bet · H601KrU1 · 2018-12-17 00:00:00 — Jag skulle så gärna vilja att använde lite tid till att prata om lyckliga slut när människor från helt olika kulturer möts och ger varandra styrka, till och med kärlek . Men använde hela sitt anförande till att i stället peka ut grupper och ställa dem emot varandra. Jag tycker att det är så tråkigt. Men det är inte så att det finns en knivskarp gräns där gillar internationell samverkan och är mer traditionalister. En kulturbudget kan inte utformas så att stöder dem som vill ha global samverkan och bara dem som vill syssla med sådant som finns nära hemmet. Människor är annorlunda och olika. Människor kan inte fångas in i statistik. Människor behöver ibland möta saker som de inte ens visste fanns. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur, medier, trossamfund och fritid Fundera lite grann på hur man skapar en bra historia för riddare i när han träffar en okänd kvinna ute på den svenska landsbygden! Fundera på hur det kan formuleras också i kulturpolitiken! Det är ju därför som det är så viktigt att man läser böcker och ser konst som man inte visste fanns. Det är därför som man i kulturpolitiken måste fundera på hur människor kan mötas i stället för att nöta på varandra. Då kan jag glädja med att vi nog är rörande överens i den delen. Vi reser båda ganska mycket runt om i världen och upptäcker andra kulturer. I den mån vi kan tar vi intryck och ger avtryck i vårt samhälle. Jag tror inte att jag vid ett enda tillfälle pekade ut någon grupp, tvärtom talade jag om att det behövs en kulturell sammanhållning. Det behövs ett kitt som läker det här landet. Vårt land är dessvärre av olika skäl polariserat , och det vet också . Verkligheten visar att vi har en kulturell splittring över landet som inte är sund för något demokratiskt samhälle. Vi har helt olika värderingssystem i många områden. Vi har olika synsätt på normer och värderingar och i synen på hur vi bemöter varandra, kvinnor och män på allmänna platser, och det är tragiskt. När det gäller diskussionen om somewheres och anywheres, som jag refererade till i mitt anförande, finns det naturligtvis ingen svartvit skala, utan det är egentligen en flytande gråskala. Det har också gjorts undersökningar där man anger vad kulturpolitiken borde prioritera, vilket ger oss ett stort mandat att stärka resurserna och prioritera där det finns eftersatta behov, inte minst inom kulturarvet. Det gäller både materiella och immateriella former över hela . Detta har Liberalerna tidigare närmat sig, till exempel när de mer eller mindre kopierade vår öppna-museer-reform, fast de gjorde det bara till av anslaget. När man läser Liberalernas tidigare budget finns insikten och analysen där, men de drar en helt annan slutsats. Jag vill snarare säga: Ja, vi behöver se varandra. Vi behöver mötas och föra en intellektuell diskussion kring kulturpolitiken, kring vilka vi är, vad vi har att ge och vilka forum vi kan mötas på. Det gör jag gärna vid vilka tillfällen som helst. Då kan jag börja med att avslöja att det fanns kulturpolitik innan kom in i . Det fanns människor som i den här kammaren funderade på hur fler ska söka sig till museerna innan blev riksdagsledamot. Den här diskussionen har funnits . Hur gör man så att fler människor söker sig till kulturarvet? Hur gör man så att fler människor söker sig till museer? Hur sänker man trösklarna för nya grupper att ta sig till museerna? Det är ju det som är det centrala, att man blir mer nyfiken på det som inte är det självklara, inte ens för oss själva. Det är därför jag pratar om att kulturpolitiken är en förlängning av skolan. Där ges nya chanser att möta det som man inte annars hade mött. Det är därför det är så tragiskt att och funderar på: Hur ska man definiera vad som är den svenska essensen? Hur ska man se till att riddare aldrig träffar någon okänd människa på den svenska landsbygden? Hur ska man se till att de aldrig kan föras samman och skapa nya saker? STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur, medier, trossamfund