bet · H501FöU7 · 2018-04-09 00:00:00 — I betänkande 2016/17:FöU7 delade utskottet regeringens bedömning att planeringen för det civila försvaret borde återupptas, utvecklas och genomföras med utgångspunkt i en helhetssyn där hotskalan omfattar såväl fredstida krissituationer som höjd beredskap. Utskottet anförde – liksom – att det civila försvaret till stor del bygger på – och ska bygga på – dagens befintliga och civila krisberedskapsverksamhet som utvecklats under en rad år. Det finns med andra ord en grund att stå på för det fortsatta arbetet, ansåg utskottet som också menade att det civila försvaret dock kräver ytterligare åtgärder som det inte har ansetts finnas behov av inom krisberedskapen för fredstida krissituationer. Utskottet välkomnade regeringens uppdrag till bevakningsansvariga myndigheter att återuppta planeringen för ett civilt försvar och bedömde i sammanhanget att Försvarsmaktens regionala staber är centrala för att göra det möjligt att samverka med civila aktörer. Vikten av samverkan mellan alla aktörer inom ramen för totalförsvaret, civila som militära, betonades. Utskottet konstaterade sammanfattningsvis att ett utvecklingsarbete pågick och såg därför inga skäl för att föreslå ytterligare åtgärder och avstyrkte därför motionsyrkandena. I budgetbetänkande 2017/18:FöU1 uttryckte utskottet att det lade mycket stor vikt vid att både det civila försvaret och det psykologiska försvaret utvecklas och stärks . I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 6) betonar regeringen att säkerställandet av den samlade förmågan i totalförsvaret är en förutsättning för att genomföra den försvarspolitiska inriktningen för perioden –2020. Planeringen för civilt försvar har återupptagits och ska genomföras utifrån de anvisningar regeringen har beslutat. Det är av stor vikt att planeringen samordnas mellan det civila och det militära försvaret, att kunskapshöjande åtgärder och övningar genomförs och att beredskapsåtgärder vidtas i samverkan med berörda aktörer. För att stärka förmågan hos bevakningsansvariga myndigheter och andra aktörer inom civilt försvar tillför regeringen permanenta medel, vilket för återstoden av innevarande försvarsinriktningsperiod (2018–2020) motsvarar totalt . Medlen ska tillföras kommuner, landsting, länsstyrelser, övriga bevakningsansvariga myndigheter och frivilliga försvarsorganisationer. Förstärkningarna skapar förutsättningar att fullfölja den inriktning som anges i den försvarspolitiska inriktningspropositionen (prop. 2014/15:109). Regeringen har vidare gett i uppdrag åt Försvarsmakten och MSB att främja och utveckla en sammanhängande planering för totalförsvaret under den försvarspolitiska inriktningsperioden (Fö2017/00688/MFI). Regeringen gav också de två myndigheterna i uppdrag att redovisa en samlad bedömning av Försvarsmaktens behov av stöd från bevakningsansvariga myndigheter inför och under höjd beredskap samt bevakningsansvariga myndigheters möjligheter att tillhandahålla sådant stöd inom ramen för det civila försvaret. Det uppdraget redovisades . MSB återrapporterade regeringens uppdrag om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och vid höjd beredskap (Ju2016/08320/SSK och Ju2017/03312/SSK). I rapporten anges att alla kommuner och landsting behöver komma igång med förberedelser, och arbetet behöver ske stegvis för att följa den snabba utvecklingen inom totalförsvarsområdet. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), anger Försvarsberedningen: Den återupptagna planeringen för det civila försvaret [ska] så långt som möjligt […] bygga på strukturer och processer som används inom krisberedskapen. Utgångspunkten är att förmågan att hantera kriser i samhället i fredstid också ska ge en grundläggande förmåga att hantera krigssitua-tioner. Försvarsberedningen bedömer att arbetet med krisberedskapen gör att det finns förutsättningar för grundläggande uthållighet och robusthet i samhället. Det lägger grunden till förmågan att skydda befolkningen, minska samhällets sårbarhet, hantera störningar och upprätthålla viktiga samhällsfunktioner. Beredningen konstaterar att krisberedskapen inte är dimensionerad för att hantera ett väpnat angrepp och de påfrestningar som ett krig medför. Samhället saknar därför flera av de resurser, förmågor och strukturer som kommer att krävas vid krigsfara och krig. Försvarsberedningen lämnar i rapporten förslag i fråga om inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret –2025: Totalförsvaret ska i grunden vara krigsavhållande genom att ha en sådan styrka, sammansättning, ledning, beredskap och uthållighet att det avhåller från försök att anfalla, besätta