bet · H501TU16 · 2018-05-23 00:00:00 — Någon möjlighet att överlåta den interimistiska certifieringen till erkända sjöfartsskyddsorganisationer, något som både det internationella regelverket och EU-förordningen alltså möjliggör, finns dock inte enligt 21 a § lagen om sjöfartsskydd. Möjligheten att överlåta uppgifter till erkända organisationer, såväl när det gäller uppgifter som rör fartygs säkerhet som när det gäller uppgifter inom sjöfartsskyddet är tillåten och mycket vedertagen globalt. Den är också även utnyttjad i stor omfattning i för att förenkla och skapa bättre näringspolitiska förutsättningar för rederier, utan att miljö-, säkerhets- eller sjöfartsskyddskraven sänks eller att åtagandena som flagg-, hamn- eller kuststat påverkas negativt. Någon anledning till att interimistiska certifieringar inte ska kunna överlåtas har enligt propositionen inte framkommit. Det bör således införas en möjlighet för Transportstyrelsen att överlåta åt en erkänd sjöfartsskyddsorganisation att utföra även interimistisk certifiering av fartyg enligt bestämmelserna i punkt 19.4 i bilaga 2 till EU-förordningen. Bestämmelsen i 21 a § lagen om sjöfartsskydd bör därför hänvisa till även punkt 19.4 i bilaga 2 till EU-förordningen. Regeringen föreslår därför att Transportstyrelsen ska få överlåta åt en erkänd sjöfartsskyddsorganisation att utfärda interimistiska sjöfartsskyddscertifikat för fartyg. Lagändringen föreslås träda i kraft . Förslaget innebär att förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning får överlåtas till utländska organ (10 kap. 8 § regeringsformen). Vid beslut ska därför 10 kap. 6 § regeringsformen tillämpas, dvs. beslutet måste fattas med minst tre fjärdedels majoritet av de röstande, och mer än hälften av ledamöter måste rösta för det. Undantag från mönstring för isnavigatörer Mönstringslagen (1983:929) innehåller bestämmelser om vilka generella krav sjömän ska uppfylla för att få tillträda en befattning ombord på ett fartyg. Kraven i mönstringslagen kompletteras av mer preciserade krav i andra författningar. Mönstringslagen omfattar som utgångspunkt alla sjömän som ska tjänstgöra i någon befattning ombord, oavsett typen av tjänst och hur länge tjänsten pågår. Enligt Polarkoden (International Code for Ships Operating in Polar Waters) ska befäl vid tjänstgöring i polarområden i vissa fall fr.o.m. ha certifikat för avancerad polartjänstgöring. Kraven som ska uppfyllas för att få ett sådant certifikat specificeras i den internationella konventionen om normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning (). Regeringen har genom beslut genomfört de nya kraven för tjänstgöring i polarområden dels i fartygssäkerhetsförordningen (2003:438), dels i förordningen (2011:1533) om behörigheter för sjöpersonal. Det finns enligt Polarkoden en möjlighet att använda en utomstående person om den ordinarie besättningen saknar ett sådant certifikat. I 2 kap. 9 § fartygssäkerhetsförordningen definieras denna utomstående person som isnavigatör. Kompetenskraven är desamma oavsett om det är ett ordinarie befäl eller en utomstående person som rederiet utnyttjar. Om ett rederi väljer att använda sig av en utomstående person, dvs. en isnavigatör, som alltså inte ingår i den ordinarie besättningen, kommer denne typiskt sett inte att behövas ombord under ett fartygs hela resa, utan just när man passerar hela eller delar av polarområdet, beroende på vilken behörighet som den övriga besättningen har samt områdets iskoncentration. Även om en isnavigatör används har vakthavande befäl kvar ansvaret för framförandet av fartyget. En isnavigatör är således närmast att betrakta som en särskild typ av lots. Rederier som avser att trafikera polarområden med svenska fartyg kan behöva anlita utländska isnavigatörer. Mönstringslagen är tillämplig på samtliga personer som tjänstgör på svenska fartyg. Eftersom mönstringslagen i vissa fall ställer krav som inte finns i andra länder kan det dock vara svårt eller åtminstone olämpligt att tillämpa