bet · H501CU14 · 2018-06-05 00:00:00 — I syfte att avstyra olämpliga adoptioner i ett så tidigt skede som möjligt hänvisar regeringen här till sitt förslag ovan om att det vid adoption av ett känt barn ska ske en prövning av om adoptionen kan antas vara till barnets bästa redan vid socialnämndens medgivandeprövning. Regeringen anför i propositionen, i anslutning till sitt förslag om socialnämndens medgivandeprövning, att det behövs vägledning om hur den anpassade lämplighetsbedömningen och bedömningen av om en adoption kan antas vara till barnets bästa ska göras. Regeringen förklarar att den förutsätter att Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd ser över sina föreskrifter i syfte att anpassa dem till den nya lagstiftningen (Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöds allmänna råd om socialnämndens handläggning av ärenden om adoption, HSLF-FS 2017:48). Enligt regeringen kan det med anledning av den nu föreslagna lagstiftningen vidare finnas anledning att se över handboken för handläggning av internationella och nationella adoptioner. När det gäller enskilda adoptioner anser socialutskottet i likhet med regeringen att frågan om i vilka fall enskild adoption bör tillåtas hänger samman med hur adoptionsverksamheten i stort är organiserad och hur den möter de behov som finns och att det därför är rimligt att dessa frågor behandlas i ett sammanhang. delar regeringens bedömning att det inte finns skäl att nu begränsa möjligheterna till enskild adoption. När det gäller medgivandeutredningar har socialutskottet (bet. 2017/18:SoU13 s. 84) konstaterat att det finns detaljerade rekommendationer i form av allmänna råd till stöd för handläggningen av ärenden som rör utländska adoptioner. anser därför att det inte finns skäl för att ta något initiativ i frågan. anser mot den bakgrunden att civilutskottet bör avstyrka motionsyrkandena. Utskottet anser i likhet med regeringen och socialutskottet att det är rimligt att i ett sammanhang behandla frågan om i vilka fall enskilda adoptioner bör tillåtas och frågan om hur adoptionsverksamheten i stort är organiserad och möter de behov som finns. Regeringen förklarar i propositionen att den avser att återkomma till frågan om hur den internationella adoptionsverksamheten kan anpassas till nya förhållanden. Mot den bakgrunden och av de skäl som i övrigt anförs i propositionen delar utskottet regeringens bedömning att det inte finns skäl att begränsa möjligheterna till enskild adoption. Det finns därför inte anledning att föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2017/18:4006 (KD) yrkande 7, och motionsyrkandet bör därför avslås. När det gäller medgivandeutredningar konstaterar utskottet, i likhet med socialutskottet, att Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöds allmänna råd om socialnämndens handläggning av ärenden om adoption (HSLF-FS 2017:48) innehåller detaljerade rekommendationer till stöd för handläggning och dokumentation av ärenden som rör adoptioner vid tillämpning av bestämmelsen om medgivandeprövning. Utskottet har tidigare i betänkandet ställt sig bakom regeringens lagförslag om en anpassad medgivandeprövning. Utskottet förutsätter, i likhet med regeringen, att Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd ser över sina föreskrifter i syfte att anpassa dem till den reviderade medgivandeprövningen. Det kan vidare, som regeringen påpekar, finnas anledning att se över handboken för handläggning av internationella och nationella adoptioner. Mot den bakgrunden finns det enligt utskottets mening inte skäl att föreslå något initiativ från med anledning av motion 2017/18:4006 m.fl. (KD) yrkande 8. Även det motionsyrkandet bör därför avslås. Samkönade pars möjligheter till adoption Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om samkönade pars möjligheter till adoption. Utskottet hänvisar bl.a. till innehållet i det lagförslag som utskottet har ställt sig bakom och till en aviserad översyn av den internationella adoptionsverksamheten. Jämför reservation 10 (M, C, L). I kommittémotion 2017/18:3215 av m.fl. (M) yrkande 12 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att förbättra samkönade pars möjligheter till både nationella och internationella adoptioner. Motionärerna hänvisar till det låga antalet adoptioner som har ägt rum, om man bortser från närståendeadoptioner. Samma förslag läggs fram i kommittémotionerna 2017/18:3217 av m.fl. (M) yrkande 7 och 2017/18:4007 av m.fl. (M, C) yrkande 3. Utskottet konstaterar att det lagförslag om modernare adoptionsregler som utskottet tidigare i betänkandet ställt sig bakom inte gör någon