bet · H501MJU13 · 2018-03-02 00:00:00 — Utskottet anser det särskilt oroande att rapporterade fångstdata inte är tillförlitliga och att likabehandlingen av fiskeoperatörer vid tillämpningen av sanktioner brister, vilket revisionsrätten uttryckte i sin utvärdering av kontrollförordningen. Av denna anledning vill utskottet uppmana regeringen att verka för ett mer heltäckande och enhetligt uppföljningssystem i syfte att kunna vidta bättre åtgärder, inte minst inom ramen för kommande förhandlingar om den nya kontroll-förordningen. Detta bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motion 2017/18:3717 (C, M, L, KD) yrkande 9. Utveckling av selektiva redskap Liksom tidigare ser utskottet positivt på att fiskeredskapen utvecklas så att de blir så skonsamma som möjligt för miljön som näringen får hjälp med att leva upp till landningsskyldigheten. Utskottet bedömer i likhet med regeringen att mycket arbete har genomförts i med att anpassa redskapen till att bli mer selektiva och med att utveckla alternativa fiskemetoder. Sekretariatet för selektiva fiskeredskap har åstad-kommit ett produktivt samarbete mellan näringen och forskningen som har resulterat i ett antal tekniska förbättringar, bl.a. en ny trål med artsorterande rist. Utskottet noterar med tillfredsställelse att regeringen tillfört ytterligare medel till arbetet med selektiva redskap och ser särskilt fram emot sekretariatets utvärdering av de senaste årens utvecklingsarbete. Med hänvisning till det som anförts ovan bedömer utskottet att de åtgärder som föreslås i motionerna 2017/18:3346 (M) yrkande 7, 2017/18:2819 (L) yrkande 9, 2017/18:1163 (KD), 2017/18:1149 (V) yrkande 14 och 2017/18:3855 (C) yrkande 57 till betydande del redan tillgodosetts och att de därför kan lämnas utan vidare åtgärd. Vad gäller förslaget om att regeringen bör främja selektivt fiske med passiva redskap vill utskottet påminna om att selektivitetsproblemen i krokfisket är jämförelsevis små och att krokfisket står för en liten andel av yrkesfisket totalt. Dessutom har Havs- och vattenmyndigheten som ambition att inte behöva stoppa krokfisket genom att införa vissa ändringar av bestämmelserna för fiske på kustkvoten. Utskottet ser mot denna bakgrund ingen anledning att prioritera förslaget och avstyrker därmed motion 2017/18:3889 (SD) yrkande 7. Fiskodling i öppna kassar m.m. Som utskottet tidigare betonat är det viktigt att försöka minimera den negativa verkan av vattenbruk. Utskottet ser därför mycket positivt på att det skett en miljömässig teknikutveckling inom vattenbruksnäringen, vilket medfört att öppna kassar alltmer frångås som metod. Matfiskodlingen har successivt flyttat från odling i öppna kassar till reglerings-magasin, och vanligtvis ges inte nya tillstånd till traditionella kassodlingar i områden som redan har hög näringsbelastning eller där det finns skyddsvärda vilda bestånd. Mot denna bakgrund ser utskottet inget behov av ett program för hur fiskodling i öppna kassar ska avvecklas så som det efterlyses i motion 2017/18:2056 (M), och motionen avstyrks följaktligen. Som redovisats ovan är s.k. gäddfabriker ett sätt att restaurera och återställa våtmarker där gäddan har optimala förutsättningar att föröka sig. Det finns redan olika typer av stöd att söka för att anlägga gäddfabriker. Dessutom satsar nu regeringen på att ytterligare främja våtmarksanläggning, bl.a. genom att ge myndigheterna i uppdrag att ta fram en strategi för våtmarker. Mot denna bakgrund anser utskottet att motion 2017/18:1388 (S) kan lämnas utan någon vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att ålfisketillstånden ska göras överförbara, om ett generellt ålfiskeförbud och om arbetet med åtgärder för att rädda ålbeståndet. Jämför reservation 18 (M, SD, C, KD), 19 (SD), 20 (SD) och 21 (V) samt det särskilda yttrandet (KD). I flera motioner förordas att dagens ålfisketillstånd görs överlåtbara. I kommittémotion 2017/18:2605 av m.fl. (KD) yrkande 4 framförs att mängden legalt fångad