och fritid är det faktiskt så, fru talman, att det är i sprickan som det nya skapas. Då kan vi konkret titta på en av våra största kulturpolitiska reformer. Jag har full respekt för tidigare generationers kulturpolitiska debatter och den kulturpolitiska debatt som har förts här i kammaren innan jag kom in i . Däremot menar jag att den reformagenda som vi har presenterat har stor betydelse för vad som behövs i landets kommuner. Det är något som vi måste kunna göra även om det har förts kulturpolitiska debatter tidigare. När det gäller den konkreta reformen om kulturlotsar är det ett sätt att få nya grupper att mötas, att få möjlighet för samtidskulturen och kulturarvet att hitta en syntes, att hitta verksamhet inom välfärdens alla verksamheter, att bredda kulturbegreppet och att få nya grupper att möta varandra, precis som du nämnde. Det gäller infödda svenskar, invandrare, unga, äldre generationer där generationsmöten inte är lika vanliga och så vidare. Den reformen skulle ha effekt eftersom det finns en önskan om den. I strävar vi efter att alla, oavsett bostadsort, bakgrund, funktionsnedsättning eller livssituation, ska ha möjlighet att delta i ett kulturliv som rymmer såväl professionellt buren kultur som amatörers skapande. Då ges det också utrymme för ett brett kulturliv som rymmer såväl nya digitala uttryck som traditionella kulturformer. Då skapas också en bred grogrund för bildning. Civilsamhället där kulturföreningar, idrotten, friluftslivet och folkbildningen finns spelar en stor roll för att hålla samman vårt samhälle och är ett stort och viktigt bidrag för en fortsatt utveckling. Därför ser vi också från att vi måste ge civilsamhället bättre förutsättningar på en bred front. En viktig del för ett fungerande civilsamhälle är den frihet som behövs för att kunna utveckla och bidra. Folkbildningen har en viktig roll där vi från politiken inte får gå in och styra för mycket. Vi kan sätta upp mål för folkbildningen, men hur man uppnår målen måste folkbildningen själv få utveckla. Det är också civilsamhällets aktörer som ofta är snabbt på plats när det uppstår behov av samarbete mellan människor. Vi kunde bland annat se det när det var många människor som sökte skydd i vårt land. Då fanns civilsamhällets organisationer först och snabbast på plats. Och vi ser det nu när det behövs stöd för att komma in i vårt samhälle. Då finns idrottsklubben, bygdegårdsföreningen och hembygdsföreningen på plats. Där finns också folkbildningen och kulturföreningen - för att bara nämna några av alla civilsamhällesaktörer. Men det är viktigt att vi från det offentliga uppmärksammar och ger stöd till civilsamhällets viktiga insatser. Det finns problem som behöver tas på allvar. Det finns till exempel problem med projektbidrag på bekostnad av grundstöd som gör verksamheten svårstyrd och kan innebära hinder för utveckling av verksamheten. Det måste också bli enklare att inte bara vara beroende av medel från det offentliga. Man ska också själv kunna skapa sina egna intäkter. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur, medier, trossamfund och fritid Vi ser hur riskerar att klyvas än mer genom att förutsättningarna för ett bra liv försämras på mindre orter. Från kämpar vi emot denna klyvning. Ett tydligt exempel är höjningen av momsen på biobiljetten som genomfördes under förra mandatperioden. Redan då markerade vi tydligt mot detta från , och gav också ett tillkännagivande till regeringen att återställa momssatsen på biobiljetten. Höjningen av momsen på biobiljetten hotar kulturen på landsbygden och på mindre orter då biografen på många orter kan fortsätta med sin verksamhet. Momsen på biobiljetten måste självklart återställas, men som det tar att göra det måste effekterna av den höga momsen snabbt bromsas. Det uppdrag som regeringen gett till har i detta sammanhang inte fungerat. Från sida vill vi i stället använda denna resurs direkt till biograferna på landsbygden via kultursamverkansmodellen. Det är i kommunerna, på