bet · H501KU11 · 2018-01-25 00:00:00 — Omständigheterna i de två besluten var likartade: två personer ville låna böcker med invandringskritiskt innehåll, och de två biblioteken nekade att köpa in eller fjärrlåna böckerna. I de aktuella besluten uttalade i huvudsak att med undantag för brottsliga yttranden får ett folkbibliotek inte ta hänsyn till de värderingar och åsikter som förs fram i en bok när tar ställning till om boken ska köpas in eller fjärrlånas. Hon uttalade kritik mot de ansvariga kultur- och fritidsnämnderna. Opcatverksamhet och internationellt samarbete I ämbetsberättelsen redovisas även JO:s Opcatverksamhet. Det anges att under verksamhetsåret fortsatte chefsJO arbetet med en genomgång av hur JO har fullgjort sitt uppdrag som nationellt besöksorgan enligt tilläggsprotokollet Opcat till . Vidare anförs bl.a. att den pågående översynen har fokus på hur Opcatverksamheten ska bedrivas framöver. Av redogörelsen framgår även att 26 inspektioner genomfördes under verksamhetsåret. Inspektionerna avsåg bl.a. häkten, psykiatriska kliniker, arrester och förvar. är Opcatenhetens tematiska fokus den löpande tillsynen av frihetsberövade personer i syfte att skydda de frihetsberövades liv och hälsa. I redogörelsen anges att både antalet inspektioner och antalet inspektionsdagar har ökat sedan föregående verksamhetsår. Redogörelsens allmänna del avslutas med en beskrivning av det internationella samarbetet. Ett av JO:s övergripande mål för verksamheten är att främja den internationella spridningen av idén om rättslig kontroll genom oberoende ombudsmannainstitutioner. I ämbetsberättelsen anges bl.a. att JO har tagit emot 13 besök i samband med vilka JO har informerat om sin verksamhet samt att justitieombudsmännen och tjänstemän hos JO aktivt har deltagit i utländska konferenser och seminarier. Utskottet har vid behandlingen av JO:s ämbetsberättelse uppmärksammat frågan om ordinarie tillsyn inom olika områden. För en utförlig redogörelse för utskottets tidigare behandling av dessa frågor hänvisas till betänkande 2014/15:KU11 (s. 10 f.). I betänkandena /15:KU11 (s. 15) och 2015/16:KU7 (s. 17) konstaterade utskottet att flera av de uppmärksammade frågorna som rörde behovet av en utökad ordinarie tillsyn var föremål för överväganden. Utskottet uttalade att resultatet av dessa utredningar inte skulle föregripas och att därför inte borde ta något initiativ till åtgärder. Utskottet har också framhållit att den ordinarie tillsynen är en förutsättning för att JO ska kunna utföra sin extraordinära tillsyn på ett tillfredsställande sätt (bet. 2016/17:KU11 s. 19). Utskottet har tidigare övervägt frågan om långa häktningstider, ofta i kombination med restriktioner. I betänkande 2015/16:KU7 (s. 17) konstaterade utskottet med tillfredsställelse att en särskild utredare hade fått i uppdrag att lämna förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner. Utskottet har uttalat att det är mycket värdefullt att ombudsmännen informerar om sina iakttagelser och påtalar de behov av författningsändringar eller andra åtgärder som har identifierats genom ombudsmännens tillsynsarbete (se t.ex. bet. 2014/15:KU11 s. 15 och 2016/17:KU11 s. 18). Utskottet har även anfört att utskottet ser särskilt allvarligt på brister i lagstiftning och rutiner som rör grundlagsskyddade fri- och rättigheter när det gäller den kroppsliga integriteten och rörelsefriheten (bet. 2016/17:KU11 s. 18). Vidare har utskottet understrukit vikten av att myndigheter och kommuner fullgör sina skyldigheter enligt offentlighetsprincipen på ett korrekt sätt och i överensstämmelse med gällande regelverk (bet. 2016/17:KU11 s. 19). I betänkande 2016/17:KU11 (s. 19) konstaterade utskottet med tillfredsställelse att en utredare hade fått i uppdrag att biträda med att utreda och föreslå åtgärder i fråga om förekomsten hos myndigheterna av frekventa och omfattande ärenden om utlämnande av allmän handling. I nämnda betänkande behandlade utskottet även en motion om en översyn av