bet · H501KU32 · 2018-01-26 00:00:00 — Utskottet avstyrkte även en motion om lagstadgad rätt till finskspråkig äldreomsorg i hela landet i betänkande 2013/14:KU24. Utskottet anförde att det delade regeringens bedömning att det av hälso- och sjukvårdslagens och socialtjänstlagens berörda bestämmelser redan kan anses finnas en skyldighet att se till att det finns tillgång till personal med exempelvis kunskaper i finska om detta behövs för att uppnå god vård eller insatser av god kvalitet. Utskottet behandlade motioner om efterlevnaden av lagen om minoriteter och minoritetsspråk i betänkande 2014/15:KU16. Utskottet konstaterade att frågorna om bristande efterlevnad av minoriteters rättigheter är angelägna och underströk vikten av att de grundläggande rättigheterna får genomslag i hela landet. Utskottet noterade den kritik som har framfört mot när det gäller de minoritetspolitiska åtagandena, och förutsatte att regeringen beaktar de slutsatser och rekommendationer som har lämnats inom ramen för den internationella granskningen. Vidare konstaterade utskottet att regeringen hade uppmärksammat att det tycktes finnas oklarheter i lag-stiftningen och brister i genomförandet på det minoritetspolitiska området och att regeringen hade uttryckt en tydlig ambition att klargöra omfattningen av dessa problem. Utskottet konstaterade också att initiativ hade tagits för att stärka arbetet med mänskliga rättigheter på nivå. Mot bakgrund av det inledda arbetet och de aviserade åtgärderna såg utskottet inte något skäl att ställa sig bakom ett tillkännagivande. behandlade utskottet motioner bl.a. om åtgärder i fråga om nationella minoriteter och minoritetsspråk, om kommuner inom förvaltningsområden, förvaltningsområdens utbredning och finlandssvenskarnas ställning (bet. 2016/17:KU16). Utskottet framhöll bl.a. att de stärkta rättigheter som förvaltningsområdena innebär för våra nationella minoriteter är viktiga och att det är angeläget att både utvärdering och utveckling av skyddet för de nationella minoriteterna fortsätter, inte minst med tanke på de skillnader som kan konstateras vad gäller i vilken grad kommuner lever upp till sina åtaganden och med tanke på den kritik framfört till . Utskottet konstaterade i betänkande 2016/17:KU16 att regeringen har beslutat om en översyn av lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk och en utredning om förbättrade möjligheter för elever att utveckla sitt nationella minoritetsspråk. Mot bakgrund av de pågående utredningarna såg utskottet inte något skäl att ställa sig bakom ett tillkännagivande om kommuner inom förvaltningsområden och avstyrkte därmed motionerna. Inte heller i frågan om åtgärder i fråga om nationella minoriteter och minoritetsspråk såg utskottet skäl att ställa sig bakom ett tillkännagivande och avstyrkte därför motionerna. Fem reservationer lämnades (M, V, L). Vad gäller frågan om finlandssvenskarnas ställning föreslog utskottet ett tillkännagivande om att utreda frågan. Utskottet noterar att de utredningar som tillsatts av regeringen redovisades . Utskottet vill inte föregripa beredningen av utredningarna och avstyrker därmed motionsyrkandena. och officiell ursäkt till det samiska folket Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en och en officiell ursäkt till det samiska folket. Jämför reservation 3 (V). I motion 2017/18:2944 av m.fl. (MP) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att den svenska staten bör framföra en officiell ursäkt till det samiska folket för begångna övergrepp. Motionärerna menar att staten likt officiellt bör framföra en ursäkt för tvångsarbete, tvångs-kristnande, markstölder m.m. I partimotion 2017/18:2967 av m.fl. (V) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en oberoende sannings-kommission om relationen mellan svenska staten och det samiska folket. Motionärerna menar att en kan sammanställa och beskriva övergrepp och oförrätter som ägt rum genom att bl.a. låta enskilda som på olika sätt drabbats