bet · H501MJU11 · 2018-02-21 00:00:00 — Regeringen har även gett VTI i uppdrag att ta fram och sprida kunskap om mikroplastutsläpp från transportsystemet. har fått ett uppdrag att sammanställa kunskap om hälsorisker med mikropartiklar respektive nanomaterial av plast i dricksvatten, kartlägga förekomsten av sådana föroreningar i dricksvatten i samt vid behov föreslå åtgärder för att minska exponeringen. och Havs- och vattenmyndigheten har fått i uppdrag att föreslå konkreta åtgärder för att minska plastnedskräpningens negativa effekter på miljön. ska även tillsammans med organisationen ta fram en handlingsplan för informationsinsatser till allmänheten –2020 för att minska nedskräpningen och öka allmänhetens kunskaper om dess negativa effekter. arbetar med att identifiera och åtgärda viktigare källor till utsläpp av mikroplaster till vattenmiljön i med utgångspunkt från tidigare uppdrag. ska även analysera olika alternativ till reglering av utsläpp av mikroplaster till vattenmiljön. Analysen ska omfatta förutsättningar för författningsförslag för reglering av utsläpp, inklusive krav för anläggning och skötsel av konstgräsplaner och andra utomhusanläggningar för idrott och lek från vilka utsläpp av mikroplaster riskerar att ske. Analysen ska även omfatta frågan om anmälningsplikt och tillståndsplikt enligt . När det gäller utsläpp från konstgräsplaner kan även nämnas att har tagit fram ett förslag till vägledning om anläggning, underhåll och skötsel av konstgräsplaner. har även startat en beställargrupp för att minska miljö- och hälsopåverkan från konstgräsplaner för att höja kvaliteten i offentlig upphandling genom att gemensamt bygga upp kunskap och samverka kring krav och metoder vid upphandling och inköp. Regeringen har beslutat att från införa ett förbud mot kosmetiska produkter som sköljs av eller spottas ut och som innehåller plastpartiklar med en rengörande, skrubbande eller polerande funktion. Förbudet gäller inte plastpartiklar som består av naturligt förekommande polymerer. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionerna 2017/18:837 (S), 2017/18:1480 (S), 2017/18:2608 (KD) yrkande 8, 2017/18:2819 (L) yrkande 12, 2017/18:2820 (L) yrkande 27 i denna del, 2017/18:3350 (M) yrkande 9, 2017/18:3686 (C) yrkandena 60 och 61 samt 2017/18:3895 (M). Kemikalieinspektionen har gjort bedömningen att användningen av PFAS som kan ge upphov till föroreningar av miljön bör minimeras och upphöra. Som framgår ovan pågår ett arbete, bl.a. vid Kemikalieinspektionen, för att hantera problemen med högfluorerade ämnen. Ämnena är ett av fokusområdena i handlingsplanen för en giftfri vardag. Kemikalieinspektionen har tagit fram en strategi för arbetet med PFAS. Strategin ska ses som en process som måste bedrivas i flera steg och på flera arenor – i , och EU och globalt. En viktig del i strategin är samarbete mellan olika myndigheter och andra aktörer. Kemikalieinspektionen har bl.a. tagit initiativ till ett förslag att berörda svenska myndigheter offentligt ska ställa sig bakom en avsiktsförklaring för ett ökat samarbete för att få fram mer kunskap om och minska användningen av PFAS. Det substitutionscentrum som regeringen har anslagit medel till kan ha en roll i arbetet med att minska användningen av PFAS och liknande ämnen. Insatser för att åtgärda förorenade områden minskar risken för förorening av vattentäkter eftersom det finns hög risk för att PFAS och liknande ämnen sprids från förorenade områden till vatten. Regeringen har i budgeten förstärkt anslaget för sanering och återställning av förorenade områden. När det gäller gräns- och riktvärden för högfluorerade ämnen kan nämnas att SGI har tagit fram preliminära riktvärden för högfluorerade ämnen i mark och grundvatten. SGI bedömer att riktvärden för ytterligare PFAS-föreningar bör kunna tas fram . har tagit fram rekommendationer till dricksvattenproducenter och kontrollmyndigheter i kommuner om vilka åtgärder som bör vidtas för sänka halterna