mönstringslagen på dessa utländska isnavigatörer. De grundläggande sjösäkerhetskrav som får anses nödvändiga för tjänstgöring på svenska fartyg uppfylls normalt även av utländska sjömän, även om det administrativa förfarandet i mönstringslagen inte tillämpas. En isnavigatör måste t.ex. vara certifierad enligt kraven i och uppfyller därmed de sjösäkerhetskrav som anses nödvändiga. De flesta länder har också krav på medicinsk lämplighet, sjöfartsbok eller motsvarande. Isnavigatörer bör därför enligt propositionen undantas från tillämpningen av mönstringslagen. Någon möjlighet enligt mönstringslagen för regeringen eller en myndighet att meddela föreskrifter om undantag från mönstringslagens bestämmelser för det här aktuella ändamålet finns dock inte. De undantagsmöjligheter som finns i 2 § mönstringslagen är inte tillämpliga på isnavigatörer. Regeringen föreslår därför att det ska införas en möjlighet för regeringen att meddela föreskrifter om undantag från mönstringslagens tillämpning för isnavigatörer och om vad som ska gälla för den personal som undantas. Reglerna om möjligheten att använda sig av isnavigatörer enligt Polarkoden träder i kraft . Regeringen föreslår att lagändringen träder i kraft samma datum. I propositionen föreslår regeringen lagändringar för att genomföra det nya EU-direktivet om tekniska krav för fartyg i inlandssjöfart. Direktivet är i huvudsak en redaktionell omarbetning av ett tidigare direktiv. Utskottet konstaterar att de lagändringar som föreslås därför i huvudsak är redaktionella justeringar, t.ex. ändrade hänvisningar till direktivet och ändrad terminologi. Utöver de redaktionella ändringarna föreslår regeringen bl.a. att det s.k. unionscertifikatet för inlandssjöfart ska medföras ombord på fartyget i original. Utskottet anser att det är lämpligt att införa detta krav i fartygssäkerhetslagen eftersom ett sådant krav nu finns i det nya direktivet. Regeringen föreslår även att Transportstyrelsen ska få överlåta åt en erkänd sjöfartsskyddsorganisation att utfärda interimistiska sjöfartsskyddscertifikat för fartyg. Ändringen är relaterad till en EU-förordning om förbättrat sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar (725/2004). Utskottet konstaterar att det finns bestämmelser i lagen om sjöfartsskydd om att överlåta liknande uppgifter till en sådan organisation. Transportstyrelsen har med stöd av nuvarande bestämmelser överlåtit till fem erkända sjöfartsskyddsorganisationer att utföra uppgifter inom ramen för sjöfartsskyddet, bl.a. att utfärda sjöfartsskyddscertifikat. Den nu föreslagna möjligheten att även kunna överlåta interimistisk certifiering till sådana organisationer innebär, som regeringen anför, en ökad flexibilitet för rederierna, eftersom de har möjlighet att anlita den erkända organisation som de redan anlitar även för interimistiska certifikat. De behöver då inte anlita Transportstyrelsen, vilket skulle medföra en ökad kostnad för rederierna. Utskottet konstaterar att det inte har framkommit något skäl till att avvisa förslaget och är positivt till den förenkling som förslaget kan komma att innebära för rederierna. Utskottet anser därför att Transportstyrelsen bör få överlåta åt en erkänd sjöfartsskyddsorganisation att utfärda interimistiska sjöfartsskyddscertifikat för fartyg. Vidare föreslås att regeringen ska få meddela föreskrifter om undantag från mönstringslagen för s.k. isnavigatörer. Utskottet noterar att rederier som avser att trafikera polarområden med svenska fartyg kan behöva anlita utländska isnavigatörer. Mönstringslagen är dock tillämplig på samtliga personer som tjänstgör på svenska fartyg och ställer i vissa fall krav som inte finns i andra länder. Som regeringen anför kan det därför vara svårt, eller åtminstone olämpligt, att tillämpa mönstringslagen på utländska isnavigatörer. Utskottet konstaterar att förslaget kan ge positiva effekter för de rederier som använder sig av isnavigatörer, eftersom rederierna i dessa fall inte behöver uppfylla de administrativa krav som mönstringsförfarandet innebär. De grundläggande sjösäkerhetskrav som får anses nödvändiga för tjänstgöring på svenska fartyg uppfylls i normala fall även av utländska sjömän. Utskottet anser därmed i likhet med regeringen att regeringen ska få meddela föreskrifter om undantag från mönstringslagens tillämpning för isnavigatörer. Utskottet anser sammanfattningsvis att regeringens förslag är väl avvägt och föreslår därför att antar regeringens lagförslag. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om svensk sjöfarts konkurrens-kraft med hänvisning till de insatser som pågår. Utskottet framhåller vikten av fortsatt arbete med bl.a. regelförenkling och inflaggningsprocessen för att stärka den svenska sjöfartsnäringens konkurrenskraft. Jämför reservation 1 (M, C, L, KD). Den havsgående sjöfarten regleras i stor utsträckning av internationella regler och konventioner som har införlivats i svensk lagstiftning. Det finns ett drygt hundratal nationella lagar, förordningar och föreskrifter för sjöfarten. Att sjöfarten i stor utsträckning styrs av folkrättsliga regler och internationellt samarbete innebär att kuststaterna har begränsade möjligheter att påverka hur sjöfarten ska bedrivas. har varit aktivt i arbetet med att få till regionala regelverk som bl.a. utsläppskontrollområden för kväveoxider (NECA), svaveloxider (SECA) och förbud mot toalettvattenutsläpp (se vidare i avsnittet om vissa miljöfrågor). Dessa regelverk utarbetas och drivs fram regionalt och beslutas sedan av IMO. , som antogs 1982 och trädde i kraft , reglerar olika aspekter på havens och havsbottnens fredliga användning, inte minst på miljöområdet. Internationella regler för sjösäkerhet, sjöfartsskydd och skydd för den miljön utarbetas framför allt inom IMO, men även på EU-nivå tas det fram olika instrument som påverkar den europeiska sjöfartsnäringen. För sjötrafik inom Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon gäller de internationella sjövägsreglerna samt de tillägg och undantag från dessa regler som finns föreskrivna. Tillträde till den svenska sjöfartsmarknaden kan antingen ske genom nybyggnation, förvärv eller charter av fartyg, och verksamheten kan drivas under svensk eller under utländsk flagg. Det ligger administrativt under Transportstyrelsen. I processerna för registrering och certifiering av fartyg, s.k. inflaggning, ingår olika steg. Det första steget är att säkerställa att ägare och fartyg uppfyller de krav som finns. En anmälan om inflaggning görs på en särskild blankett och därefter sker en eventuell inflaggningsinspektion som innebär en kontroll av fartygets skick och hur väl det överensstämmer med dess certifikat. Vid ett inflaggningsmöte tar man upp eventuella brister och dispenser och Transportstyrelsens eller den erkända organisationens ansvar samt går igenom information om bemanning och registrering. Därefter registreras fartyget. När fartyget är registrerat kan ett certifikat utfärdas och fartyget får därefter användas. För att ett fartyg ska kunna registreras i det måste äganderätten till fartyget kunna härledas till den som senast var inskriven ägare i ett lands officiella fartygsregister. Därför behöver Transportstyrelsen få ett avregistreringsintyg från fartygets tidigare hemland. Om fartyget aldrig har varit registrerat i ett utländskt register krävs ett ickeregistreringsintyg från fartygets tidigare hemland. Om fartyget aldrig har varit registrerat tidigare krävs dessutom ett s.k. Builder’s Certificate, eftersom äganderätten måste kunna härledas till tillverkningsvarvet. Fartyg som ska bli svenska ska genomgå olika besiktningar och kontroller för att få användas till sjöfart, t.ex. sjövärdighetsbesiktning, men även andra besiktningar beroende på hur fartyget ska användas. För att få framföra ett fartyg krävs dessutom ett beslut om säkerhetsbesättning eller, för de fartyg som inte ska ha säkerhetsbesättning, att kraven i Transportstyrelsens bemanningsföreskrifter är uppfyllda. Transportstyrelsens verksamhet är till stor del avgiftsfinansierad. Tillstånd, tillsyn och registerhållning av svenskregistrerade fartyg är avgiftsfinansierade . Huvudprincipen är att varje enskild tillståndshavare betalar de kostnader som ärendet genererar. Avgifterna ska beräknas så att full kostnadstäckning uppnås. I kommittémotion 2017/18:3758 anför m.fl. (C) att det är viktigt att den svenska sjöfartens konkurrenskraft inte försämras. Med en stark svenskflaggad handelsflotta ges möjlighet att påverka utformningen av de internationella reglerna för sjöfarten och dess anställda. Motionärerna anser därför att en översyn bör göras av möjligheterna till en stärkt konkurrenskraft inom sjöfarten (yrkande 10). m.fl. (KD) anför i kommittémotion 2017/18:3766 att rederier i sina myndighetskontakter kan behöva vända sig till en rad olika myndigheter och att kontakten ofta upplevs som byråkratisk. Motionärerna anser därför att en garanti bör införas att företag bara ska behöva lämna en uppgift en gång till myndigheterna, en s.k. en dörr in. Uppgifterna ska sedan slussas vidare till aktuell myndighet. Detta skulle påtagligt minska tiden som rederierna behöver lägga på administration (yrkande 35). I kommittémotion 2017/18:3894 av m.fl. (M, C, L, KD) framhålls att den administrativa bördan inom sjöfartsnäringen riskerar att hämma utvecklingen. Många i branschen upplever att myndighetskontakterna är komplicerade. Det bör därför övervägas en s.k. one-stop shop, där det räcker med en enda kontakt in i myndighetsvärlden. Motionärerna anser att det, i syfte att stärka svensk sjöfartsnäring, bör göras en översyn av vilka insatser som behövs för att underlätta för de företag och fartyg som vill flagga svenskt. En översyn av möjligheten att förenkla inflaggningsprocedurerna bör således göras (yrkande 21). Insatser för stärkt konkurrenskraft för svensk sjöfart Utskottet vill inledningsvis understryka att regeringens målsättning är att ska ha en konkurrenskraftig sjöfartsnäring. Det finns enligt regeringen en outnyttjad potential på sjön som regeringen vill ta till vara. Sjöfarten kan också bidra än mer till stärkt svensk export då den är en livsnerv för handel med omvärlden och därmed för välstånd. En stark sjöfart skapar jobb och tillväxt både till sjöss och i land. Även sjöfarten måste dock minska sin klimat- och miljöpåverkan. Regeringen arbetar aktivt med detta både inom FN och inom EU. Utskottet välkomnar detta och påminner om att sjöfartens viktiga roll i det svenska transportsystemet, inte minst för de svenska exportnäringarna, även beaktades i den senaste infrastrukturpropositionen (prop. 2016/17:21). Utskottet har behandlat frågor om den svenska sjöfartens konkurrenskraft. Utskottet vill särskilt peka på den uppföljning som utskottet rapporterade (rapport /15:RFR9). Utskottet konstaterade att det fanns utrymme för förbättringar för att stärka sjöfartens konkurrenskraft och att det är angeläget att dessa genomförs . Utskottet underströk bl.a. vikten av att har en konkurrenskraftig inhemsk sjö-fartsnäring (bet. 2014/15:TU11). Utskottet vill framhålla att regeringen tog ett helhetsperspektiv för att främja de maritima näringarna. I den maritima strategin lade regeringen fast sin vision för det fortsatta arbetet: konkurrenskraftiga, innovativa och hållbara maritima näringar som kan bidra till ökad sysselsättning, minskad miljöbelastning och en attraktiv livsmiljö. Utskottet har välkomnat regeringens maritima strategi och framhöll att behöver en väl fungerande sjöfartssektor för att upprätthålla positionen som ett handels- och industriland. Utskottet delade regeringens bedömning i strategin att svenskregistrerade fartyg ökar tillgången på praktikplatser för sjöfartsstudenter, bidrar till ökad sysselsättning för bl.a. svenska sjömän och även kan stärka hela den maritima sektorn i . Utskottet menade att strategin bl.a. bör kunna bidra till att kan ta vara på de marknadsmöjligheter som finns inom det maritima området. Utskottet ville även peka på vikten av att arbetet med genomförandet av strategin bidrar till att uppfylla miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård. Utskottet vill lyfta fram att en stärkt svensk sjöfart utgör ett viktigt verktyg för ambitionerna att öka den svenska exporten till nya tillväxtmarknader samt bidra till en minskad klimatpåverkan från transportsektorn. Som en följd av den maritima strategin har regeringen beslutat om olika uppdrag. Havs- och vattenmyndigheten (HaV) har fått i uppdrag att dels vidareutveckla ett begränsat antal indikatorer för en årlig uppföljning av utvecklingen inom perspektiven och de olika åtgärdsområdena i strategin, dels genomföra en fördjupad uppföljning . HaV redovisade uppdraget och det bereds nu inom . Utskottet vill vidare uppmärksamma att beslutade om ett svenskt tonnagebeskattningssystem, där syftet har varit att öka den svenska handelsflottans konkurrenskraft och öka andelen svenskregistrerade fartyg (prop. 2015/16:127, bet. 2016/17:SkU6, rskr. 2016/17:6). Bestämmelserna innebär att kvalificerade rederier ska kunna välja mellan vanlig bolagsbeskattning och tonnagebeskattning. Tonnagebeskattning innebär att rederiernas inkomst bestäms schablonmässigt utifrån fartygens last- och passagerarkapacitet, dvs. De nya reglerna trädde i kraft , och de kunde tillämpas första gången för beskattningsår som börjar efter . Föreningen har framfört till utskottet att införandet av tonnagebeskattningssystemet är mycket positivt. Utskottet konstaterar vidare att Trafikanalys har bedömt att tonnagebeskattningssystemet kommer att leda till en minskad utflaggning, men noterar att Trafikanalys ser effekter i form av ökad registrering i fartygsregistret som mer osäkra. Utskottet vill därför peka på behovet av ytterligare insatser för att stärka den svenska sjöfartens konkurrenskraft och vikten av att fortsättningsvis följa denna fråga. Förenkling av regler och fartygsregistrering Utskottet påminner om att Transportstyrelsen har vidtagit åtgärder för att bl.a. underlätta tillsyn, nybyggnation och inflaggning av fartyg. Som utskottet har uppmärksammat arbetar Transportstyrelsen med att förenkla regler som rör sjöfarten inom ramen för regelutvecklingsarbetet. Vid myndigheten pågår även ett projekt där hela regelverket för svenska fartyg som inte omfattas av internationella regelverk ses över – Projekt nationella föreskrifter (PNF). Utskottet konstaterar att målsättningen med arbetet är bl.a. att ta fram ett funktionsbaserat regelverk för att skapa goda förutsättningar för en långsiktig och hållbar verksamhet. Syftet med funktionsbaserade regler är bl.a. att underlätta för teknikutveckling och göra regelverket mer flexibelt och möjligt att anpassa efter rådande förhållanden. Arbete är också kopplat till ett nytt tillsynssystem med egenkontroll som utgångspunkt. Detta regelverk trädde i kraft (prop. 2016/17:135, bet. 2016/17:TU15, rskr. 2016/17:218). Utskottet konstaterar vidare att Transportstyrelsen har ett regeringsuppdrag om funktionsbaserade regler även inom behörighets- och bemanningsområdet. Regeringsuppdraget är tvådelat, där en första del om förenkling av behörigheter har lett till en ändring i Transportstyrelsens föreskrifter som trädde i kraft den . Den andra delen av uppdraget, som gäller funktionsbaserad bemanning, bereds inom . Utskottet påminner också om att den dåvarande regeringen antog en handlingsplan i syfte att främja den svenska sjöfartsnäringens konkurrenskraft. Regeringen lät bl.a. ta fram förslag till förenklingar av regler med i huvudsak anknytning till fartygsregistret. Förslagen presenterades i promemorian Regelförenkling för sjöfarten. Mot bakgrund av den nämnda promemorian om regelförenkling beslutade regeringen propositionen Regelförenkling för sjöfarten (prop. 2016/17:205, bet. 2017/18:TU3, rskr. 2017/18:25). Propositionen innehöll vissa lagändringar i syfte att underlätta för sjöfartsnäringen, t.ex. att registreringen av mindre skepp förenklas, villkorad registrering samt en ändrad definition