få berätta sin historia samt ge rekommendationer och förslag på åtgärder. En måste kopplas till kompensa-toriska och framåtsyftande åtgärder samt ha ett oberoende mandat. I motion 2017/18:3475 av Per Åsling (C) yrkande 1 begärs ett tillkänna-givande om att skyndsamt se över den diskriminering som samer utsätts för. Motionären föreslår att en tillsätts för att sammanställa och beskriva övergrepp och oförrätter som ägt rum samt ge rekommendationer och förslag på åtgärder. Kommissioner och andra undersökande utredningar uppträder främst i form av tillfälliga statliga myndigheter under regeringen. Andra former av utredningar är uppdrag till särskilda myndigheter och särskilt tillsatta haverikommissioner eller fast organiserade kommissioner eller inspektioner. En kommission har ofta i uppdrag att undersöka tidigare samhällsför-hållanden, allvarliga händelser och s.k. affärer på skilda områden. När företeelsen kommission behandlas är det oftast den extraordinära gransknings-kommissionen som står i centrum, dvs. en kommission som har tillsatts och normalt har i uppgift att undersöka ett faktiskt händelseförlopp av särskild betydelse. De närmare formerna för en statlig kommissions arbete framgår av kommissionens direktiv, och kommittéförordningen är tillämplig på kommis-sionens verksamhet. Hur arbetet i en kommission ska utföras regleras ytterst av vilka rättsliga befogenheter kommissionen har. [1] I vissa fall har kommis-sioner getts särskilda undersökningsbefogenheter i lag () eller stöd i lag för att hålla vissa uppgifter under sekretess, bl.a. katastrofkommission (se 42 kap. 9 § offentlighets- och sekretesslagen, OSL). Av 42 kap. 10 § OSL följer vidare att regeringen får utfärda föreskrifter om att sekretess, motsvarande den som enligt detta kapitel gäller hos Justitiekanslern, ska gälla i verksamhet som bedrivs av en särskild som regeringen har tillsatt. om övergrepp mot romer publicerade regeringen en vitbok om övergrepp och kränkningar av romer (Ds 2014:8). I regeringens skrivelse om en strategi för romsk inkludering (skr. 2011/12:56) redogjordes för syftet och det då på-gående arbetet med vitboken. I skrivelsen anges bl.a. att i betänkandet Romers rätt (SOU 2010:55) föreslog Delegationen för romska frågor att en sannings- och skulle inrättas för att kartlägga och dokumentera de övergrepp, försummelser och diskriminerande åtgärder som begåtts mot den romska minoriteten . Delegationen framhöll att ett arbete med att dokumentera övergrepp ofta leder till att de politiskt ansvariga lämnar en offentlig ursäkt och att en sannings- och vanligen även har i uppgift att lämna förslag om hur offren kan gottgöras. Av skrivelsen framgår även att majoriteten av deltagarna vid de möten som ordnade under remissen av delegationens betänkande ansåg att dokumentationen av övergrepp, försummelser och diskriminerande åtgär-der mot den romska minoriteten kunde bidra till att öka kunskapen om hur romer har behandlats. En ursäkt från staten skulle enligt många mötesdelta-gare innebära ett viktigt erkännande och en upprättelse för romerna. Några mötesdeltagare tog dock avstånd från beteckningen försoning, som man me-nade var orealistisk och kunde tolkas som att romer själva bär ansvar för den behandling de har fått utstå. Många mötesdeltagare ställde sig frågande eller kritiska till förslaget om en kommission, och en rad farhågor framfördes. Som förslag på ett alternativ till en sannings- och uttrycktes önskemål om ett permanent kunskaps- och dokumentationscenter. Regeringen konstaterade i det sammanhanget att ökad kunskap och forskning om de nationella minoriteternas kultur, historia och språk i vidare bemärkelse är av stor betydelse. Uttalanden från ansvariga statsråd Den dåvarande jordbruksministern, med ansvar för samefrågor, uttalade föl-jande vid den s.k. urfolksdagen i : Jag tycker att vi måste ha lärt oss någonting av historien och jag vill gärna ta det här tillfället i akt och säga till er, som representant för den