av PFAS i dricksvatten . Inom EU pågår ett arbete vid Efsa med en översyn av TDI-värden (tolerable daily intake – tolerabelt dagligt intag) för bl.a. PFAS. Dessa TDI-värden är en del i ett underlag för att ta fram gränsvärden för både mark, grundvatten och dricksvatten. Utskottet konstaterar att ett omfattande arbete pågår med de olika aspekterna av användningen av högfluorerade ämnen. Motionerna 2017/18:3772 (C) yrkande 32 och 2017/18:3013 (MP) bör därmed lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skydd av kulturmiljö vid vatten och om vattenförvaltning. Enligt motion 2017/18:1162 av (KD) yrkande 1 bör regeringen ge och i uppdrag att se över konsekvenserna av vattenlagstiftningen inom kulturmiljösektorn. Översynen bör omfatta de kulturhistoriska konsekvenserna liksom de ekonomiska effekterna för anläggningsägarna av såväl den nuvarande som den föreslagna miljö- och vattenlagstiftningen, och myndigheterna bör föreslå lämpliga åtgärder för finansiering. I yrkande 2 i samma motion anför motionären att en översyn behövs av länsstyrelsernas bidragsregler i samband med tillämpningen av den nuvarande vattenlagstiftningen och fördelningen av de ekonomiska bördorna för enskilda anläggningsägare. Länsstyrelsernas bidragsregler måste förändras så att det klart framgår att även de dammägare som blivit ålagda att genomföra en viss åtgärd kan komma i fråga för statligt stöd bl.a. inom ramen för s.k. LONA-bidrag (bidrag till lokala naturvårdssatsningar). Förvaltningen av Lule älv I motion 2017/18:280 av (MP) anför motionären att regeringen bör besluta om de åtgärder som krävs för att Lule älv ska förvaltas på ett sätt som är i överensstämmelse med EU:s vattendirektiv och den europeiska miljölagstiftningen. Lule älv är en av landets mest tuktade älvar. Det finns inga möjligheter för laxen att vandra upp i älven, och alla lekbottnar är torrlagda. Staten äger genom sitt företag samtliga kraftverk och regleringsdammar i Lule älv och har därför full förfoganderätt över hur älven ska förvaltas. behandling och kompletterande uppgifter Miljökvalitetsmålet Levande sjöar och vattendrag innebär att sjöar och vattendrag ska vara ekologiskt hållbara och att deras variationsrika livsmiljöer ska bevaras. Naturlig produktionsförmåga, biologisk mångfald, kulturmiljövärden samt landskapets ekologiska och vattenhushållande funktion ska bevaras, som förutsättningar för friluftsliv värnas. Av budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 20) framgår att har presenterat rekommendationer för att ta hänsyn till kulturmiljöer vid vattendrag i samband med åtgärder för förbättrad vattenkvalitet. Myndigheten har även deltagit i den dialog om vattenkraft som har varit och tagit fram underlag för att värdera och prioritera kulturmiljöer vid miljöåtgärder vid vattenkraftsanläggningar. fördelade till olika län för kulturmiljöåtgärder kopplade till miljökvalitetsmålet. I budgetpropositionen anför regeringen vidare att fragmentering, exempelvis dammar och andra vandringshinder, övergödning och försurning bedöms vara de största orsakerna till att miljökvalitetsmålet Levande sjöar och vattendrag inte nås. Fysisk påverkan i vatten som hindrar möjlighet till spridning och fria passager för djur, växter och sediment är ett stort problem för sjöar och vattendrag. Fler och mer verkningsfulla åtgärder behövs för att nå målet. Det är i detta sammanhang viktigt att hänsyn också tas till behovet av att skydda värdefulla kulturmiljöer och att fortsätta utveckla kunskapsunderlag, metoder och vägledning för god avvägning och ömsesidig hänsyn mellan naturvård, kulturmiljöarbete och energifrågor. Miljö- och remitterade en promemoria med förslag för att genomföra de vattenkraftsrelaterade delarna av energiöverenskommelsen och tydliggöra det svenska genomförandet av EU:s ramdirektiv för vatten (2000/60/EG) (promemoria Vattenmiljö och vattenkraft). Förslagen innebär att moderna miljövillkor systematiskt ska införas för vattenkraften. Regeringen