag till regelverk för gårdsförsäljning. framförde statsrådet att regeringen hade beslutat att det inte skulle bli någon gårdsförsäljning av alkohol enligt det utredningsförslag som kommit (). Statsrådet uttalade dock att gårdsförsäljningen som fråga skulle fortsätta att beredas i för att se om någon annan lösning kunde finnas. beslutade regeringen att avsluta beredningen utan att lämna något förslag (dnr S2010/9077/FST). Rapport om en effektivare tillsyn har i enlighet med ett regeringsuppdrag överlämnat rapporten av regeringsuppdrag avseende analys och förslag av författningsändringar som bedömer krävs för en effektivare tillsyn inklusive möjligheten att föra statistik inom alkoholområdet samt konsekvensanalys av förslagen (S2017/06533/FS) till . De nuvarande bestämmelserna i 13 kap. alkohollagen om ett centralt register bedöms enligt inte vara ändamålsenliga. Ett stort antal uppgifter och information som kommer in till myndigheten kan inte behandlas i det centrala registret med den nuvarande lydelsen. föreslår därför en förändring av författningstexten. Rapporten är under beredning inom . Svar på skriftliga frågor Som svar på en skriftlig fråga (fr. 2016/17:1830) om gårdsförsäljning uttalade statsrådet bl.a. följande: hänvisar även till den utredning, som senast analyserat förutsättningar för att tillåta gårdsförsäljning i . Utredningen konstaterade att den finska lagstiftningen vilar på osäker grund. Utredningens förslag utgår därför från de EU-rättsliga krav som torde ställas på en EU-rättslig legitim reglering av gårdsförsäljning. Utredningen konstaterar för det första att gårdsförsäljning inte bara kan begränsas till alkoholdrycker som har tillverkats på den egna gården i , utan att även utländska tillverkare ska ges möjlighet att bedriva gårdsförsäljning av sina egenproducerade alkoholdrycker här i . Det innebär bl.a. att den som bedriver försäljning av egenproducerade drycker också ska ha möjlighet att sälja inte bara alkoholdrycker som han eller hon själv har tillverkat, utan också alkoholdrycker som har tillverkats av andra, såväl inhemska som utländska producenter. Utredningen konstaterar vidare att försäljningen inte kan begränsas till att avse försäljning från en gård på landet. Det innebär att gårdsförsäljning skulle omfatta försäljning från t.ex. bryggerier eller andra tillverkare som har sitt säte i tätorter. Likaså skulle gårdsförsäljning inte begränsas vad avser alkoholhalt, vilket innebär att även sprit skulle kunna säljas vid sidan av Systembolaget. Slutligen föreslår utredningen en rad begränsningar som bl.a. innebär att gårdsförsäljningen bara ska kunna ske i samband med studiebesök på tillverkningsstället, föreläsning eller någon annan liknande upplevelsetjänst med anknytning till de aktuella dryckerna och att säljaren måste ta betalt för denna tjänst så att den inte används i marknadsföringssyfte. Regeringen kan således konstatera att gårdsförsäljningen inte kan reduceras till en fråga som bara rör vinproducenter på den svenska landsbygden. Det handlar i stället om att öppna upp en försäljningskanal för alla typer av alkoholdrycker, för såväl svenska som utländska producenter, både på landsbygden och i tätorter. Det är därmed inte osannolikt att merparten av försäljningen de facto kan komma att ske i städer och tätorter snarare än på landsbygden, då tätorter skulle ge större försäljningsmöjligheter än landsbygden. Jag håller med om att det finns ett stort kunnande och engagemang bland småskaliga dryckesproducenter runt om i landet. Detta i kombination med ett ökat intresse för det hantverksmässiga och småskaliga, har också slagit igenom för de lokala och småskaliga drycker som Systembolaget säljer. Systembolaget tar hänsyn till denna utveckling genom nya tillvägagångssätt för hantering av lokala och småskaliga artiklar både för Systembolaget och för leverantörer i syfte att öka tillgänglighet, produktinformation och kvalitetskontroll. Antal leverantörer och artiklar både vad gäller öl och vin har ökat kontinuerligt i Systembolagets småskaliga sortiment. Även antalet leverantörer som levererar till Systembolagets lokala och småskaliga sortiment har ökat och uppgick till ca 200 . Förutom de lokalt producerade produkterna som kan köpas i den närmsta Systembolagsbutiken, kan konsumenterna i hela landet beställa produkterna för uthämtning i någon av Systembolagets