och det svenska samhället att jag är väl medveten om det för-tryck som har utövat över det samiska folket genom historien. Jag vill å regeringens vägnar be om ursäkt för det. […] Vi kan inte på något sätt acceptera det förtryck, t.ex. att samer har förvägrats att använda sitt språk, de tvångsförflyttningar och de många uttryck för förtryck som vi har gjort oss skyldiga till genom årens lopp. Det finns heller ingen annan möjlighet för det svenska samhället att komma vidare, än att be om ursäkt för de övergreppen. Ursäkten till det samiska folket genom den dåvarande jordbruksministerns uttalande nämns även i Urbefolkningsdelegationens slutrapport . Vid ett anförande av den dåvarande integrations- och jämställdhetsministern vid plenum uttalade statsrådet följande: Det är regering och riksdag uttalade sin grunduppfattning: ”att samerna är en etnisk minoritet i , som i sin egenskap av ursprunglig befolkning i sitt eget land intar en särskild ställning”. Det är nu också ratificerade ramkon-vention om skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk. Dessa ställningstaganden är i sig grundläggande för minoriteternas ställning i det svenska samhället. De utgör majoritetssamhällets erkännande av minoriteternas existens och deras betydelse för det svenska samhället. Och de utgör också en upprättelse och en ursäkt för de oacceptabla förhållanden under vilka våra minoriteter tvingats leva under olika epoker av vår gemensamma historia. Nationellt kunskaps- och resurscentrum om rasism I regeringsförklaringen framhöll statsministern att ska säkra de nationella minoriteternas rättigheter, och uppgav i sammanhanget bl.a. att ett nationellt kunskaps- och resurscentrum för forskning om rasism skulle inrättas. I budgetpropositionen angav regeringen att den avser att se över behovet av och formerna för ett sådant nationellt kunskaps- och resurscentrum (prop. 2014/15:1 utg.omr. 13 s. 50). Utredningen om en förstärkt minoritetspolitik Utredningen (SOU 2017:60) gör bedömningen att de nationella minoriteterna har osynliggjorts och utsatts för övergrepp i det svenska samhället. Detta innebär att ett uthålligt försoningsarbete mellan samhället och de nationella minoriteterna är nödvändigt. Utredningen anför vidare att regeringen bör säkerställa förutsättningarna för ett oberoende och hos de nationella minoriteterna legitimt och förankrat försoningsarbete när det gäller det osynliggörande och de övergrepp som dessa utsatts för i fram till . En viktig och ofta avgörande grund för att ett erkännande av urfolk och nationella minoriteter ska leda till en genuin upprättelse är att begångna övergrepp benämns och erkänns. Det är i sin tur en förutsättning för att ett brett och uthålligt försoningsarbete mellan samhället och minoriteten ska kunna genomföras. Det förutsätter att försoningsarbetet bedrivs oberoende och är förankrat hos den nationella minoriteten. Frågan om försoningsarbete i har i olika former väckts var för sig för romer, samer och tornedalingar. En vitbok, Den mörka och okända historien – om övergrepp och kränkningar av romer (Ds 2014:8), publicerades av regeringen. , som är ett regeringsdokument, togs fram i samarbete med företrädare för romer och resande. avsåg emellertid endast och inte tiden . Nämnas kan också att t.ex. frågan om det omfattande omhändertagandet av barn från romska familjer och resandefamiljer utelämnades i vitboken. och DO arbetar gemensamt med att verka för att inrätta en oberoende om historiska skeenden och övergrepp på samer genom historien. arrangerade de till-sammans med Vaartoe – i ett runda-bordssamtal om internationella erfarenheter från sanningskommissioner i andra länder. – Tornionlaaksolaiset (STR-T) och lämnade till regeringen in en ansökan om medel till en förstudie till genomlysning av svenska statens övergrepp på tornedalingar och meänkielitalande. Utskottet har tidigare avstyrkt motionsyrkanden om en vitbok om övergreppen mot samerna och en officiell ursäkt, och 2015 (bet. 