ål har sjunkit till en låg nivå och att målet i nuvarande förvaltningsplan om att reducera fiskets fångst därmed är uppnått. Därför anser motionärerna att det är motiverat att öppna för möjligheten att överföra ålfisketillstånd mellan generationer. På liknande sätt anförs i motion 2017/18:2004 av m.fl. (M) yrkande 1 att ålfiskeföretagare bör ha möjlighet att överlåta sin verksamhet. I stället för att straffa svenska ålfiskare anser motionärerna att EU borde lägga sitt krut på att se till att stora ålfiskarländer som och lever upp till ålförordningen ((EG) nr 1100/2007). Likaså anförs det i motion 2017/18:2965 av (S) att ålfisketillstånden bör göras överlåtbara för att på så sätt möjliggöra generationsskiften och för att säkerställa ett fortsatt framtida ålfiske i . Även i motion 2017/18:2430 av och (båda C) i denna del framför motionärerna att det yrkesmässiga ålfisket är av stor betydelse för ålens överlevnad. Vidare förespråkas i kommittémotion 2017/18:3889 av och (båda SD) yrkande 12 i denna del att regeringen skyndsamt underlättar överlåtelser av ålfisketillstånd. Dagens restriktiva tillståndsdelning innebär enligt motionärerna att kunskaper och flerhundraåriga traditioner håller på att gå förlorade. Också i motion 2017/18:237 av och (båda C) föreslås att dagens ålfisketillstånd ska övergå till att vara överförbara eftersom en levande kust och skärgård och dessas kulturarv annars riskerar att gå förlorade. Ett liknande yrkande framförs också i motion 2017/18:1219 av (C). Enligt motionären bör tillstånd att fiska ål få överlåtas på vissa villkor. Motionären motiverar detta förslag med att ålfisket längs är ett värdefullt kulturarv som hotas av att det inte går att överlåta ålfisketillstånd. I två motioner uppmanas regeringen att motarbeta förslag som skulle leda till att ett totalförbud införs för ålfisket i . I kommittémotion 2017/18:2605 av m.fl. (KD) yrkande 5 anförs att regeringen bör motarbeta kommissionens förslag till förordning som skulle innebära ett totalt ålfiskestopp i . Eftersom motionärerna ser positivt på ett fortsatt svenskt ålfiske vill de att regeringen motsätter sig kommissionens initiativ. Även i kommittémotion 2017/18:3889 av och (båda SD) yrkande 12 i denna del motsätter sig motionärerna ett förbud mot ålfisket i . Enligt motionärerna skulle ett sådant förbud leda till att kultur och kunskap av unikt slag längs med Ålakusten försvinner. I kommittémotion 2017/18:1149 av m.fl. (V) yrkande 16 förespråkas att inför ett totalförbud för allt riktat fiske på ål. Ålen är klassad som akut hotad, och enligt motionärerna har ett ansvar för att bevara ålen, inte minst då de flesta könsmogna ålarna vandrar ut längs vår kust. Motionärerna anför också att så länge det finns legalt fiske på ål försvåras även kontrollen av försäljning av illegal ål. Åtgärder för att rädda ålen Ett antal motioner tar upp åtgärdsarbetet för att rädda ålen. I motion 2017/18:2004 av m.fl. (M) yrkande 2 vill motionärerna att regeringen hittar vägar för att öka ålbeståndet. I stället för att ytterligare begränsa ålfisket anser motionärerna att regeringen borde se över möjligheten att lägga ett större ansvar på elbolagen när det gäller att underlätta för ål att passera turbinerna oskadda. I motion 2017/18:1392 av (S) föreslås att möjligheterna för en kraftsamling för att rädda ålen utreds. Enligt motionären behöver regeringen sätta ordentlig press på elbolagen så att vattenkraftverken anpassas så att ålens vandring återigen görs möjlig och att inom EU arbetar för att vattenkraftverk i samtliga medlemsländer tvingas konstruera fiskvandringsleder. Även i motion 2017/18:2430 av och (båda C) i denna del efterlyser motionärerna åtgärder för att rädda och öka förekomsten av ål i svenska vatten. Enligt motionärerna behövs det en ökad utsättning av ålyngel och en minskning av den stora mängd ål som äts upp av sälar och skarvar. behandling och kompletterande uppgifter Enligt rådets förordning (EG) nr 1100/2007 