har för avsikt att presentera en proposition med syfte att säkerställa att vattenkraftverk och dammar har miljötillstånd som är moderna men som också underlättar själva prövningsprocessen. I promemorian framhålls att det i kulturmiljölagen (1988:950) fastställs att det är en nationell angelägenhet att skydda och vårda kulturmiljön och att ansvaret delas av alla. Såväl enskilda som myndigheter ska visa hänsyn och aktsamhet mot kulturmiljön. Den som planerar eller utför ett arbete ska se till att skador på kulturmiljön undviks eller begränsas. Vissa anläggningar i vatten är byggnadsminnen eller fornminnen och har särskilt skydd i kulturmiljölagen. omfattar miljön i stort, vilket inbegriper kulturmiljön. Enligt 1 kap. 1 § ska balken tillämpas så att värdefulla natur- och kulturmiljöer skyddas och vårdas. Hänsynsreglerna i 2 kap. gäller även i förhållande till kulturmiljön, och av hushållningsbestämmelserna i 3 kap. följer att fysisk miljö som har betydelse från allmän synpunkt på grund av sina kulturvärden så långt som möjligt ska skyddas från åtgärder som påtagligt kan skada kulturmiljön. Områden som är av riksintresse för kulturmiljövärden ska skyddas. I 7 kap. finns bestämmelser om kulturreservat. Vidare anförs i promemorian att det finns en risk att det kan medföra förluster av kulturmiljövärden att vidta de åtgärder för miljöanpassning som följer av en omprövning. Förslaget tydliggör att en tillståndsdom i förekommande fall ska innehålla de villkor som behövs med hänsyn till intresset av att skydda värdefulla natur- och kulturmiljöer. Detta förtydligande i lagtext bedöms minska risken för att kulturmiljöfrågor inte ges tillräcklig tyngd i de enskilda prövningarna med följden att värdefulla kulturmiljövärden går förlorade. När det gäller finansiering anförs i promemorian att det följer av energiöverenskommelsen att vattenkraftsbranschen fullt ut ska finansiera kostnaderna för arbetet med att säkerställa att verksamheter och anläggningar åtgärdas så att lever upp till och dess krav på vattenverksamheter. Arbetet med att inrätta en funktion för finansiering pågår mellan företrädare för de stora vattenkraftbolagen. Enligt den information som lämnats i samtalen med dessa företrädare innebär den branschgemensamma finansieringslösningen att alla verksamheter som bedrivs för produktion av vattenkraftsel, eller syftade till sådan produktion när de påbörjades, kommer att få ersättning genom vattenkraftsfinansieringen för såväl prövningskostnader som kostnader för de miljöförbättrande åtgärder (inklusive eventuella kostnader för utrivning) och produktions-bortfallskostnader som den första uppdateringen till moderna miljövillkor enligt den nationella planen medför. Verksamhetsutövaren kommer dock själv att behöva stå för en liten del av kostnaden – en s.k. självrisk. Enligt förordningen (2003:598) om statliga bidrag till lokala naturvårdsprojekt får, i mån av tillgång på medel, statliga bidrag ges till kommuner för åtgärder i naturvårdsprojekt som bidrar till att nå det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som har fastställt. Åtgärderna ska avse kunskapsuppbyggnad som syftar till att skapa underlag för framtida åtgärder inom bl.a. naturvård; framtagande av underlag i form av kommunala naturvårdsprogram; områdesskydd för att skydda viss värdefull natur; förvaltning m.m. av områden, naturtyper eller bestånd av vissa arter; restaurering av vissa områden, naturtyper eller bestånd av arter; information, folkbildning och annan kunskapsspridning om naturvård m.m.; restaurering och anläggande av våtmarker i syfte att stärka landskapets egen förmåga att hålla kvar och balansera vattenflöden eller öka tillskottet till grundvattnet, för att t.ex. bidra till förutsättningar för en förbättrad vattenförsörjning eller kunskapsuppbyggnad och framtagande av underlag eller annat förberedelsearbete inför restaurering eller anläggande av våtmarker (1 §). Förordningsändringar som gäller våtmarker