eller på annat sätt utnyttja vårt land. Försvarsberedningens förslag innebär att totalförsvaret ges en förbättrad förmåga och uthållighet att hantera ett väpnat angrepp och krig på svenskt territorium samt situationer med gråzonsproblematik. Utskottet instämmer med Försvarsberedningens syn att den nuvarande försvarspolitiska inriktningen – som gör gällande att det civila försvaret ska bygga på krisberedskapen – bör kompletteras med åtgärder för de specifika krav som höjd beredskap och ett krig ställer. Det civila försvarets förmåga kommer således att utgöras både av samhällets grundläggande förmåga att hantera fredstida kriser och av samhällets planering och förberedelser för höjd beredskap och krig. Det myndighetsarbete som bedrivs i samverkan av bl.a. MSB och Försvarsmakten är centralt i sammanhanget. Utskottet anser inte att det finns skäl att föregripa Försvarsberedningens slutrapport och regeringens beredning av föreslagna åtgärder. finns det sålunda inte heller skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om utvecklingen av det civila försvaret och totalförsvaret. Samtliga mo-tionsyrkanden avstyrks då utskottet dessutom anser att motionärernas inten-tioner i huvudsak redan tagits i beaktande, framför allt i Försvarsberedningens, MSB:s och Försvarsmaktens hittillsvarande arbete. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om stärkt krisledningsförmåga. och (båda S) anför i motion 2017/18:1409 att samhällets civilförsvar och krisberedskap bör utvecklas och anpassas efter utvecklingen i samhället. I motionen understryks att genom att förebygga och hantera kriser, olyckor och krig utifrån de grundläggande principerna om ansvar, närhet och likhet skapas förutsättningar för alla att ta ansvar. Arbetet med planering för höjd beredskap bör därför integreras med redan befintliga processer, inbegripet samverkan mellan relevanta aktörer. Motionärerna föreslår sammanfattningsvis att behovet av en stärkt krisledningsförmåga och ett stärkt civilförsvar bör beaktas i det fortsatta arbetet (yrkande 2). I betänkande 2016/17:FöU7 anförde utskottet att då det i Försvarsberedningens anvisningar bl.a. ingick att mot bakgrund av behoven vid höjd beredskap och ytterst i krig lämna förslag för den fortsatta inriktningen av totalförsvaret –2025 samt särskilt belysa den fortsatta utvecklingen av en sammanhängande planering för totalförsvaret – ett arbete som vid det tillfället precis startat – fanns det inte skäl att föreslå några ytterligare åtgärder från sida när det gäller krisberedskapssystemet i stort eller i fråga om olika aktörers ansvar. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen i fråga om organisation och ledning följande: Det är i många fall klokt att utgå från den fredstida krisledningsorganisa-tionen som kompletteras med förstärkningsåtgärder som ger större uthållighet och fler funktioner beroende på ansvar och uppgifter under höjd beredskap. De förslag som beredningen lämnat om ledningsförhållanden på central, regional och lokal nivå ska utredas vidare. En sådan utredning ska inkludera en översyn av MSB:s mandat och uppgifter samt förslag till en struktur med sektorsansvariga myndigheter och beredskapsmyndigheter. förslag till regional indelning för statliga myndigheter bör beaktas i utredningen av civilområdenas geografiska indelning. Den av beredningen föreslagna utredningen bör även inkludera en analys av kommunernas olika behov av resurser för att stärka ledningsförmågan med särskilt fokus på storstadsområdena och . Utredningen bör vidare analysera behovet av ett samordningsforum mellan myndigheter med viktigare uppgifter i totalförsvaret, att jämföra med den tidigare . Utskottet instämmer med Försvarsberedningens syn att det vid en krigssitua-tion krävs ändamålsenliga och tydliga lednings- och ansvarsförhållanden för att skapa samordning såväl inom det civila försvaret som mellan det militära och civila försvaret för att totalförsvaret ska kunna lösa sina uppgifter. Utskottet välkomnar därför den föreslagna utredningen om ledningsförhållanden m.m. I väntan på Försvarsberedningens slutrapport, den föreslagna utredningens resultat och regeringens beredning av föreslagna åtgärder finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om stärkt krisledningsförmåga. Motionsyrkandet avstyrks också därför att utskottet anser att motionärernas intentioner i huvudsak beaktats i Försvarsberedningens hittillsvarande arbete. Nationella riktlinjer för offentliga aktörers arbete med totalförsvaret Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om nationella riktlinjer för offentliga aktörers arbete med totalförsvaret. Jämför