bet · H501JuU18 · 2018-02-15 00:00:00 — Polisens samarbete med andra aktörer För att polisen ska kunna bidra till att minska brottsligheten är det enligt regeringen nödvändigt att man samverkar med andra aktörer inom det brottsförebyggande arbetet (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 s. 24). En metod som har använts för att få en tydlig struktur på samverkan mellan bl.a. poliens och kommunerna är samverkansöverenskommelser. Vid utgången av 2016 hade tecknat samverkansöverenskommelser i 250 av landets 290 kommuner. Polisen har även vidtagit en rad andra åtgärder för att stärka den lokala närvaron och tillgängligheten. Det rör sig bl.a. om förbättrad samverkan mellan polisen och kommunen, medborgardialog och medborgarlöften. Vid utgången av 2016 hade medborgarlöften utfärdats i 275 av landets 290 kommuner (s. 23). En typ av medborgarlöfte som polisen gett i vissa kommuner är att utveckla kontakten mellan skolan och polisen och t.ex. utse en kontaktpolis per skola i det aktuella området (se t.ex. Medborgarlöften 2017 från Lokalpolisområde Söder). I regleringsbrevet har bl.a. fått i uppdrag att analysera och bedöma om arbetet med medborgarlöften har lett till ett mer effektivt brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete. ska också analysera vilka brottsförebyggande resultat som uppnåtts genom metoden. har även fått i uppdrag att redovisa i vilken utsträckning det finns områdespoliser på lokalpolisområdesnivå och i vilken utsträckning dessa arbetar fredat med kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete. Utskottet behandlade motionsyrkanden om familjens roll i det brottsförebyggande arbetet i samband med behandlingen av regeringens skrivelse om ett nationellt brottsförebyggande program (bet. 2016/17:JuU15 s. 12 f.) Utskottet delade motionärernas uppfattning att både familjens och civilsamhällets roll är viktiga i det brottsförebyggande arbetet. Inte minst det sistnämnda lyftes också fram i den aktuella skrivelsen. Det fanns däremot enligt utskottet inte anledning för att ta några initiativ i dessa frågor, och motionerna avstyrktes. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:321). Utskottet har också tidigare behandlat motionsyrkanden om sociala insatsgrupper liknande de nu aktuella, (bet. 2016/17:JuU21 s. 14). Utskottet ansåg att samarbetet med sociala insatsgrupper i många fall har varit framgångsrikt. Arbetet innebär att tillsammans med polisen och övriga berörda samarbetar och använder sin samlade kompetens fokuserat och uthålligt i arbetet med unga som befinner sig i riskzonen. Det kan handla om att stärka det sociala nätverket kring den unge, särskilt stöd i skolarbetet, särskild yrkesträning, arbete och fritidssysselsättning. På så sätt kan en destruktiv livsstil motverkas. Det är enligt utskottet viktigt att samtliga relevanta aktörer får delta i arbetet kring ungdomar med kriminell problematik. Att hela samhället samverkar och strävar mot samma mål kan vara avgörande för att få ungdomar att bryta en kriminell bana. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att regeringen borde vidta åtgärder för att antalet sociala insatsgrupper ska bli fler. Dessutom borde arbetsmetoden i högre grad användas för att komma till rätta med kriminella ungdomar som ännu inte har fyllt . är sociala insatsgrupper avsedda för ungdomar , men det är väl känt att det även finns många personer som är som har påbörjat en kriminell livsstil. Det finns därför skäl att överväga hur metoden även skulle kunna användas för kriminella ungdomar som ännu inte fyllt . Slutligen borde regeringen vidta åtgärder för att det samarbete som bedrivs inom de sociala insatsgrupperna i högre utsträckning ska användas för att bryta upp de nätverk som finns i de kriminella gängen. Att omhänderta en enskild gängmedlem kan vara betydelsefullt för den berörde unge, men det kriminella ungdomsgänget som sådant kan ändå fortsätta sin destruktiva verksamhet. Därför ansåg utskottet att samhällets aktörer måste