trädde i kraft (SFS 2017:1340). Bidrag får inte ges till vinstdrivande verksamhet eller avse åtgärder som har påbörjats innan har beslutat att ge bidrag, eller följer av skyldighet i lag eller annan författning, eller avse kostnader som täcks med stöd enligt någon annan författning (3 §). Enligt uppgift från är det kommuner som ansöker om LONA-bidrag, men olika lokala aktörer, t.ex. intresseorganisationer, kan initiera projekt. Projekten genomförs antingen i kommunens egen regi eller av en lokal aktör som tecknat avtal med kommunen. Det är alltid kommunen som är ansvarig, från ansökan fram till slutrapportering. fördelar medel till länsstyrelserna, som beslutar om bidrag till kommunerna. planeras en särskild våtmarkssatsning, där medlen ska fördelas till länsstyrelserna för insatser i skyddade områden samt till kommunerna. kommer att ta fram en vägledning för tillämpning av reglerna i samråd med Havs- och vattenmyndigheten. Förvaltningen av Lule älv i har uppgett att den driver ett projekt om Lule älv. Anledningen till detta är att arbetet med Lule älv pekades ut av Havs- och vattenmyndigheten som ett pilotprojekt tillsammans med vissa andra vattendrag i samband med att Havs- och vattenmyndigheten och tog fram sin rapport för åtgärder inom vattenkraften. Huvudsyftet med har varit att ta fram underlag som kan användas i vattenmyndighetens arbete med en åtgärdsplan för Lule älv och att använda resultaten från projektet för att ge underlag till Havs- och vattenmyndighetens prioriteringsarbete för vattenkraften. I styrgruppen och arbetsgruppen finns representanter för berörda länsstyrelser, myndigheter och kommuner. Arbetsgruppen har bl.a. genomfört inventeringar av utvalda områden och tittat på förhållanden för naturreproducerande havsvandrande lax och öring i nedre delen av älven. Torrfårorna har inventerats i fråga om lämplighet som reproduktionsområde för fisk. har räknat på vad ett antal olika åtgärder skulle kosta i form av förlorad energi. Arbetsgruppen har även gått igenom de vattenförekomster som är utpekade som kraftigt modifierade och pekat ut åtgärder som skulle ge ekologisk nytta, dock utan ställningstagande till om de är rimliga att genomföra. Resultat från projektet har arbetats in i den åtgärdsplan för Lule älv som vattenmyndigheten håller på att ta fram. arbetar även med att ta fram ett underlag för statusklassning och miljökvalitetsnormer i Lule älvs vattenområden. En sammanställning från projektet kommer att presenteras . har vid olika tillfällen behandlat motioner om Lule älv, bl.a. i betänkande 2017/18:NU4. I betänkandet behandlades en motion om att ska få i uppdrag att utreda investeringskostnaderna för att återföra ett ekologiskt hållbart flöde av vatten till den torrlagda delen av . Med anledning av bl.a. den motionen ville utskottet bl.a. påminna om förtydligade uppdrag som beslutades av . Innebörden är att bolaget ska generera en marknadsmässig avkastning genom att affärsmässigt bedriva energiverksamhet så att bolaget är ett av de bolag som leder utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion. Utskottet såg inte några skäl för att ta initiativ för att ändra uppdrag. I regeringens skrivelse 2015/16:69 Politik för hållbart företagande redovisas regeringens syn på en rad frågor kopplade till ett hållbart företagande, bl.a. miljöhänsyn. Hållbart företagande ska bidra till en hållbar utveckling. Den miljömässiga dimensionen av hållbar utveckling definieras av generationsmålet och 16 miljökvalitetsmål som fastställts av . Regeringen anför bl.a. att betydelsen av biologisk mångfald och värdet av ekosystemtjänster ska integreras i arbetet med hållbart företagande där så är relevant. Enligt skrivelsen har hållbart företagande en stor betydelse i statens ägarstyrning. Utskottet delar den uppfattning som regeringen framför i budgetpropositionen att vattenkraften spelar en central roll för elförsörjning, som enskild produktionskraft men också som regler- och balanskraft. Fysisk