2011/12:KU17 s. 50 f. och bet. 2014/15:KU16 s. 24 f.). Utskottet hänvisade då till vad som anförts av företrädare för dåvarande och tidigare regeringar om behandlingen av samer under historien och framhöll vikten av en konkret politik som kan ge samer och andra minoritetsgrupper upprättelse för de övergrepp som begåtts. Mot den bakgrunden bedömde utskottet att det inte krävdes någon åtgärd från sida. Utskottet konstaterar vad som anförts av företrädare för tidigare regeringar om behandlingen av samer under historien och framhåller vikten av en konkret politik som kan ge samer och andra minoritetsgrupper upprättelse för de övergrepp som begåtts. Mot den bakgrunden avstyrker utskottet motionsyrkandena. Utökat självstyre, naturresurspolitik och en samlad samepolitik Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om utökat självstyre, naturresurspolitik och en samlad samepolitik. Jämför reservation 4 (V). I motion 2017/18:2944 av m.fl. (V) yrkande 4 begärs ett tillkänna-givande om att minerallagstiftning och annan naturresurspolitik bör utformas på ett sätt som tar tillbörlig hänsyn till samiska intressen och som stärker de senares juridiska ställning. I partimotion 2017/18:2967 av m.fl. (V) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att FN:s urfolksdeklaration bör genomföras i . Motionärerna framhåller att för mänskliga rättigheter 2010 noterade att stöder urfolksdeklarationen men inte tillämpar de rättigheter den innehåller. I yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en parlamentariskt sammansatt utredning om ett utökat samiskt självstyre och dubbla roller. Motionärerna välkomnar den nya konsultationsordningen. kvarstår behovet av att göra en ordentlig genomlysning i frågan om ett utökat samiskt självstyre och Same-tingets dubbla roller. Regeringen bör tillsätta en parlamentarisk utredning, i vilken det är av stor vikt att det samiska folket representeras och på andra sätt involveras. I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning som ska återkomma med ett förslag om en samlad samepolitik. Motionärerna menar att en utredning omgående bör tillsättas som har till uppdrag att presentera förslag på en genomgripande och samlad samepolitik där utgångspunkten är samernas särställning som urfolk. I denna process är det särskilt viktigt att det samiska folket både representeras och på andra sätt involveras. , som inrättades 1993, är både ett folkvalt organ som företräder det samiska folket i och en statlig myndighet som ska verkställa den politik och de beslut som fattas av och regeringen. Bestämmelser om finns i sametingslagen (1992:1433). huvudsakliga uppgifter är att besluta om fördelningen av statens bidrag till samisk kultur och samiska organisationer, leda det samiska språkarbetet, medverka i samhälls-planeringen och bevaka att samiska behov beaktas, däribland rennäringens intressen vid utnyttjande av mark och vatten, samt informera om samiska för-hållanden. Till väljs 31 ledamöter . Bland leda-möterna utser en styrelse om högst sju ledamöter som sköter den löpande verksamheten. Samerna är erkända som en nationell minoritet, och erkänns samernas särskilda ställning som urfolk i i grundlagen. Enligt 1 kap. 2 § regeringsformen ska det samiska folkets möjlighet att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv främjas. Proposition om information m.m. vid mineralprospektering I en proposition med förslag till ändringar i minerallagen (1991:45) som gäller förbättrad information och tydligare ansvar vid mineralprospektering föreslår regeringen en rätt till översättning av gällande arbetsplan till finska, meänkieli och samiska samt ett krav på att arbetsplanen ska sändas till bl.a. (prop. 2013/14:159). Av propositionen framgår det att är förvaltningsmyndighet inom rennäringens område. Vidare framgår det av propositionen och bestämmelserna i sametingslagen (1992:1433) att som regeringens expertmyndighet ska medverka i samhällsplaneringen och bevaka att samiska behov