arbeta gemensamt för att bryta upp de nätverk som finns i de kriminella gängen. Samarbetet mellan skola, polis och socialtjänst är i dessa fall avgörande. Utskottet föreslog att skulle tillkännage vad utskottet anfört om ökad användning av sociala insatsgrupper till regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:224). När det gäller motionsyrkanden om förebyggande av narkotikabrottslighet bland unga fann utskottet vid samma tillfälle inte anledning att göra någon annan bedömning än vad utskottet gjort tidigare (bet. 2016/17:JuU21 s. 14). Utskottet delade motionärernas uppfattning att det förebyggande arbetet mot narkotikabrottslighet var viktigt, men att det mot bakgrund av det omfattande arbete som pågick mot narkotikabruk bland unga inte var nödvändigt med något initiativ från sida. I detta sammanhang konstaterade utskottet också att regeringen i det nationella brottsförebyggande programmet slår fast att arbetet med att minska tillgången till alkohol och droger ska vara högt prioriterat även i fortsättningen. Utskottet avstyrkte därför motionsyrkandena. Slutligen behandlade utskottet även motioner om polisens kontakt med skolan (bet. 2016/17:JuU21 s. 13 f.). Utskottet konstaterade att medborgarlöften tecknats i princip i samtliga landets kommuner. Dessa lämpar sig enligt utskottet väl för att utveckla samarbete mellan polisen och skolan, och kan t.ex. i de fall man anser det lämpligt användas för att utse en kontaktpolis per skola. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att det inte fanns anledning för att ta några sådana initiativ som motionärerna efterfrågade. Utskottet avstyrkte därför motionsyrkandena. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det är viktigt med tidiga insatser för att motverka framtida brottslighet hos barn som befinner sig i riskzonen för att hamna i kriminalitet. Av det nationella brottsförebyggande program som regeringen presenterade framgår också att regeringen bl.a. ska verka för att föräldrar och andra vuxna som är betydelsefulla för barn och unga i riskzonen för att hamna i kriminalitet involveras och får stöd och hjälp inom ramen för de identifierade brottsförebyggande aktörernas arbete. Utskottet utgår från att de iakttagelser som Brå lyfter fram i sin rapport, t.ex. om s.k. hembesöksprogram, beaktas i det fortsatta brottsförebyggande arbetet. Detsamma gäller vad som anförs i rapporten om att det finns relativt mycket internationell forskning om vilken typ av tidiga insatser som är mest effektiva. Mot denna bakgrund saknas det enligt utskottet anledning för att göra några sådana tillkännagivanden som efterfrågas i motionerna 2017/18:3191 (M, C, L, KD) yrkandena 1 och 8 och 2017/18:3577 (L) yrkande 1. Det finns enligt utskottet inte anledning att göra någon annan bedömning än när det gäller motionsyrkanden om familjens betydelse i det brottsförebyggande arbetet. Motion 2017/18:452 (KD) yrkande 1 avstyrks. När det gäller sociala insatsgrupper tillkännagav att sådana på olika sätt borde användas i ökad omfattning. Utskottet vidhåller denna uppfattning liksom vad utskottet då anförde om att arbetet med sociala insatsgrupper i många fall har varit framgångsrikt. Att hela samhället samverkar och strävar mot samma mål kan vara avgörande för att få ungdomar att bryta en kriminell bana, och utskottet är därför alltjämt positivt till en ökad användning av sociala insatsgrupper. utvärdering visar bl.a. att samverkan genom sociala insatsgrupper ger bra resultat för ungdomar sett i det korta perspektivet, med en väsentligt minskad misstanke om fortsatt kriminalitet, samt även förefaller leda till mer långvariga och behandlingsinriktade insatser. påtalar också vikten av att verksamheten fortsätter följas för att undersöka effekter på . Det är därför positivt att det i det nationella brottsförebyggande programmet slås fast att regeringen ska verka för att sociala insatsgrupper eller motsvarande individuellt riktad samverkan utvecklas till stöd för unga som har begått brott. Mot