bet · H501KU37 · 2018-04-11 00:00:00 — – sprida lärande exempel avseende tillämpningen av barnets rättigheter inom olika verksamhetsområden, t.ex. om metoder och arbetsformer för att pröva barnets bästa och för att höra barn i beslutsprocesser – erbjuda möjligheter till dialog och erfarenhetsutbyte mellan berörda myndigheter – sammanställa och analysera resultatet av myndigheternas arbete. Uppdragen ska redovisas . Regeringen gör i budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 9 s. 163) bedömningen att inte har fått tillräckligt genomslag i svensk rättstillämpning. Genom en inkorporering av vill regeringen tydliggöra att konventionsåtaganden enligt ska säkerställas på alla nivåer inom offentlig verksamhet och att ett barnrättsbaserat synsätt ska genomsyra all verksamhet som berör barn och unga. En inkorporering innebär enligt regeringen ett tydligare krav på att rättstillämparna ska beakta de rättigheter som följer av vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. För att barnets rättigheter ska få önskat genomslag krävs enligt regeringen utöver inkorporering av en fortsatt transformering av konventionen. Regeringens bedömning är att transformeringsarbetet behöver bli mer systematiskt för att få en tydligare koppling till rättigheterna i konventionen. Enligt regeringen bör i ökad grad synliggöras i förarbeten till lagstiftning där barnets rättigheter kan vara relevanta. Särskilt principen om barnets bästa som ett tillvägagångssätt i beslutsprocesser bör få ökat genomslag i det fortsatta transformeringsarbetet liksom barnets rätt att uttrycka sina åsikter och få dem beaktade. Regeringen anser att det i samband med inkorporering av behövs en ökad kunskap om för att säkerställa att barnets rättigheter tas till vara i rättstillämpningen. En skriftlig vägledning om hur kan tolkas och tillämpas behöver utformas, tillgängliggöras och spridas. Vägledningen bör enligt regeringen bl.a. ge kunskap om folkrättsliga tolkningsregler och källor. Den bör även innehålla rekommendationer och allmänna kommentarer från barnrättskommittén och andra konventionskommittéer som kan utgöra ett viktigt stöd och ge viss vägledning för tolkning och tillämpning av , samt hänvisningar till relevanta rättskällor såsom internationell och nationell rättspraxis och doktrin. Utskottet har tidigare behandlat motioner i samma fråga, senast i betänkande 2015/16:KU17 (s. 60). Utskottet framhöll då att en princip i strategin för att stärka barnets rättigheter i är att beslutsfattare och relevanta yrkesgrupper ska ha kunskap om barnets rättigheter och använda sig av denna kunskap i verksamheter som rör barn. Utskottet konstaterade också att hade lagt fram sitt betänkande. Utskottet såg inte anledning att föreslå något tillkännagivande och avstyrkte motionerna. Utskottet noterar att det pågår ett omfattande arbete för att öka kunskaperna om barnets rättigheter. Utskottet kan även konstatera att regeringen har föreslagit att ska ges ställning som svensk lag. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte finns skäl till något sådant tillkännagivande som föreslås i motionerna. Ett grafiskt symbolsystem för samhällsinformation Utskottets förslag i korthet avslår motioner om ett grafiskt symbolsystem för samhällsinformation. Per Lodenius (C) föreslår i motion 2017/18:973 att en statlig myndighet ska ges ansvaret för ett enhetligt grafiskt symbolsystem för samhällsinformation. Motionären anför att grafiska symboler är nödvändiga för människor med kognitiva funktionsnedsättningar för att ta emot och förstå information. Det pågår enligt motionären i och internationellt en rad projekt med bildsymboler för samhällsinformation, dock utan ett enhetligt symbolsystem. För att informationen ska bli tillgänglig för alla krävs ett standardiserat grafiskt symbolsystem som utvecklas i takt med samhället och korresponderar med internationell standard. Symbolerna ska vara lättillgängliga och kostnadsfria för alla användare. Även (S) yrkar i motion 2017/18:1466 att en statlig myndighet ska få ansvar för att ta fram ett symbolsystem för samhällsinformation som bekostas av allmänna medel. Ett piktogram är en symbol som representerar ett objekt eller begrepp genom en – oftast förenklad – illustration. Piktogram används bl.a. på skyltar i offentliga miljöer eftersom de kan förstås av alla människor oavsett språk eller kultur. Specialpedagogiska skolmyndigheten har utvecklat internettjänsten Picto online som innehåller ca 2 000 s.k. piktobilder, där varje bild står för ett ord eller ett begrepp som t.ex. pojke eller ledsen. Personer med intellektuell funktionsnedsättning och personer som