beaktas, däribland rennäringsintressen vid nyttjande av mark och vatten. har staten ett ansvar för att rennäringen kan fortleva. Regeringen bedömer därför att bör få möjlighet till tidig och god information i dessa frågor. Av propositionen framgår även att i de fall en gällande arbetsplan ska sändas till (dvs. där undersökningsarbetet ska bedrivas i ett område som används för renskötsel) får myndigheten en möjlighet att bedöma de samlade effekterna av prospekteringar inom renskötselområdet, vilket underlättar för att bedöma vilka hänsyn som bör tas till rennäringens intressen och kumulativa effekter av andra exploateringar. trädde ändringar i minerallagen i kraft som innebär att en rätt till översättning av arbetsplaner för mineralprospektering till finska, meänkieli och samiska införts, liksom ett krav på att en gällande arbetsplan ska sändas till kommunen, och (prop. 2013/14:159, bet. 2013/14:NU20, rskr. 2013/14:320). Syftet med lagändringarna var att säkerställa att de som berörs av undersökningsarbeten får den information de behöver för att de ska kunna tillvarata sina rättigheter i förhållande till prospektören. tillkallades en särskild utredare för att göra en översyn av organisation och de dubbla rollerna som folkvalt organ och myndighet (Jo 2000:03). I utredningens betänkande roll i det svenska folkstyret (SOU 2002:77), som överlämnades , var utgångspunkten att och samernas ställning borde stärkas. Vidare identifierade utredningen vissa begränsningar i dubbla roller, och ansåg att det inte var ändamålsmässigt att är en myndighet. Som svar på frågan om vad alternativt skulle kunna vara anförde utredningen följande (s. 10–11): Enligt regeringsformen är det regeringen med ansvar inför som styr riket. Ett undantag från denna princip utgör det kommunala självstyret. Utredningen har dragit den slutsatsen att antingen måste förbli en myndighet under regeringen eller möjligen eller också måste det tillerkännas ett visst självstyre. Detta skulle behöva framgå av regeringsformen. Utredningen anser att det kan vara ändamålsmässigt att vidare utreda möjligheten att genomföra ett självstyre för samerna på exempelvis det sätt som skett i , att i regeringsformen skriva in att samerna har kulturell autonomi som följer av lag. En sådan nyordning skulle förutsätta en nog-grann analys av ett flertal svåra frågor med såväl folkrättsliga som kon-stitutionella aspekter. Utredningen har påbörjat en sådan analys. En even-tuell fortsatt analys görs dock enligt vår bedömning lämpligast av en parla-mentariskt sammansatt kommitté med uttryckligt stöd i direktiven. Mot bakgrund av det som anförs ovan föreslog utredningen att regeringen skulle låta utreda denna fråga. Proposition om ett ökat samiskt inflytande överlämnade regeringen propositionen Ett ökat samiskt inflytande (prop. 2005/06:86) i vilken den gjorde bedömningen att myndighetsuppgifter som rör samiska förhållanden successivt borde överföras till . I ett första skede borde överta vissa uppgifter från länsstyrelserna och dåvarande och bl.a. vara central förvaltningsmyndighet för rennäringen. För att skulle kunna handha det ökade myndighetsansvaret föreslogs även ändringar i organisation. Ändringarna syftade främst till att stärka som myndighet och till att särskilja dess uppgifter som myndighet respektive folkvalt organ. Regeringen bedömde att förslag att utreda om kan vara ett organ för självstyre inte borde genomföras. Av propositionen framgår att de flesta remissinstanserna tillstyrkte utredningens förslag om en utredning (s. 36). Som skäl för sin bedömning anförde regeringen bl.a. att det samiska folket utgör ett sådant folk som i folkrättens mening har rättigheter, inklusive rätten till självbestämmande, men att utformningen av det materiella innehållet i självbestämmanderätten till stor del är en fråga mellan samerna och staten. Regeringen ansåg att det samiska självbestämmandet tills vidare borde ökas genom att successivt ge som myndighet fler uppgifter som