denna bakgrund, och med hänsyn till det tillkännagivande om en ökad användning av sociala insatsgrupper som gjorde , finns det enligt utskottet inte anledning för att nu ta några ytterligare initiativ när det gäller användningen av sociala insatsgrupper. Utskottet avstyrker därför motionerna 2017/18:2474 (M), 2017/18:3191 (M, C, L, KD) yrkande 6, 2017/18:3192 (M, C, L, KD) yrkande 1, 2017/18:3569 (M) yrkandena 36 och 37 samt 2017/18:3577 (L) yrkande 2. Ett välfungerande samarbete mellan och polisen är grundläggande för att kunna förhindra ungdomsbrottslighet. Det var mot denna bakgrund som det infördes en ny sekretessbrytande bestämmelse som innebär att en uppgift som rör en enskild som inte fyllt i vissa fall ska kunna lämnas från till polisen utan hinder av sekretess. Det finns dock indikationer på att bestämmelser om sekretess fortfarande förhindrar att nödvändig information delas mellan och polisen. Mot denna bakgrund anser utskottet att regeringen bör se lagändring och vilken effekt den haft. I denna översyn är det också viktigt att undersöka om polisen och kommunerna har tillräcklig kunskap för att tillämpa sekretessreglerna på ett riktigt sätt. Utskottet föreslår därför att , med bifall till motion 2017/18:3191 (M, C, L, KD) yrkande 7, tillkännager detta för regeringen. När det gäller motionsyrkandet om ett förbättrat förebyggande arbete mot narkotikabrottslighet bland unga gör utskottet ingen annan bedömning än och avstyrker därmed motion 2017/18:3737 (M) yrkande 11. Däremot anser utskottet att det finns anledning att i detta sammanhang titta närmare på bestämmelsen i 36 b § LUL om att drogtester under vissa förutsättningar får genomföras på barn och hur den kommit att tillämpas. Enligt utskottet bör fler barn drogtestas vid misstanke om narkotikabrott för att samhället bättre ska kunna fånga upp dem i ett tidigt skede i missbruket. Av den utvärdering som Brå gjort framgår att möjligheterna inte utnyttjats särskilt ofta och att vissa poliser dessutom avstår för att de är osäkra på vad lagen innebär. Enligt utskottets mening finns det därför anledning att utvärdera bestämmelsen för att säkerställa att sådana tester kan genomföras i tillräcklig omfattning. Utskottet föreslår därför att , med bifall till motion 2017/18:3191 (M, C, L, KD) yrkande 11, tillkännager detta för regeringen. Som framgått behandlade utskottet motioner om polisens kontakt med skolan. Utskottet vidhåller sin uppfattning och anser inte att det finns anledning att vidta några sådana åtgärder som efterfrågas i motion 2017/18:3899 (KD) yrkande 15. Handläggningen av brott som begåtts av unga Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om åtgärder för snabbare lagföring av brott begångna av unga, om åtgärder för att fler brott som begås av unga ska utredas och om att det ska vara möjligt för åklagare att genom strafföreläggande besluta om kortare ungdomstjänst för ringa brott, och tillkännager detta för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden om handläggningen av brott som begåtts av unga, t.ex. när det gäller ungdomsdomstolar, tillgången till offentlig försvarare, bevistalan och en 24-timmarsgaranti. Jämför reservation 7 (M), 8 (M, C, L, KD), 9 (L), 10 (L), 11 (V), 12 (M, C, L, KD) och 13 (M). I motion 2017/18:3191 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 2 anförs att regeringen skyndsamt bör återkomma till med förslag på åtgärder som leder till en snabbare lagföring av brott som har begåtts av ungdomar. Åtgärder för att åstadkomma en snabbare lagföring efterfrågas även av m.fl. (M) i partimotion 2017/18:3569. Enligt motionärerna bör tiden mellan brott och straff förkortas väsentligt, t.ex. genom förenklade delgivningsregler (yrkande 39). Motionärerna föreslår också att en domstol under vissa förutsättningar ska kunna döma ut en påföljd eller i väldigt nära anslutning till ett brott när en ung person har gripits för brottet (yrkande 40). Vidare föreslås att det ska inrättas särskilda ungdomsdomstolar med behörighet