mer än 400 butiker eller cirka 500 ombud. Många arbetstillfällen med koppling till och inom livsmedelsproduktionen är lokaliserade till landsbygden. Regeringen arbetar aktivt med att förbättra för företagen på landsbygden genom en aktiv näringslivspolitik. Jag vill avsluta med att poängtera att skyddet för folkhälsan är detaljhandelsmonopolets huvudsakliga motivering. Och skyddet för folkhälsan är också motivet bakom den svenska alkoholregleringen och ska även fortsättningsvis vara ledstjärnan i utvecklingen av den svenska alkoholpolitiken. Jag är övertygad om att en sådan utveckling kan gå hand i hand med en positiv utveckling av både landsbygd och företagande. Som svar på en skriftlig fråga (fr. 2017/18:906) om gårdsförsäljning uttalade statsrådet följande: Jag menar att en ansvarsfull alkoholpolitik ska utgå från samhällets och medborgarnas bästa. Den svenska alkoholpolitikens övergripande mål är att främja folkhälsan genom att minska alkoholens medicinska och sociala skadeverkningar i befolkningen. Alkoholpolitiken vilar på kunskapen om att den fysiska och ekonomiska tillgängligheten till alkohol har stor betydelse för omfattningen av alkoholens skadeverkningar i befolkningen och för samhället i stort. De viktigaste alkoholpolitiska instrumenten är detaljhandelsmonopolet, alkoholskatten och en restriktiv reglering av marknadsföring av alkohol. Att tillåta gårdsförsäljning av alkoholdrycker vid sidan av detaljhandelsmonopolet skulle innebära ett avsteg från den systematiska och sammanhållna alkoholpolitik som varit framgångsrik för . Jag håller med om att det finns ett stort kunnande och engagemang bland småskaliga livsmedelsföretag runt om i landet. Det är också därför regeringen har öronmärkt för att utveckla svensk måltidsturism. Visit har t ex, tillsammans med regionerna runt om i landet, dragit igång ett stort projekt just i syfte att stärka konkurrenskraft som matdestination och öka utländska besökares konsumtion av restaurangtjänster och livsmedel. Här har stora möjligheter att profilera sig och inte minst med regional matkultur och identitet. Även bland konsumenter finns ett ökat intresse för det hantverksmässiga och småskaliga, vilket har slagit igenom för de lokala och småskaliga drycker som Systembolaget säljer. Antal leverantörer och artiklar både vad gäller öl och vin i Systembolagets småskaliga sortiment har ökat kontinuerligt. Förutom att de lokalt producerade produkterna kan köpas i den närmsta Systembolagsbutik, kan konsumenter i hela landet beställa produkterna för uthämtning i någon av systembolagets mer än 400 butiker eller cirka 500 ombud. Många arbetstillfällen med koppling till och inom livsmedelsproduktionen är lokaliserade till landsbygden. Regeringen arbetar aktivt med att förbättra för företagen på landsbygden genom en aktiv näringslivspolitik. Jag är övertygad om att en positiv utveckling av både landsbygd och företagande kan gå hand i hand med folkhälsobaserad alkoholpolitik där detaljhandeln med alkoholdrycker fortsatt är förbehållet Systembolaget. Den svenska produktionen av alkoholdrycker har utvecklats i snabb takt, och konsumenternas intresse för närproducerade alkoholdrycker i mindre upplagor är stort. Enligt utskottet bör regeringen, under förutsättning att Systembolagets detaljhandelsmonopol kan upprätthållas, verka för en lagstiftning som möjliggör gårdsförsäljning i begränsad utsträckning. bör ställa sig bakom det som utskottet anför och tillkännage detta för regeringen. Motionerna 2017/18:3747 (KD) yrkande 6 och 2017/18:3855 (C) yrkande 9 bör bifallas. Motion 2016/17:825 (M) bör bifallas delvis. Utskottet anser att det som anförs i motionerna om kommuners alkoholpolitik och serveringstillstånd inte utgör skäl att föreslå någon åtgärd från . Motionerna 2016/17:1324 (MP) yrkandena 1 och 2, 2017/18:549 (SD), 2017/18:1661 (MP) yrkandena 1 och 2 samt 2017/18:2427 (MP) bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om handel med sprutor och kanyler samt injektionsrum. Handel med sprutor och kanyler I motion 2017/18:1479 av (-) föreslås ett tillkännagivande om att ge i uppdrag att utreda tillsynsmöjligheter när det gäller handel med sprutor och kanyler. I motion 2017/18:3058 av (MP) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att införa en försöksverksamhet med injektionsrum. Enligt motionären är ett skäl till att droganvändare