av skepp. De nya reglerna började gälla . Utskottet välkomnar också i sammanhanget att regeringen i budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 22) anger att den avser att fortsätta arbetet med förenklingsåtgärder för sjöfarten . När det gäller frågan om inflaggningsprocessen uppmärksammades den i trafikutskottets uppföljning av sjöfartsnäringen och dess konkurrenskraft (2014/15:RFR9). Där framfördes bl.a. att det är viktigt att fortsätta att följa utvecklingen i frågan om flaggningen av handelsfartyg. har därefter i en rapport (dnr 16-00767) konstaterat att processen vid inflaggning är komplicerad och ofta förknippad med stora kostnader. Enbart den formella processen i samband med en inflaggning kan enligt rapporten för ett typfartyg medföra avgifter på i storleksordningen . Utskottet vill framhålla att regeringen gav Transportstyrelsen, och Delegationen för sjöfartsstöd vid i uppdrag att utreda de ekonomiska, praktiska och juridiska förutsättningarna för ett sammanhållet förfarande vid fartygsregistrering. I uppdraget ingick att utreda vad som krävs för att möjliggöra fartygsregistrering genom att vända sig till endast en myndighet, en webbplattform eller liknande. Vidare ingick i uppdraget att lämna förslag till åtgärder, inklusive författningsförslag, för att möjliggöra en enklare modell för fartygsregistrering. Syftet med uppdraget var att åstadkomma en förenkling för sjöfarten när det gäller myndighetskontakter, fartygsregistrering och ansökan om sjöfartsstöd. Arbetet förväntas leda till sänkta kostnader för företagen när samma uppgifter inte längre behöver lämnas till flera myndigheter. I utredningen förordades bl.a. en myndighetsgemensam, webbaserad inflaggningsportal för en enklare och effektivare hantering av inflaggningsprocessen. Utskottet konstaterar att uppdragsredovisningen bereds inom . Transportstyrelsen har uppgett att man utifrån förslaget om ett sammanhållet förfarande för inflaggningsproceduren har sett över och breddat kommunikationen inom myndigheten mellan tillsyn och fartygsregistrering på olika sätt med hänsyn till de inflaggningar som pågår men också utifrån införandet av projektet om nationella föreskrifter. Utskottet välkomnar detta. Utskottet kan även konstatera att Trafikanalys i sin senaste rapport om svensk sjöfarts internationella konkurrenssituation (2017:15) har anfört att det inte räcker med att förbättra de nationella regelverken, de måste också förbättras i en takt som överträffar omvärlden. Mot bakgrund av intervjuer med svenska och utländska redare drar Trafikanalys slutsatsen att det svenska registret inte fullt ut upplevs som konkurrenskraftigt. Det noteras i rapporten att steg i rätt riktning har tagits, men att det inte räcker hela vägen. Det starkaste motivet för redare att välja svensk flagg förefaller vara att vissa redare arbetar på marknader där den svenska flaggan upplevs ha ett mervärde av kunderna. Det har genomförts och pågår många insatser för att gynna svensk sjöfart, men dessa insatser har enligt Trafikanalys åtminstone inte ännu resulterat i något trendbrott när det gäller den svenskflaggade flottans utveckling. Trafikanalys bedömer att tonnageskatt och andra insatser på lite sikt kanske kan bidra till en sådan utveckling. är det viktigt att beakta att konkurrensen är hård. Det gäller både konkurrensen mellan olika register och konkurrensen på sjöfartsmarknaden. Utskottet ser mot denna bakgrund positivt på att Transportstyrelsen arbetar med att förenkla arbetet med registrering av fartyg och framtagande av nytt it-stöd för fartygsregistrering i enlighet med promemoria om regelförenkling för sjöfarten. Utskottet ser även positivt på Transportstyrelsens uppgift att svensk flagg är mycket högt rankad internationellt och alltid upprätthåller högsta möjliga nivå. Transportstyrelsen uppger att man ständigt arbetar med att förbättra villkoren för svenska fartyg och redare. Som exempel nämns att har avtal med fem av världens största s.k. erkända organisationer.