att handlägga såväl straffrättsliga som socialrättsliga frågor (yrkande 42). I motion 2017/18:3191 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 5 anförs att man bör utreda hur bestämmelserna om offentliga försvarare tillämpas vid förhör med unga lagöverträdare. I motion 2017/18:3577 av m.fl. (L) yrkande 9 anges att alla barn som misstänks för allvarliga brott oavsett ålder bör ha rätt till ett juridiskt biträde eller en offentlig försvarare redan vid det första förhöret. I motion 2017/18:3191 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 9 anförs att man bör överväga vilka åtgärder som krävs för att fler brott som begåtts av personer ska utredas. Liknande yrkanden framförs i motion 2017/18:3577 av m.fl. (L). Enligt motionärerna bör brott som enligt ger minst sex månaders fängelse (yrkande 3), s.k. strategiska brott inklusive grov skadegörelse (yrkande 4) och brott mot narkotikastrafflagen (yrkande 5) alltid utredas av polis, även om den misstänkte är . I motion 2017/18:3577 av m.fl. (L) yrkande 8 begärs en översyn av bestämmelserna om bevistalan. Motionärerna anför att ett barn som misstänks för ett mycket allvarligt brott inte bör berövas en möjlighet att bli friad från brottsmisstankarna. I motion 2017/18:3191 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 12 efterfrågas en möjlighet för åklagare att genom strafföreläggande föreskriva kortare ungdomstjänst för ringa brott. Även i motion 2017/18:3577 av m.fl. (L) yrkande 6 efterfrågas en möjlighet för åklagare att besluta om kortare perioder av ungdomstjänst genom strafföreläggande. I partimotion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 38 föreslås att en 24-timmarsgaranti ska utredas. En sådan garanti innebär att , i vissa fall tillsammans med polisen, ska kontakta den unges vårdnadshavare efter det att den unge har gripits för ett brott. En 24-timmarsgaranti efterfrågas även av m.fl. (L) i motionerna 2016/17:3430 yrkande 11 och 2017/18:3577 yrkande 7. I partimotion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 41 anförs att man bör överväga en möjlighet att interimistiskt förordna om åtgärder i ungdomsmål, t.ex. övervakning i kombination med fotboja. Lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare I lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) finns regler för hur handläggningen hos polis, åklagare och domstol av mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt ska gå till. Av 4 § LUL framgår att en förundersökning som gäller den som inte har fyllt och brott som kan ge fängelse ska bedrivas med särskild skyndsamhet. Förundersökningen ska avslutas och beslut i åtalsfrågan fattas så snart det är möjligt och senast för delgivning av brottsmisstanke. Denna tidsfrist får överskridas endast om det är nödvändigt med hänsyn till att den misstänkte ska delta i medling enligt lagen (2002:445) om medling med anledning av brott eller med hänsyn till utredningens art eller andra särskilda omständigheter. Om någon som inte har fyllt är skäligen misstänkt för ett brott ska vårdnadshavaren eller någon annan som ansvarar för den unges vård och fostran underrättas och kallas till förhör som hålls med den unge (5 § LUL). Om den unge har gripits, anhållits eller häktats på grund av brottsmisstanken, ska en sådan vuxen underrättas om detta och om skälen för det med underrättelsen om brottsmisstanken eller annars efter frihetsberövandet. En underrättelse eller kallelse till förhör får skjutas upp om det är nödvändigt för att sakens utredning inte väsentligen ska försvåras. En underrättelse eller kallelse ska inte heller göras om det strider mot den unges bästa eller om det finns andra särskilda skäl. Dessutom ska socialnämnden genast underrättas om någon som inte har fyllt är skäligen misstänkt för ett brott som kan leda till fängelse (6 § LUL). Av underrättelsen ska det framgå huruvida den misstänkte har tillfrågats om han eller hon vill delta i medling och hur den misstänkte ställt sig till att delta. Om den unge har