drabbas av överdoser att man inte har en trygg plats att ta drogerna på. Injektionsrummen utgör också en möjlighet för personer med ett problematiskt bruk att få kontakt med sjukvården eller behandling för sitt beroende. Ett liknande förslag finns i motion 2016/17:549 av (MP). Lagen om införsel av och handel med sprutor och kanyler Lagen (2012:595) om införsel av och handel med sprutor och kanyler innehåller bestämmelser om införsel av och handel med sprutor och kanyler som kan användas för injektion i människokroppen genom huden (1 § första stycket). Den myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn över dem som bedriver handel enligt 3 § denna lag och de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen (tillsynsmyndigheten, 5 §). Av 4 § förordningen (2012:596) om införsel av och handel med sprutor och kanyler framgår att är tillsynsmyndighet enligt lagen om införsel av och handel med sprutor och kanyler. Klassificering av nya psykoaktiva substanser Betänkandet Klassificering av nya psykoaktiva substanser (SOU 2016:93) är under beredning. Regeringen beslutade att överlämna en remiss med samma namn till Lagrådet, och enligt uppgift från planerar regeringen att besluta om att överlämna en proposition till . Ett motionsyrkande tar upp frågan om handel med sprutor och kanyler. Utskottet anser att det som anförs i motionsyrkandet inte utgör skäl att föreslå någon åtgärd från . Motion 2017/18:1479 (-) bör därför avslås. bör inte heller ta något initiativ i frågan om injektionsrum, och därför bör även motionerna 2016/17:549 (MP) och 2017/18:3058 (MP) yrkande 2 avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om minskat tobaksbruk, åldersgräns, tillståndsplikt och övriga frågor om tobak. Jämför reservation 4 (V) och 5 (SD). I kommittémotion 2017/18:664 av m.fl. (V) yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda behovet av en större antirökningskampanj riktad till unga. I motion 2017/18:1657 av (MP) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om behovet av en samordnad kampanj för minskad rökning i kombination med ett Håll Rent-perspektiv. I motion 2017/18:2073 av och (båda SD) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om krav på att kunna uppvisa id vid tobakskonsumtion. Ett likalydande förslag av samma motionärer finns i motion 2016/17:2333 yrkande 3. I motion 2016/17:1050 av (MP) föreslås ett tillkännagivande om att utreda frågan om förbud mot försäljning av cigaretter till personer födda . I motion 2017/18:304 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att se över möjligheten att skärpa tobakslagen. Motionären anser att tobakslagen behöver ses över och skärpas ytterligare så att den som bryter mot lagen när det gäller illegala tobaksvaror eller säljer dessa produkter till minderåriga omgående blir av med tillståndet att saluföra tobaksvaror och inte som först varnas. Ett liknande förslag av samma motionär finns i motion 2016/17:2294. I motion 2017/18:242 av (C) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om licensiering av tobaksförsäljning. Motionären anser bl.a. att försäljare av tobak ska förlora rätten att sälja tobak om de inte följer de regler som finns, t.ex. om åldersgräns. I motion 2017/18:2659 av (S) föreslås ett tillkännagivande om tobaksreklam riktad till barn. Ett förbud när det gäller godisprodukter som uppmuntrar till rökning vore enligt motionären en välkommen förändring i den svenska lagstiftningen. Ett likalydande yrkande av samma motionär finns i motion 2016/17:2691. I motion 2017/18:1697 av (MP) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att den självreglering som skett när det gäller e-cigaretter även bör bli lagfäst. Motionären anser att bör uppmana regeringen att återkomma till med förslag om att e-cigaretter ska behandlas som övrig tobaksrökning. I yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om behovet av kunskap om e-cigaretter och folkhälsofrågor. Motionären anför att e-cigaretten kan vara betydligt farligare för både rökaren och miljön och att det tar tid innan eventuella hälsokonsekvenser visar sig. Därför anser motionären att det är viktigt att håller ett vakande öga på handeln med de varor som används i e-cigaretterna så att viss kunskap byggs upp för eventuella framtida behov. I motion 2017/18:2993 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att åter tillåta smaksatta cigaretter i efter 2020. beslutade att mentolcigaretter, och även andra smaksatta cigaretter, ska förbjudas och fasas ut till . har ett särskilt undantag inom EU som slår vakt om rätten att sälja snus inom landet. Därmed torde det enligt motionären inte vara omöjligt att också anpassa svensk lagstiftning för att möjliggöra en fortsatt försäljning av mentolcigaretter och andra smaksatta cigaretter. Av 1 § tobakslagen (1993:581) framgår att på grund av de hälsorisker och olägenheter som är förbundna med bruk av tobak och exponering för tobaksrök finns i tobakslagen bestämmelser om – begränsning av rökning i vissa lokaler och utrymmen samt på vissa områden utomhus – hälsovarningar på förpackningar till tobaksvaror och örtprodukter för rökning – begränsningar av handeln med och rätten till införsel av tobaksvaror – marknadsföring av tobaksvaror och användning av vissa varukännetecken i marknadsföring av andra varor eller tjänster – innehållsreglering och produktkontroll m.m. av tobaksvaror. Begränsning av rökning i vissa lokaler och utrymmen samt på vissa områden utomhus Rökning är enligt 2 § förbjuden i lokaler som är avsedda för barnomsorg, skolverksamhet eller annan verksamhet för barn eller ungdom samt på skolgårdar och på motsvarande områden utomhus vid förskolor och fritidshem i lokaler som är avsedda för hälso- och sjukvård i lokaler som är avsedda för gemensamt bruk i bostäder och inrättningar med särskild service eller vård på färdmedel i inrikes kollektivtrafik eller i lokaler och andra utrymmen som är avsedda att användas av den som reser med sådana färdmedel i restauranger och på andra serveringsställen, utom när servering sker utomhus i andra lokaler än sådana som avses i 1–5 när en allmän sammankomst eller en offentlig tillställning som avses i 2 kap. 1–3 §§ ordningslagen (1993:1617) anordnas och i lokaler som är avsedda att användas av den som deltar i sammankomsten eller tillställningen i andra lokaler än sådana som avses i 1–6 om allmänheten har tillträde till lokalerna. Tobaksvaror får inte säljas eller på annat sätt lämnas ut i näringsverksamhet till den som inte har fyllt . Den som lämnar ut tobaksvaror ska förvissa sig om att mottagaren har uppnått den nämnda åldern. Om det finns särskild anledning att anta att en tobaksvara är avsedd att lämnas över till någon som inte har fyllt får varan inte lämnas ut. På varje försäljningsställe för tobaksvaror ska det finnas en tydlig och klart synbar skylt med information om förbudet mot att sälja eller lämna ut sådana varor till den som inte har fyllt (12 §). Tobaksvaror som säljs till konsumenter ska tillhandahållas på ett sådant sätt att det går att kontrollera mottagarens ålder. Detta gäller även när försäljningen sker genom automat, via postorder eller liknande (12 a §). En näringsidkare får inte tillhandahålla tobaksvaror för försäljning till konsumenter utan att först ha anmält försäljningen till den kommun där försäljningen ska ske. Näringsidkaren ska utöva särskild kontroll (egenkontroll) över försäljningen och ansvara för att det finns ett för verksamheten lämpligt egenkontrollprogram (12 c § första och andra styckena). En näringsidkare som tillhandahåller tobaksvaror för försäljning till konsumenter ska ge personalen den information och det stöd som behövs för att personalen ska kunna följa lagen och anslutande föreskrifter (12 d §). Reklam och annan marknadsföring En näringsidkare som marknadsför tobaksvaror till konsumenter får enligt 14 § inte använda kommersiella annonser i periodiska skrifter eller andra jämförbara skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig ljudradio- eller tv-program eller tv-sändningar över satellit som omfattas av radio- och tv-lagen (2010:696) eller andra överföringar eller tekniska upptagningar på vilka yttrandefrihetsgrundlagen är tillämplig. Även annan marknadsföring av tobaksvaror till konsumenter än som avses i första stycket är förbjuden. Detta gäller dock inte i tryckta skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig eller i överföringar eller tekniska upptagningar på vilka yttrandefrihetsgrundlagen är tillämplig marknadsföring som endast består i att tillhandahålla tobaksvaror för försäljning eller kommersiella meddelanden inne på försäljningsställen som inte är påträngande, uppsökande eller uppmanar till bruk av tobak. Kommersiella meddelanden enligt