om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål åläggs medlemsstaterna att upprätta planer för förvaltning av ålbeståndet. Målet är att uppnå en utvandring av blankål motsvarande av den för riket beräknade historiskt naturliga blankålsproduktionen. nationella förvaltningsplan för ål godkändes av kommissionen . Planen innehåller åtgärder på i huvudsak fyra områden: skärpta regleringar av fisket, utökade kontrollåtgärder, ökade utsättningar av ål och åtgärder för att minska dödlighet hos blankål i vattendrag (minskad turbindödlighet). Planen är adaptiv, vilket innebär att åtgärderna kan justeras . Havs- och vattenmyndigheten är ansvarig myndighet för arbetet med ålförvaltningsplanen. Som en del av den nationella ålförvaltningsplanen råder det generellt förbud för ålfiske i , i havet och i större delen av de svenska sötvattensområdena. Ålfiskeförbudet är inte tidsbegränsat. Det är möjligt att få undantag från ålfiskeförbudet genom att ansöka om ålfisketillstånd hos Havs- och vattenmyndigheten. Tillståndsgivningen är restriktiv i det att man endast kan få tillstånd att fiska ål om man tidigare haft tillstånd att fiska ål, och det är inte möjligt att söka tillstånd för nyetablering av ålfiske. Tillstånd beviljas inte nya ägare vid generationsväxlingar eller när tillståndshavare av någon annan anledning upphör med sitt ålfiske. Ett antal yrkesfiskare har beviljats dispens från förbudet, liksom ett fåtal som fiskar med stöd av enskild rätt. Särskilda tillstånd har beviljats den som bedrivit riktat ålfiske . Tillstånden ges i sänder. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten hade 209 fiskare ålfisketillstånd . Av dessa hade 130 tillstånd att bedriva ålfiske i havet. Den restriktiva tillståndsdelningen för ålfiske kombineras med nationella bestämmelser om höjt minimimått på ål som får fiskas () och redskapsbestämmelser för fasta redskap och ryssjor. Därtill har fiskesäsongens längd reducerats såväl i insjöar som vid kusten, se redogörelse nedan om den beslutade säsongsstängningen för ålfisket. Ålförvaltningsplanen, inklusive tillståndsgivningen, kan justeras om bestånden så tillåter. Särskild vikt bör läggas vid samverkan mellan relevanta myndigheter och intressenter utanför fiskesektorn som påverkar ålens beståndssituation och vandring. I sitt regleringsbrev fick Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att, med anledning av kommissionens utvärdering av den nationella ålförvaltningsplanen, analysera behovet av planen och vid behov föreslå en revidering mot bakgrund av målen i EU:s ålförordning och den vetenskapliga rådgivningen. Uppdraget redovisades till . I betänkandet anförs följande vad gäller ålfisket: I Havs- och vattenmyndighetens analys av behovet av att revidera den nationella förvaltningsplanen för ål föreslår myndigheten att nuvarande inskränkningar av fisket ska upprätthållas till dess att det finns säkra bevis för kontinuerlig ökning av såväl rekrytering som lekbestånd av ål. Myndigheten bedömer att rekryteringen är mycket låg. Nya data från Ices ålarbetsgruppsrapport och Havs- och vattenmyndigheten pekar på att rekryteringen av ål fortfarande var mycket låg. I förhållande till referensperioden –uppgick rekryteringen av glasål i till . I övriga europeiska serier uppgick rekryteringen till givet samma referensperiod. I fråga om det europeiska ålfiskets storlek uppgick de totala rapporterade landningarna av glasål till . De uppskattade landningarna av blankål och gulål var . Enligt uppgift från motsvarar de totala landningarna ca 200 miljoner individer. Majoriteten av det europeiska fisket äger rum i inlandsvatten. Räknat i ton uppskattas fångsterna i områden till av de totala fångsterna. I fiskas dock en större del i havet eftersom ålen följer kusten under sin utvandring. Enligt WGEEL kan det illegala fisket antas vara i samma storleks-ordning som de officiella landningarna. I är det endast tillåtet att fiska ålar . Av denna anledning fiskas mest vuxen ål i , och en sådan individ väger i genomsnitt . De svenska fångsterna uppgår till ca (medeltal för perioden –2016), vilket motsvarar ca 185 000 individer . Majoriteten av det svenska fisket sker i havet, och endast en liten del tas i sötvatten. I enlighet med förordning (EG) nr 110/2007 ska en ny utvärdering av nationellt genomförda åtgärder rapporteras till kommissionen . Det råder inget totalförbud mot riktat fiske på ål i EU:s vatten. enades EU:s jordbruks- och fiskeministrar om 2018 års fiskemöjligheter i . Beslutet innebär inget förbud mot att fiska ål i eftersom kommissionens förslag om ett sådant inte vann tillräckligt stöd. valde att lägga en röstförklaring där kommissionen uppmanas föreslå nya åtgärder för att säkra ålens framtid. fattade EU:s jordbruks- och fiskeministrar beslut om 2018 års fiskemöjligheter i . Beslutet omfattar en begränsad fiskeperiod för blankål, dvs. ål som är större än . Begränsningen gäller i alla EU:s vatten i Nordostatlanten, inklusive , , och och innebär att det t.o.m. är förbjudet att fiska efter blankål. Inga begränsande åtgärder omfattar glasål, dvs. ål som är kortare än . Det är Havs- och vattenmyndigheten som ska genomföra beslutet och fastställa aktuell period för säsongsstängningen av fisket. Arbetet kommer att genomföras /vår 2018 och påskyndas för att man ska kunna ge besked till fisket. måste meddela kommissionen valet av period . Åtgärder för att rädda ålen Utskottet har vid upprepade tillfällen, bl.a. i betänkandena /15:MJU6 Fiskeripolitik, 2015/16:MJU17 Sanktionsavgifter för andra aktörer på fiskets område än yrkesfiskare m.m. och 2016/17:MJU14 Fiskeripolitik, anfört att kraftfulla åtgärder krävs för att fler ålar ska överleva. Utskottet har också anfört att det är angeläget med fortsatta åtgärder inom ramen för den nationella planen för återhämtning av ålbeståndet. nationella förvaltningsplan består av fyra huvudinriktningar: skärpta regleringar av fisket, utökade kontrollåtgärder, ökade utsättningar av ål och åtgärder för att minska dödlighet hos blankål i vattendrag. Som också nämnts ovan fick Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag i sitt regleringsbrev att analysera behovet av planen och vid behov föreslå en revidering mot bakgrund av målen i EU:s ålförordning och den vetenskapliga råd-givningen. Uppdraget redovisades till . I betänkandet anförs följande när det gäller den nationella förvaltnings-planen för ål: När det gäller förbättrade utvandringsmöjligheter för blankål konstaterar myndigheten att de kortsiktiga åtgärderna har prioriterats. Vid utvärdering av genomförda åtgärder och påverkan från turbinrelaterad dödlighet i vattenkraftverk konstaterar myndigheten att det är långt till det uppsatta målet i förvaltningsplanen. Myndigheten framhåller att vattenkraften i hög grad påverkar dödlighet för utvandrande blankål och förhindrar naturlig uppvandring av ålyngel i inlandsvatten. Åtgärder för att förbättra upp- och nedströmsvandring förbi kraftverk styr därför också i hög grad förväntad effekt av de åtgärder som genomförs via fiskereglering och utsättning av ålyngel. Havs- och vattenmyndigheten anser därför att arbetet med delar i nuvarande förvaltningsplan som behandlar påverkan från vattenkraft bör utvecklas för att effektivisera det långsiktiga åtgärdsarbetet. När det gäller stödutsättning av ålyngel anser myndigheten att utsättningsplanen inom nuvarande förvaltningsplan bör ses över. I fråga om turbindödlighet är målet i den nationella förvaltningsplanen att reducera turbinrelaterad dödlighet i vattendrag där ålen måste passera minst ett vattenkraftverk så att av all blankål kan utvandra till kusten. För att uppnå detta mål tecknade dåvarande en avsikts-förklaring med ett antal bolag . Avsiktsförklaringen genomfördes –2017 i huvudsak genom programmet Krafttag ål, för vilket man satte upp två mål: dels att reducera turbinrelaterad dödlighet till max i ett antal utvalda vattendrag, dels att vidtagna åtgärder skulle resultera i en ökad blankålsutvandring med 100 