reservation 6 (M). m.fl. (M) anför i motion 2017/18:3222 att arbetet med att bygga upp och utveckla totalförsvaret har påbörjats i samband med genomförandet av det nya försvarsbeslutet men att det finns ett antal frågetecken. Många kommuner och andra offentliga aktörer vittnar t.ex. om att det saknas tydliga riktlinjer för hur arbetet ska bedrivas. Det är också tveksamt om de resurser som avdelas för uppgiften är tillräckliga. Motionärerna föreslår att det bör tas fram nationella riktlinjer för offentliga aktörers arbete med totalförsvaret (yrkande 34). I betänkande 2016/17:FöU7 anförde utskottet återigen att den befintliga och civila krisberedskapsverksamhet som utvecklats bildar bas för det civila försvaret. Utskottet ansåg att det i Försvarsberedningens senaste anvisningar bl.a. ingick att mot bakgrund av behoven vid höjd beredskap och ytterst i krig lämna förslag för den fortsatta inriktningen av totalförsvaret (militärt försvar och civilt försvar) –2025 samt särskilt belysa den fortsatta utvecklingen av en sammanhängande planering för totalförsvaret. Eftersom detta arbete precis hade startat fanns det inte skäl att föreslå några ytterligare åtgärder från sida på området. I betänkande 2015/16:FöU13 uttryckte utskottet att länsstyrelsernas arbete för att förbereda samhället på olyckor, större samhällskriser och krig är centralt för alla samhällsnivåers förmåga att kunna motstå och hantera situationer ut-över det normala. Utskottet välkomnade därför att regeringen redan hade vidtagit en rad åtgärder för att förbättra länsstyrelsernas krisberedskapsarbete i linje med iakttagelser och att regeringen också såg över de ytterligare förslag som Riksrevision lagt fram i samband med redovisningen av sin granskning. I synnerhet välkomnade utskottet åtgärder som syftade till att minska mängden kortsiktiga utvecklingsprojekt och i stället öka långsiktigheten i arbetet. Det anförda visade på att det pågick ett omfattande arbete för att stärka den civil-militära samverkan på olika nivåer. Utskottet var därför inte berett att föreslå ytterligare åtgärder på området. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), uttrycker Försvarsberedningen bl.a. att den anser att ”ledningsförmågan hos kommunstyrelserna och landstingsstyrelserna behöver stärkas. Kommunernas och landstingens/regionernas förmåga att leda verksamheten vid höjd beredskap och krig samt vid situationer med en gråzonsproblematik behöver utvecklas”. Försvarsberedningen föreslår att ”en analys genomförs för att fastställa kommunernas olika behov av resurser för att stärka ledningsförmågan”. Försvarsberedningen anser bl.a. att ”de förslag som beredningen lämnat om ledningsförhållanden på central, regional och lokal nivå ska utredas vidare. En sådan utredning ska inkludera en översyn av MSB:s mandat och uppgifter samt förslag till en struktur med sektorsansvariga myndigheter och beredskapsmyndigheter”. MSB återrapporterade regeringens uppdrag om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och vid höjd beredskap (Ju2016/08320/SSK och Ju2017/03312/SSK). I rapporten anges att alla kommuner och landsting behöver komma igång med förberedelser och att arbetet behöver ske stegvis för att följa den snabba utveck-lingen inom totalförsvarsområdet. Fokus bör enligt MSB ligga på tre områden: kompetenshöjning inom totalförsvar, stärkt säkerhetsskydd samt planer för den verksamhet som ska bedrivas under höjd beredskap. Den planering som behöver göras kommer även att stärka krisberedskapen, men behöver ta höjd för krig och krigsfara. MSB föreslår ett forum för beredskapsutveckling som kan förvalta och utveckla de överenskommelser om krisberedskap och civilt försvar som bör tecknas mellan staten och Kommuner och Landsting (SKL) om kommuners och landstings arbete med krisberedskap och civilt försvar. MSB lyfter också behovet av en översyn av lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Lagen behöver på ett tydligare sätt än inrikta och stödja ett sammanhållet beredskapsarbete i hela hotskalan, från allvarliga olyckor och krissituationer (extraordinära händelser) till höjd beredskap och krig, anser MSB som också föreslår att myndigheten får i uppdrag av regeringen att fortsätta driva arbetet med att utveckla kommuners och landstings samlade beredskap –2020. Utskottet välkomnar den av Försvarsberedningen föreslagna inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 inklusive förslaget att en analys bör genomföras för att fastställa kommunernas olika behov av resurser för att stärka ledningsförmågan. Utskottet ser även positivt på det MSB återrapporterat i fråga om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och vid höjd beredskap. Detta sammantaget anser utskottet tillmötesgår motionärernas intentioner i huvudsak. Utskottet anser inte heller att det finns skäl att föregripa Försvarsberedningens slutrapport och regeringens beredning av föreslagna åtgärder. Det finns sålunda inte skäl att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om nationella riktlinjer för offentliga aktörers arbete med totalförsvaret. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om Försvarsmaktens samverkansförmåga. Jämför reservation 7 (C). m.fl. (C) understryker i motion 2017/18:3765 att Försvarsmakten är en viktig aktör i totalförsvaret och föreslår därför att myndigheten bör ha en god samverkansförmåga med övriga aktörer i totalförsvaret samt förståelse för samhällets förutsättningar i stort (yrkande 5). I betänkande 2016/17:FöU7 anförde utskottet att målen för krisberedskapen och civilt försvar till betydande del uppfylls av samma åtgärder när det gäller skydd av befolkningen och att säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna. När det gäller samverkan med Försvarsmakten och bidrag till Försvarsmaktens förmåga vid ett väpnat angrepp aktualiseras mer specifika åtgärder. Utskottet välkomnade därför regeringens uppdrag till bevakningsansvariga myndigheter att återuppta planeringen för ett civilt försvar och bedömde i sammanhanget att Försvarsmaktens regionala staber var centrala för att göra det möjligt att samverka med civila aktörer. Vikten av samverkan mellan alla aktörer inom ramen för totalförsvaret, civila som militära, betonades. Regeringens redovisning av vidtagna åtgärder med anledning av tillkännagivandet i betänkande 2016/17:FöU6 om en översyn av civil-militära frågor och stöd till samhället emotsågs av utskottet. Utskottet konstaterade att ett utvecklingsarbete pågick och såg därför inga skäl för att föreslå ytterligare åtgärder på området. I delredovisningen av Försvarsberedningens slutrapport, Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66), anges Försvarsberedningens syn att ”Försvarsmaktens regionala indelning och bemanning behöver ses över och revideras för att åstadkomma en rationell sammanhållen geografisk indelning för det civila och militära försvaret inom ramen för totalförsvaret.” Försvarsberedningen föreslår att ”de förslag som beredningen lämnat om ledningsförhållanden på central, regional och lokal nivå ska utredas vidare”. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 6) behandlar regeringen att har tillkännagett att det bör genomföras en översyn av länsstyrelsernas och de regionala stabernas funktioner och verksamhet, att de rättsliga förutsättningarna för Försvarsmaktens stöd till samhället bör ses över, att en samlad översyn av civila och militära krigsplaceringar bör göras samt att de regionala staberna bör omorganiseras (bet. 2016/17:FöU6 punkt 6, rskr. 2016/17:176). Regeringen delar i propositionen bedömning av vikten av en väl fungerande civil-militär samordning. Försvarsmaktens fyra regionala staber och länsstyrelserna har en viktig roll för detta. En översyn av de regionala stabernas ansvar pågår inom Försvarsmakten. Regeringen har också beslutat om krigsplacering av personal vid utvalda myndigheter. Det är en förutsättning för den samordning av civila och militära krigsplaceringar som kräver, menar regeringen som avser att återkomma vad gäller tillkännagivande allteftersom arbetet med att stärka förmågan i totalförsvaret fortsätter. Vad gäller myndighetssamverkan på området lämnade Försvarsmakten och MSB ett förslag till grundsyn i enlighet med regeringens uppdrag. lämnade samma myndigheter en samlad bedömning av möjligheten för Försvarsmakten att vid höjd beredskap få stöd från det civila försvaret. De bevakningsansvariga myndigheterna inom det civila försvaret har fått i uppdrag att återuppta sin planering för höjd beredskap. Planeringen för det civila försvaret ska ta sin utgångspunkt i en helhetssyn som omfattar hela hotskalan och samordnas såväl med Försvarsmaktens försvarsplanering som med beredskapsplaneringen för fredstida krissituationer. Enligt särskilda anvisningar fick Försvarsmakten vidare i uppdrag att med stöd av MSB möjligt ge de bevakningsansvariga myndigheterna tillgång till relevanta delar av planeringen avseende väpnat angrepp. Utifrån de redovisningar som löpande har lämnats från olika myndigheter har regeringen fattat beslut om ett antal förtydligande styrningar och uppdrag inom olika områden. Regeringen har bl.a. gett ett gemensamt uppdrag till Försvarsmakten och MSB att främja och utveckla en sammanhängande planering för totalförsvaret under den försvarspolitiska