plats, som man ser effekten av regeringens biografpolitik och förstår hur den kan lindras. Den kan inte lindras av på i . För oss i är kultur något som ska vara tillgängligt för alla. Därför vill vi att de statliga kulturinstitutionerna ska sprida sin verksamhet i hela landet. Vi vill också utveckla samverkansmodellen för den regionala kulturen och bland annat inrätta ett system för ett nationellt kulturhuvudstadsår. Även ett större stöd till samlingslokaler är viktigt, främst på landsbygden och i utanförskapsområden. Det öppnar möjligheten för fler att ta del av och delta i olika typer av kulturarrangemang. Tillgång till bredband i hela landet är också en högst betydelsefull faktor för möjligheten att både ta del av och själv skapa kultur var man än bor. Effekterna av politik blir att fler får tillgång till kultur. Det bidrar också till delaktighet och ett samhälle som håller ihop. Därtill ges bättre förutsättningar för en större kulturell mångfald och kreativitet. Det engagemang som frodas inom kulturlivet och i civilsamhällets föreningar är viktigt för att foga samman vårt samhälle. I vision har alla, oavsett bostadsort, bakgrund, funktionsnedsättning eller livssituation, möjlighet att delta i ett kulturliv som rymmer både professionellt buren kultur och amatörers skapande. Kultur, idrott och föreningsengagemang stärker människors självförtroende och gör också att fler tar till vara yttrandefriheten. Det stärker kort sagt delaktigheten och demokratin i vårt samhälle. Jag vill i och med detta hänvisa till särskilda yttrande. Den här hösten har verkligen varit ovanlig på det politiska planet, och många för svensk politik ovanliga händelser har ägt rum. Frågan är dock om inte budgetprocessen just nu toppar konstighetslistan. Det rimliga hade varit att låta regeringsbildningen bli klar innan man slår fast den ekonomiska politiken. Därför har valt att inte lägga fram en egen budget utan röstade på övergångsbudgeten, inte för att den innehöll vår önskepolitik utan för att det var det rätta för att undvika att spä på det besvärliga läge landet befinner sig i. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur, medier, trossamfund och fritid Vi kommer att få ett läge där övergångsregeringen med Socialdemokraterna och ska försöka styra utifrån och budget. Det kommer inte att bli helt lätt då de som själva lagt fram budgetförslaget knappt vet vad förslagen innebär och hur de ska genomföras. efter att M:s och KD:s statsministerkandidat, och i och med det deras regeringsalternativ, blev nedröstad ser de ändå till att kunna börja lägga ned myndigheter och säga upp folk. De stoppar klimatinsatser och byggnation av billiga hyresrätter. Tydligen kan det inte vänta. Det handlar inte om att visa sin politik för väljarna. Det hade man kunnat göra med egna budgetmotioner. Nej, när man går ihop på detta sätt gör man det i förvissning om att skulle kunna stödja dem. Någon annan anledning ser jag inte. Det är en ren maktdemonstration. kan svenska folket visserligen se att delar av den forna Alliansen kan få igenom en budget, men ville de visa att de är ansvarsfulla, statsbärande partier har de helt gjort bort sig. På departement, i myndigheter, i kommunhus och på regionkontor sitter nu anställda och förtroendevalda och kliar sig i huvudet. Likadant är det på många privata företag. Hur länge ska de här besluten egentligen gälla? Ska man utannonsera nya tjänster? Är det någon idé att börja varsla? Ska man säga upp folk? Ska man säga upp kontrakt? Ska man våga investera? Att tar chansen att ställa till oreda förvånar mig inte, men jag trodde nog att det fanns fler ansvarsfulla politiker på annat håll, om än med många dåliga politiska förslag. Vi debatterar nu utgiftsområde 17, som innefattar anslag på en mängd olika områden, såsom kultur, idrott, trossamfund, ideella föreningar, folkbildning och medier. till pengar är det inte ett särskilt tungt område, men när man ser till hur mycket glädje, kunskap, samhällsnytta, hopp, spänning och bildning det ger människor i vårt land är det ovärderliga satsningar. Varken kultursektorn eller föreningslivet i stort vältrar sig som sagt i pengar. Trots det vill , skära i utgifterna. Det blir från mindre. Det är tydligt att de har mycket små ambitioner på kulturområdet. I de enskilda motionerna skär ned 228 miljoner, nästan 419 miljoner och hela 872,5 miljoner jämfört med det förslag som lades fram i övergångsbudgeten. Kanske ska man i Kultursverige vara glad att det i slutändan bara blev nedskärningar på 213 miljoner. Idrotten får dock en liten anslagshöjning. Självklart måste något utgiftsområde stryka på foten när man vill göra stora skattesänkningar. Så är det. De borgerliga partierna lägger fram traditionell högerpolitik: mer till dem som redan har det bäst ställt. Tydligen behöver de som tjänar lite till. Blir skillnaden bara ännu lite större mellan dem som har ett jobb och dem som står utan kommer de arbetslösa och sjuka att inse att det vore sjyst att ha ett jobb i stället för försörjningsstöd, a-kassa eller ersättning från . Och de som bara är timanställda eller jobbar halvtid kommer att lyfta luren och ringa till sina chefer och säga: "Du, jag har kommit på att det vore kul att jobba lite mer . Tydligen lönar det sig i och med det senaste jobbskatteavdraget i den nya budgeten." Tror verkligen någon att detta fungerar i verkligheten? STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur, medier, trossamfund och fritid som man öser pengar över höginkomsttagarna försöker man i denna debatt hävda att man behöver plocka bort 100 miljoner från och i slutändan 80 miljoner från museerna för att det är satsningar som mest gynnat rika kommuner och familjer med höga inkomster. Detta är minst sagt konstigt. Absurt är det ord som kommer till mig. Bland de största kulturkonsumenterna i återfinns faktiskt de högutbildade och i stor utsträckning även de högavlönade. Ska som ett jämlikhetssträvande parti då strunta i kultursatsningarna? Det verkar ju ändå bara gå till helt fel grupper. Det är inte våra väljare. Ska vi agera så? Nej, vi säger inte att rika människor ändå har råd att betala sina teater- och museibesök själva. Vi ser att en aktiv kulturpolitik behövs. politik handlar om att möjliggöra för fler att ta del av kultur. Vi tror att det är viktigt för människor och för samhället i stort. Det ligger också i linje med de nationella målen för kulturpolitiken som säger att vi ska främja allas möjlighet till kulturupplevelser, till bildning och till att utveckla sina skapande förmågor. Detta har slagit fast. Av just detta skäl gjorde tillsammans med regeringen en satsning på kulturskolorna under förra mandatperioden. Vi såg att de behövde jobba mer aktivt för att få in barn och ungdomar med olika bakgrund. Kommunerna har verkligen uppskattat detta tillskott. Vi har i tidigare inlägg hört att av kommunerna har sökt detta stöd. Eftersom kulturskolorna ser olika ut i olika delar av landet har stödet utformats för att möjliggöra kommunernas egna olika satsningar. Några har sänkt avgifterna. Andra har jobbat för att kunna välkomna barn med funktionsnedsättningar, eftersom de har varit starkt underrepresenterade i verksamheten. En tredje kategori är kommuner som har öppnat filialer eller förlagt verksamhet till nya platser, till exempel till grundskolor eller bostadsområden där få barn har kommit i kontakt med tidigare. Ett annat sätt att locka nya grupper har varit ett utökat utbud av kurser. Totalt har 5 400 nya platser kommit till. Min förhoppning står nu till att kommunerna lyckas behålla dessa platser så att alla de tusentals barn det här berör slipper få ett nej på nästa terminsansökan. Den andra stora nedskärningen på kulturområdet rör de statliga museerna. Även på detta område gjorde , och gemensam sak under förra mandatperioden för att fler skulle kunna ta del av kultur. Det är för mig en viktig princip att vårt gemensamma kulturarv görs tillgängligt för alla. Precis som det är gratis att besöka landets bibliotek och ta del av kunskap där har vi alla, oavsett tjockleken på plånboken, rätt till den kunskapsbank som museerna utgör. Digitalisering är en del, och fri entré är en annan viktig beståndsdel för tillgängligheten. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur, medier, trossamfund och fritid När alliansregeringen tog bort den fria entrén senast minskade antalet besökare med 1,7 miljoner. Självklart drabbas även barn och ungdomar när de vuxna ska börja betala eftersom de sällan går själva. Det säger sig självt. Det faktum att de flesta statliga museer finns i kan inte hjälpas. När nya museer planeras är det förstås viktigt att fundera på lokaliseringar på annat håll i landet. Det är också viktigt att betona att staten genom kultursamverkansmodellen skjuter till pengar till regionala museer som underlättar deras möjlighet att ha fri entré. Hade och varit allvarligt oroade för att dessa två satsningar inte skulle nå rätt målgrupper hade de kunnat utforma egna nya satsningar som de tror på ett bättre sätt skulle nå dessa grupper, och de kunde ha omfördelat pengarna i stället för att skära ned. Har de inga egna idéer skulle till exempel de 40 miljonerna till kultur i socioekonomiskt svaga områden kunna få vara kvar, men dem plockar de också bort. Nej, jag får tyvärr konstatera att inte ens när det ligger en tunn övergångsbudget som är tänkt att bara hålla igång de redan existerande eller beslutade verksamheterna lyckas man från M, KD och SD matcha siffrorna när det gäller kulturbudgeten. Det visar med all tydlighet att vi behöver en regering med helt andra partier som kan axla ansvaret för landets kulturpolitik. Vi i avstår från att delta i beslutet om anslagsramarna och hänvisar till vårt särskilda yttrande, men vi yrkar bifall till utskottets förslag på övriga punkter. Tack, , för ditt anförande! Jag hade hoppats på att få höra vad vill med kulturen i och i kommunerna, men det var tyvärr väldigt bittert. Det var tråkigt att höra, tycker jag. Jag skulle vilja kommentera detta med , precis som jag gjorde efter Lawen Redars anförande. Detta bygger egentligen på att de röda partierna inte har förtroende för sina kommunala företrädare. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att basunera ut att barn och unga är förlorare i vår budget. Det är ren röd skräckpropaganda. Vi tillför 3 ½ miljard kronor till Kommunsverige. Då kan kommunerna själva prioritera sina barn och unga, sina äldre eller precis de behov som finns i kommunen. Ni målar upp en skräckbild: att barn som går i kulturskola i inte kommer att få behålla sina platser. Det kommer ju att bli tvärtom. kan kommunerna satsa på det som de själva vill och göra det utifrån sina förutsättningar. Det ser väldigt olika ut i . I min kommun, , ser det annorlunda ut än i kommun. Att ha styrda statliga bidrag är någon sorts von oben-tänk: att vi som står i denna kammare vet bäst vad människor ute i kommunerna behöver. Ni har alltid haft en förkärlek för styrda statliga bidrag, för då kan ni också styra politiskt mot sådana mål som ni har satt upp. Det är precis så med de statliga bidragen till . Jag kommer att återkomma till det i mitt anförande. De styrs mot mål som gör att man måste lägga verksamheten på ett speciellt sätt ute i kommunerna för att kunna ta del av pengarna. Det finns naturligtvis en politisk tanke i det. Men vi ser det inte på det sättet. Vi har stort förtroende för våra kommunala företrädare och kommer så att ha också fortsättningsvis. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur, medier, trossamfund och fritid När det gäller ambitioner har vi förstås en omfattande förslagskatalog på kulturområdet. Men jag försökte säga att det inte är läge just . Det är detta jag beklagar. Det kanske låter bittert, men vi har hållit på länge med processen kring regeringsbildningen. Vi vädjade - det var många partier som var inblandade i diskussionerna - om att man skulle låta övergångsbudgeten rulla på, så att myndigheter kan fortsätta att jobba, och om att man inte skulle strula till det på det sätt som vi menar att ni nu gör. Jag förstår att man är ivrig att visa sin politik, men det hade man kunnat göra från sida utan att gå ihop med . Det var det jag var ute efter. Jag tycker att vi visade vår politik i valrörelsen ganska . Då hade vi chansen att prata om vår politik. gäller det att vi får en regering på plats. Sedan får den regeringen lägga fram sin politik, och är man i opposition visar man sin kulturpolitik i en oppositionsbudget och så vidare. Det är det vi menar. Sedan gäller det riktade statsbidrag. Jag har varit kommunpolitiker . Jag har suttit på den stolen och tycker inte alltid att det behövs riktade statsbidrag. Generella statsbidrag kan vara jättebra. Men frivillig verksamhet, som kulturskolorna, har varit eftersatt. När jag lyssnar på dig, , låter det som att du inte vill att staten och de nationellt tillsatta politikerna ska vara med och styra. Men varför ska vi då ha nationella mål på något område över huvud taget? Det är klart att politiker ska se till hela landet och se till att vi får en likvärdighet när det gäller utbudet av kultur. Det är vår roll. Och man behöver absolut inte söka dessa bidrag om man inte vill, om man inte tycker att man behöver det. Som jag beskrev i mitt inlägg fanns det en stor öppenhet för kommunerna att själva utforma sina insatser, men ambitionen från staten - från regeringen och - har varit att få in fler barn i . Det är en viss skillnad. är ju en frivillig verksamhet. Hade det varit en obligatorisk verksamhet i kommunerna hade man, tycker jag, kunnat ha nationella mål. Det har vi för annan skolverksamhet. Men att sätta nationella mål för en frivillig verksamhet blir konstigt, och det blir svårt för dem som har den frivilliga verksamheten ute i sina kommuner. Jag skulle också vilja säga någonting om fri entré för vuxna till statliga museer, som ni värnar och som ni införde 2016. Vi tog bort den . Politiskt måste man prioritera de pengar man har att hantera. Vi tycker att vuxna människor måste kunna betala sin entré till de 18 statliga museer som finns i , varav 14 finns i . Det är alltså turister, och det är vuxna. De måste kunna betala detta själva. Vi kan börja med museerna. Uppenbarligen är entréavgifterna en tröskel för många människor. När den fria entrén togs bort minskade antalet besökare. Statistiken från Kulturanalys visar att det inte bara är stockholmare och turister det handlar om, utan det är besökare från hela landet, även om det naturligtvis är lättare för dem som bor närmast. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur, medier, trossamfund och fritid Men självklart är det så här när det gäller en familj som ska gå på ett museum: Entrékostnaden för de vuxna kan göra att man ställer in besök eller att man gör besök mer sällan. Man missar utställningar, för man kan kanske inte gå mer än en gång . Särskilt om man har en större familj har man många andra utgifter, och då kanske man inte kan prioritera ett museibesök. Det är det vi ser i statistiken. Det är de välbeställda i som utnyttjar våra kulturinstitutioner i högst grad. Vi har en politik för att bryta detta. Vi vill få in en bredd av ungdomar i och på kulturutbildningarna som vänder sig till äldre barn. Det är det som hela vår politik bygger på. är en av de vänsterpartister som jag menar har en otroligt trevlig och konstruktiv debattstil, och det tror jag att alla har glädje av här inne. Jag skulle vilja börja med att kommentera frågan om tillgänglighet när det gäller kulturarvet, som nämnde i sitt anförande. Man har tidigare gått fram med en fri-entré-reform för vuxna i fråga om 18 statliga museer, primärt i . Oavsett hur man tittar på det är det mycket som tyder på att det är samma grupper som går dit oavsett om detta finns eller inte. Det har vi hört alldeles . Detta var grunden och skälet till att också sa nej till just fri-entré-reformen. Men Tsouplaki nämnde, i alla fall gentemot och , att om man säger nej till fri-entré-reformen bör man komma med något annat, någon matchande reform eller liknande.