ombudsmän. Utskottet konstaterade att det kunde finnas skäl att utreda frågor som rör ombudsmän. Utskottet ansåg dock att den förestående utredningen om , som utskottet hade tagit initiativ till, borde genomföras innan frågan om en översyn av ombudsmän prövades. Utskottet avstyrkte därför motionen. (Se bet. 2016/17:KU11 s. 20 f.) Uttalanden i budgetpropositionen om , , , och I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.6.4 s. 49) anför regeringen bl.a. följande: Polisens och Kriminalvårdens långtgående befogenheter att ingripa i enskildas liv förutsätter en effektiv och kontinuerlig tillsyn av myndigheternas verksamhet, såväl intern som extern. Delar av den statliga tillsynen behandlas av Tillitsdelegationen (dir. 2016:51) och i ett uppdrag till Statskontoret (Fi2015/00132/SFÖ). Regeringen kommer därutöver att i särskild ordning, i samband med en bred översyn, att analysera hur tillsynen inom rättsväsendet bäst kan bedrivas. Regeringen avsätter, i avvaktan på en samlad bedömning av tillsynens utformning, medel för att förstärka såväl den interna som den externa tillsynen. Vid , Säkerhetspolisen och Kriminalvården inrättas tillsynsorgan direkt under myndighetsledningen. Vidare ges Justitiekanslern () möjlighet att utöka sin extraordinära tillsyn, vilket kommer att kunna innebära att tillsynen över bl.a. polisen och Kriminalvården ökar. Regeringen föreslår därför att JK tillförs medel för att myndigheten ska kunna öka sina personella resurser. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.4.6 s. 33) uppger regeringen att Kriminalvården stärkte den interna styrningen och kontrollen, bl.a. genom att inrätta en tillsynssektion, vars uppdrag är att samlat granska verksamheten och ge myndighetsledningen underlag som visar på eventuella brister och utvecklingsområden. När det gäller anför regeringen bl.a. följande (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.7.1 s. 49): Migrationen har inneburit ökade krav på i form av bl.a. gränskontroller och verkställigheter av beslut om av- eller utvisning för dem som fått avslag på asylansökan. Även om regeringen redan har tillskjutit medel och vidtagit en rad åtgärder på migrationsområdet så kommer den gränspolisiära delen av verksamhet även att ställas inför resurskrävande utmaningar. har i sin prognos över antalet ärenden som man kommer att överlämna till för verkställighet av beslut om av- eller utvisning gjort bedömningen att antalet kommer att öka väsentligt . Det är av största vikt att av- och utvisningsbeslut verkställs och fungerar humant, effektivt och rättssäkert. Detta kräver ett proaktivt och kunskapsbaserat förhållningssätt som ställer höga krav på kompetens. De tillskott som regeringen föreslår –2020 ger avsevärt bättre förutsättningar att hantera de svåra utmaningar som myndigheten står inför. I ett avsnitt om åtgärder för att minska isoleringen av häktade (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.7.3 s. 52) anför regeringen bl.a. att Kriminalvården måste utveckla sitt arbete för att minska tiden i isolering och möjliggöra kvalitativa isoleringsbrytande åtgärder. Regeringen föreslår därför att Kriminalvården tillförs resurser som ska bidra till denna utveckling. Regeringen anger även att den följer myndighetens resursbehov och kommer vid behov att återkomma i frågan. När det gäller noterar regeringen bl.a. att myndigheten har haft svårt att hantera inbetalda medel i den takt de har kommit in (prop. 2017/18:1 utg.omr. 3 avsnitt 5.2.2 s. 36). Det innebär enligt regeringen att många har fått vänta på att få sina pengar men även att risken för fel ökar. Regeringen konstaterar att JO vid olika tillfällen har riktat kritik mot handläggning. Enligt regeringen har flera åtgärder vidtagits för att minska ärendebalanserna; bl.a. har styrningen förstärkts när det gäller uppföljning. Det anförs att det även har skett en generell resursförstärkning och att myndigheten dessutom planerar att rekrytera fler medarbetare med redovisningskompetens. Regeringen noterar