gripits, anhållits eller häktats på grund av brottsmisstanken ska socialnämnden underrättas om detta och om skälen för det med underrättelsen om brottsmisstanken eller annars genast efter frihetsberövandet. En företrädare för ska enligt 7 § LUL, om det är möjligt och det kan ske utan men för utredningen, närvara vid förhör med den som inte har fyllt och som är misstänkt för ett brott som kan ge fängelse. För en misstänkt som inte har fyllt ska en offentlig försvarare förordnas, om det inte är uppenbart att han eller hon saknar behov av försvarare (24 § LUL). I 29 § LUL anges att mål mot den som inte har fyllt alltid ska behandlas skyndsamt. Av 31 § första stycket LUL framgår att när någon kan misstänkas för att ha begått ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller ett straffbelagt försök, en straffbelagd förberedelse eller en straffbelagd stämpling till ett sådant brott, ska en utredning om brottet inledas, om inte särskilda skäl talar emot det. Vid en sådan utredning ska ett juridiskt biträde förordnas för den unge, om det inte är uppenbart att den unge saknar behov av det (32 a § LUL). Rätten till försvarare gäller under en förundersökning om brott, så snart förundersökningen hunnit så långt att den kan anses riktad mot den enskilde som skäligen misstänkt för brottet. På begäran av socialnämnden får en utredning om brott även inledas i andra fall när det gäller någon som inte har fyllt , om socialnämnden bedömer att utredningen kan antas ha betydelse för att avgöra behovet av insatser för den unge (31 § andra stycket LUL). En sådan utredning får också inledas om det behövs för att klarlägga om någon som har fyllt har tagit del i brottet, om det behövs för att efterforska gods som har åtkommits genom brottet eller som kan bli föremål för förverkande eller om det av andra skäl är av särskild betydelse med hänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse (31 § tredje stycket LUL). Ett juridiskt biträde ska förordnas för den unge vid en utredning enligt 31 § andra eller tredje stycket, om det finns synnerliga skäl för det (32 a § LUL). Om någon misstänks för att ha begått ett brott får åklagaren enligt 38 § LUL, om det krävs ur allmän synpunkt, efter framställning av socialnämnden, eller vårdnadshavarna för den unge, begära prövning hos domstol huruvida den unge har begått brottet (bevistalan). I den tidigare nämnda rapporten från Brå (Brott begångna av barn – en utvärdering av ändringarna i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare under [rapport 2014:20]) konstateras bl.a. att när det gäller misstänkta som är är de brott som andelsmässigt utreds mest främst de grova brotten, som rån, våldtäkt, grov misshandel och mordbrand. Om man jämför 2012 med 2005 har andelen utredda ärenden ökat för de grova brotten, medan den minskat för de mindre grova brotten. Det tyder på att den lagändring som genomfördes haft effekt när det gäller att utreda fler allvarliga brott. Emellertid har drygt en fjärdedel av de grövsta brotten inte blivit utredda, vilket strider mot den nya lagen. Missar och okunskap tycks enligt rapporten vara de främsta orsakerna till att ärendena inte blivit utredda. När det slutligen gäller handläggningen av mål föreskrivs i 25 § första stycket LUL att, om det inte möter hinder, ska mål i tingsrätt och hovrätt mot den som inte har fyllt handläggas av lagfarna domare som särskilt har utsetts av domstolen att handlägga sådana mål. Detsamma ska gälla i fråga om nämndemän som anlitas för tjänstgöring i sådana mål. I mål som rör brott på vilka endast böter kan följa får, enligt andra stycket, andra domare och nämndemän anlitas. I departementspromemorian Skyndsamhetskrav och tidsfrister i ärenden med unga misstänkta och unga målsägande (Ds 2013:30), i vilken en översyn har gjorts av de särskilda skyndsamhetskraven, föreslås bl.a. följande: • Samordnade regler om särskilda skyndsamhetskrav och tidsfrister under förundersökningen i ärenden med unga misstänkta respektive unga målsägande. Förslagen