inriktningsperioden . MSB har även fått i uppdrag att ta fram samhällsinformation i syfte att öka människors kunskap om hur de förbereder sig för olika kriser samt för höjd beredskap och ytterst krig. MSB redovisade ett förslag om hur den återupptagna planeringen för det civila försvaret bör utvecklas inom kommuner och landsting (Ju2016/08320/SSK och Ju2017/03312/SSK). Utskottet instämmer med Försvarsberedningen i att planeringen för det civila försvaret ska ta sin utgångspunkt i en helhetssyn som omfattar hela hotskalan och samordnas såväl med Försvarsmaktens försvarsplanering som med beredskapsplaneringen för fredstida krissituationer. Utskottet ser därför positivt på den föreslagna utredningen om ledningsförhållanden m.m. Det av MSB och Försvarsmakten bedrivna arbetet att skapa förutsättningar för ett utvecklat civilt försvar välkomnas av utskottet. Allt detta sammantaget får anses ligga i linje med motionärernas intentioner. I väntan på Försvarsberedningens slutrapport, den föreslagna utredningens resultat samt regeringens beredning av föreslagna åtgärder och ett tillkännagivande finns det inte skäl för utskottet att föreslå ytterligare åtgärder i fråga om Försvarsmaktens samverkansförmåga. Försvarsmaktens stöd till polisen Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om Försvarsmaktens stöd till polisen. Jämför reservation 8 (SD). m.fl. (SD) anför i motion 2017/18:3331 att då den internationella terrorismen utvecklats till ett högst påtagligt och allvarligt fenomen behöver polisens möjligheter att få stöd av Försvarsmakten stärkas. Motionärerna föreslår därför att Försvarsmakten och polisen bör ges i uppdrag att genomföra det som krävs i form av samövning och samordning för att Försvarsmakten ska kunna leverera ett snabbt och effektivt stöd till polisen vid ett storskaligt terrorangrepp (yrkande 12) och att samtliga lagar om Försvarsmaktens stöd till polisen bör ändras så att Försvarsmakten kan ges laga stöd att assistera polisen i upprätthållandet av lag och ordning vid extraordinära situationer (yrkande 13). I samband med att beslutade om den försvarspolitiska inriktningen för försvar –2020 (prop. 2014/15:109, bet. 2014/15:FöU11, rskr. 2014/15:251) framhöll utskottet det som positivt att en av Försvarsmaktens fyra uppgifter även i fortsättningen var att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser. Utskottet har gett uttryck för att uppgiften är viktig, men utskottet underströk bl.a. i budgetbetänkandena /17:FöU1 och 2017/18:FöU1 att uppgiften inte ska vara dimensionerande för Försvarsmakten. Undantag har gjorts för stödet till polisen med helikoptertransporter. Utskottet gjorde i betänkande 2017/18:FöU1 fortfarande den bedömningen att man inte ska lägga till fler undantag och utöka ändamålet för anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap ytterligare, varför utskottet avstyrkte aktuella motioner. När det gäller samarbetet mellan polisen och Försvarsmakten har utskottet också behandlat dessa frågor i samband med sitt yttrande till justitieutskottet över regeringens skrivelse 2014/15:146 Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism (bet. 2015/16:FöU1y). Utskottet underströk i betänkandet vikten av myndighetssamverkan för att kunna lösa de uppgifter som olika myndigheter står inför, oavsett om det gäller samhällets krisberedskap, Försvarsmaktens behov eller specifikt vid terrorism. Vidare konstaterade utskottet att det finns ett författningsmässigt stöd vad gäller samövningar för Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet i 15 § förordningen (2002:375) om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet. Utskottet instämde i regeringens intention i skrivelsen att Säkerhetspolisen, och Försvarsmakten ska genomföra övningar, utbildning och samövningar för att Försvarsmakten ska kunna stödja polisen vid ett terroristattentat och att berörda myndigheter bör utveckla en myndighetsgemensam beredskapsplanläggning för hanteringen av terroristattentat och genomföra nationella samverkansövningar. I betänkande 2016/17:FöU6 välkomnade utskottet regeringens redovisning av Försvarsmaktens och polisens samövningar. På anges att en enhet ur Försvarsmaktens specialförband deltog i polismyndighetens genomförda, internationella övning mot terror (övning Storm) som är en del av polisens långsiktiga arbete med att hantera terrorattentat. Försvarsmaktens deltagande skedde inom ramöverenskommelsen mellan Försvarsmakten, och Säkerhetspolisen om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning, en ramöverenskommelse som vilar på lagen (2006:343) om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning.