bet · H501JuU13 · 2018-04-19 00:00:00 — I uppdraget ingick att belysa brister och utvecklingsmöjligheter. Brå skulle också överväga om det är möjligt att skapa ett system som ger rättsväsendets myndigheter ett statistiskt underlag för att framöver följa utvecklingen av it-relaterade inslag i de anmälda brotten och i så fall hur ett sådant system bör vara utformat. Brå publicerade rapporten i brottsligheten och rättsväsendets förmåga att hantera dem (rapport 2016:17). Med it-relaterad brottslighet avses i rapporten alla brott som på något sätt har koppling till it, dvs. allt från mängdbrottsärenden utanför it-miljön, men där spår och bevisning kan finnas i it-miljön (t.ex. i mobiltelefoner, på chattforum eller på hårddiskar) till rena it-brott (t.ex. dataintrång). Brås rapport visar en tydlig ökning av it-relaterad brottslighet som det finns en bristande kompetens om it-relaterade brott inom den brottsutredande verksamheten. Brås utredning pekar även på att det saknas fungerande teknisk utrustning och system för att möta den ökade it-relaterade brottsligheten. Brås bedömning är att det krävs stora utbildningsinsatser inom och . I betänkande 2015/16:JuU1 föreslog utskottet ett tillkännagivande till om att öka polisens närvaro på internet. hade året innan gjort ett liknande tillkännagivande (bet. 2014/15:JuU1 punkt 39, rskr. 2014/15:77). följde utskottet (rskr. 2015/16:106). Utskottet motiverade sitt beslut enligt följande: Utvecklingen av internet har inneburit många positiva förändringar. Parallellt med nya möjligheter har dock även nya problem tillkommit, och många brott begås via internet. När brottsligheten flyttar ut på internet måste polisen följa efter och vara närvarande där. Det är därför viktigt att polisen har den kompetens som behövs för detta. Alla poliser måste kunna utreda enklare former av it-relaterad brottslighet. Polisens närvaro på internet behöver således öka. Regeringen anför i fråga om tillkännagivandet följande i regeringens skrivelse 2016/17:75 skrivelser till regeringen: Granskningar som (RiR 2015:21) och (Brå 2016:17) har gjort visar att varken polis eller åklagare har beredskap och förmåga att effektivt handlägga och utreda it-relaterad brottslighet. I regleringsbreven begär regeringen därför återrapportering från både och . Myndigheterna ska med utgångspunkt i nämnda granskningar redovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att säkerställa att myndigheterna har tillräcklig kompetens och beredskap för att utreda it-relaterade brott. Av redovisningen ska också framgå hur myndigheterna arbetar för att sprida och implementera kunskap om it-relaterad brottslighet inom den egna verksamheten. Redovisning sker i respektive myndighets årsredovisning . Punkten är därmed slutbehandlad. Utskottet delade emellertid inte regeringens uppfattning. Enligt utskottet var de åtgärder som regeringen redovisade inte tillräckliga, och eftersom myndigheternas återrapportering inte skulle göras kunde punkten inte anses slutbehandlad (yttr. 2016/17:JuU8y s. 13). I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.6) meddelade regeringen också att punkten åter står som öppen. Regeringen hänvisar även i regeringens skrivelse 2017/18:75 skrivelser till regeringen till och regleringsbrev och uppdraget i dessa och anför att punkten inte är slutbehandlad. infördes ännu ett nytt brott i , olaga integritetsintrång. Regleringen straffbelägger intrång i någon annans privatliv genom spridning av vissa slag av bilder eller andra uppgifter, om spridningen är ägnad att medföra allvarlig skada för den som bilden eller uppgiften rör. Bestämmelsen omfattar bl.a. bilder eller andra uppgifter om någons sexualliv eller hälsotillstånd eller om att någon utsatts för vissa brott. Dessutom utvidgades det straffbara området för ofredande. Regeringen hade i propositionen (prop. 2016/17:222 Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten) även föreslagit vissa ändringar i bestämmelserna om olaga hot och förolämpning. föreslog emellertid att behandlingen av lagförslagen i de delarna skulle skjutas upp till /19 (bet. 2017/18:KU13). anförde i ett yttrande till följande (yttr. 2017/18:JuU2y): Den tekniska utvecklingen och framväxten av internet har, som utskottet tidigare konstaterat (bet. 2014/15:JuU14 s. 29), inneburit positiva förändringar för yttrandefriheten och den demokratiska debatten. Utvecklingen har emellertid också medfört att hot och andra former av kränkningar av den personliga integriteten tagit nya former. Utskottet delar därför regeringens uppfattning att det straffrättsliga skyddet för den personliga integriteten behöver stärkas och moderniseras för att anpassas till teknik- och samhällsutvecklingen, och utskottet är positivt till de nu aktuella lagförslagen. överlämnades SOU 2017:89 Hemlig dataavläsning – ett viktigt verktyg i kampen mot allvarlig brottslighet till regeringen. Utredningens utgångspunkt har varit att hemlig dataavläsning är en metod för de brottsbekämpande myndigheterna att med någon form av tekniskt hjälpmedel i hemlighet få tillgång till en dator eller annan teknisk utrustning som kan användas för kommunikation och därigenom få besked om hur utrustningen används eller har använts och vilken information som finns i den. Utredningen konstaterar att det blir allt vanligare att brottsbekämpande myndigheter stöter på information och kommunikationsutrustning som är krypterad i samband med sin brottsförebyggande och utredande verksamhet. Bland annat därför anser utredningen att det finns ett stort behov av hemlig dataavläsning och att metoden kommer att förbättra myndigheternas möjligheter att förhindra och utreda allvarlig brottslighet. Lagen om hemlig dataavläsning föreslås träda i kraft och tidsbegränsas att gälla t.o.m. . Betänkandet har remitterats och bereds inom . All kommunikation över internet sker med kommunikationsprotokollet Internet Protocol (ip). Varje dator som kopplar upp sig mot internet tilldelas åtminstone en ip-adress av nätverksadministratören eller internetleverantören. Starkt förenklat kan sägas att internettrafik, bl.a. på grund av ip-adresserna, är spårbar till användare. Deep web (även kallat osynliga eller dolda nätverk) är en term för den del av internet som inte indexeras av sökmotorer. Motsatsen till deep web, dvs. det synliga nätet, kallas surface web. Deep web uppskattas vara åtminstone 4 000–5 000 gånger större än det synliga nätet. Delar av deep web brukar kallas för darknet, vilket är krypterade nätverk som möjliggör för användarna att kommunicera utan att vare sig kommunikationen eller användarna kan spåras, eller i vart fall väsentligen försvåras sådan spårning. Det troligen mest kända av dessa nätverk är . För tillgång till krävs en särskild webbläsare, en s.k. Torbrowser. Sådana finns lätt tillgängliga för de flesta vanliga operativsystem. Principen bakom anonymiseringen i är att användaren dirigeras genom ett gratis och världsomspännande nätverk bestående av några tusen datorer som skickar trafik mellan sig. När man kopplar upp sig mot nätverket skickas trafiken mellan tre av dessa och sedan vidare till slutdestinationen. All trafik som ens dator skickar och tar emot genom krypteras i tre lager, på ett sätt som gör att ingen av de tre datorerna kan koppla trafiken till den som kopplat upp sig. Av naturliga skäl finns ingen tillförlitlig statistik för kriminellas användning av krypteringstjänster. Emellertid framhålls från olika håll att användningen av sådana tjänster minskar effektiviteten i de brottsbekämpande myndigheternas användning av befintliga tvångsmedel (se bl.a. SOU 2017:89 Ny teknik och dess betydelse s. 164 ff. och Internetguide #39 Kom igång med ! som finns tillgänglig på . Regeringen föreslog i proposition 2014/15:26 Skärpta regler om förverkande av fordon vid trafikbrott ökade möjligheter att förverka fordon som har använts vid trafikbrott, om gärningsmannen tidigare gjort sig skyldig till olovlig körning eller rattfylleribrott. Propositionen innehöll vidare förslag om en skärpning av oskälighetsrekvisitet. Endast om ett förverkande är uppenbart oskäligt skulle förverkande inte ske. För att minska polisens kostnader för förvaring av fordon föreslogs också att det skulle bli möjligt att sälja eller förstöra beslagtagna fordon innan ett förverkandebeslut har fattats, om fordonen inte var värda mer än en femtedel av prisbasbeloppet. Utskottet anförde vid behandlingen av propositionen att möjligheten att förverka fordon som har använts vid trafikbrott är ett viktigt led i arbetet med att förhindra återfall i trafikbrott och därigenom förbättra trafiksäkerheten, och ställde sig bakom förslaget (bet. 2014/15:JuU10). antog lagändringarna (rskr. 2014/15:112). Av 7 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott följer således att ett fordon som har använts vid trafikbrott, t.ex. olovlig körning eller rattfylleri, får förklaras förverkat, om det behövs för att förebygga fortsatt sådan brottslighet och förverkande inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller annan egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt denna lag. Om någon har gjort sig skyldig till olovlig körning, rattfylleri eller grovt rattfylleri ska det vid bedömningen av om förverkande behövs för att förebygga fortsatt brottslighet särskilt beaktas om gärningsmannen har gjort sig skyldig till sådan brottslighet. Om föraren inte äger bilen får förverkande ske endast om de rätta ägarna medverkat till den tilltalades trafikbrott och åklagaren för en förverkandetalan i samband med åtalet mot de rätta ägarna för medverkan till trafikbrotten eller särskilt enligt lagen om förfarandet i vissa fall vid förverkande m.m. (se NJA 1991 s. 496). Undersökningsledaren eller åklagaren får enligt 8 § besluta att ett fordon som har tagits i beslag för att det skäligen kan antas bli förverkat får säljas eller förstöras, om fordonets värde understiger en femtedel av prisbasbeloppet. Intäkterna vid försäljningen tillfaller staten. Bestämmelser om tillfälligt omhändertagande av egendom för att förhindra rattfylleribrott finns i 24 a–24 d §§ polislagen (1984:387) och i 9–11 §§ lagen (2008:322) om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott. Enligt dessa regler får t.ex. en polis, om det av särskilda skäl anses finnas risk för rattfylleri, för att förhindra brottet, tillfälligt omhänderta fordonsnycklar eller annat som behövs för färden eller, om så krävs, fordonet. Ett omhändertagande ska upphöra så snart det inte längre finns skäl för det och får inte vara längre än . I lagen (2014:1437) om åtgärder vid hindrande av fortsatt färd finns bestämmelser om åtgärder som får vidtas för att säkerställa att ett beslut om att ett fordon inte får fortsätta färden följs, t.ex. när fordonets skick eller beskaffenhet utgör en påtaglig fara för trafiksäkerheten och fordonets fortsatta färd. En polisman eller tulltjänsteman får enligt lagen i första hand omhänderta nycklar eller annat föremål som behövs för att fortsätta färden, om det kan antas att beslutet inte kommer att följas. Om detta av särskilda skäl kan antas inte vara tillräckligt, eller det är lämpligare, får eller besluta att fordonet ska förses med en mekanisk, elektronisk eller annan typ av låsanordning (klampning). I samband med behandlingen av propositionen som låg till grund för den nämnda lagen riktade ett tillkännagivande till regeringen om att utreda möjligheterna att låta en polisman eller en tulltjänsteman besluta om klampning (bet. 2014/15:TU3, rskr. 2014/15:25). beslutades propositionen Förlängd klampning (prop. 2017/18:198). I propositionen föreslås att lagen ändras så att tidsgränsen för hur länge åtgärder får bestå när de vidtagits förlängs . Syftet är bl.a. att beslutade förskott för sanktionsavgifter på vägtransportområdet ska betalas i högre utsträckning än . I propositionen (s. 19) gör regeringen bedömningen att det saknas behov av att ändra reglerna om vem som får besluta om klampning av fordon. Ett beslut om klampning ska enligt förslaget även fortsättningsvis beslutas av myndigheterna och , eftersom det är en åtgärd av mer ingripande karaktär. Enligt 36 kap. 2 § får hjälpmedel som använts vid brott enligt förklaras förverkade, om det behövs för att förebygga brott eller det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller i vissa fall egendom som har varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott. Bestämmelsen gäller även brott enligt andra lagar än , om maximistraffet för brottet är . Som sådant hjälpmedel kan räknas t.ex. flyktbilar, men även andra fordon som det finns anledning att räkna med ska komma till fortsatt brottslig användning. Av regleringsbrev framgår att myndighetens trafiksäkerhetsarbete ska bidra till att minska antalet döda och allvarligt skadade i vägtrafikmiljön i enlighet med nollvisionen. ska även vidareutveckla sitt arbete med kontroller av cabotagetransporter och flygande inspektioner av nyttofordon samt säkerställa att insatserna på detta område förbättras. De åtgärder som vidtas ska redovisas i myndighetens årsredovisning . Samma uppdrag nämns i regleringsbrev . Kameror vid gränsen och smuggling m.m. Förkortningen ANPR står för automatic number plate recognition. ANPR är ett system som med hjälp av en kamera läser av registreringsskyltar och matchar dem mot olika register där fordonsbrister och avvikelser finns registrerade. Systemet används av polisen för att hitta i första hand fordon med brister men även kriminella personer. Automatisk avläsning av registreringsskyltar bygger på en teknologi där bilderna från kameran analyseras i datorn. Först identifieras förekomsten av en registreringsskylt i bilden, därefter omvandlas bilden av registreringsskylten till text. Det tolkade registreringsnumret jämförs sedan mot en databas som innehåller fordon med brister. Om ett avläst registreringsnummer förekommer i något av registren larmar systemet. Fordonet kan därefter stoppas för att kontrolleras vidare. började använda ANPR-kameror för att bättre kunna välja ut fordon för kontroll. Registreringsskyltarna matchas mot en databas av registreringsnummer som främst bygger på misstankar om grov smuggling och narkotikabrott. använder ett mobilt system med kameror som ställs på stativ eller monteras på fordon (webbplats, uppdaterad ). Regeringen beslutade att ge , och i uppdrag att förstärka bekämpningen av internationella brottsnätverk som begår tillgreppsbrott i (Ju2018/00991/PO). Uppdraget innebär bl.a. att myndigheterna ska utveckla sin samverkan på området samt vid behov ta initiativ till samverkan med ytterligare myndigheter samt med relevanta aktörer från näringslivet. Polis och åklagare har det direkta brottsbekämpande ansvaret i fråga om brottsligheten. och bedriver kontrollarbete och ska genom ökad samverkan med bidra till att bl.a. öka upptäcktsrisken vid utförsel av stöldgods. ska också i större utsträckning delta i operativt internationellt polissamarbete mot organiserad tillgreppsbrottslighet, samt öka sin egen förmåga att genom operativa insatser arbeta mot de internationella brottsnätverken. Bland annat kan det vara påkallat med en ökad polisiär närvaro vid gränspassager och andra strategiska platser för att öka upptäcktsrisken vid in- och utresa till och från . Uppdraget ska delredovisas och samt slutredovisas . Regeringen beslutade ett uppdrag till om användningen av poliskontroller i områden nära inre gräns (Ju2018/01291/L4). I uppdraget anförs att kommissionen utfärdade en rekommendation om proportionerliga poliskontroller och polissamarbete i Schengenområdet (C[2017] 3349 final). Kommissionen rekommenderar medlemsstaterna att bl.a. intensifiera poliskontrollerna i hela landet och utföra poliskontroller på de stora transportlederna, inbegripet i gränsområden, samt att använda modern teknik för att kunna övervaka fordon och trafikflöden. Vidare rekommenderar kommissionen medlemsstaterna att bl.a. anpassa poliskontroller i gränsområden på grundval av