bet · H501JuU16 · 2018-03-16 00:00:00 — Som nämnts i föregående årsredovisning arbetar Kriminalvården tillsammans med för att effektivisera kommunikationen mellan häkten och åklagare för att bidra till fler isoleringsbrytande åtgärder, främst för intagna med restriktioner. har arbetet utvecklats bland annat genom att rutinerna har förenklats för att underlätta förfrågningar om samsittning och restriktioner. Därutöver är en föreskrift med tillhörande anvisningar under framtagande, avseende så kallade restriktionsgrupper och samsittning. Den kontinuerliga kontakten med åklagarna i syfte att åstadkomma lättnader i restriktioner har förbättrats, även om möjligheten till samarbete med varierar över landet. Kriminalvården har startat en försöksverksamhet med restriktionsgrupper. Denna går ut på att åklagaren tillåter att intagna med restriktioner får vistas i begränsad gemensamhet i närvaro av kriminalvårdspersonal. I stort sett alla häkten har kommit igång med verksamheten i varierad omfattning och med varierat innehåll. Försöksverksamhet med stödjande miljö Försöksverksamheten med att kartlägga och utveckla den stödjande miljön på häkte har slutförts . Utvecklingen av den stödjande miljön kommer att vara i fokus för att förbättra möjligheterna att bryta isolering. Ännu är det för tidigt att bedöma resultat av den samlade bedrivna verksamheten som pågått . har även de kvalitativa insatserna utvecklats, bland annat genom försöksverksamhet med olika former av samtalsmetodik och samtalsstöd som ska stödja medarbetarna i att arbeta isoleringsbrytande. För att minska isolering genom att öka häktades möjligheter till elektronisk kommunikation har regelverket ändrats så att kravet på samtycke från den som den häktade vill ha kontakt med har tagits bort. Telefonavgifterna för intagnas samtal till mobiltelefon har sänkts. Kriminalvården har utrett förutsättningarna för att tillåta häktade att i större utsträckning kunna använda mobiltelefoner. Bland annat har de rättsliga förutsättningarna utretts och bedömningen är att det är möjligt att inom ramen för gällande rätt hitta lösningar för positionering av mobiltelefoner och avlyssning. Kriminalvården konstaterar (s. 24 f.) att en kvalitativ bedömning av myndighetens förmåga att strukturerat och följa och styra verksamhetens arbete med isoleringsbrytande åtgärder visar förbättringar . Det isoleringsbrytande arbetet uppfattas i allt större utsträckning som en naturlig del i det dagliga arbetet. Sammanfattningsvis är lokalförutsättningar, personella resurser och restriktioner från de viktigaste faktorerna som begränsar Kriminalvårdens möjligheter att åstadkomma större förbättringar. När det gäller Kriminalvårdens uppsökande verksamhet anges i årsredovisningen (s. 22 f.) att syftet med verksamheten är att identifiera häktade personer som är i behov av insatser som gäller våldsproblematik, missbruk och, när det gäller unga, även övrig problematik. Uppsökarna ska dels kartlägga klientens problematik som ett underlag till planen för häktesvistelsen och eventuell verkställighetsplanering, dels motivera klienten till behandlingsinsatser. Som en del i uppdraget ingår att genomföra den motivationshöjande insatsen Motiverande samtal i Kriminalvården (). Ett arbete har påbörjats för att ta fram en ordinarie utbildning för medarbetare med funktionsuppdraget uppsökare. Ytterligare 13 uppsökare har genomgått utbildning i . kan statistik tas fram för med hjälp av ett nytt systemstöd och en ny mätmetod. Då tidigare statistik baserades på en annan form av uppgiftsinsamling och enbart avsåg tiden januari t.o.m. augusti går statistiken inte att jämföra . Andelen uppsökta 2017 är . Kriminalvården anför vidare att statistiken visar att det råder stora skillnader mellan häktena. Detta kan delvis förklaras av olika förutsättningar för uppdraget beroende på häktets storlek, omsättning av klienter osv. Skillnaderna är dock så pass stora, även mellan häkten som borde vara jämförbara, att en del troligtvis handlar om arbetssätt, antingen