saknar eller har begränsad förmåga att tala, läsa och skriva får på så sätt ett språk i bilder. Specialpedagogiska skolmyndigheten tar fram nya bilder . Myndigheten samarbetar även med (Sis) som utvecklar standarder utifrån piktobilderna. Bliss är ett annat grafiskt språk som har funnits i . Bliss är ett språk som är logiskt uppbyggt och består av ett antal grafiska symboler som kombineras och bildar s.k. blissord. En del symboler är bildlika, andra är ideografiska, dvs. att de står för en idé eller är internationellt kända, t.ex. siffror. Bliss har en egen grammatik som till sin uppbyggnad liknar andra språk. Det finns enligt Specialpedagogiska skolmyndigheten ca 6 000 blissord. Bliss ägs och förvaltas av den ideella organisationen som också ansvarar för utveckling av språket. Specialpedagogiska skolmyndigheten tillhandahåller internettjänsten Bliss online. Utskottet noterar att Specialpedagogiska skolmyndigheten tillhandahåller olika symbolspråk för personer med begränsad förmåga att tala, läsa och skriva och ser inte skäl att ta något initiativ till ett sådant tillkännagivande som efterfrågas i motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om öppenhet mot medier. Jämför reservation 11 (SD). och (båda SD) begär i motion 2017/18:3649 yrkande 1 ett tillkännagivande om öppenhet mot medier. För att granskningen av det offentliga ska fungera förutsätts enligt motionärerna att myndigheterna och deras företrädare är öppna och tillmötesgående mot såväl allmänheten som medier. Regeringen bör därför ges i uppdrag att förtydliga kravet på öppenhet och att säkerställa att myndigheterna förstår vikten av och vidtar åtgärder för att vara öppna och transparenta. Det innebär även att ansvariga företrädare på myndigheterna ska hålla sig tillgängliga inom ramen för sina uppdrag. Myndigheternas serviceskyldighet regleras i 4 och 5 §§ förvaltningslagen (1986:223). Varje myndighet ska lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen ska lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Frågor från enskilda ska besvaras . Myndigheterna ska även ta emot besök och telefonsamtal från enskilda. Om särskilda tider för detta är bestämda, ska allmänheten underrättas om dem på lämpligt sätt. Myndigheterna ska också se till att det är möjligt för enskilda att kontakta dem med hjälp av telefax och elektronisk post och att svar kan lämnas på samma sätt. En myndighet ska ha öppet varje helgfri måndag–fredag för att kunna ta emot och registrera allmänna handlingar och för att kunna ta emot framställningar om att få ta del av allmänna handlingar som förvaras hos myndigheten. Detta gäller dock inte om en sådan dag är , eller nyårsafton. Bestämmelser om service i samband med tillhandahållande av allmänna handlingar finns i 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen samt i 4 kap. och 6 kap. 4 och 6 §§ offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). En ny förvaltningslag antogs av (prop. 2016/17:180, bet. 2017/18:KU2, rskr. 2017/18:2). Förvaltningslagen (2017:900) träder i kraft . Genom lagen upphävs förvaltningslag. Myndigheternas serviceskyldighet regleras i 6 och 7 §§ i den nya lagen. En myndighet ska enligt 6 § se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska vidare lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål. Kraven på smidighet och enkelhet avser den enskildes rätt till ett positivt bemötande från myndighetens sida, vilket ger uttryck för en attitydfråga som är ett grundläggande inslag i principen om god förvaltning (prop. 2016/17:180 s. 291). Enligt 7 § ska en myndighet vara tillgänglig för kontakter med enskilda och informera allmänheten om hur och när sådana kan tas. Myndigheten ska även vidta de åtgärder i fråga om tillgänglighet som behövs för att den ska kunna uppfylla sina skyldigheter gentemot allmänheten enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen om rätten att ta del av allmänna handlingar. Bestämmelsen innebär att myndigheterna ska vara tillgängliga för allmänheten i så stor utsträckning som möjligt. Den reglerar därför inte någon viss bestämd tid för öppethållande (prop. 2016/17:180 s. 291). En ny förvaltningslag träder i kraft . Utskottet anser att bestämmelserna i lagen om myndigheternas serviceskyldighet och tillgänglighet är väl avvägda och ändamålsenliga. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att ska upprätta en EU-portal. Jämför reservation 12 (L). m.fl. (L) föreslår i partimotion 2017/18:3194 yrkande 20 att ska upprätta en EU-portal på webbplatsen . Där ska information om regeringens politik på EU-nivå och alla pågående lagstiftningsprocesser finnas lättillgänglig för ökad transparens. Utredningen om delaktighet i EU hade bl.a. i uppdrag att utreda möjligheterna att inom ramen för EU:s nuvarande regelverk och arbetssätt främja insyn, delaktighet och inflytande för aktörer i när det gäller frågor som beslutas inom EU. Utredningen föreslår i betänkandet EU på hemmaplan (SOU 2016:10) att ska skapa en EU-portal på med information om regeringens politik på EU-nivå och alla viktigare pågående processer, inklusive EU-lagstiftningsarbetet. har informerat om att myndighetens kommunikationsavdelning (RK KOM) och departementens kommunikationsavdelningar löpande arbetar med att utveckla och förbättra den EU-relaterade informationen på . Målsättningen är att på ett tydligt sätt integrera EU-perspektivet i den befintliga strukturen och inom respektive sakfråga på webbplatsen. Därmed är det enligt myndigheten inte aktuellt med en separat EU-portal. pågår ett särskilt utvecklingsarbete som syftar till att göra det lättare att följa viktiga processer, inklusive lagstiftningsarbetet. Regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 1 s. 103) att Utredningen om delaktighet i EU pekade på brister i viktiga delar av det svenska samhället när det gäller kunskaperna om EU-samarbetet och dess vikt för . Utredningen konstaterade bl.a. att det fortfarande fanns ett stort behov av att öka kunskapen om EU-relaterade frågor bland lärare, journalister, förtroendevalda inom kommuner och landsting samt unga. Utredningen lade även stor vikt vid förslag om att bredda delaktigheten vid beredning av EU-politiska frågor och att förstärka det offentliga samtalet om EU-samarbetet. Av budgetpropositionen framgår att regeringen började följa upp utredningens förslag. Bland annat har medel tillförts för europapolitiska studier (Sieps) som har påbörjat en särskild utbildningssatsning för förtroendevalda och anställda inom kommuner och landsting. Regeringen anför även att Sieps åtgärder kommer att breddas och utvecklas vidare för att säkra god EU-kompetens i offentlig verksamhet. Regeringen beslutade att avsätta medel för en insats riktad till unga i skolan. I syfte att uppmuntra skolor att uppmärksamma EU och genomförde Universitets- och högskolerådet (UHR) en tävling för och gymnasieskolan. Åtgärder kommer även att vidtas för att möjliggöra skolval för gymnasielever och elever i årskurs 7–9 i samband med Europaparlamentsvalet . Regeringen konstaterar att utredningen även lyfter fram myndigheternas centrala roll i delaktighetsarbetet. bjöds därför ett fyrtiotal myndighetschefer in till en inledande dialog om myndigheternas roll i att bidra till insyn och delaktighet i frågor som beslutas på EU-nivå. har myndighetschefer erbjudits en särskild utbildning som syftar till att stärka myndigheternas roll i EU-arbetet. Utbildningarna arrangeras i samverkan mellan . Regeringen anför att arbetet med att stärka myndigheternas delaktighetshetsarbete i EU-relaterade frågor kommer att fortsätta och att den särskilda utbildningen som syftar till att stärka myndigheternas roll i EU-arbetet kommer att erbjudas myndighetschefer även under . Av budgetpropositionen framgår även att medel har avsatts för att finansiera gemensamma aktiviteter med Europeiska kommissionen och för att utbilda lärare och skolledare om EU-samarbetet. UHR har haft regeringens uppdrag att genomföra denna verksamhet i samverkan med kommissionen och . Insatsen har bedömts som angelägen, och regeringen beslutade därför att ställa mer resurser till förfogande till denna insats för att nå ut till fler elever i skolan. Regeringens avsikt är att fler lärare och skolledare ska omfattas av denna åtgärd. Utskottet konstaterar att det inom pågår ett löpande arbete med att utveckla och förbättra den EU-relaterade informationen på regeringens webbplats och att regeringen vidtar en rad olika åtgärder för att öka kunskapen i samhället om EU-relaterade frågor. Det saknas därför anledning för utskottet att föreslå något tillkännagivande till regeringen. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om kundbegreppet. och (båda S) begär i motion 2017/18:2666 att möjligheten att sluta använda kundbegreppet i statliga myndigheter ska ses över. Motionärerna anför att de statliga myndigheternas uppdrag inte handlar om att vinna marknadsandelar utan om samhälls- och medborgarservice. Det uppdraget kan inte likställas med en kundrelation i en butik. Enligt 4 § förvaltningslagen (1986:223) ska varje myndighet lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen ska lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. En ny förvaltningslag antogs av (prop. 2016/17:180, bet. 2017/18:KU2, rskr. 2017/18:2). Förvaltningslagen (2017:900) träder i kraft . Genom lagen upphävs förvaltningslag. I 6 § i den nya lagen anges att en myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta till vara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål. I 5 § regleras de grundläggande kraven på legalitet, objektivitet och proportionalitet i myndigheternas verksamhet. Bestämmelsen har inte någon motsvarighet lag. Regeringen anför i propositionen om den nya förvaltningslagen (prop. 2016/17:180 s. 58) att legalitetsprincipen är av central betydelse inom förvaltningsrätten eftersom kravet på författningsstöd bildar utgångspunkt för myndigheternas verksamhet när det gäller såväl att handlägga ärenden och besluta i dessa som i fråga om annan verksamhet som en myndighet bedriver. Regeringen framhåller att förvaltningslagsutredningens praxisgenomgång ger en klar indikation på att myndigheterna inte alltid i tillräcklig utsträckning tar reda på om de har stöd i rättsordningen för sina åtgärder. Utvecklingen från en mer klassisk förvaltning mot en förvaltning med ökade inslag av informationsuppgifter och mera kundrelaterade aktiviteter, t.ex. i form av olika digitala självbetjäningstjänster, har enligt regeringen också inneburit ökade risker i detta avseende. Regeringen menar därför att det är angeläget att ge en klar signal om att all offentlig verksamhet, oavsett dess karaktär, ytterst måste grundas på skrivna regler i rättsordningen. Enligt regeringen bör skiljelinjen mellan privaträttsliga subjekts principiella rätt till ett fritt agerande och myndigheternas skyldighet att fullgöra bestämda uppgifter i det allmännas tjänst alltså tydligt markeras. tillkallades en kommitté i form av ett nationellt råd för att höja effektiviteten och kvaliteten i offentlig verksamhet (dir. 2011:42). Kommittén, som tog namnet , angav att användningen av kundbegreppet inte innebär att man gör avsteg från den gängse synen på de grundläggande premisserna för offentlig verksamhet eller på existerande medborgerliga rättigheter och skyldigheter (SOU 2013:40). Kundanpassning är enligt rådet förenligt med rättssäkerhet. Rådet anser att offentlig verksamhet måste förstå människors och organisationers behov och mål i olika händelser och situationer. Att utgå från kundernas livs- eller verksamhetshändelser är ett angreppssätt för att arbeta kundorienterat i syfte att förbättra kvalitet och service för människor och företag. Kundens erfarenhet, kompetens och förmågor är enligt rådet en underutnyttjad resurs i offentlig verksamhet. Kvalitetsarbetet i de statliga myndigheterna bör vidareutvecklas, och tyngdpunkten i kvalitetsarbetet behöver enligt rådet förskjutas mot ett ökat kundfokus. Myndigheters förmåga att nå den eftersträvade kvaliteten beror bl.a. på vilket kundfokus de har, hur de mäter kvalitet och om kvalitet behandlas som en strategisk ledningsfråga. Vidare konstaterade rådet (s. 69) att det finns ett starkt stöd för myndigheternas ”kundorientering” såväl i förvaltningslagen som i regeringens förvaltningspolitik. Det är enligt rådet också intressant att notera att hänvisningar till förvaltningslagens servicebestämmelser är frekvent förekommande i JO:s beslut. I betänkandet diskuterar även kvalitet utifrån kundnöjdhet och pekar bl.a. på att det inte endast är kundnöjdheten som kan anses central i sammanhanget. Rådet konstaterar att kvalitetsbegreppets utgångspunkt i kundens behov är lika relevant för den privata som den offentliga sektorn, men att åtminstone två centrala skillnader mellan privat och offentlig verksamhet gör sig gällande i möjligheten att tillgodose kunders behov. För det första har företag större möjligheter att tillgodose efterfrågan (dvs. uttalade behov) från kunden, medan en myndighet måste betrakta varje efterfrågan utifrån verk-samhetens syfte, uppdrag och gällande regelverk. För det andra ska offentlig verksamhet tillgodose både individuella och kollektiva behov. Inom det offentliga är det naturligt att beakta kvalitet såväl utifrån den enskilda medborgarens och allmänhetens perspektiv som utifrån professionens perspektiv. Sammantaget medför detta att när kvalitet i offentlig verksamhet ska förstås bör det göras ur ett helhetsperspektiv där både den enskildes behov och övriga krav på verksamheten beaktas. Att använda ett bredare kvalitetsbegrepp ligger enligt rådet i linje med flera definitioner av kvalitet som utöver kundens perspektiv även tydliggör att det finns andra krav på verksamheten som ska tillgodoses. I skrivelsen om regeringens förvaltningspolitik (skr. 2013/14:155 s. 8) anges att förslag och idéer används i interna utvecklingsarbete. Utbildningar och