påverkan från vattenkraften på vattendragen medför stora konsekvenser för ekosystem och biologisk mångfald. Vattenverksamheter kan, som regeringen anför, i flera fall utgöra värdefulla kulturmiljöer och bidra till förståelse för de historiska sambanden och samhällets utveckling. Regeringen har remitterat en promemoria om vattenmiljö och vattenkraft som innehåller förslag som syftar till att genomföra de vattenkraftsrelaterade delarna av energiöverenskommelsen och till att förtydliga det svenska genomförandet av EU:s ramdirektiv för vatten (2000/60/EG) i fråga om skyldigheten att säkerställa att rätt vattenstatus kan nås. Som framgår ovan har frågorna om kulturmiljö och finansiering behandlats under beredningen av ärendet. Regeringen har för avsikt att lämna en proposition till . Utskottet anser att beredningen av förslagen inte bör föregripas och att motion 2017/18:1162 (KD) yrkande 1 därför bör lämnas utan vidare åtgärd. Som framgår ovan har förordningen om statliga bidrag till lokala naturvårdsprojekt ändrats så att projekt som rör våtmarker kan komma i fråga för LONA-bidrag. kommer att ta fram en vägledning för tillämpning av reglerna i samråd med Havs- och vattenmyndigheten. Utskottet finner inte skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motion 2017/18:1162 (KD) yrkande 2. Förvaltningen av Lule älv EU:s ramdirektiv för vatten (2000/60/EG) syftar till att skydda och förbättra EU:s alla vatten och anger vad EU-länderna ska klara vad gäller vattenkvalitet och tillgång på vatten. har infört vattendirektivet i svensk lagstiftning bl.a. genom 5 kap. (1988:808) och förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön. De fem länsstyrelser som är vattenmyndigheter ansvarar för genomförandet av den s.k. vattenförvaltningen. Som framgår ovan arbetar vattenmyndigheten vid i bl.a. med ett underlag för statusklassning och för att ta fram miljökvalitetsnormer och en åtgärdsplan för Lule älvs vattenområden. Utskottet utgår från att den svenska vattenförvaltningen sker i enlighet med ramdirektivet för vatten och den svenska lagstiftningen på området. Utskottet avstyrker därmed motion 2017/18:280 (MP). Avlopp, dricksvatten m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om tillgång till dricksvatten, ansvar för vattenfrågor, enskilda avlopp och ytvatten. Jämför reservation 9 (M, KD), 10 (C), 11 (KD) och 12 (M, SD, C). Enligt kommittémotion 2017/18:3349 av m.fl. (M) yrkande 4 bör regeringen med stöd av slutbetänkande vidta åtgärder för att trygga den svenska dricksvattenförsörjningen på både kort och lång sikt. Utredningen lyfte flera frågor kopplade till exempelvis krisberedskap, underhåll av infrastruktur för dricksvatten, arbetet med vattenskyddsområden samt statlig styrning, regionalisering och mellankommunal samverkan. I partimotion 2017/18:3686 av m.fl. (C) yrkande 56 anförs att samordningen av det nationella ansvaret för vattenfrågor bör förbättras. Det nationella ansvaret för vattenfrågor är splittrat på flera myndigheter och behöver samordnas. Alla kommuner bör ha en plan för dricksvattenförsörjningen där risker och hot analyseras och hanteras. Den kommunala planeringen bör samordnas regionalt. Staten bör enligt motionärerna stödja arbetet med beredskap för akuta situationer och metoder för lokala och regionala vattenplaner. Enligt motion 2017/18:2441 av och (båda C) bör ett system införas vid hanteringen av enskilda avlopp som på ett effektivt och hållbart sätt tar hänsyn till både fastighetsägaren och miljönyttan. Motionärerna anser att hantering av enskilda avlopp är en intressant modell att inspireras av för att skapa ett tydligare nationellt regelverk för hanteringen av de enskilda avloppen. Systemet är baserat på avståndet till vattendrag. Om det finska systemet skulle tillämpas i skulle det leda till mer proportionalitet och skapa ett rättvisare system för hanteringen av enskilda avlopp. I motion 2017/18:2953 av (M) yrkande 1 anförs att kostnaden för att åtgärda