000 blankålar . Ambitionen var att påbörja arbetet med kortsiktiga åtgärder såsom utsättningar och fångst/nedtransport av blankål för att sedan ersätta dessa med långsiktiga tekniska åtgärder. I samband med detta konstaterade att målet om 50 procents överlevnad var långt ifrån uppnått. Vidtagna åtgärder (inklusive fångst/nedtransport av blankål) hade då bidragit med ca 15 procents ökad överlevnad. Målet om en ökad blankålsutvandring med 100 000 ansåg Havs- och vattenmyndigheten däremot vara uppnått till följd av de ålutsättningar som genomfördes i bolagens regi. Dock förväntas dessa åtgärder i praktiken ge effekt först om 10–när den utsatta ålen blir könsmogen och övergår till blankål. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten har långsiktiga åtgärder än så länge uteblivit. Åtgärder som genomförts är i första hand fångst/nedtransport av blankål samt utsättning av ålyngel. Havs- och vattenmyndigheten betonar särskilt behovet av mer långsiktiga åtgärder i samband med det regerings-uppdrag som utfördes . Det pågår nu en dialog mellan myndigheten och aktuella bolag om former för det fortsatta åtgärdsarbetet vad gäller minskad turbindödlighet. Ytterligare exempel på åtgärder som vidtas för att minska turbinrelaterad dödlighet är bl.a. att , i samverkan med SLU, myndigheter och industri, håller på att undersöka hur man kan uppnå ekologiskt och samhällsekonomiskt hållbar vattenkraft. Genom åtgärdsinriktade studier av ålyngel ska de utvärdera effektiva lösningar för uppströmspassage, habitatkrav för hög överlevnad samt vandringsmönster. Miljö- och har för avsikt att presentera en proposition i syfte att bl.a. säkerställa att vattenkraftverk och dammar har moderna miljötillstånd. I fråga om stödutsättning av ålyngel sker det enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten ett omfattande arbete, även om utsättningens omfång minskat till följd av oförutsedda händelser. Vad avser statligt finansierade utsättningar inom ramen för den nationella förvaltnings-planen uppgick mängden till ca 2 miljoner. var mängden ungefär halverad eftersom det då saknades stöd från den Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF) i samband med omprövning av detta program. uteblev utsättningar till följd av påträffad smitta i samband med karantän. Det vidtas även åtgärder för att stävja det illegala fisket efter ål. Vid jordbruksrådet antog medlemsstaterna och kommissionen ett uttalande som innebär att man ska arbeta vidare med åtgärder för att förbättra den allvarliga beståndssituationen för arten. Särskild vikt lades vid åtgärder för att minska det orapporterade fisket och den illegala exporten till tredjeländer. När det gäller svenska insatser för att minska den illegala handeln av ål utvecklar Havs- och vattenmyndigheten just nu ett elektroniskt spårbarhetssystem. Systemet innebär att man ska kunna följa fisken från fångst till försäljning och att det också ska vara möjligt att följa export. Enligt myndigheten är detta system tämligen unikt i sitt slag, och det kommer inte bara att omfatta ål utan också andra arter. Systemet ska införas . I sitt svar på interpellation 2017/18:133 framhöll statsrådet att situationen för den europeiska ålen är ytterst alarmerande, och att regeringen delar kommissionens inställning att kraftfulla åtgärder behöver vidtas i närtid för att rädda arten, och därmed också ålfisket på . Regeringen anser att det är viktigt att få till stånd en helhetslösning med långsiktiga åtgärder, där ansvaret för ålen hanteras av hela EU. Regeringen kommer att fortsätta ansträngningarna för att bevara ålbeståndet och uppnå målen i för ål och välkomnar förslag till nya åtgärder från kommissionen. Enligt utskottet råder det ingen tvekan om att ålbeståndet är på en alarmerande låg nivå. Utskottet påminner om att en restriktiv tillståndsdelning är en central del av den svenska ålförvaltningen och att Havs- och vattenmyndigheten i sin senaste utvärdering av planen föreslog att nuvarande inskränkningar