innebär vissa mindre förändringar jämfört med gällande rätt. Syftet är att uppnå en förbättrad effektivitet i handläggningen av sådana ärenden. • Införande av ett särskilt skyndsamhetskrav och tidsfrister i vissa mål i domstol med unga målsägande. • Tidsfristerna i domstol i mål med unga tilltalade föreslås gälla även mål om något lindrigare brott. • En uttrycklig möjlighet för åklagare att väcka åtal utan att något yttrande från en socialnämnd har kommit in. Syftet är att undvika onödig väntetid i handläggningen av ärenden med unga misstänkta. har informerat om att promemorian, som har remissbehandlats, bereds inom . Regeringen gav en utredare i uppdrag att utreda och föreslå åtgärder som med bibehållen rättssäkerhet och kvalitet leder till en snabbare lagföring av brott (Ju2017/00537/LP). Uppdraget ska särskilt fokusera på unga som begår brott och personer som återkommande begår nya brott. I uppdraget ingår bl.a. att • överväga om åtgärder hos eller mellan polisen, åklagarna och domstolarna kan leda till en snabbare lagföring inom ramen för det befintliga brottmålsförfarandet • överväga förändringar i de regelverk som styr polisens, åklagarnas och domstolarnas verksamheter, exempelvis genom införandet av särskilda snabbförfaranden för brottsutredning och prövning i domstol • föreslå hur en ordning med jourdomstolar kan utformas och överväga om en sådan bör inrättas. I uppdraget ingår även att identifiera åtgärder för en snabbare lagföring som kan genomföras . Förslag ska lämnas om hur ett försöksprojekt kan utformas och hur det ska genomföras. Den delen av uppdraget redovisas i departementspromemorian En snabbare lagföring – Försöksprojekt med ett snabbförfarande i brottmål (Ds 2017:36). I övrigt ska uppdraget redovisas . De åtgärder som föreslås i promemorian tar sikte på att åstadkomma en snabbare lagföring av vanliga mängdbrott. De aktuella mängdbrotten kommer att lagföras inom ramen för ett försöksprojekt, i vilket ett flertal av rättsväsendets myndigheter ska ingå. De åtgärder för en snabbare lagföring som ingår i projektet består bl.a. av ökad samordning mellan myndigheterna, tidiga åtgärder i alla led och utvecklade arbetssätt i den brottsutredande verksamheten. De ärenden som kan bli aktuella att handlägga inom ramen för försöksprojektet är sådana som kommer till polisens kännedom genom ett s.k. ingripande, där polisen kommer till brottsplatsen eller påträffar den misstänkte. Misstänkta personer omfattas inte av den inledande delen av försöksprojektet. Skälet till det är att bestämmelserna om förundersökning och brottmålsrättegång för unga lagöverträdare i stor utsträckning är särreglerade. Det behövs därför enligt utredaren ett separat snabbförfarande för unga personer. I promemorian anges att ett sådant system behöver en djupare analys och en mer övergripande översyn av lagföringsprocessen av unga. Dessutom måste kommunernas sociala verksamhet involveras. Frågan om snabbare lagföring för unga ska enligt utredaren tas upp i slutredovisningen av uppdraget . Regeringen beslutade att ge , , , , , Attunda tingsrätt och i uppdrag att i norra förbereda och genomföra en försöksverksamhet med ett snabbförfarande i brottmål (Ju2017/08090/DOM). Brå ska följa och utvärdera verksamheten, som ska pågå t.o.m. . Regeringen har överlämnat en proposition med ett förslag om ett nytt delgivningssätt kallat tillgänglighetsdelgivning (prop. 2017/18:67). Förslaget syftar till att skapa en effektivare handläggning av brottmål och snabbare lagföring av brott. Delgivningssättet innebär att delgivning sker genom att stämning och andra handlingar i ett brottmål hålls tillgängliga vid tingsrätten från en i förväg bestämd tidpunkt. Den misstänkte ska vid ett personligt möte med polis eller åklagare ha delgetts information om denna tidpunkt och om vid vilken tingsrätt handlingarna hålls tillgängliga. Tillgänglighetsdelgivning ska få användas på försök vid de tingsrätter som regeringen bestämmer. Lagförslagen föreslås träda i kraft .