interna riktlinjer m.m. utformas med avsikt att uppnå ett tydligare fokus på systemsyn, livshändelseperspektiv och värdeskapande för medborgare och företag. I Värdegrundsdelegationens slutrapport säkerställa en god statsförvaltning konstateras att myndigheter benämner sina avnämare på olika sätt. Vilken betydelse de olika benämningarna har för bemötandet av allmänheten har delegationen inget underlag som visar. Delegationen föreslår att skillnader i myndigheters bemötande beroende på om avnämaren benämns som medborgare, kund eller annat undersöks. Detsamma gäller vilken effekt sådana skillnader får för myndigheternas efterlevnad av den gemensamma värdegrunden. Motioner om användningen av kundbegreppet har tidigare behandlats av utskottet. I betänkande 2015/16:KU17 (s. 63) gjorde utskottet följande ställningstagande: Utskottet gör i likhet med bedömningen att även om begreppet ”kund” används innebär inte det att man gör avsteg från den vedertagna synen på de grundläggande premisserna för offentlig verksamhet eller på existerande medborgerliga rättigheter och skyldigheter. Utskottet hyser förståelse för motionärernas argument och förslag men bedömer sammantaget att uttalanden i tillräcklig utsträckning omhändertar dessa. Utskottet noterar att förslag och idéer används i interna utvecklingsarbete. Vidare framgår det av förvaltningslagen att myndigheterna har en serviceskyldighet. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2014/15:638 och 2014/15:960. Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om samverkan med pensionärsorganisationer. (S) begär i motion 2017/18:2229 yrkande 1 att regeringen ska se över möjligheten att införa en lagstadgad skyldighet för staten att samverka med pensionärsorganisationer i pensionärsråd. Det finns flera formella vägar för civilsamhällets organisationer att påverka utformningen av förslag på nationell nivå, t.ex. genom deltagande i kommittéväsendet, i remissarbetet samt i hearingar och andra möten. Regeringen anger i budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 17 s. 187 f.) att principen om dialog kännetecknar förhållandet mellan regeringen och det civila samhället. Dialogerna mellan regeringen och organisationer i det civila samhället ska bl.a. bidra till att bredda och fördjupa underlag för offentligt beslutsfattande. Ett formellt remissförfarande kan kompletteras med att information och synpunkter från det civila samhällets organisationer hämtas in på andra sätt. fanns i 51 fasta forum för samråd med det civila samhällets organisationer. Omkring 640 organisationer deltog vid dessa möten. Utöver dessa fasta forum för samråd anordnade också 202 möten (konferenser, hearingar m.m.) för samråd med det civila samhällets organisationer i specifika frågor. tog fram en arbetsmetod för regeringens kontakter med det civila samhället, kallad sakråd. Regeringen använder sakråd för att höja kvaliteten i regeringens underlag, för att underlätta och effektivisera kunskapsinhämtning samt för att bättre samordna departementens kontakter med det civila samhällets organisationer (prop. 2017/18:1 utg.omr. 17 s. 188). genomfördes ett antal pilotprojekt för att testa och utvärdera metodstödet för sakråd. Regeringen fattade beslut om sakråd som arbetsmetod i . Ett antal sakråd har genomförts inom olika områden, både i frågor som beslutas på nationell nivå och på EU-nivå, s.k. EU-sakråd. Det är som tar initiativ till ett sakråd och som avgör vilka organisationer som ska bjudas in. Urvalet sker utifrån en bedömning av behovet av fördjupad kunskap och breddat perspektiv i den enskilda sakfrågan. Partsgemensamt forum är en plattform för dialog på nationell nivå mellan regeringen och det civila samhällets organisationer som bl.a. ska följa upp och utveckla politiken för det civila samhället. Det civila samhället representerades 2016 av 18 organisationer, och fem möten genomfördes (prop. 2017/18:1 utg.omr. 17 s. 188). Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor sammankallar och administrerar forumet. utvecklade tillsammans med de idéburna organisationerna en kod för främjande av idéburna organisationers medverkan i offentliga beslutsprocesser, Code of Good Practice for Civil Participation in the Decision-Making Process. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor arbetar för att sprida information om koden till offentliga aktörer och idéburna organisationer. har koden varit utgångspunkt i framtagandet av sakråd som arbetsmetod (prop. 2017/18:1 utg.omr. 17 s. 190). kom regeringen och ett antal paraplyorganisationer inom civilsamhället överens om en stödstruktur för dialog och samråd (Ku2018/00152/D).