bet · H501CU31 · 2018-06-08 00:00:00 — Utskottet ser inget principiellt problem med att länsstyrelserna även har andra uppgifter, där i det enskilda fallet intresset kan vara ett annat än det som följer av uppdraget som tillsynsmyndighet. Det får förutsättas att länsstyrelserna, i likhet med andra myndigheter, kan utföra olika uppgifter på ett rättssäkert och lämpligt sätt. Mot denna bakgrund finner utskottet inte skäl att ställa sig bakom de motionsyrkanden som rör och dess roll. När det gäller frågan om avgifter bygger de lagförslag som utskottet har ställt sig bakom på energiöverenskommelsen som innebär bl.a. att vattenkraftsbranschen fullt ut ska finansiera de kostnader som gör att lever upp till och dess krav på vattenverksamheter. Av lagförslaget framgår också att regeringen avser att följa upp den nya regleringen och bl.a. göra en översyn i frågor som rör avgifter. Utskottet ser mot denna bakgrund inte anledning att föregripa arbetet genom att ställa sig bakom motionsyrkanden som rör avgiftsfrågor m.m. Det har inte heller i övrigt framkommit skäl för utskottet att föreslå något initiativ med anledning av motionsyrkandena. Därmed föreslår utskottet att avslår övriga motionsyrkanden som rör vattenverksamheter. Skyddet av brukningsvärd jordbruksmark Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att öka eller minska skyddet för brukningsvärd jordbruksmark. Utskottet hänvisar till pågående arbete och tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 9 (M), 10 (SD), 11 (C, KD) och 12 (V). m.fl. (M) begär i partimotion 2017/18:3570 yrkande 8 ett tillkännagivande om en översyn av byggande på jordbruksmark i syfte att tillåta begränsad bebyggelse på sådan mark. I kommittémotion 2016/17:1821 av m.fl. (SD) yrkande 9 begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska ta fram en strategi för en långsiktigt hållbar användning av och att särskilt värdefull ska klassas som riksintresse. I kommittémotion 2016/17:2023 av och (båda C) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att åtgärder ska vidtas för att stärka skyddet av värdefull . Liknande förslag finns i kommittémotion 2017/18:3426 av m.fl. (KD) yrkande 22 och i motion 2017/18:3509 av (C). I kommittémotion 2017/18:1149 av m.fl. (V) yrkande 18 begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska komma med förslag till en nationell målsättning för bevarandet av bördig . Bestämmelser om hushållning med mark- och vattenområden, bl.a. vad gäller områden av riksintresse, finns i 3 och 4 kap. . I 3 kap. finns de grundläggande hushållningsbestämmelserna. Mark- och vattenområden av riksintresse för ett antal angivna ändamål ska skyddas mot åtgärder som påtagligt kan försvåra eller skada ändamålen. Det gäller, något förenklat, områden av riksintresse som har betydelse • för rennäringen eller yrkesfisket • för naturvården, kulturmiljövården eller friluftslivet • för att de innehåller fyndigheter av värdefulla ämnen eller material • för att de är särskilt lämpliga för anläggningar för industriell produktion, energiproduktion, energidistribution, kommunikationer, vattenförsörjning eller avfallshantering eller • för totalförsvaret. Av 3 kap. 4 § framgår att jordbruk är av nationell betydelse och att brukningsvärd jordbruksmark får tas i anspråk för bebyggelse eller anläggningar endast om det behövs för att tillgodose väsentliga samhällsintressen och detta behov inte kan tillgodoses på ett från allmän synpunkt tillfredsställande sätt genom att annan mark tas i anspråk. Om ett område är av riksintresse för flera oförenliga ändamål, ska företräde ges åt det eller de ändamål som på lämpligaste sätt främjar en långsiktig hushållning med marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt. Behövs området eller en del av området för en anläggning för totalförsvaret, ska försvarsintresset ges företräde. Miljömålsberedningen har haft i uppdrag att ta fram en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning och en strategi för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik. Utredningen föreslår i slutbetänkandet Med miljömålen i fokus – hållbar användning av mark och vatten (SOU 2014:50) ett flertal etappmål, varav ett avser bevarande av jordbruksmark. Utredningen föreslår i den delen bl.a. att (2010:900), förkortad PBL, ska förtydligas enligt följande: • Kommunernas översiktsplaner bör bli tydligare med att beskriva hur hänsyn ska tas till brukningsvärd jordbruksmark. • Länsstyrelsernas uppgift att bevaka frågan om brukningsvärd jordbruksmark, både under samrådet om förslag till översiktsplan och detaljplan och i sitt granskningsyttrande över planförslagen, bör tydliggöras. • Länsstyrelsernas tillsyn av detaljplaner bör stärkas. Förslaget innebär bl.a. ett krav på att kommuner i sina översiktsplaner ska redovisa hur hänsyn har tagits till, och kommunerna avser att hushålla med, brukningsvärd jordbruksmark. Vidare ska länsstyrelserna i sina granskningsyttranden över förslag till översikts- eller detaljplan ange om bestämmelsen i 3 kap. 4 § om hushållning med brukningsvärd jordbruksmark inte följs. Länsstyrelserna ska dessutom överpröva kommunernas beslut om detaljplan, om beslutet kan förväntas innebära att bestämmelsen om hushållning med brukningsvärd jordbruksmark inte följs. Utredningen hänvisar bl.a. till att i rapporten ? Jordbruksmarken i kommunernas fysiska planering (rapport 2013:35) funnit att tillämpningen av 3 kap. 4 § varierar mellan kommunerna och att bestämmelsen i allmänhet inte tillämpas väl. Enligt utredningens bedömning bör förslaget om ändringar i PBL vara tillräckligt för att uppnå ett bättre skydd av den brukningsvärda jordbruksmarken, och det saknas därför anledning att aktualisera frågan om jordbruksmark som riksintresse. Miljömålsberedningens betänkande är föremål för beredning inom . Enligt Miljö- och diskuteras behovet av överväganden i vissa frågor som behandlas i utredningen och formerna för dessa överväganden. Även har berört frågan om skydd av brukningsvärd jordbruksmark i sitt slutbetänkande Planering och beslut för hållbar utveckling – hushållningsbestämmelser (SOU 2015:99). Utredningen har bl.a. föreslagit att de nuvarande allmänna intressena i 3 kap. , t.ex. brukningsvärd jordbruksmark och bostadsförsörjning, ska anges som väsentliga allmänna intressen. Utredningen föreslår även att nya bestämmelser i som innebär att länsstyrelserna i sina granskningsyttranden till översiktsplan och detaljplan ska ange om planförslaget innebär att bestämmelserna om brukningsvärd jordbruksmark inte följs. Vidare föreslår utredningen bl.a. att det i 3 kap. införs en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att besluta om företräde för ett väsentligt allmänt intresse före ett riksintresse. Länsstyrelserna bemyndigas att fatta sådana beslut. Ventilen möjliggör exempelvis avvägning mellan olika intressen. Beslutet måste vara förenligt med de inledande bestämmelserna i 3 kap. om företräde för användning som från allmän synpunkt medför en god hushållning och planering utifrån en helhetssyn. Även detta betänkande bereds inom . Utskottet behandlade motionsyrkanden om ökat skydd för åkermarken dels (bet. 2013/14:CU17), dels (bet. 2015/16:CU13). Utskottet hänvisade i båda dessa betänkanden till det omfattande pågående beredningsarbetet inom med och Miljömålsberedningen samt föreslog att skulle avslå samtliga motionsyrkanden. följde utskottets förslag. Som redovisats ovan har såväl Miljömålsberedningen som i sina betänkanden lagt fram förslag som syftar till att förbättra skyddet av brukningsvärd jordbruksmark. Bland förslagen kan särskilt nämnas att brukningsvärd jordbruksmark ska anges som ett väsentligt allmänt intresse i 3 kap. och att länsstyrelsernas tillsyn över kommunernas översikts- och detaljplaner ska stärkas samt att den myndighet som regeringen bestämmer kan bestämma om företräde för ett väsentligt allmänt intresse. Båda betänkandena bereds inom . Utskottet anser att det mot bakgrund av det arbete som pågår med de aktuella frågorna inte finns anledning för att ta några initiativ. Motionsyrkandena bör därför avslås. Skyddet av vattenområden m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. att dricksvattenförsörjningen ska bli utpekat som ett riksintresse. Utskottet hänvisar till pågående arbete och tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 13 (V). I kommittémotion 2017/18:1149 av m.fl. (V) yrkande 21 begärs ett tillkännagivande om att dricksvattenförsörjningen ska bli utpekat som ett riksintresse enligt . I motion 2016/17:637 av (S) begärs ett tillkännagivande om behovet av att bevaka vattensituationen och trygga dricksvatten-försörjningen på . Motionären pekar särskilt på att en av vattenanläggningarna på är utpekad som ett område av riksintresse och uppger att åtgärder behöver vidtas för att trygga dricksvattenförsörjningen. I motionerna 2016/17:983 av (S) och 2017/18:1800 av m.fl. (S) begärs tillkännagivanden om att skydda och andra viktiga vattentäkter. I motion 2016/17:1312 av m.fl. (MP) begärs ett tillkännagivande om att ska skyddas som ett överordnat riksintresse. Motionärerna begär även att det ska införas krav på tillräckliga vattenskyddsområden. Liknande förslag finns i motionerna 2016/17:2630 av m.fl. (MP), 2017/18:861 av (S) yrkande 1 och 2017/18:3369 av m.fl. (MP). I motion 2017/18:861 av (S) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att finna en lösning beträffande vattenregleringen i . I motion 2016/17:1560 av (M) begärs ett tillkännagivande om vikten av att vidta åtgärder för att långsiktigt säkra tillgången på dricksvatten av god kvalitet från . Ett likalydande förslag framförs av samma motionär i motion 2017/18:2168. En allmän redogörelse för hushållningsbestämmelserna i 3 och 4 kap. finns ovan under rubriken av brukningsvärd jordbruksmark. I 7 kap. finns bestämmelser om bl.a. vattenskyddsområden. Genom att inrätta ett vattenskyddsområde kan en vattenförekomst med betydelse som nuvarande eller framtida vattentäkt särskilt skyddas genom föreskrifter som begränsar verksamhet inom området. Vattenskyddsområden kan bildas på initiativ av bl.a. länsstyrelser eller kommuner, vilka också beslutar om områdets fastställande. För ett vattenskyddsområde ska eller kommunen meddela sådana föreskrifter om inskränkningar i rätten att förfoga över fastigheter inom området som behövs för att tillgodose syftet med området. Om det behövs får eller kommunen föreskriva att skyltar eller stängsel ska sättas upp och att någon annans mark får tas i anspråk för detta. Föreskrifterna ska gälla , även om de överklagas. Som ett alternativ till att inrätta vattenskyddsområden enligt 7 kap. finns också en möjlighet för kommuner att utfärda lokala skyddsföreskrifter kring en vattentäkt. har som nämnts i sitt slutbetänkande Planering och beslut för hållbar utveckling – hushållningsbestämmelser (SOU 2015:99) föreslagit att de nuvarande allmänna intressena i 3 kap. anges som väsentliga allmänna intressen. Utredningen föreslår även att dessa kompletteras med bl.a. intresset av klimatanpassningsåtgärder och dricksvattenförsörjning. Utredningen har dessutom föreslagit att bestämmelser införs i (2010:900), förkortad PBL, om att i sitt granskningsyttrande till översiktsplan och detaljplan ska ange om förslaget inte tillgodoser ett väsentligt allmänt intresse för dricksvattenförsörjningen. ska överpröva ett beslut om detaljplan och kan upphäva det om planen inte tillgodoser detta. förs diskussioner och överväganden med anledning betänkande. En annan utredning, , konstaterar i sitt första delbetänkande Material i kontakt med dricksvatten – myndighetsroller och ansvarsfrågor (SOU 2014:53) att de svenska myndigheternas ansvar beträffande material i kontakt med dricksvatten i väsentlig utsträckning är ändamålsenligt, men utredningen föreslår några mindre justeringar av systemet bl.a. i fråga om tydlighet och ökad information från statens sida. I sitt andra delbetänkande, Klimatförändringar och dricksvattenförsörjning (SOU 2015:51), redovisar en uppdaterad analys av klimatförändringarna i under återstoden av detta sekel, med de risker för dricksvattenförsörjningen som kan förutses. I sitt slutbetänkande En trygg dricksvattenförsörjning – bakgrund, överväganden och förslag (SOU 2016:32) föreslår bl.a. följande: • Kommunerna ska bli skyldiga att ansöka om inrättande och omprövning av vattentäkter som ger i genomsnitt mer än eller försörjer fler än 50 personer. • Länsstyrelserna ska få i uppdrag att arbeta fram regionala vattenförsörjningsplaner. • För att förbättra den offentliga kontrollen av dricksvattenanläggningar ska få i uppdrag att utforma särskilda mål för dricksvattnet. förslag har bl.a. medfört att det inrättas ett dricksvattenråd. Övriga förslag som berör skyddet av vattenområden bereds inom . Vidare har haft i uppdrag av regeringen att arbeta fram en strategi för arbetet med samordning, förbättring och utveckling i frågor om material i kontakt med dricksvatten. Uppdraget har redovisats i Strategi för material i kontakt med dricksvatten (rapport 2016:15). I rapporten anförs bl.a. följande. För att uppfylla kraven i dricksvattenföreskrifter behöver olika intressenter veta vilka material och produkter som kan användas. ställer inte krav på egenskaper i material i vattenverk etc. Sådana krav regleras i stället genom PBL och dess tillämpningsföreskrifter som t.ex. byggregler. byggregler är dock inte tillräckligt preciserade och ger därför inte vägledning i fråga om en produkts lämplighet. bör därför utreda om kraven i dess byggregler bör preciseras så att det framgår vilka material, standarder och gränsvärden etc. som ska eller bör användas när ett materials eller en produkts lämplighet bedöms. Rapporten bereds inom . Utskottet har behandlat motionsyrkanden om riksintressemärkning av dricksvattentäkter. hänvisade utskottet till pågående beredningsarbete inom och föreslog att skulle avslå samtliga motionsyrkanden (bet. 2015/16:CU13). följde utskottets förslag. Som redovisats ovan pågår ett relativt omfattande utrednings- och beredningsarbete i fråga om dricksvattenförsörjning och skyddet av vattenområden. har bl.a. föreslagit att intresset av dricksvattenförsörjning ska anges som ett väsentligt allmänt intresse i 3 kap. . Vidare pågår beredning med anledning av förslag om bl.a. regionala vattenförsörjningsplaner m.m. Utskottet anser fortfarande att resultatet av det pågående arbetet inte bör föregripas genom något initiativ från . Samtliga motionsyrkanden bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om stranderosion. Utskottet hänvisar till pågående arbete och tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 14 (M) och 15 (L). I partimotion 2017/18:2820 av m.fl. (L) yrkande 28 begärs ett tillkännagivande om åtgärder för att stoppa stranderosion. Motionärerna anser att stranderosion leder till att stränder försvinner ut i haven och medför att viktiga naturvärden liksom turismintressen riskerar att gå förlorade. Stranderosion behöver därför enligt motionärerna motverkas genom en aktiv kustpolitik som grundar sig på forskning och kunskap samt sker i samverkan mellan såväl berörda kommuner som statliga aktörer. Ett likalydande förslag finns i kommittémotion 2017/18:2819 av m.fl. (L) yrkande 14. m.fl. (M) begär i kommittémotion 2017/18:3352 yrkande 15 ett tillkännagivande om att det ska göras en översyn av strandfodringsregleringen. Motionärerna skriver bl.a. att stranderosion behöver motverkas och att detta kan ske genom strandfodring som innebär att den sand som erosionen tagit med sig ut i havet återförs. Metoden används i andra delar av världen och tar goda miljöhänsyn. Det är dock komplicerat att använda den i eftersom svensk rätt kräver miljöprövning enligt två olika lagar. Dessutom saknas ett övergripande ansvar för hanteringen av ansökningar om strandfodring, vilket kan leda till skilda bedömningar hos olika myndigheter. Förfarandet innebär också att regeringen får överpröva domstolars bedömning om tillstånd enligt och vid sin prövning beakta hur ansökan förhåller sig till lagen (1966:314) om kontinentalsockeln som domstolarna inte har att beakta. Detta förfarande är enligt motionärerna ohållbart och behöver ses över. Liknande förslag finns i motionerna 2016/17:3013 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2017/18:1861 av (C) yrkande 1. I motion 2017/18:834 av m.fl. (S) begärs en långsiktig strategi för att bevara havsnära sandmarker. Motionärerna hänvisar bl.a. till de svårigheter som små eller medelstora kommuner med begränsade ekonomiska resurser har för att långsiktigt kunna säkerställa en god skötsel och restaurering av värdefulla sandmarker som utsätts för påfrestningar i samband med t.ex. stormar. Det begärs ett tillkännagivande i enlighet med detta. Ett liknande förslag finns i motion 2016/17:604 av och (båda S). I motion 2016/17:3013 av m.fl. (M) begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska se till att staten ökar sitt engagemang i problematiken kring stranderosion (yrkande 1). Det föreslås också ett tillkännagivande om att regeringen ska se till att staten inte kräver ersättning för den sand som kommuner återför från havsbotten till sina erosionsdrabbade stränder genom strandfodring (yrkande 3). I motion 2017/18:1861 av (C) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att berörda länsstyrelser ska få i uppdrag att utfärda generella riktlinjer för sandsugning och återfyllnad av sand. I motion 2017/18:2012 av (M) föreslås att regeringen bör inleda samtal med den danska regeringen om att upphöra med sandsugning i (yrkande 1). Motionären hänvisar till att sandsugning innebär ett hot mot den miljön och menar att det därför är angeläget att regeringen försöker förmå sin danska motsvarighet att borde införa ett förbud mot sandsugning som liknar det svenska förbudet. Motionären begär vidare ett tillkännagivande om att muddrings- och sandsugningshål i och ska återställas (yrkande 2). I (2010:900) anges att bebyggelse och byggnadsverk ska lokaliseras till mark som är lämpad för ändamålet med hänsyn till bl.a. människors hälsa och säkerhet samt risken för olyckor, översvämning och erosion. Lagen innehåller också möjligheter för kommunen att i en detaljplan bestämma skyddsåtgärder för att motverka olyckor, översvämning och erosion. ska, inom ramen för sitt tillsynsansvar, överpröva kommunens beslut om att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser om beslutet kan antas innebära bl.a. att bebyggelse blir olämplig med hänsyn till människors hälsa eller säkerhet eller till risken för olyckor, översvämning eller erosion. kan också överpröva beslut om lov eller förhandsbesked. Kommunen ska varje valperiod sammanställa risk- och sårbarhetsanalyser och fastställa en plan för hur extraordinära händelser ska hanteras. Sådana analyser måste beakta konsekvenserna av klimatförändringarna och kan utgöra ett underlag för den fysiska planeringen (lagen [2006:544] om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap). Strandfodring innebär att man återställer en eroderande strand till sitt ursprungliga utseende genom att tillföra sand. Sanden kan utvinnas ur täkter i havet eller på land. Exempelvis kan den sand som drivit ut från en strand till havs återföras från havsbotten till stranden. För att få utvinna sand från havsbotten på detta sätt behövs tillstånd enligt såväl 11 kap. som lagen om kontinentalsockeln. Eftersom rätten att utforska kontinentalsockeln och utvinna dess naturtillgångar enligt lagen om kontinentalsockeln tillkommer staten måste en kommun som utvinner sand från havsbotten betala ersättning till staten för sanden. () har ett sektorsövergripande ansvar för miljögeotekniska och geotekniska frågor och har på regeringens uppdrag ansvar för samordning av stranderosionsfrågor i . Uppgiften är att verka för minskade risker för erosion. En utgångspunkt för verksamheten är att medverka till att förebygga skador till följd av stranderosion genom lämplig samhällsplanering och genom väl planerade erosionsbegränsande och återställande åtgärder vid hotad bebyggelse och infrastruktur och hotade andra skyddsvärda områden. SGI tar fram och utvecklar kunskap inom området och inventerar översiktligt förutsättningar för stranderosion i . Myndigheten är vidare remissinstans till länsstyrelser och kommuner vid fysisk planering. SGI samverkar också med svenska och internationella myndigheter med ansvar för eller anknytning till frågor kring stranderosion. Ett exempel är det myndighetsnätverk för stranderosionsfrågor som SGI driver. Dessutom ger SGI stöd till kommunala räddningstjänster vid riskbedömningar i akuta situationer. SGI bedriver ett flertal forsknings- och utvecklingsprojekt med fokus på stranderosion. I ett projekt tar SGI i samarbete med Havs- och vattenmyndigheten, , och fram en handledning för naturanpassade erosionsskydd i vattendrag och farleder. Målet är att kommuner, länsstyrelser och andra myndigheter ska kunna använda handledningen i samband med åtgärder mot stranderosion. SGI utvecklar också i samarbete med geologiska undersökning (SGU) ett kartverktyg som kommuner ska kunna använda i sin översiktsplanering för att se vilka områden som bör prioriteras när det gäller stranderosion längs kusterna. Regeringen anför i inriktningsdokumentet En svensk maritim strategi – för människor, jobb och miljö bl.a. att i har sand, grus och sten utvunnits endast i begränsad omfattning i områden, men det har utvunnits i större utsträckning i våra grannländer. Kunskapen inom området behöver öka, varför det finns anledning att se över förutsättningarna för och konsekvenserna av havsbaserad utvinning av sand, grus och sten. Regeringen har också gett SGI i uppdrag att i samråd med Havs- och vattenmyndigheten se över om, och i så fall under vilka förutsättningar och till vilka kostnader, utvinning av grus och sand till havs som ersättningsmaterial till naturgrus och natursand från land skulle kunna genomföras. Syftet är att säkerställa att ett eventuellt uttag sker på ett långsiktigt hållbart sätt och ska kunna utgöra en del i den lokala och regionala materialförsörjnings-planeringen. Uppdraget har redovisats i rapporten för utvinning av marin sand och grus i (rapport 2017:05). I rapporten har SGI tillsammans med Havs- och vattenmyndigheten bl.a. lokaliserat fyra områden som möjliga för geologiskt hållbart uttag av sand och grus. Enligt rådets och /89/EU om upprättandet av en ram för havsplanering ska medlemsstaterna upprätta havsplaner . Havs- och vattenmyndigheten har därmed och i enlighet med 4 kap. och havsplaneförordningen (2015:400) tagit fram förslag till havsplaner för , och . Planerna ska beslutas av regeringen. Samråd avseende förslagen pågår. Havsplanerna ska omfatta ekonomiska zon och de områden som inte ingår i fastigheter i svenskt territorialhav utanför de särskilda linjer, en nautisk mil räknat från baslinjerna som framgår av en bilaga till lagen (2017:1272) om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner (sistnämnda lag trädde i kraft ). Enligt regeringen ska havsplanerna vara ett verktyg för hushållningen med havsområden och bidra till en samlad havsförvaltning. 2013/14:186 s. 9). Härutöver har fått ett nytt uppdrag från regeringen att utveckla sin tillsynsvägledning avseende bl.a. erosion. I uppdraget ingår att ta ställning till hur bebyggelse ska vara utformad för att anses lämplig i förhållande till risken för bl.a. erosion. Tillsynsvägledningen ska utformas med hänsyn till sådana intressen som är viktiga ur allmän synpunkt, bl.a. behovet av motståndskraftig och långsiktigt hållbar bebyggelsestruktur och en god hushållning med mark- och vattenområden. Uppdraget ska redovisas . Regeringen har vidare i proposition Nationell strategi för klimatanpassning (prop. 2017/18:163) bl.a. föreslagit en bedömning som rör målet för klimatanpassningen. Regeringen föreslår att målet för samhällets anpassning till ett förändrat klimat ska vara att utveckla ett långsiktigt hållbart och robust samhälle som aktivt möter klimatförändringar genom att minska sårbarheter och ta till vara möjligheter.