åtskillnad mellan samkönade och olikkönade par. Detta gäller även förslaget om att sambor ska kunna adoptera på samma sätt som gifta par. Det nya regelverket syftar generellt sett till en rättssäker adoptionsprocess som utgår från barnets bästa och där det ska göras en prövning utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Enligt lagförslaget ska en adoption föregås av en lämplighetsbedömning, där bl.a. sökandens lämplighet att adoptera särskilt ska beaktas. Sökandens lämplighet omfattar hans eller hennes förutsättningar att ge barnet ett varaktigt och stabilt förälder–barn-förhållande. Även sökandens vilja och förmåga att erbjuda barnet omvårdnad, trygghet och en god fostran är av betydelse. Om två personer ansöker gemensamt ska dessutom stabiliteten i relationen bedömas. När det närmare gäller internationella adoptioner redovisar regeringen i propositionen att antalet sådana adoptioner stadigt har minskat . Detta anges bero bl.a. på att välståndet i flera tidigare ursprungsstater har ökat och att man på många håll i världen har fått bättre förutsättningar att själva ta om hand barn som behöver nya föräldrar. Det minskade antalet internationella adoptioner anges även bero på att de alternativ till adoption som finns för ofrivilligt barnlösa personer i , t.ex. assisterad befruktning, används i ökad omfattning. Utskottet konstaterar i sammanhanget att inte är tillämplig på adoptioner som genomförs av samkönade par, och sådana adoptioner omfattas därför inte av konventionen och dess system med samarbete. Som tidigare redovisats ska den som vill genomföra en internationell adoption inhämta ett medgivande från socialnämnden. Som regeringen påpekar i propositionen accepterar vissa ursprungsstater inte t.ex. samkönade par som adoptivföräldrar. Det kan alltså förekomma att någon som bedöms som lämplig vid en medgivandeprövning i inte kan bli aktuell för adoption av barn från vissa stater. Utskottet anser i likhet med regeringen att det är lämpligt att sökandena får information om det om socialnämnden känner till att så är fallet. Som även tidigare redovisats ska den som vill adoptera ett barn från utlandet anlita en auktoriserad adoptionssammanslutning. Det är Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd som avgör frågor om auktorisation och som har tillsyn över de auktoriserade sammanslutningarna. finns det tre auktoriserade adoptionssammanslutningar i . Utskottet konstaterar att frågan om utformningen av den internationella adoptionsverksamheten inte omfattas av förslagen i propositionen. Regeringen hänvisar dock i propositionen till att den i budgetpropositionen konstaterade att det finns behov av att anpassa nuvarande organisering av adoptionsförmedlingsverksamheten och det stöd som lämnas i samband med internationell adoption till nya förhållanden (prop. 2016/17:1 utg.omr. 9 s. 164). Regeringen förklarar att den alltså avser att återkomma till frågan om den internationella adoptionsverksamheten. Enligt utskottets mening är det rimligt att resultatet av det arbetet avvaktas. Mot den redovisade bakgrunden finner utskottet inte skäl att inom ramen för detta ärende föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionerna, och motionsyrkandena bör därför avslås. Adoptioner kopplade till surrogatarrangemang i utlandet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om adoptioner kopplade till surrogatarrangemang i utlandet. Utskottet hänvisar bl.a. till innehållet i det lagförslag som utskottet har ställt sig bakom. Jämför reservation 11 (M, C, L). I kommittémotion 2017/18:3217 av m.fl. (M) yrkande 6 anför motionärerna att det verkar finnas ett begränsat utrymme för att erkänna ett utländskt avgörande om adoption efter ett surrogatarrangemang i utlandet och ett begränsat utrymme för svenska domstolar att kunna pröva en ansökan om adoption efter ett sådant arrangemang men innan barnet kommer till . Motionärerna föreslår därför ett tillkännagivande om att regeringen bör se över regelverket utifrån barnets intresse av rättsliga föräldrar och behov av trygghet. Ett motsvarande förslag finns i kommittémotion 2017/18:4007 av m.fl. (M, C) yrkande 4. Surrogatmoderskap, även kallat värdmoderskap, innebär att en kvinna blir gravid med den uttalade avsikten att efter födseln lämna över barnet till ett par eller en person som inte själv kan eller vill föda ett barn. Surrogatmoderskap kan vara antingen partiellt eller fullständigt. Vid partiellt surrogatmoderskap befruktas surrogatmoderns eget ägg av spermier från en av de tilltänkta föräldrarna eller från en donator. Vid fullständigt surrogatmoderskap förs ett befruktat ägg