rör samiska förhållanden. Det fanns enligt regeringen därmed inte någon anledning att utreda om kunde vara ett organ för självstyre. Regeringen avsåg att även fortsättningsvis samråda med om det närmare innehållet i det samiska självbestämmandet (s. 38). () deklaration om ursprungsfolkens rättigheter (urfolksdeklarationen) antogs av . Deklarationen är en gemensam politisk viljeförklaring och behandlar bl.a. rätten till självbestämmande, nationalitet, kultur och traditioner, religion, utbildning och landrättigheter. Deklarationen är inte juridiskt bindande. för mänskliga rättigheter noterade 2010 att stöder urfolks-deklarationen men inte tillämpar de rättigheter den innehåller. rekommenderades att genomföra deklarationen och etablera mekanismer för detta i samarbete med det samiska folket (A/HRC/15/11). Rekommendationer från FN:s urfolksrapportör m.m. FN:s särskilda urfolksrapportör framhöll i sin rapport om samernas situation att det fanns ett behov av att stärka självständighet som självstyrande organ och rekommenderade därför att regeringen tillsammans med skulle överväga fler områden där kan ges ökad eller ensam beslutanderätt. Rapportören ansåg att dubbla roller som folkvald församling och statlig förvaltningsmyndighet var särskilt problematiska, eftersom de innebär att tinget i sin roll kan tvingas att genomföra beslut i konflikt med vad det i sin roll som folkvald församling anser vara bäst för samerna. Rapportörens bedömningar och rekommendationer uppmärksammades av Utredningen för utvärdering av nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter, som överlämnade sitt betänkande (SOU 2011:29). I regeringens rapport till för mänskliga rättigheter framhålls i ett särskilt avsnitt som rör samerna att regeringen har en am-bition att stärka samernas självbestämmande genom att ge både ett utökat ansvar för interna samiska frågor och en större delaktighet i beslut som påverkar samerna (s. 6 f.). Konsultation i frågor som rör det samiska folket (Ds 2017:43) I promemoria Konsultation i frågor som rör det samiska folket (Ds 2017:43) föreslås att en ny och särskild ordning ska införas för konsultation i frågor av särskild betydelse för samerna. Reglerna föreslås bli införda som en ny lag om konsultation i frågor som rör det samiska folket. Konsultationsordningen föreslås gälla utöver annan samrådsskyldighet enligt gällande lagstiftning. Syftet är att främja och stärka det samiska folkets inflytande över dess egna angelägenheter i beslutsprocesser. Förslaget liknar den ordning som finns i och är utformat mot bakgrund av bl.a. rekom-mendationer som internationella granskningsorgan har lämnat. Förslaget är även i linje med den nordiska samekonventionen som , och och de tre ländernas sameting färdigförhandlade . Förslaget innebär en skyldighet för regeringen, statliga förvaltnings-myndigheter, kommuner och landsting att konsultera i ärenden som kan få särskild betydelse för samerna. Konsultationen ska göras före beslut i ärendet. Om ärendet kan få särskild betydelse för en samisk organisation eller en sameby ska även dessa konsulteras om det finns skäl för det. I vissa fall kan dock konsultation underlåtas. Konsultationen ska ske i god anda, och enighet eller samtycke i den fråga som gett anledning till konsultationen ska eftersträvas. Konsultationen ska ske i den form önskar om det inte medför olägenhet av betydelse vid ärendets behandling eller om syftet med konsultationen ändå kan uppnås. Om myndigheten önskar det får även en annan myndighet, organisation eller enskild part närvara vid muntlig konsultation i ett ärende. Vad som framkommit vid konsultationen ska dokumenteras. Promemorian har skickats ut på remiss. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Det gällande övergripande målet för samepolitiken, som fastställdes av , är att verka för en levande samisk kultur byggd på en ekologiskt hållbar rennäring och andra samiska näringar (prop. 2005/06:1, bet. 2005/06:MJU2, rskr. 2005/06:108).