bet · H501KU20d3 · 2018-01-01 00:00:00 — Vi pratar om det allvarliga säkerhets- läget runt , där vi så att säga visar att vi i sakpolitiken verkligen tar oss an de här frågorna. Det har rapporten från Försvarsberedningen förstärkt behovet av, så för oss ligger detta i linje med den politik som vi för och som vi har vår formulerade grund för i det nu existerande riksdagsbeslutet. Jag ser alltså inte att det finns olika synsätt här, utan vi gör faktiskt en likartad bedömning av säkerhets- politiken. Ordföranden: har, som framgår av KU:s underlags- promemoria, sagt: ”Vi har ingen anledning att överpröva det som Försvarsberedningen nu har sagt.” Det låter som att försvarsministern har en lite annan syn på det här än vad utrikesministern har. Är det så? : Nej, vi har ingen anledning, och vi överprövar inte det. Vi bereder Försvarsberedningens rapport på sedvanligt sätt, vi återger den och vi refererar till den. Han säger också att han ser de slutliga formuleringarna som en del i en längre process och att Försvarsberedningen kommer att presentera en slutrapport för det militära försvaret och redovisa en säkerhetspolitisk analys och bedömning. Han förstärker alltså precis det som vi andra har sagt, både statsministern och jag: Så länge vi har ett existerande riksdagsbeslut är det detta vi kommer att hänvisa till, och vi ser inte att det finns en motsättning. Det finns annorlunda formuleringar – en förstärkning av och större betoning på det i Försvarsberedningen – men ingenting som är motstridigt. (M): Jag har en avslutande fråga, herr ordförande. Det gäller just det här med situationen som har uppstått när det gäller hur det uppfattas – både internt i , i den debatt som har uppstått, men också i relationerna till omvärlden och framför allt till våra samarbetsländer där vi har säkerhets- och försvarspolitiska överenskommelser. Det gäller just vad som uppfattades, som ordföranden också lyfte fram, som en förflyttning i synen på vårt säkerhetspolitiska läge. Utrikesministern understryker Försvarsberedningens ovärderlighet och uttrycker förtroende – man har ingen anledning att göra någon annan bedömning än Försvarsberedningen – och trots det uttrycker man sig annor- lunda. Jag funderade lite grann på just den här … Det vi har att förhålla oss till här är ju regeringsformen, objektivitetsprincipen, saklighet och liknande. Objektivitet och saklighet är ju egentligen anledningen till att vi sitter här och prövar dessa ärenden. Då kommer ju ändå frågan hur man relaterar – och då förflyttar jag mig till januari – å ena sidan utrikesministern och statsministern och å andra sidan försvarsministern som, som det uppfattades, tog parti för Försvarsbered- ningen. Vi har den ena formuleringen och den andra formuleringen kring saklighet, objektivitet och relationerna till omvärlden – just kring performa- tiviteten i utrikespolitiken, som är så otroligt viktig även i diplomatiska, säkerhetspolitiska och försvarspolitiska sammanhang. Kan utrikesministern reda ut detta? : Herr ordförande och ärade ledamöter! Jag har betonat redan i min inledning att jag inte anser att våra uttalanden är motstridiga på något sätt. Vi menar att det är ett mycket värdefullt arbete som Försvars- beredningen har gjort. Det här är ett underlag och bedömningar som ligger i linje med och förstärker men absolut inte är motstridigt det nu gällande riksdagsbeslutet. Det är därför vi säger att Försvarsberedningens rapport är i linje med den av antagna försvarspolitiska inriktningspropositionen, och den inriktningen gäller ju till dess att fattar ett nytt beslut. Det är ju inte så när vi får en ny rapport att det automatiskt, med alla dess enskilda formuleringar, plötsligt blir ett nytt beslut. Där är vi inte . Det viktigaste är i sak att detta inte på något sätt står i strid med det som är inriktningspropositionen utan snarare förstärker det som redan finns där. Sedan återkommer vi förstås till en ny proposition och ett nytt förslag, och beredningen själv kommer dessutom att göra en mer omfattande säkerhets- politisk bedömning – som också kan leda till att man tittar på formuleringar kring det, antar jag. Jag tycker alltså att det är sakfrågan just . Det är detta det handlar om. (M): Herr ordförande! Jag har en ytterst kort följdfråga kring ordet ”gemensamberedning”. Vi har i underlaget inte riktigt fått ett så tydligt svar som jag uppfattar att utrikesministern gav här. Det uppfattades olika, som jag sa – statsministern och utrikesministern å ena sidan och försvarsministern och Försvarsberedningens svar å andra sidan – men svaret var att de här talen på har gemensamberetts. Varför uppfattades de då som så olika? : Ursäkta, herr ordförande, men menar talet eller lines to take? (M): Jag menar de olika talen som framfördes under . : Jag menar att de också har gemensamberetts, och det finns inte i de talen någon oenighet kring vilken linje regeringen företräder. (SD): Jag har bara en kort förståelsefråga. I en artikel som publicerades i anför ju att hon föredrar den analys som den tidigare Försvarsberedningen gjorde 2014. Kan du bara vidareutveckla lite i vilket avseende du föredrog den analys som den tidigare Försvarsberedningen gjorde? : Herr ordförande! Vi refererar ju till den existerande försvarspolitiska eller säkerhetspolitiska bedömningen och det som finns i inriktningspropositionen. Det är det nu gällande riksdagsbeslutet. Tills vi har ett nytt beslut kommer vi förstås att ange att detta är det som anger inriktningen för vår säkerhetspolitik och vår försvarspolitik. Vi uppskattar att vi har fått detta underlag från Försvarsberedningen – mycket viktigt just därför att det har en bred parlamentarisk förankring. Men till dess att vi har ett nytt riksdagsbeslut är det detta riksdagsbeslut som gäller, och vi anser dessutom att det inte står i strid med det som finns utan snarare är i linje med det som finns i inriktningspropositionen. (SD): Tack så mycket, men jag vet inte om jag förstod huruvida det var svar på frågan. Frågan var väl snarare om statsrådet föredrar den analys som gällde och som det gavs uttryck jämfört med den här. En stor skillnad mellan detta och det nya är ju att i det nya har man inte haft med den här värderingen – man har inte gjort bedömningen kring huruvida saker och ting är sannolika eller inte. Då blir ju följdfrågan på det: Skulle regeringen önska att man höll kvar vid att Försvarsberedningen gjorde den här typen av värderingar kring huruvida det är sannolikt eller inte? Skulle det vara ett ytterligare stöd till regeringen när det kommer till att utforma sin politik och sina talepunkter till utlands- beskickningarna om man fick det ytterligare stödet att Försvarsberedningen faktiskt fortsatte att göra sannolikhetsbedömningar, i stället för att, som , bara säga att det inte går att utesluta? : Herr ordförande! Jag ser fram emot att Försvarsb- eredningen också kommer att göra en mer omfattande och grundläggande säkerhetspolitisk bedömning. Jag uppskattar det som de redan har tillfört i den här viktiga rapporten, som också handlar om dimensionering av totalförsvaret. Jag menar att det är viktigt att tills vidare också hänvisa till det nu gällande riksdagsbeslutet och inriktningspropositionen och att påpeka att det som vi har hört och det som har presenterats i den här rapporten inte står i strid med den bedömningen. Ordföranden: Då ber vi att få tacka utrikesministern för att utrikesministern har kommit till KU och svarat på våra frågor – varmt tack! Sammanträdet ajourneras, och vi återsamlas i sessionssalen möjligt. Bilaga B16 Justitie- och inrikesminister Granskningsärende 4 Regeringens informationshantering och förre inrikesministerns uttalanden om beredskap för flykting- mottagandet (se avsnitt 2.3) Ordföranden: är , och jag förklarar öppna sammanträde för inlett. Vi välkomnar justitie- och inrikesminister till utskottet för att svara på frågor i granskningsärendet Regeringens informa- tionshantering och förre inrikesministerns uttalanden om beredskap för flyktingmottagandet , G4. är kallad i sin dåvarande egenskap av migrations- minister. Ordningen är som vanligt den att statsrådet har möjlighet att göra en inledning. Därefter ställer ledamöterna frågor, anmälande parti först och därefter partierna i storleksordning. Varmt välkommen, statsrådet, att introducera bisittare och att inleda! : Herr ordförande! Vid min sida har jag , som är planeringschef på , och , som är politiskt sakkunnig på . Jag vill börja med att säga att som vi alla vet var ju flyktingkrisen en av de största politiska utmaningarna för . Bakgrunden är, som vi också alla vet, som då hade pågått och som hade lett till att miljontals människor hade hamnat på flykt. Många av dem hade samlats upp i flyktingläger i , och . hade vi en situation i som innebar att i praktiken hade brutit samman som stat och därmed också utgjorde en situation dit människor kunde ta sig för att sedan ta sig vidare till . Det fanns två stora flyktvägar från . Den ena gick från till och den andra från till . Efter så många års stridande var man också i en situation där UNHCR:s medel började att ta slut. Det är UNHCR som i stor utsträckning finansierar många av flyktinglägren. Man hade helt enkelt fått skära ned på matransoner- na. Man hade helt enkelt inga flyktingmedel. fanns det inte heller några tecken på fred, utan det blev en mer desperat och frustrerad situation. Vår regering hade ju tillträtt . De asylregler som vi då hade att förhålla oss till hade utformats av alliansregeringen tidigare. De reglerna hade snarare gått i generösare riktning än i åtstramande riktning. När vi tillträdde såg vi att migrationen skulle bli en väldigt stor fråga framöver. Vi bjöd därför in de borgerliga partierna och till sam- tal direkt efter valet. Det fanns inget större intresse från oppositionens sida att då göra upp eller att samtala vidare kring dessa frågor. Det som vi då gjorde var att direkt inleda ett arbete med att vidta ytterligare åtgärder för att kunna klara av ett ganska högt flykting- mottagande framöver. Vi hade haft drygt 80 000 asylsökande 2014. Man kunde räkna med att det kanske skulle komma lika många . Då var det viktigt att ha ett system som klarade av det. Vi drog igång bostadsbyggandet med en rad åtgärder. Vi gick in med tidig språkundervisning för att de som satt på asylboendena kunde ha möjlighet att lära sig svenska redan från början. Vi såg att det fanns risk för alltför långa väntetider. Vi satte av betydande resurser till . kom vi att fördubbla antalet anställda på för att kunna klara hand- läggningen. Vi inrättade snabbspår på arbetsmarknaden för att se till att man snabbt skulle komma in i jobb. Vi byggde ut egna boenden så att vi skulle slippa att handla upp så många boenden av – om jag går rakt på sak, men ni förstår att jag menar privata boenden. Då behövde vi ha en bättre och större egen kostym. drev vi på i EU för att reformera Dublinsystemet så att alla länder skulle åta sig att ta emot och också omfördela mellan EU-länderna. nådde vi ett genombrott på den fronten genom att första gången fatta ett beslut om att omfördela från framför allt flyktinglägren till enligt en förbestämd räkning. följde vi utvecklingen väldigt noga. Som ni ser av bilden såg vi inga tecken på någon större dramatik. Den gröna linjen ligger faktiskt års nivå ända fram till i slutet juli. var det första gången som veckonoteringen var högre än vad den högsta var . Under hela och en bra bit in såg det ut att kunna bli ungefär i linje med 2014. Ett högt mottagande, ja, men inte ett så pass högt mottagande att man inte skulle kunna klara av det med de åtgärder som vi då hade vidtagit. började, som sagt, siffrorna att stiga, men det var ändå inte dramatiskt. Den bedömning som hade gjort i sina prognoser var , . Då såg vi att bedömde att det skulle komma mellan 66 000 och 80 000 . Ni vet ju att slutsiffran blev 163 000. bedömde alltså Migrations- verket att mellan 66 000 och 80 000 skulle komma hit. Den bedömningen gjorde mot bakgrund av det som hade hänt bland