av fisket ska upprätthållas. Utskottet finner ingen anledning att ifrågasätta myndighetens bedömning. En ny utvärdering av ålförvaltnings-planen är aviserad till , och denna kommer att inbegripa möjligheterna till eventuella justeringar av nuvarande tillståndsgivning. Utskottet vill inte föregripa det utvärderingsarbete som pågår vid myndigheten och avstyrker därför förslagen om överlåtbara ålfisketillstånd så som de framförs i motionerna 2017/18:2605 (KD) yrkande 4, 2017/18:2004 (M) yrkande 1, 2017/18:2965 (S), 2017/18:2430 (C) i denna del, 2017/18:3889 (SD) yrkande 12 i denna del, 2017/18:237 (C) samt 2017/18:1219 (C). enades EU:s jordbruks- och fiskeministrar om 2018 års fiskemöjligheter. Utskottet vill påminna dels om att de beslutade fiskemöjligheterna inte resulterade i något totalförbud för ålfiske i EU:s vatten, dels om att ett eventuellt framtida förbud är beroende av förhandlingar på EU-nivå. Utskottet ansluter sig till regeringens bedömning att det är viktigt att få till stånd en helhetslösning med långsiktiga åtgärder, där ansvaret för ålen hanteras av hela EU. Liksom regeringen ser utskottet fram emot kommissionens förslag till nya EU-gemensamma åtgärder för att bevara ålbeståndet. Mot denna bakgrund anser utskottet att de förslag om huruvida regeringen ska driva på för totalförbud för ålfiske eller inte så som det framförs i motionerna 2017/18:2605 (KD) yrkande 5, 2017/18:3889 (SD) yrkande 12 i denna del och 2017/18:1149 (V) yrkande 16 kan lämnas utan vidare åtgärd. Åtgärder för att rädda ålen liksom tidigare råder det bred enighet i utskottet om att det krävs kraftfulla åtgärder för att rädda ålen. Utskottet välkomnar de olika initiativ som regeringen tagit för att uppfylla målen i för ål, inte minst det elektroniska spårbarhetssystem som ökar förutsättningarna för att stävja det illegala fisket. I fråga om turbinrelaterad dödlighet konstaterar utskottet att det just nu pågår en dialog mellan Havs- och vattenmyndigheten och berörda bolag om former för det fortsatta åtgärdsarbetet. Därtill vill utskottet påminna om att myndigheten ska presentera en ny utvärdering av den nationella ålförvaltningsplanen. Utvärderingen kommer att innefatta eventuella förändringar i det nationella åtgärdsarbetet. Utskottet vill inte föregripa det utvärderingsarbete som pågår inom myndigheten utan ser med stor tillförsikt fram emot regeringens fortsatta hantering av ålförvaltningsplanen. Av denna anledning föreslår utskottet att motionerna 2017/18:2430 (C) i denna del, 2017/18:2004 (M) yrkande 2 och 2017/18:1392 (S) lämnas utan vidare åtgärd. Förslagspunkter som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår ett antal motionsyrkanden (S, M, SD, C, V, L, KD) om fiskeripolitiska åtgärder som har behandlats tidigare . Jämför särskilt yttrande 2 (M), 3 (SD), 4 (C), 5 (V), 6 (L) och 7 (KD). De motionsförslag som tas upp i bilaga 2 rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare i betänkandena /15:MJU6 Fiskeripolitik, 2015/16:MJU17 Sanktionsavgifter för andra aktörer på fiskets område än yrkesfiskare m.m. och 2016/17:MJU14 Fiskeripolitik. har i enlighet med utskottets förslag avslagit samtliga behandlade motionsyrkanden. Utskottet ser inte någon anledning att nu göra en annan bedömning av de motionsyrkanden som tas upp i bilaga 2 och avstyrker därför motionsförslagen. Nationell strategi för svenskt fiske, punkt 1 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3889 av och (båda SD) yrkande 1 och 2017/18:1167 av (KD) och 2017/18:3855 av m.fl. (C) yrkande 55. Havet är en resurs, och fisket är en betydelsefull svensk näring med gamla anor. Enligt måste målsättningen vara att främja en livskraftig svensk fiskerinäring inom ramen för marknadsekonomiska principer och långsiktigt hållbart nyttjande av fiskevatten, vilket dessutom höjer självförsörjningsgrad av livsmedel. Eftersom det svenska fisket är så noga övervakat och reglerat är svenska produkter normalt att föredra framför importerad fisk.