en kontinuerlig risk-bedömning, som det säkerställs att kontrollerna inte syftar till gränskontroll. Regeringen anför för egen del att gränsnära områden kan vara utsatta för särskilda risker när det gäller gränsöverskridande brottslighet. Vid gränsnära områden kan också vissa brott uppdagas som har begåtts eller kan komma att begås i andra delar av landet, som inbrott, fordonsstöld och olaglig narkotikahandel. I finns ett betydande och växande problem med internationella brottsnätverk som kommer till landet för att begå organiserade tillgreppsbrott. Insatser mot den brottsligheten är ett viktigt utvecklingsområde i brottsutredande verksamhet. En effektivare användning av poliskontroller i områden nära inre gräns skulle kunna bidra till en positiv utveckling även på det området. ges därför i uppdrag att bl.a. bedöma behovet av och förutsättningarna för användandet av modern teknik och andra möjligheter till kontroll för att användning av poliskontroller i områden nära inre gräns ska kunna effektiviseras. I uppdraget ingår att redovisa vilka tekniska möjligheter som finns och de ekonomiska förutsättningarna för att effektivisera användningen av kontroller. bör också redovisa dels vilka möjligheter det finns att effektivisera användningen av kontroller i områden nära inre gräns inom ramen för gällande rätt, dels om det därutöver finns behov av åtgärder som kan komma att kräva författningsändringar. Regeringen noterar i sammanhanget bl.a. att använder sig av ett system med rörliga säkerhetskontroller och därtill knuten kameraövervakning för att bekämpa illegal vistelse i landet. Uppdraget ska redovisas . Regeringen anför att den kommer att ta flera initiativ internationellt för att bekämpa problemet med internationella stöldligor. Regeringen för bl.a. dialoger med stöldligornas ursprungsländer, tar initiativ till fördjupat internationellt polissamarbete och kommer att lägga fram initiativ till EU (pressmeddelande ). avstyrkte i betänkande 2016/17:SkU1 en motion om lagring av trafikuppgifter från transportföretag, som var i allt väsentligt likalydande med yrkandet i motion 2017/18:2311 (M). anförde (s. 17) i sitt ställningstagande följande: befogenheter att utföra varukontroll regleras i inregränslagen. Vid inre gräns, där fördragets om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) bestämmelser om bl.a. fri rörlighet för varor gäller får varukontroller inte utformas så att urvalet av vad och vem som ska kontrolleras sker slumpmässigt. Inregränslagen tillåter dock icke-misstankesbaserade kontroller, s.k. selektiva kontroller, där urvalet sker med ledning av iakttagelser, underrättelser, tips, riskprofiler och liknande. Varukontrollen vid inre gräns är en administrativ kontroll som syftar till att förhindra att varor som omfattas av lagen förs in eller ut ur landet i strid med de in- och utförselrestriktioner som gäller för respektive vara. Även om EUF-fördraget förbjuder tullkontroll är bestämmelserna inte undantagslösa. En tullkontroll kan vara tillåten om den grundas på något av de skäl som anges i artikel 36 i EUF-fördraget eller något av de tvingande hänsyn som har fastställts i rättspraxis. Utskottet anser att frågan om att utöka tullens befogenheter att kontrollera varor vid inre gräns måste föregås av en noggrann analys av . Utskottet är därför inte berett att ta ställning till enskildheterna i de aktuella motionerna men utgår från att regeringen i dialog med tullen följer vilka regelförändringar som eventuellt behövs. kontroller enligt inregränslagen tar således endast sikte på in- och utförselreglerade varor och inte på att utreda andra typer av brott. Utskottet ser givetvis allvarligt på smuggling och annan brottslighet i samband med in- och utförsel av varor. Det är därför av största vikt att och samarbetar i de fall där inte självt har befogenhet att ingripa. Utskottet uppfattar att myndigheterna har ett nära samarbete i dessa frågor. En straffrättslig reglering till skydd för välfärdssystemen