även att antalet skuldsaneringsärenden har fortsatt att öka och att handläggningstiden för beslut om skuldsanering har varit lång (prop. 2017/18:1 utg.omr. 3 avsnitt 5.2.2 s. 37). Regeringens bedömning är att handläggningstiderna inom flera områden är för långa, särskilt när det gäller hanteringen av inbetalda medel och skuldsanering (prop. 2017/18:1 utg.omr. 3 avsnitt 5.2.3 s. 38). Regeringen anser att det är viktigt att fortsätter ansträngningarna för att förkorta handläggningstiderna, särskilt inom skuldsaneringen. Inom medelshanteringen anser regeringen att det är positivt att myndigheten har vidtagit åtgärder. Regeringen avser att fortsätta följa utvecklingen noga. På migrationsområdet konstaterar regeringen att vistelsetider, handläggningstider och andra ledtider inom asylprocessen, med något undantag, har ökat successivt (prop. 2017/18:1 utg.omr. 8 avsnitt 2.3 s. 14). Regeringen anför vidare (prop. 2017/18:1 utg.omr. 8 avsnitt 2.6 s. 31) att målet för migrationspolitiken ställer krav på en effektiv och rättssäker handläggning av migrationsärenden. För att vistelsetiderna för asylsökande ska minska och för att handläggningstiderna för samtliga ärendeslag ska bli så korta som möjligt kommer det enligt regeringen att krävas ytterligare effektiviseringsåtgärder och åren framöver. Regeringen anför att situationen för ensamkommande när det gäller långa handläggningstider ska förbättras. Regeringen anser att det är angeläget att arbete med att skapa effektivare arbetssätt och klara framtida upp- och nedgångar inom ärendeflöden fortsätter att utvecklas och intensifieras. Det gäller enligt regeringen framför allt utveckling av stöd till verksamheten genom att ta fram enhetliga processer för handläggningen och genom att öka digitaliseringen. Regeringen anser att det är av största vikt att prioriterar det omfattande och genomgripande utvecklingsarbete som krävs för att myndighetens processer ska vara digitaliserade och automatiserade vid utgången av 2021. Regeringen konstaterar att stora förändringar av lagstiftningen har genomförts inom migrationsområdet, som ett historiskt högt antal ärenden ska avgöras. är handläggare i många fall relativt nyanställda. Sammantaget innebär det enligt regeringen utmaningar för rättstillämpningen. Regeringen anser att ett förutsägbart, rättssäkert och enhetligt beslutsfattande är centralt. Regeringen anser att det finns ett fortsatt behov av utveckling och ökade möjligheter till systematiserad uppföljning och analys av den rättsliga kvaliteten. Enligt regeringen befinner sig i ett läge där organisationen och verksamheten ska krympa och ställas om av kraftig expansion, som avarbetningen av äldre ärenden fortfarande kräver prövningsresurser. Först beräknas myndigheten vara nere i en s.k. arbetande balans för asylärenden, dvs. cirka i genomsnittlig handläggningstid (prop. 2017/18:1 utg.omr. 8 avsnitt 2.7 s. 34). När det slutligen gäller (SiS) konstaterar regeringen att myndigheten behöver utöka antalet platser i sin verksamhet (prop. 2017/18:1 utg.omr. 9 avsnitt 6.7.6 s. 153). Regeringen anför att orsaken till detta är en större efterfrågan, som hänger samman med att gruppen som kan bli aktuell för vård inom SiS har blivit större. Inom ungdomsvården förklaras ökningen av att antalet ensamkommande barn och ungdomar har ökat och av större barnkullar i de åldersgrupper som kan behöva komma i kontakt med ungdomsvården vid myndigheten. Av denna anledning beräknade regeringen i budgetpropositionen att anslaget behövde ökas. Regeringen föreslår även att SiS anslag ökas –2021 för att myndigheten ska klara sitt uppdrag. Klagomålssystem i hälso- och sjukvården överlämnade regeringen proposition 2016/17:122 Ett mer ändamålsenligt klagomålssystem i hälso- och sjukvården till . I propositionen föreslår regeringen ett mer ändamålsenligt system för hantering av klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal. Förslagen innebär ett förtydligande av att det, i första hand, ska vara vårdgivarna som