andra stycket 3 ska i den omfattning det är möjligt placeras så att de inte är synliga från utsidan av försäljningsstället. Innehållsreglering och produktkontroll m.m. Av 18 § första och andra styckena följer att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka cigaretter och vilken rulltobak som ska anses ha karakteristisk smak vilka tillsatser i tobaksvaror som ska förbjudas gränsvärden för skadliga ämnen som tobaksvaror får innehålla eller ge upphov till mätning och övervakning av sådana gränsvärden. Cigaretter och rulltobak med karakteristisk smak och tobaksvaror som innehåller tillsatser som har förbjudits med stöd av första stycket får inte tillhandahållas konsumenter på marknaden. Vid allvarliga eller upprepade överträdelser av bestämmelserna i lagen får kommunen förbjuda en näringsidkare som tillhandahåller tobaksvaror för försäljning till konsumenter att fortsätta försäljningen eller, om förbud får anses vara en alltför ingripande åtgärd, meddela en varning. Ett förbud enligt första stycket meddelas för av högst . Beslut enligt första stycket gäller , om inte något annat anges i beslutet (20 a §). I syfte att ge underlag för en dialog mellan kommunen och den som lämnar ut tobaksvaror om skyldigheten att förvissa sig om att mottagaren har uppnått den ålder som anges i 12 §, får kommunen genomföra kontrollköp. Vid ett sådant köp får kommunen endast anlita en person som har fyllt . Ett kontrollköp får genomföras utan att näringsidkaren underrättas i förväg om kontrollköpet. Kommunen ska efter ett genomfört kontrollköp underrätta näringsidkaren om kontrollköpet (22 a §). Vad som framkommit genom kontrollköp får inte utgöra grund för kommunen att meddela förelägganden eller förbud enligt 20 och 20 a §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om genomförandet av kontrollköp (22 b §). Lagen om elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare Lagen (2017:425) om elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare innehåller bestämmelser om anmälan, produktkrav, försäljning och marknadsföring av elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare (1 §). Med elektronisk cigarett avses en produkt som kan användas för konsumtion av nikotinånga via ett munstycke, eller beståndsdel av den produkten, inbegripet en patron, en tank och anordningen utan patron eller tank (2 § 1). Motionsyrkanden om e-cigaretter behandlades senast av utskottet i betänkande 2016/17:SoU17 Genomförande av tobaksproduktdirektivets bestämmelser om e-cigaretter. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena, och kammaren biföll utskottets förslag. Bakgrund och pågående arbete och Europeiska unionens råd antog direktiv /40/EU om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter och om upphävande av direktiv /37/EG (tobaksproduktdirektivet). Regeringen beslutade (dir. 2014:108) att en särskild utredare skulle lämna förslag till ett nationellt genomförande av tobaksproduktdirektivet. Utredningen antog namnet . I delbetänkandet Mer gemensamma tobaksregler – ett genomförande av tobaksproduktdirektivet (SOU 2015:6) redovisade utredningen sina förslag till genomförande av de delar av direktivet som skulle vara genomförda i medlemsstaterna . Förslagen behandlas i propositionen Åtgärder för ökad folkhälsa på tobaksområdet – genomförandet av EU:s tobaksproduktdirektiv (prop. 2015/16:82, bet. 2015/16:SoU10, rskr. 2015/16:188). Därefter överlämnade utredaren förslaget Genomförande av tobaksproduktdirektivets bestämmelser om e-cigaretter (S2016/01612/FS). Förslagen behandlas i propositionen Genomförande av tobaksproduktdirektivets bestämmelser om e-cigaretter (prop. 2016/17:132, bet. 2016/17:SoU17, rskr. 2016/17:277). I ursprungsdirektivet ingick även att analysera och vid behov lämna förslag om bl.a. en ändamålsenlig reglering av snus, begränsning av rökning av t.ex. e-cigaretter och örtprodukter för rökning i rökfria miljöer, utformningen av tillståndsplikt för försäljning av tobak samt förslag till ett nationellt genomförande av WHO:s protokoll om eliminering av illegal handel med tobaksvaror (The Protocol to Eliminate Illicit Trade in , antagen ). I tilläggsdirektiv (dir. 2015:16) beslutade regeringen att utredaren även skulle få i uppdrag att lämna förslag på en reglering för att begränsa tobaksrökning och rökning av tobaksrelaterade produkter på vissa allmänna platser.