bland uppsökarna eller på det berörda häktet. Ytterligare en faktor som kan ha påverkat statistiken är ändrade rutiner för den dokumentation som statistiken hämtas från. Genom att följa statistiska förändringar och erbjuda stöd till den uppsökande verksamheten med dokumentationsrutiner och följsamhet till uppdraget kommer behovet av vidare åtgärder kunna bedömas. beslutade riksåklagaren om nya riktlinjer för åklagarna (RåR 2015:1 Riktlinjer gällande restriktioner och långa häktningstider). Syftet med riktlinjerna är att minska användandet av restriktioner, att ge åklagarna stöd i de risk- och proportionalitetsbedömningar som ska göras samt att bidra till att restriktions-bestämmelserna tillämpas på ett rättsenligt och enhetligt sätt. Av sammanfattningen av riktlinjerna framgår följande: • Det ska i varje enskilt fall ske en noggrann prövning av om det finns en beaktansvärd kollusionsrisk (risk för att en misstänkt undanröjer bevis eller på annat sätt hindrar en brottsutredning). • Om det finns en beaktansvärd kollusionsrisk ska åklagaren pröva om denna risk, i förhållande till brottets allvar och det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte, i sig motiverar ett frihetsberövande. I de fall kollusionsrisken inte självständigt kan motivera ett frihetsberövande ska inte kollusionsrisk åberopas som häktningsskäl. • Vid beslut om restriktioner ska åklagaren ta ställning till behovet av varje enskild restriktion och göra separata proportionalitetsprövningar, dvs. i varje enskilt fall väga kollusionsrisken och brottets allvar mot det intrång eller men i övrigt som restriktionerna innebär för den misstänkte. • I de fall restriktioner har beslutats ska skälen för de olika restriktionerna fortlöpande omprövas. Beroende på hur ärendet utvecklar sig kan restriktionsbehovet förändras, och det kan finnas skäl både att mildra och att skärpa restriktionerna. I riktlinjerna anges följande om restriktioner för unga: • Åklagare ska ex officio, dvs. på eget initiativ, överväga vilka lättnader i restriktioner som kan ges redan i samband med anhållningsbeslutet. • För det fall åklagaren har för avsikt att begära en ungdom häktad bör kontakt tas med försvararen inför häktningsförhandlingen i syfte att ta reda på vem eller vilka den unge önskar ha kontakt med under frihetsberövandet. • Åklagaren bör redan från början särskilt ta ställning till frågan om samsittning. • bör alltid tillåtas att göra obevakade besök. • Åklagaren bör i samband med häktningsförhandlingen på ett tydligt sätt redogöra för varför det är nödvändigt med restriktioner. I betänkande 2015/16:JuU21 behandlade utskottet två yrkanden som motsvarar de nu aktuella om att införa en maximitid för häktning av unga och om beslut om restriktioner för unga (s. 8 f.). Utskottet konstaterade att dessa frågor var uppmärksammade och att det pågick ett omfattande arbete på området. Utskottet, som utgick från att regeringen noggrant följde utvecklingen, ville inte föregripa den beredning som pågick och avstyrkte yrkandena. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:174). I betänkande 2016/17:JuU19 konstaterade utskottet att frågor om restriktioner och isolering av ungdomar i häkten var uppmärksammade och att det pågick ett omfattande arbete på området. Utskottet såg därför inte skäl för att ställa sig bakom de tillkännagivanden som hade begärts och avstyrkte motionsyrkandena. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:203). Som utskottet konstaterat i tidigare betänkanden har det riktats återkommande internationell och nationell kritik mot häktnings- och restriktionsanvändningen i . Utskottet instämmer i regeringens bedömning att frågan om åtgärder för att minska isoleringen av intagna i häkte bör vara en av de mest prioriterade frågorna när det gäller Kriminalvårdens verksamhet. En grundläggande utgångspunkt är att häktning innebär ett lidande för den enskilde och att den häktade inte ska isoleras från omvärlden i större utsträckning än nödvändigt. Utskottet konstaterar att regeringen vidtagit åtgärder för att nå fram till att färre personer är i häkte, minska den häktades tid i isolering och motverka de skadliga effekterna av isolering. Som framgår ovan har en särskild utredare lämnat betänkandet Färre i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52). Förslagen bereds inom , och regeringen har för avsikt att överlämna en proposition till . Brå har på uppdrag av regeringen lämnat rapporten minska isolering i häkte (rapport 2017:6) som bl.a. innehåller förslag till åtgärder utöver förslagen som lämnas i det ovan nämnda utredningsbetänkandet. Som framgår ovan pågår även ett aktivt arbete hos och Kriminalvården. Kriminalvården har i regleringsbrevet i uppdrag att bl.a. redovisa resultatet av myndighetens fortsatta arbete med att utveckla och utöka de isoleringsbrytande åtgärderna för klienter i häkte. Av Kriminalvårdens årsredovisning framgår att det pågår ett arbete för att förbättra de isoleringsbrytande åtgärderna. Utskottet ser även positivt på myndigheternas arbete med samverkansmöten. Utskottet konstaterar sammanfattningsvis att frågor om häktning, användande av restriktioner och isolering av ungdomar i häkten är uppmärksammade, att det pågår ett omfattande arbete på området och att regeringen har för avsikt att överlämna en proposition . Detta arbete bör enligt utskottet inte föregripas. Utskottet avstyrker därför motionerna 2017/18:413 (L) yrkande 1–5, 2017/18:3191 (M, C, L, KD) yrkande 14, 2017/18:3605 (V) yrkande 3 och 2017/18:3837 (KD) yrkande 5. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om bättre anpassade frivårdsinsatser för unga gängkriminella och tillkännager detta för regeringen. ställer sig även bakom det som utskottet anför om att tillsätta en utredning med motsvarande uppdrag som den tidigare utredningen flexibel och effektiv kriminalvård hade för att utvärdera det återfallsförebyggande arbetet inom och tillkännager detta för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden om bl.a. avhopparverksamhet, samverkan mellan myndigheter och sociala utfallskontrakt. Jämför reservation 4 (M), 5 (M, C, L, KD), 6 (M), 7 (M), 8 (S, MP, V) och 9 (KD). I motion 2016/17:3232 av m.fl. (M) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att utvärdera försöken med utökad närvaro av i anstalt och häkte. Motionärerna anför att ett närmare samarbete mellan Kriminalvården och kommunernas socialtjänst kan underlätta övergången från anstalt till frihet och bättre förbereda klienterna för utbildning och arbete. I motion 2017/18:3582 av m.fl. (L) yrkande 19 begärs att det ska finnas stöd till den som vill lämna det kriminella livet. Motionärerna anför att det är av stor betydelse att det finns en väl fungerande avhopparverksamhet. Motionärerna anför dessutom att det är viktigt att det finns möjligheter att få en individuell hotbildsanalys och bedömning av vilka insatser som behövs för att bidra till att en person håller sig borta från fortsatt brottslighet efter det att han eller hon avtjänat sitt straff. I motion 2017/18:2375 av Finn (M) yrkas att det ska göras en översyn av statliga myndigheters uppbackning av kommuner som bygger upp och utvecklar avhopparverksamhet för vuxna kriminella. I motion 2017/18:3192 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 2 begärs att det ska göras en samlad översyn av all avhopparverksamhet och en grundlig genomgång av metoder och resultat som kan utvecklas till samlade nationella riktlinjer för avhopparverksamhet och sociala insatsgrupper. I partimotion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 66 begärs att det ska finnas ett tydligt krav på samverkan mellan berörda myndigheter, såsom Kriminalvården, kommunerna och Arbetsförmedlingen, om personer som avtjänar och har avtjänat fängelsestraff. I yrkande 68 begärs ett tillkännagivande om att inrätta ett nationellt pilotprojekt med sociala stödgrupper för unga vuxna som dömts till fängelsestraff. Motionärerna anför att de vill ge en tydlig uppgift att, tillsammans med bl.a. polisen och Arbetsförmedlingen, leda och samordna arbetet med att slussa in denna grupp i utbildning, praktik, arbete eller behandling efter det att fängelsestraffet har avtjänats. Arbetet ska bedrivas på individnivå. I motion 2017/18:3188 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om bättre anpassade frivårdsinsatser för unga gängkriminella. I motion 2017/18:3837 av m.fl. (KD) yrkande 1 begärs att regeringen ska tillsätta en utredning med ett uppdrag som motsvarar det direktiv som den tidigare utredningen flexibel och effektiv kriminalvård (dir. 2014:99) hade. Motionärerna anför att Kriminalvården har delvis ändrade förutsättningar som hänger samman med förändringar i klientsammansättningen. Det är därför angeläget att göra en samlad analys av kostnadsutvecklingen i Kriminalvårdens olika verksamheter samt utreda hur det återfallsförebyggande arbetet kan utvecklas och förstärkas. Även i motion 2017/18:3188 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 11 begärs att den av regeringen nedlagda utredningen för att utvärdera det återfallsförebyggande arbetet inom åter ska tillsättas. I motion 2017/18:3899 av m.fl. (KD) yrkande 13 begärs att man i ska pröva det system med sociala utfallskontrakt, s.k. social impact bonds, som finns i och . Systemet innebär att civilsamhället får ekonomisk ersättning från staten i förhållande till hur väl man lyckas med att återanpassa tidigare brottslingar. Motionärerna anför att det borde inrättas en nationell strategi för att möta behoven och underlätta framväxten av sociala utfallskontrakt samt införas en nationell fond för att göra det attraktivare att investera. Likalydande yrkanden finns i motionerna 2017/18:3751 av m.fl. (KD) yrkande 2 och 2017/18:3837 av m.fl. (KD) yrkande 7. om återfall i brott har granskat samhällets insatser för att förebygga återfall i brott. Granskningen redovisades i rapporten i brott – hur kan samhällets samlade resurser användas bättre? (RiR 2015:4) som överlämnades till . sammanfattande slutsatser är att samhällets insatser inte täcker de behov som finns, att insatserna är för få i relation till bedömda behov och att de inte i tillräcklig utsträckning görs koordinerat eller tillräckligt snabbt. bedömning är vidare att det finns betydande brister i myndigheternas planering av och samverkan om de återfallsförebyggande insatserna. Detta bidrar till en risk för dålig hushållning med samhällets resurser och ett ineffektivt system för det återfallsförebyggande arbetet. Forskningen visar att flera faktorer har betydelse för risken för återfall. Det handlar bl.a. om möjligheterna att kunna försörja sig genom arbete, vara fri från missbruk och ha en egen bostad. En tydlig struktur för samverkan om de insatser som har relevans för att förebygga återfall i brott skulle kunna underlätta för myndigheter och andra aktörer att utföra sina respektive grunduppgifter i sammanhanget. Regeringen redovisade sin bedömning av ovannämnda rapport i skrivelsen om återfall i brott (skr. 2015/16:27). Av skrivelsen framgår att regeringen instämde i övergripande slutsats om att det återfallsförebyggande arbetet måste utvecklas ytterligare och att det är särskilt angeläget att hitta nya utvecklade former för samverkan mellan berörda aktörer. Regeringen avsåg enligt skrivelsen att höja ambitionsnivån på en rad områden inom det återfallsförebyggande området. Utskottet instämde i regeringens bedömning av vilka åtgärder som borde vidtas med anledning av iakttagelser och rekommendationer (bet. 2015/16:JuU8). Regeringen ser det som angeläget att stödja organisationer som hjälper personer att lämna ett liv i kriminalitet, s.k. avhopparverksamhet (prop. 2015/16:1 utg.omr. 4 s. 58). För att göra det möjligt för att lämna bidrag till sådan verksamhet ökades anslaget med . Enligt regleringsbreven för budgetåren 2017 och 2018 ska lämna en redovisning av vilka organisationer som erhållit bidrag och till vad bidragsmedlen har använts. (Brå) lämnade rapporten till avhoppare från kriminella grupperingar (rapport 2016:6). Syftet med rapporten var att öka kunskapen om det stöd som erbjuds avhoppare runt om i landet samt att bidra till att utveckla insatserna så att fler personer kan lämna ett liv i kriminella grupperingar. Brå bedömer i rapporten att antalet myndighetsdrivna specialiserade avhopparverksamheter är tillräckligt men att man behöver förbättra förutsättningarna för avhoppare som vänder sig till polisen eller i andra delar av landet än där de myndighetsdrivna avhopparverksamheterna finns. Vidare anser Brå i rapporten att det finns skäl för de myndighetsdrivna specialiserade verksamheterna att se över möjligheten att vidga sina upptagningsområden så att fler avhoppare kan tas emot. Brå anser också att utbytet av erfarenheter i landet behöver öka. I rapporten lämnas ett antal förslag på hur avhopparverksamheten kan förbättras. , efter det att ovannämnda rapport lämnats till regeringen, beslutade om interna riktlinjer för avhopparverksamhet och tillsatte även en nationell samordnare för avhopparverksamhet. inledde i en uppföljning av den avhopparverksamhet som bedrivs inom stadens enhet mot organiserad brottslighet. På uppdrag av socialförvaltningen i har vid gjort en utvärdering av (sociala insatsgrupper). Uppdrag att lämna förslag på en modell för samverkan om återfallsförebyggande insatser Regeringen beslutade att ge en utredare i uppdrag att lämna förslag på en modell för lokal samverkan på individnivå för att förebygga återfall i brott (Ju2016/08506/). Arbetet skulle enligt beslutet bedrivas i samråd med Kriminalvården, men även med , , och Arbetsförmedlingen samt med andra myndigheter och aktörer som berörs av uppdraget, bl.a. Kommuner och Landsting. I promemorian om uppdraget anges att av de som frigetts från fängelse återfaller enligt Brås återfallsstatistik. Övergången från anstalt till frihet är en kritisk tidpunkt när det gäller risken för återfall. En av regeringens centrala kriminalpolitiska åtgärder är att utveckla det brottsförebyggande arbetet. Arbetet för att förebygga återfall i brott är en del i detta, och regeringen har för avsikt att höja ambitionsnivån på en rad områden inom det återfallsförebyggande arbetet. Flera åtgärder har redan vidtagits; Kriminalvården har bl.a. fått i uppdrag att utveckla och förstärka insatserna för utslussning. redovisade utredningen, som antagit namnet , sin rapport – en idéskiss (Ju 2016:E). Sammanfattningsvis föreslår följande: • Intagna i fängelse som vill sluta begå brott erbjuds att delta i ett inslussningsprogram som de står under övervakning efter villkorlig frigivning. • Programmet innebär ett samordnat stöd från Kriminalvården och lokala samhällsaktörer på den intagnes hemort (inslussningsgrupp). Det innebär bl.a. att frigivningen är noga förberedd och att det finns en tydlig fortsättning på behandlings- och utbildningsinsatser från anstaltstiden. Någon form av sysselsättning den är garanterad. Skuldrådgivning och hjälp av en stödperson från någon av det civila samhällets organisationer erbjuds. Programmet hålls samman av en tjänsteman (inslussningssamordnare). • Inslussningsarbetet prövas i en försöksverksamhet. Frivilliga kommuner, varav ett antal med s.k. socialt utsatta områden, deltar. I försöksverksamheten prövas olika möjligheter: frivårdshandläggare eller socialsekreterare som inslussningssamordnare, och hälso- och sjukvårdens planeringsverktyg Samordnad individuell plan (SIP) för kriminalvårdsklienter och ett strukturerat samarbete mellan kommunerna kring de frigivna som behöver byta bostadsort. • Kriminalvården får i uppdrag av regeringen att i nära samverkan med deltagande kommuner och Brå förbereda en försöksverksamhet som kan starta . Brå får i uppdrag att utvärdera verksamheten. Enligt uppgifter från bereder regeringen ett uppdrag till Kriminalvården att bedriva försöksverksamhet i enlighet med utredningens förslag. I årets budgetproposition anges följande om samverkan (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 s. 34). Kriminalvården strävar efter att vara drivande i samarbeten som