enskilda avlopp måste vara skälig och stå i rimlig proportion till den miljövinst som uppnås. Att ålägga fastighetsägare mycket höga kostnader för att vidta åtgärder som har en ytterst begränsad påverkan på miljön är inte rimligt. Att komma till rätta med utsläpp från enskilda avlopp är naturligtvis viktigt, men det kräver en hög grad av anpassning till de lokala förhållandena. Motionären anför även att det bör vara tillåtet att rena vatten via alternativa tillvägagångssätt, såsom fosforfällor och våtmarker på en grannfastighet (yrkande 2). Enligt kommittémotion 2017/18:3429 av m.fl. (KD) yrkande 3 bör fastighetsägare kunna föreläggas att uppgradera ett avlopp så att det uppfyller miljökraven, även när det ligger i samlad bebyggelse, utan att detta medför en skyldighet för kommunen att ordna kommunalt vatten och avlopp i bebyggelsen i fråga. De tre lagar som reglerar vatten och avlopp – , anläggningslagen och vattentjänstlagen – bör revideras så att de harmonierar med varandra. Det handlar om själva lagarna men kanske framför allt om hur rättspraxis utvecklats på området. I motionen anförs även (yrkande 4) att den som har ett enskilt avlopp som uppfyller gällande miljö- och hälsokrav i normalfallet inte ska påtvingas ett kommunalt avlopp och att, om detta ändå sker, den ersättning som den enskilde får för att lösa in sitt enskilda avlopp bör beräknas utifrån en avskrivningstid i stället för som . I yrkande 7 anförs att kraven på kemisk rening i enskilda avlopp bör vara mer flexibla. De enskilda avloppens andel av miljöpåverkan på är förhållandevis liten. Enligt Havs- och vattenmyndighetens förslag till ny förordning om små avloppsanläggningar ska kravet på fosforrening sänkas från till i vissa områden. För hus som ligger avsides på näringsfattiga marker borde kravet på fosforrening kunna slopas helt. Enligt motionärerna ägs många icke godkända enskilda avlopp av äldre personer eller andra med små ekonomiska resurser. Investeringen för att installera ett godkänt avlopp kan vara orimligt betungande eller omöjlig att genomföra för dessa fastighetsägare. Motionärerna föreslår därför att statliga lånegarantier till dessa fastighetsägare ska subventioneras (yrkande 8). Enligt yrkande 9 i motionen bör en funktionskontroll av enskilda avlopp ske 12–24 månader efter installation för att säkerställa att reningsgraden är tillfredsställande. Enligt kommittémotion 2017/18:3772 av m.fl. (C) yrkande 38 bör ett system införas vid hanteringen av enskilda avlopp som på ett effektivt och hållbart sätt tar hänsyn till både fastighetsägaren och miljönyttan. Att byta till nya avlopp kräver investeringar på , en stor summa för en liten sommarstuga på landet eller för en äldre person som bor ensam. Eftersom det är kommunerna som sköter tillsynen kan det vara stora skillnader i bedömningar och agerande. Enligt motion 2017/18:2109 av (MP) yrkande 2 bör ett etappmål tas fram för en hållbar hantering av ytvatten i bebyggda miljöer och naturmark. har drabbats av kraftiga skyfall. Enligt prognoser kommer skyfall och långvariga regn varvat med torrperioder att bli vanligare i takt med att klimatet förändras. I städerna räcker inte avloppssystemen vid kraftiga regn, och marken, som till största del är täckt av asfalt, suger inte upp vattnet. riskerar att bräddas, och dricksvatten kan hotas. I slutbetänkande En trygg dricksvattenförsörjning –bakgrund, överväganden och förslag (SOU 2016:32) presenteras en rad förslag avsedda att tillgodose behovet av ett strategiskt arbetssätt, ökad samverkan och nödvändiga krav på den allmänna dricksvattenförsörjningen. Förslagen avser att tydliggöra kravställandet, liksom stödet gentemot kommuner, producenter och andra aktörer i deras arbete. Förbättrad samordning, information och kunskapsspridning eftersträvas på olika förvaltningsnivåer och för berörda statliga myndigheter. Det behövs också enligt betänkandet fortsatta utredningsinsatser kring det bredare sammanhang där dricksvattnet ingår.