tar emot och besvarar klagomål från patienter och deras närstående. Vårdgivarna ska förklara vad som har inträffat och vid behov vidta åtgärder för att händelsen inte ska upprepas. Vidare föreslår regeringen i propositionen att en ny lag ska reglera patientnämndernas verksamhet. I den nya lagen förtydligas att nämndernas huvuduppgift är att hjälpa och stödja patienter med att få sina klagomål besvarade av vårdgivarna. Patientnämnderna ska tillsammans med vårdgivarna utgöra första linjen i det föreslagna klagomålssystemet. Patientnämnderna ska också bidra till kvalitetsutveckling och hög patientsäkerhet och till att verksamheterna i hälso- och sjukvården anpassas efter patienternas behov och förutsättningar. Av lagen framgår också att landstingen och kommunerna ska organisera patientnämnderna så att de kan utföra sina arbetsuppgifter självständigt. Eftersom vårdgivarnas ansvar för klagomålshanteringen förtydligas förändras även ansvaret för Inspektionen för vård och omsorg (). I propositionen föreslås därför en begränsning av IVO:s utredningsskyldighet i klagomålsärenden. Inspektionen ska endast vara skyldig att utreda ärenden där patienten i samband med hälso- och sjukvård har fått en sjukdom eller skada som är bestående och inte ringa, eller har lett till ett väsentligt ökat vårdbehov eller till att patienten har avlidit. Klagomål från patienter som är föremål för vissa former av tvångsvård ska alltid utredas såvida det inte är uppenbart att klagomålet är obefogat eller att klagomålet saknar direkt betydelse för patientsäkerheten och det saknas skäl för åtalsanmälan eller om klagomålet rör beslut som kan överklagas i domstol. Utredningsskyldigheten omfattar även händelser i vården som påverkat eller hotat patientens självbestämmande, integritet eller rättsliga ställning. Dessutom får avstå från att utreda klagomål om händelsen ligger . I propositionen anges att en viktig utgångspunkt för regeringens förslag är att skapa ett mer ändamålsenligt klagomålssystem som bidrar till att utveckla vårdgivarnas systematiska patientsäkerhetsarbete. Syftet med förslagen är enligt regeringen att effektivisera klagomålshanteringen så att patienter snabbare kan få sina klagomål besvarade och så att åtgärder kan vidtas i ett tidigt skede för att förebygga vårdskador. Regeringen anför att förslagen också ska bidra till att kan utveckla den egeninitierade tillsynen så att tillsynsinsatser genomförs där behoven av tillsyn är som störst. Enligt regeringen gynnar det i högre grad patienter som inte själva har förmågan att anmäla klagomål mot hälso- och sjukvården. behandlade regeringens förslag i betänkande 2016/17:SoU16 och skrivelse 2016/17:259. antog regeringens förslag enligt propositionen. Lagförslagen trädde i kraft . Häktes- och restriktionsutredningen lämnade betänkandet Färre i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52). Betänkandet innehåller förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner. Utredningen föreslår bl.a. att man ska inrätta två nya alternativ till häktning: hemarrest och områdesarrest. Vidare föreslår utredningen att häktningstiderna begränsas genom tidsfrister. En misstänkt ska kunna vara häktad högst före det att åtal väcks. Undantag kan göras om det finns synnerliga skäl. Om den häktade är ska tidsfristen i stället vara , och undantag ska tillåtas endast om det är absolut nödvändigt. Ytterligare ett förslag innebär att domstolarnas restriktionsprövning ska bli mer omfattande. Betänkandet bereds inom . Frekventa och omfattande ärenden om utlämnande av allmän handling I betänkande 2014/15:KU11 föreslog att skulle göra ett tillkännagivande till regeringen om att låta utreda frågan om möjliga åtgärder för att, med bibehållen respekt för offentlighetsprincipen, möta de utmaningar som kan uppstå vid mycket frekventa och omfattande framställningar om att få ta del av allmänna handlingar. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:127). beslutade justitie- och migrationsministern att ge en utredare i uppdrag att biträda med att utreda och föreslå åtgärder i fråga om förekomsten av frekventa och omfattande ärenden om utlämnande av allmän handling hos myndigheterna (Ju2016/03164/LP). Utredaren redovisade sitt uppdrag . I promemorian Frekventa och omfattande ärenden om utlämnande av allmän handling (Ds 2017:37) behandlas således frågor som rör hanteringen av sådana ärenden. Syftet har varit att utreda om det finns behov av att vidta åtgärder för att möta de utmaningar som myndigheter kan ställas inför vid hanteringen av ärendena. I promemorian anges att den enkätundersökning som har gjorts inom ramen för uppdraget visar att ärendena sällan ger upphov till stora problem för myndigheterna. Dessutom finns det enligt utredningen ett flertal åtgärder som myndigheterna kan vidta för att effektivt hantera de aktuella situationerna. Exempel på sådana åtgärder redovisas i ett särskilt avsnitt i promemorian. Mot denna bakgrund föreslås inte några ändringar i den grundläggande rätten att ta del av allmänna handlingar. I promemorian anges att det förekommer att föreskrivna avgifter för kopior av allmänna handlingar inte betalas. För att säkerställa att så sker föreslås att myndigheter, om det finns särskilda skäl i det enskilda fallet, ska kunna kräva att en sökande betalar hela eller en del av den föreskrivna avgiften i förskott. Ett sådant särskilt skäl anges kunna vara att den enskilde frekvent har begärt tillgång till kopior av allmänna handlingar men tidigare inte betalat den föreskrivna avgiften. Det föreslås också att beslut om avgift för kopior av allmänna handlingar som lämnas ut i elektronisk form ska kunna överklagas till . Enligt utredningen kommer därmed reglerna för överklagande i dessa situationer att överensstämma med vad som gäller för överklagande av beslut om avgifter för papperskopior. Författningsändringarna föreslås träda i kraft . Promemorian har remissbehandlats och bereds inom . Tvångsmedel vid verkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut överlämnade JO tre tillsynsbeslut om gränspolisens användning av tvång till . I besluten konstaterade hon att det fanns oklarheter om vilka tvångsåtgärder polisen har rätt att vidta för att verkställa ett avvisnings- eller utvisningsbeslut, särskilt när den som åtgärden avser inte är tagen i förvar. konstaterade att lagstiftningen borde förtydligas så att förutsättningarna för att använda tvångsmedel klart framgår. (Se JO 2016/17 s. 619, dnr 836-2015, JO 2016/17 s. 626, dnr 2488-2014, och JO 2016/17 s. 633, dnr 1548-2015.) överlämnade regeringen proposition 2016/17:191 Tydligare befogenheter för polisen när beslut om avvisning eller utvisning verkställs till . I propositionen lämnas förslag på förtydligande i lag av och Säkerhetspolisens möjligheter att använda tvångsåtgärder vid verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning. Det föreslås även att alltid ska vara verkställande myndighet vid ny verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut och handläggande myndighet när det gäller förvar i dessa situationer, samt att myndigheten ska kunna återlämna ett ärende om verkställighet till om det visar sig att det finns förutsättningar för ett frivilligt återvändande. Vidare föreslås att samma förutsättningar ska gälla för att ta ett barn i förvar för att genomföra en avvisning som kan verkställas , oavsett om det är eller som har fattat beslutet om avvisning. Slutligen föreslås en regel som säger att en placering av transporttekniska skäl – en placering i en kriminalvårdsanstalt, ett häkte eller en polisarrest för att en transport ska kunna genomföras – ska vara så kort som möjligt. Den får aldrig pågå än , och precis som tidigare gäller att barn inte får vara föremål för en sådan placering. behandlade regeringens förslag i betänkande 2017/18:SfU5 och skrivelse 2017/18:7. antog regeringens förslag enligt propositionen. Lagförslagen trädde i kraft . Utskottet konstaterar att ombudsmännen även i denna ämbetsberättelse redovisar iakttagelser