annat i . hade signalerat att de inte längre tänkte tillämpa Dublinreglerna, alltså att den som hade sökt asyl någon 2017/18:KU20 BILAGA B UTFRÅGNINGAR annanstans men sedan dök upp i skulle också prövas i . Man skulle helt enkelt inte skicka tillbaka folk till ett annat EU-land. Det innebar naturligtvis att med dessa signaler gjorde sig till en magnet för många flyktingar . Det är bland annat mot den bakgrunden som prognos den är så låg som den är, om man nu ser det i efterhand. Det är i alla fall en av förklaringarna. Man utgick ifrån att skulle ta emot många fler än vad det sedan blev. Det var i vart fall det som vi hade att förhålla oss till när vi planerade regeringens arbete. Det var den prognosen som fanns på mellan 66 000 och 80 000. Huvudscenariot var 74 000. började, som sagt, siffrorna att stiga, men inte dramatiskt. Vi hade kontakt med på olika nivåer, antingen på tjänstemannanivå eller på statssekreterarnivå. Och ibland hade jag löpande kontakt direkt med generaldirektören, eftersom vi var så angelägna om att följa utvecklingen så nära som vi kunde. Den allmänna bedömningen var att det var väldigt svårt att kunna förutsäga vad som skulle ligga för handen . Det var inte bara vi som hade svårt att göra den bedömningen. Hela EU var förstås i samma läge. Första gången vi hamnade högsta nivå var . var bilden den att det brukar falla tillbaka , helt enkelt beroende på att vädret är sämre kring . Det var den bilden som vi hade sett . fortsatte siffran att stiga, och stod det klart att vi skulle kunna hamna åtminstone i prognosens övre spann, det vill säga runt 80 000, kanske på samma nivå som 2014. Det fanns ett pågående arbete. En statssekreterargrupp hade jobbat. Arbetet leddes av , men där fanns också statssekreterare från , , och . Gruppen träffades och följde utvecklingen. Den information som vi fick oss till del på gick ut till övriga departement via den statssekreterar- gruppen. Det var ingenting som vi satt och höll på, tvärtom. Det grundläggande problemet var ändå det att det var svårt att bedöma vad som skulle hända framöver. , när vi hade sett en stigning upp till 4 000, gav MSB den första lägesbilden av flyktingsituationen. tillträdde också den särskilda gruppen för strategisk samordning som också är en statssekreterar- grupp ledd av statssekreteraren för inrikesministern, . Men så sent som var uppskattning att det skulle komma 90 000 asylsökande till . Då är vi alltså långt inne . sa i en intervju i samma sak som han sa till oss. Han sa till och med att vi låg på en takt över 3 000. Vi har beredskap för 3 000 . Sedan räknade man med 2 000 . uppskattning var alltså att man skulle hamna på runt 3 000 och därefter skulle det vika av ned mot 2 000 . Den var den bedömning som man gjorde. Det var också det som vi arbetade med vid det tillfället. Sammantaget var antalet 90 000 för året. Men så blev det inte alls. Tvärtom ökade antalet, och blev det en mycket snabb utveckling. Vi toppade , , då det kom uppemot 10 000 . Då blev mottagningskrisen akut och ett faktum. sökte vi nya kontakter med oppositionen. Vi ville ha en blocköverskridande överenskommelse om hur migrationspolitiken skulle se ut . Det var verkligen viktigt att få en sådan på plats. hade vi presskonferens. Efter drygt en veckas förhandlingar kom vi äntligen fram till en lång, lång åtgärdslista. Det var då som anvisnings- lagen kom om att alla kommuner måste ta emot flyktingar. Det var då som vi gick fram med tillfälliga uppehållstillstånd i vissa fall, inte generellt men i vissa fall. Det var också då som vi gick fram med mer till kommunsektorn. Det fanns också med i den uppgörelsen, de så kallade välfärdsmiljarderna som infördes . Det fanns med ytterligare 23 punkter med massor av åtgärder som vi har arbetat med att få på plats. Det var en uppgörelse mellan regeringen och alla de borgerliga partierna. Det var en bra uppgörelse, framför allt när det gäller det långsiktiga arbetet. Men det var inte tillräckligt, utan det stod klart att vi behövde göra betydligt mer än vad vi gjorde, om inte annat så på kort sikt, det vill säga för att se till att antalet asylsökande till helt enkelt minskade. beslutade regeringen om gränskontroller. besluta- des om id-kontroller på färjorna mellan och . Det stoppade upp utvecklingen. hade vi haft ett väldigt hårt tryck, framför allt i . Då fick vi i stället en överströmning över bron. Därför började vi att arbeta med ett annat förslag, id-kontroller vid . Under den här hösten hade vi sökt en lösning för att kunna stoppa upp antalet som kom till , en lösning som höll sig inom ramen för FN- konventionerna och höll sig inom ramen för , men som ändå hade effekt på kort sikt. Det var inte så lätt att hitta en sådan lösning, men vi hittade den i form av id-kontrollerna. Vi jobbade med det under resterande delen av hösten. Vi hade en press- konferens om det och att ta ned asylreglerna på lägstanivå . Då introducerade vi också id-kontrollerna på bron och sa: Det här kommer vi att jobba med. Det beredde vi fram ganska snabbt. Ni kommer ihåg att id-kontrollerna var mycket kontroversiellt. Det var väldigt omstritt inte minst i den här kammaren. Vi bestämde oss för att gå vidare ändå. Vi såg att om vi inte skulle gå vidare med id-kontrollerna hade vårt asylsystem helt brutit samman. 2017/18:KU20 BILAGA B UTFRÅGNINGAR Trots att Lagrådet avstyrkte gick vi vidare med det. Vi stämde av med den borgerliga oppositionen om att få stöd för id-kontrollerna. Vi fick det inledningsvis av , . De valde att lägga ned sina röster i kammaren, men vi fick igenom id-kontrollerna ändå. Det är bara ett tecken på hur pass kontroversiellt det ändå var när vi drev igenom det. Det var mycket omstritt. Det trädde i kraft . Min uppfattning är att det var helt avgörande för att vi skulle kunna ta kontroll över situationen. Vi hade vid det tillfället ett par hundra tusen asylsökande i som inte var registrerade i . De kunde när som helst börjat röra sig upp mot . Hade vi redan tagit 100 000 förstår man att vi inte skulle ha en chans att klara ett par hundra tusen till. Det var helt omöjligt. Med id-kontrollerna och den nya lagstiftningen fick vi kontroll över situationen. Vi ser också hur situationen utvecklade sig i slutet på 2015. Man kan fråga sig varför utvecklingen gick så snabbt september–november. En faktor tror jag är att det var färre som stannade i än man hade räknat med. Flera reste bara vidare igenom . Det fanns också en situation där vissa länder, till exempel , bara vinkade igenom folk trots att det strider mot Schengenreglerna. Man får inte lov att röra sig fritt över Schengenområdet om man inte har uppehållstillstånd där. Men i praktiken vinkade man bara igenom. Jag kommer ihåg när vi införde våra gränskontroller . Då var den danske statsministerns reaktion den att han sa: Man kan fortfarande söka asyl i . Han pekade egentligen bara på den svenska gränsen i det läget. Vi hade en rätt så irriterad diskussion om också skulle införa gränskontroller mot . Det vägrade de att göra ända fram tills vi införde id-kontrollerna utmed den svensk-danska gränsen. Då införde också danskarna sin gränskontroll. Det tredje som jag tror är en väldigt avgörande faktor till varför det gick så pass snabbt var nog helt enkelt så att ville sätta press på så att skulle vara med och betala en del av kostnaderna för de flyktingläger som man har upprättat och över huvud taget har kostnader för. Man förstår att är ett sådant land där människor inte kan röra sig hur fritt som helst om inte myndigheterna har tillåtit dem att göra det, om jag säger så. Det är ingen tillfällighet att det hände vid just det här tillfället. Vi fick ett väldigt snabbt utflöde av människor från till . Det var förmodligen ett sätt för dem att sätta press på EU för att på det sättet få fram en uppgörelse. Som ni vet blev det också så. Det var en uppgörelse mellan och som bland annat innehöll pengar och stöd till för flyktingmottagandet. Jag tror att det hade en ganska stor betydelse för utvecklingen här. kan man säga