in och utvecklas i surrogatmoderns livmoder. Såväl ägg som spermier kommer antingen från de tilltänkta föräldrarna eller från utomstående . Enligt svensk rätt ska den kvinna som föder barnet alltid anses som barnets mor. Några särskilda regler för internationella förhållanden finns inte. När det gäller faderskap finns det däremot särskilda regler som gäller i internationella förhållanden. För att åstadkomma ett rättsligt föräldraskap för en person som inte anses vara far enligt den s.k. faderskapspresumtionen och inte heller kan åberopa eller utverka en giltig fastställelse krävs att denna person adopterar barnet. För att en kvinna ska kunna bli mor till ett barn som har tillkommit genom ett surrogatarrangemang i utlandet krävs alltid att hon adopterar barnet. Det blir i förekommande fall fråga om en styvbarnsadoption. Propositionen behandlar inte specifikt frågan om adoption efter ett surrogatarrangemang i utlandet. Det lagförslag som utskottet tidigare i betänkandet har ställt sig bakom innebär dock bl.a. att det införs en ny lag om adoption i internationella situationer. Enligt den nya lagen ska svensk domstol generellt vara behörig att pröva en ansökan om adoption bl.a. om sökanden eller någon av sökandena har sin hemvist i . Det krävs alltså inte för svensk domstols behörighet att barnet har fått hemvist här. En ansökan om adoption som prövas av svensk domstol ska även fortsättningsvis prövas enligt svensk lag. Den nya lagen innebär vidare att möjligheterna till automatiskt erkännande av utländska adoptionsbeslut generellt utökas. Liksom tidigare ska ett adoptionsbeslut som har meddelats i adoptivförälderns hemviststat erkännas i . Därutöver ska ett utländskt adoptionsbeslut erkännas i om beslutet har meddelats eller annars gäller i den stat där adoptivbarnet hade sin hemvist när förfarandet inleddes. Detta innebär att adoptivföräldern inte längre behöver ansöka om godkännande hos Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd för att adoptionen i dessa fall ska gälla i . Vidare ska ett utländskt adoptionsbeslut som erkänns i fullt ut ha de rättsverkningar som följer av ett svenskt adoptionsbeslut. Utöver detta kan nämnas att regeringen i proposition 2017/18:155 Modernare regler om assisterad befruktning och föräldraskap behandlar frågan om föräldraskap vid surrogatarrangemang i utlandet. I den propositionen föreslås utökade möjligheter för socialnämnder och domstolar att fastställa faderskap enligt svensk lag, vilket ska göra det lättare att i fastställa faderskapet för barnets genetiska far efter ett surrogatarrangemang i utlandet. I samma proposition görs bedömningen att det inte finns behov av att ändra reglerna om adoption utöver vad som föreslås i den proposition om modernare adoptionsregler som behandlas i detta betänkande. Utskottet kan mot bakgrund av det anförda inte se att det finns behov av någon åtgärd med anledning av motionerna, och motionsyrkandena bör därför avslås. Ändringar i , punkt 1 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till lag om ändring i med den ändringen att orden ”eller är varaktigt förhindrad att adoptera till följd av en psykisk sjukdom eller något annat liknande förhållande” i 4 kap. 6 § andra stycket tredje meningen ska utgå. Därmed bifaller delvis proposition 2017/18:121 punkt 1 och motion 2017/18:4006 av m.fl. (KD) yrkande 4 och 2017/18:2403 av Boriana (M) och 2017/18:3217 av m.fl. (M) yrkande 5. adoptionsutredning föreslog i sitt betänkande Modernare adoptionsregler (SOU 2009:61) inte någon möjlighet för en sambo att adoptera ensam om den andra sambon lider av en psykisk sjukdom. Utredningen föreslog i stället att den möjligheten skulle tas bort även för gifta. Som skäl för det anförde utredningen att det ur ett barnperspektiv inte är lämpligt med adoption om sökandens make eller sambo lider av en allvarlig psykisk störning. Flera remissinstanser har också ställt sig bakom utredningens förslag i denna del. Regeringen föreslår trots detta att det aktuella undantaget ska finnas kvar och att det även ska gälla för en sambo. Jag instämmer i utredningens och flera remissinstansers uppfattning att det inte bör vara möjligt för en make eller sambo att adoptera ensam om den andra maken eller sambon är varaktigt förhindrad att adoptera till följd av en psykisk sjukdom eller något annat liknande förhållande. Utgångspunkten vid adoption måste alltid vara barnets bästa, och barn som lever med en vuxen som lider av en psykisk sjukdom utgör en riskgrupp. Precis som exempelvis lyfter fram menar jag att förslaget har ett renodlat föräldraperspektiv. Jag anser därför att regeringens förslag till lag om ändring i bör antas med den ändring som följer av det sagda. Sambors rätt att adoptera, punkt 3 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4006 av m.fl. (KD) yrkandena 2 och 3 samt 2017/18:4006 av m.fl. (KD) yrkande 1. Regeringens lagförslag innebär att sambor ska kunna adoptera på samma sätt som gifta par. Denna reglering bör dock ändras för framtiden, bl.a. för att tillmötesgå olika invändningar som har framförts. Professor , som var förordnad som expert adoptionsutredning, anförde i ett särskilt yttrande till utredningen att förslaget om att sambor ska kunna adoptera på samma villkor som gifta par bortser från verkligheten och barnens behov av trygghet. Likaså har flera remissinstanser framfört invändningar med utgångspunkt i vikten av stabilitet i de sökandes relation och den sämre juridiska tryggheten för barnen. Några remissinstanser har även påpekat att regleringen strider mot , som utgår från att de som adopterar ska vara gifta, och därmed mot principen om barnets bästa. Jag instämmer i dessa invändningar. Även om samboförhållanden är mycket vanliga och många barn växer upp med föräldrar som är sambor är det en juridisk skillnad mellan att vara sambo och gift. Detta har betydelse för adoptioner eftersom dessa barn befinner sig i en särskilt utsatt situation, vilket gör att deras behov inte kan bedömas på samma sätt som för barn i allmänhet. Det bör däremot finnas en möjlighet för sambor att prövas som adoptivföräldrar under förutsättning att barnet är eller har varit familjehemsplacerad hos dem och vid styvbarnsadoption. I de fallen väger den omständigheten att sökandena redan har en relation till barnet tyngre. Regeringen bör därför återkomma med ett lagförslag som innebär att sambor ges rätt att adoptera endast i vissa fall. Sambor bör gemensamt kunna adoptera ett barn som är eller har varit familjehemsplacerad hos dem. Vidare bör en sambo kunna adoptera den andra sambons barn genom en styvbarnsadoption. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Barnets rätt att komma till tals i adoptionsprocessen, punkt 4 (L, KD) av (KD) och (L). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4004 av m.fl. (L) yrkande 1 och 2017/18:4006 av m.fl. (KD) yrkande 5. Vi har tidigare i betänkandet ställt oss bakom regeringens lagförslag när det gäller regleringen av barnets delaktighet i adoptionsprocessen genom att det införs en ny, allmän bestämmelse om att barnet ska få information och ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör adoptionen. Genom att bestämmelsen placeras i inledningen av kapitlet om adoption tydliggörs att rätten till delaktighet gäller under hela handläggningen av adoptionsärendet och att det är domstolen som har det yttersta ansvaret för att kraven är uppfyllda. Detta är en förbättring jämfört med utredningens förslag som inskränkte sig till att ange att barnets inställning skulle utredas inom ramen för adoptionsutredningen. Vi anser dock att regleringen går att förbättra ytterligare för att i ännu större utsträckning säkerställa barnets rätt att komma till tals genom hela adoptionsprocessen. I det syftet bör det, som också förordats av en remissinstans, införas en bestämmelse om att domstolen ska vara skyldig att ge även den som är tillfälle att yttra sig direkt till domstolen. Det får bli en uppgift för regeringen att återkomma med ett sådant lagförslag. Det som anförts ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Barnets samtycke och betydelsen av barnets åsikter, punkt 5 (M, C) av (M), (M), (M), (C) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4007 av m.fl. (M, C) yrkande 1. Det lagförslag som vi tidigare i betänkandet ställt oss bakom innebär att adoption av ett barn som har fyllt ska kräva barnets samtycke och att domstolen – även i det fall barnets samtycke inte krävs – ska tillmäta barnets åsikter betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Regleringen är i huvudsak bra men kan förbättras för att i ännu större utsträckning uppfylla de krav som ställer upp för barnets delaktighet. Vi tycker att barnets ålder inte ska vara styrande för frågan om samtycke utan att även yngre barn ska kunna samtycka. Vidare bör regleringen ange att barnets åsikter ska tillmätas inte bara betydelse utan stor betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Regeringen bör återkomma med ett lagförslag i enlighet med detta. Det som anförts ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Vårdnadshavares vetorätt samt åtgärder för att främja nationella adoptioner, punkt 6 (M, C, KD) av (KD), (M), (M), (M), (C) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:1749 av och (båda M), 2017/18:3036 av (M), 2017/18:3098 av (M), 2017/18:3217 av m.fl. (M) yrkande 8, 2017/18:4006 av m.fl. (KD) yrkande 9 och 2017/18:4007 av m.fl. (M, C) yrkande 2, 2017/18:4002 av m.fl. (SD) och 2017/18:418 av (L) yrkande 3, 2017/18:982 av m.fl. (SD) yrkande 40 och 2017/18:983 av och (båda SD) yrkande 6. Vi delar majoritetens bedömning med där anförda skäl att det inte finns anledning att föreslå någon åtgärd med anledning av förslagen om vårdnadshavares vetorätt i motion 2017/18:982 (SD) yrkande 40 eller motion 2017/18:983 (SD) yrkande 6. Motionsyrkandena bör därför avslås. har kartlagt i vilken utsträckning socialnämnderna väcker frågan om adoption för barn som är eller kan komma att bli placerade i familjehem. Enligt kartläggningen väcks frågan om adoption i mycket liten utsträckning och för få barn, vilket bl.a. kan bero på att det inte framgår av vare sig lagstiftning eller vägledningar att bör uppmärksamma möjligheten till adoption för barn som är placerade eller kan komma att placeras i familjehem. anser att adoption framför allt kan vara ett alternativ för en liten grupp barn, nämligen barn som saknar föräldrar i livet och barn som placeras i familjehem som späda och inte kan leva med sina biologiska föräldrar. Vi anser att möjligheterna till nationella adoptioner för bl.a. denna grupp barn behöver förbättras för att åstadkomma lösningar som är för barnens bästa. I detta arbete måste det säkerställas att individuella bedömningar görs och att de blivande adoptivföräldrarnas vilja och lämplighet utreds. Vi konstaterar att betänkandet års tvångsvårdsutredning bereds inom och att det inom pågår arbete med revideringar av olika relevanta publikationer i syfte att bl.a. uppmärksamma möjligheten till adoption. Frågan övervägs dessutom inom ramen för regeringens arbete med den sociala barn- och ungdomsvården. Vi anser att det arbete som pågår för att främja nationella adoptioner bör prioriteras och intensifieras samt bedrivas med beaktande av det som vi har anfört ovan. Det får bli en uppgift för regeringen att ta nödvändiga initiativ. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Vårdnadshavares vetorätt samt åtgärder för att främja nationella adoptioner, punkt 6 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:982 av m.fl. (SD) yrkande 40, 2017/18:983 av och (båda SD) yrkande 6 och 2017/18:4002 av m.fl. (SD), 2017/18:1749 av och (båda M), 2017/18:3036 av (M), 2017/18:3098 av (M), 2017/18:3217 av m.fl. (M) yrkande 8, 2017/18:4006 av m.fl. (KD) yrkande 9 och 2017/18:4007 av m.fl. (M, C) yrkande 2 och 2017/18:418 av (L) yrkande 3. Det lagförslag som vi tidigare i betänkandet ställt oss bakom innebär att det vid adoption av ett barn även fortsättningsvis ska krävas att en förälder som är vårdnadshavare samtycker till adoptionen och att det inte heller i fortsättningen ska krävas samtycke från en förälder som är utan del i vårdnaden. Vi anser dock att ändringar är påkallade för framtiden. I bor ca 12 000 barn i någon form av familjehem, antingen långvarigt eller tillfälligt. I de fall familjehemsföräldrarna önskar adoptera barnet kan kravet på vårdnadshavares samtycke hindra en adoption. I vårt grannland finns däremot en möjlighet för familjehemsföräldrar att adoptera ett barn trots att vårdnadshavarna inte samtycker till det. Alla barn har rätt att växa upp i en långsiktigt trygg och kärleksfull miljö. Vi anser mot den bakgrunden att det bör finnas en möjlighet för familjehemsföräldrar att i vissa fall, när barnets bästa kräver det, adoptera ett barn trots att en vårdnadshavare motsätter sig det. Regeringen bör därför återkomma med ett lagförslag som möjliggör detta. I samma syfte anser vi att nationella adoptioner bör främjas i stället för alternativ som familjehem och liknande. Vi konstaterar att betänkandet års tvångsvårdsutredning bereds inom och att det inom pågår arbete med revideringar av olika relevanta publikationer i syfte att bl.a. uppmärksamma möjligheten till adoption. Frågan övervägs dessutom inom ramen för regeringens arbete med den sociala barn- och ungdomsvården. Regeringen bör ta nödvändiga initiativ till att det arbete som pågår för att främja nationella adoptioner prioriteras och intensifieras. Det som anförts ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Vårdnadshavares vetorätt samt åtgärder för att främja nationella adoptioner, punkt 6 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller delvis motion 2017/18:418 av (L) yrkande 3 och 2017/18:982 av m.fl. (SD) yrkande 40, 2017/18:983 av och (båda SD) yrkande 6, 2017/18:1749 av och (båda M), 2017/18:3036 av (M),