om allvarliga brister och problem med långa handläggningstider och vad gäller vissa myndigheters regeltillämpning och ärendehantering. Att myndigheter brister i rättstillämpningen eller har otillräckliga resurser, felaktig organisation eller bristfällig kompetens är naturligtvis otillfredsställande. Ombudsmännens iakttagelser och de behov av förändringar och nödvändiga åtgärder som de identifierar ska tillmätas stor vikt. Utskottet förutsätter att regeringen och myndigheterna vidtar de åtgärder som krävs för att komma till rätta med de fel och brister som konstateras. Utskottet instämmer i chefsJO:s påpekande om vikten av att grundläggande rättsstatliga principer ska tillämpas också i förhållande till personer som frihetsberövats på grund av brott. Utskottet finner även anledning att på nytt påminna om att det är en central fråga i en rättsstat att ingen sitter frihetsberövad utan laglig grund. Principerna om legalitet, proportionalitet, ändamål och behov ska naturligtvis iakttas vid alla former av tvångsåtgärder som myndigheter vidtar mot enskilda. Av ämbetsberättelsen framgår att tillämpningen av bestämmelserna om utlämnande av allmänna handlingar fortfarande vållar bekymmer på många håll. I likhet med vad utskottet har anfört är det ett grundläggande krav att myndigheter och kommuner fullgör sina skyldigheter enligt offentlighetsprincipen på ett korrekt sätt och i överensstämmelse med gällande regelverk. Utskottet vill på nytt betona vikten av en fungerande ordinarie tillsynsverksamhet. En väl fungerande ordinarie tillsyn ger bättre förutsättningar för JO att utföra sin extraordinära tillsyn. Ämbetsberättelsen innehåller även ett antal fall där ombudsmännen har funnit allvarliga brister hänförliga till myndigheternas bemötande av enskilda, bl.a. vid frihetsberövanden och när myndigheter vidtar andra tvångsåtgärder mot enskilda. Mot bakgrund av det som har framkommit finner utskottet anledning att framhålla respekten för individens värdighet i den offentliga verksamheten. Myndigheternas respekt för medborgarnas rättigheter och integritet är en självklarhet i en rättsstat. Utskottet understryker därför vikten av att myndigheterna kontinuerligt arbetar med frågor om bemötande och grundläggande rättsliga principer som bl.a. definierar den statliga värdegrunden. har uttalat att klagomålsprövning från enskilda ska ha prioritet i förhållande till andra arbetsuppgifter eftersom den är mest ägnad att uppfylla syftet med JO:s verksamhet i stort (se bet. 2015/16:KU7 s. 17 med där gjorda hänvisningar). Denna uppfattning gäller fortfarande. Utskottet vill framhålla värdet av inspektionsverksamheten, och utskottet ser positivt på ambitionen att utveckla denna. I ämbetsberättelsen redogör ombudsmännen också för ett antal åtgärder som de har vidtagit för att ytterligare utveckla sin verksamhet. Det framgår även att det pågår en intern översyn av JO:s Opcatverksamhet. Som utskottet tidigare uttalat kan det finnas skäl att göra en bredare översyn av , inte minst mot bakgrund av att den senaste större översynen av genomfördes av JO-utredning (SOU 1985:26). har verksamheten hos JO och dess förutsättningar förändrats på flera områden, bl.a. när det gäller organisation, ärendetillströmning och arbetssätt. Utskottet kan framöver komma att ta initiativ till en sådan utredning. Med detta föreslår utskottet att lägger ämbetsberättelsen till handlingarna. Justitieombudsmännens ämbetsberättelse (SD) (SD) och (SD) anför: har ingen annan uppfattning än utskottets såframt den avser vikten av att svenska förvaltningsrättsliga och rättsstatliga principer följs. Vi vill erinra om vad vi anfört tidigare, nämligen vikten av att den aviserade översynen av verkligen kommer till stånd, i synnerhet då den förra ägde rum för . anförde att en sådan översyn borde äga rum i en parlamentariskt sammansatt kommitté. En viktig fråga för en sådan kommitté är, förutom att genomföra en allmän översyn, att se hur roll som huvudman för JO fungerar och kan utvecklas.