bidrar till att risken för återfall minskar och har tagit fram en nationell handlingsplan för myndighetens samverkan med andra aktörer inom klientverksamheten. Regeringen gav även en utredare i uppdrag att ta fram förslag på en modell för samverkan mellan samhällets aktörer avseende återfallsförebyggande åtgärder på individnivå. Uppdraget har redovisats och bereds inom . gav den dåvarande regeringen en särskild utredare i uppdrag att analysera kostnadseffektiviteten i Kriminalvården, studera framgångsrika internationella exempel på återfallsförebyggande insatser samt föreslå hur det återfallsförebyggande arbetet kan utvecklas och förstärkas, bl.a. genom nya former för samverkan med andra myndigheter och aktörer (dir. 2014:99). Uppdraget skulle redovisas . Utredningen lades ned av den nuvarande regeringen. uppmanade regeringen i ett tillkännagivande , efter förslag från utskottet, att låta analysera Kriminalvårdens kostnadseffektivitet (bet. 2015/16:JuU1, rskr. 2015/16:106). Frivilligorganisationers samverkan med Kriminalvården I i brott – hur kan samhällets samlade resurser användas bättre? (RiR 2015:4) rekommenderar Kriminalvården att verka för att frivilligorganisationer kopplas in i högre grad än . Regeringen anför följande i skrivelsen om om återfall i brott (skr. 2015/16:27 s. 12 f.). Eftersom merparten av de klienter som tas in i anstalt avtjänar fängelsestraff som är kortare än har Kriminalvården endast möjlighet att vidta åtgärder som är anpassade till klienternas behov. Samverkan med andra aktörer, t.ex. Arbetsförmedlingen, , kommuner och landsting är därför en avgörande framgångsfaktor för ett väl fungerande återfallsförebyggande arbete. Regeringen bedömer dock att det finns förutsättningar att i större utsträckning involvera även socialt ansvarstagande företag och civilsamhällets organisationer i arbetet. Regeringen avser därför att genomföra vissa ändringar i förordningen (2002:954) om statsbidrag till vissa organisationer inom kriminalvårdens område för att förtydliga utgångspunkterna för bidragsgivningen och därmed skapa bättre förutsättningar för samarbetet. Regeringen överväger vidare att ytterligare höja statsbidragets storlek. För att involvera flera aktörer i det återfallsförebyggande arbetet har justitie- och migrationsministern tagit initiativ till en utvecklad samverkan mellan Kriminalvården och näringslivet genom att bjuda in till ett rundabordssamtal om socialt ansvarstagande företag som del i arbetet. Syftet med samtalet var att utbyta erfarenheter samt identifiera möjligheter och utmaningar för ett samarbete mellan aktörerna. Regeringen utesluter inte att det även på andra områden kan komma att krävas ytterligare åtgärder för att skapa tydligare incitament för samverkan. Vidare övervägs behovet av särskilda regeringsuppdrag, tydligare regleringar i myndighetsinstruktionerna eller uppdrag i myndigheternas regleringsbrev om samverkan med Kriminalvården. Frågorna bereds i . Från har information inhämtats om att regeringen bereder frågan om de ovannämnda ändringarna i förordningen om statsbidrag till vissa organisationer inom kriminalvårdens område. I 11 kap. fängelselagen (2010:610) finns bestämmelser om särskilda utslussningsåtgärder. Av 1 § framgår att en intagen får beviljas tillstånd till vistelse utanför anstalt genom olika utslussningsåtgärder som frigång, vårdvistelse, vistelse i halvvägshus och utökad frigång, detta för att minska riskerna för att han eller hon återfaller i brott eller på annat sätt underlätta hans eller hennes anpassning till samhället. Av 6 § framgår att ett tillstånd till en utslussningsåtgärd ska förenas med de villkor som behövs för att syftet med åtgärden ska uppnås eller för att Kriminalvården ska kunna utöva nödvändig kontroll. Elektroniska hjälpmedel får användas för att kontrollera meddelade villkor. Regeringen gav Kriminalvården i uppdrag att utveckla och förstärka myndighetens arbete med utslussning i syfte att öka klienternas förutsättningar att inte återfalla i brott (Ju2015/09899/).