att vi är i ett läge där vi kan konstatera att klarade flyktingkrisen. De åtgärder vi vidtog fick effekt. Gränskontrollerna och id-kontrollerna gav oss andrum. Den nya lagstiftningen förebyggde så att vi inte hamnar i samma situation igen. Anvisningslagen gjorde att vi kunde förbättra mottagandet så att alla kommuner tog emot. I botten finns förstås en väldigt stark arbetsmarknad som gör att människor som kommer ut på den arbetsmarknaden har mycket lättare att få jobb . är vi i ett läge där så gott som alla som kom också har fått sina beslut. Det finns några kvar, men det är så gott som alla. De som har fått uppehållstillstånd är nu antingen i utbildning eller i arbete. Så gott som alla de tillfälliga boenden som vi hade är nu också avvecklade. Det är lätt att vara efterklok när man går tillbaka och ser på utvecklingen. Men vi får heller aldrig glömma bort vad vi gjorde som land för våra medmänniskor. När jag bara ser på har sedan kriget bröt ut i tagit emot och gett skydd åt 164 000 män, kvinnor och barn. Det är människor som annars mycket väl hade kunnat gå under i Homs eller i . De har fått en ny chans i . Jag träffar dem väldigt ofta när jag är ute på studiebesök på arbetsplatser eller skolor. Det tycker jag att man ska minnas. Visst tvingades vi strama åt för att vi inte klarade den praktiska situationen. Men med det sagt får vi heller inte glömma att vi som land gjorde förmodligen den största humanitära insatsen som vårt land har stått för någonsin, vågar jag i det närmaste säga. Vi har med den här insatsen räddat tiotusentals liv. Det gör mig i grunden väldigt stolt över . Då är jag beredd att ta frågor. Ordföranden: För att de som till äventyrs lyssnar på utfrågningen ska förstå sammanhanget är det viktigt att säga att KU gjorde en granskning av regeringens hantering av hela flyktingkrisen. Den granskning som vi nu gör handlar specifikt om tidsperioden mellan prognos och prognos . som lyfts upp i anmälan är om regeringen tidigare visste eller borde ha förstått vart utveck- lingen var på väg. Det har kommit ett par rapporter som har följt upp regeringens hantering. har gjort en granskning, och regeringens särskilda utredare har gjort en granskning. Det finns vissa formuleringar där som har lästs i den riktningen. Vi kommer inte att ställa frågor om det som sedan följde med gränskontroller och id-kontroller och så utan mest fokusera på den tids- perioden som jag nämnde, så att eventuella tittare förstår varför vi inte plockar upp alla de bollar som ministern nämnde i sin inledning. Vi börjar med anmälande parti, och det är . (M): Vi är här för att granska regeringens agerande och då särskilt inledningsvis med anledning av de rapporter som och regeringens särskilda utredare själva presenterat. Där menar man att regeringen hade kunnat agera tidigare och borde ha gjort det. Det gäller inte världsläget generellt. Jag vill därför ta sikte på juliprognosen och den information som regeringen fick från och . I veckorapporterna med faktiskt utfall och förväntad utveckling som ger kan man se tidigt det datum som statsrådet själv har med, den 33, att då är det faktiska utfallet inte bara högre än 2014 utan det ligger också på en prognos på över juliprognosens förväntan. Jag är intresserad av och skulle vilja höra statsrådet utveckla hur man reagerade på den informationen i veckorapporterna i förhållande till juli- prognosen och också den information som man i övrigt fick från Migrations- verket och MSB. : Som jag sa i min inledning följde vi detta väldigt noga, på dagsbasis skulle jag vilja säga. Vi hade kontakter mellan och praktiskt taget varenda dag på olika nivåer. Det var både på tjänstemannanivå och på statssekreterarnivå och då och då också på minister- nivå. Det fanns tillfällen – och då är vi lite längre fram – då jag ringde eller han ringde mig nästan varenda dag för att stämma av vad som har hänt och hur läget är just . Det är så som en aktiv regering ska agera. I sådana lägen måste man ha de korta informationsvägarna.