infördes genom bidragsbrottslagen (2007:612). Lagen gäller sådana bidrag, ersättningar, pensioner och lån för personligt ändamål (ekonomiska förmåner) som enligt lag eller förordning beslutas av , , , , Arbetsförmedlingen, kommunerna eller arbetslöshetskassorna. Den som lämnar oriktiga uppgifter eller inte anmäler ändrade förhållanden som han eller hon är skyldig att anmäla enligt lag eller förordning, och på så sätt orsakar fara för att en ekonomisk förmån felaktigt betalas ut eller betalas ut med ett för högt belopp, döms för bidragsbrott till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Om brottet är grovt, döms för grovt bidragsbrott till fängelse, lägst och högst . Andra straffrättsliga bestämmelser vid brott mot välfärdssystemen finns i , t.ex. bestämmelserna om bedrägeri, olovligt förfogande, urkundsförfalskning, osant intygande och osann eller vårdslös försäkran. överlämnades betänkandet SOU 2017:37 Kvalificerad välfärdsbrottslighet – förebygga, förhindra, upptäcka och beivra, till regeringen. I betänkandet föreslog utredaren en rad åtgärder som ska förebygga, förhindra, upptäcka och bekämpa organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet som riktas mot välfärdssystemen. Uppdraget hade varit att göra en översyn av välfärdsstatens förmåga att stå emot organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet och föreslå åtgärder för att motverka att bidrag och förmåner hamnar i händerna på kriminella. Utredningen ansåg att det finns otillräckliga förutsättningar för myndigheter att bekämpa välfärdsbrottsligheten och att det förekommer felaktiga uppgifter i register som ligger till grund för utbetalningar. Utredningen kom även fram till att myndigheter inte har tillräckliga möjligheter att kontrollera om inrapporterade uppgifter är korrekta. Mot denna bakgrund lämnade utredaren bl.a. följande förslag: • En ny enhet för utredning av bidragsbrott inrättas hos och mål om brott mot bidragsbrottslagen handläggs vid . • Regeringen bör utreda frågan om en samordnad statlig utbetalningsfunktion. • Regeringen bör se över förutsättningarna att minska antalet utfärdare av id-handlingar och koncentrera ansvaret till en myndighet. Transportstyrelsen får i uppdrag att se över rutiner vid utlämnande av körkort. • Myndigheternas möjligheter till informationsutbyte utökas. • folkbokföringsverksamhet ges möjlighet att göra besök på den adress där den enskilde är eller kan antas vara bosatt. Ett folkbokföringsbrott införs. • Uppgiften att betala ut lönegaranti flyttas från länsstyrelserna till . • och Arbetsförmedlingen får utökade möjligheter att inhämta uppgifter om juridiska personer från andra aktörer. • Straffet för grovt bidragsbrott skärps till max och bidragsbrottslagen utvidgas till att också omfatta utbetalningar till bl.a. juridiska personer. • Betalning för arbete som berättigar till ROT- och RUT-avdrag ska ha gjorts med spårbart betalningsmedel. Detsamma gäller för vissa stöd som betalas ut av Arbetsförmedlingen. beslutade regeringen proposition 2017/18:145 Ökat skydd för hotade och förföljda personer samt några åtgärder för att öka kvaliteten i folkbokföringen. Propositionen innehåller bl.a. förslag på åtgärder som syftar till att förbättra kvaliteten i folkbokföringen. Regeringen föreslår att ska få möjlighet att avregistrera uppgifter om falska identiteter från folkbokföringen samt göra kontrollbesök för att kontrollera en persons bosättning. I propositionen föreslås även att brottet folkbokföringsbrott införs på nytt. Regeringen anför i propositionen (s. 103) som ett skäl för att öka kvaliteten i folkbokföringen att Utredningen om organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet mot välfärden har identifierat riskfaktorer i de mest utsatta systemens regelverk, organisation, rutiner och faktiska tillämpning. Utredningen har vidare föreslagit åtgärder som stärker möjligheterna att förebygga och förhindra organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet mot välfärden.