bet · H501JuU14 · 2018-04-12 00:00:00 — Vid straffmätningen ska återfall beaktas endast om återfallet inte kan anses ha beaktats tillräckligt på något av de nu berörda sätten. I praktiken innebär detta att återfall endast undantagsvis ska beaktas vid straffmätningen om den tilltalade inte tidigare dömts till fängelse eller om det finns utrymme för förverkande av en villkorligt medgiven frihet. Med uttrycket omfattningen av gärningsmannens tidigare brottslighet markeras att behovet av straffskärpning gör sig särskilt gällande i samband med upprepade återfall. När sådana återfall bör ge anledning till en straffskärpning är bl.a. beroende av om det finns andra sådana omständigheter som nämns i bestämmelsen. Ju allvarligare brottsligheten är, desto färre återfall behövs för att en särskild straffskärpning ska vara motiverad. Betydelsen av den tid som förflutit mellan brotten beror bl.a. på vilken form av brottslighet som är aktuell. Vid allvarlig brottslighet eller brott som begås med relativt långa intervaller som bokföringsbrott eller skattebrott är tidsaspekten av mindre betydelse än vid andra brott. Även tiden mellan det senaste brottet och lagföringen kan vara av betydelse för om det finns skäl att ta hänsyn till ett återfall vid straffmätningen. Som en allmän utgångspunkt gäller normalt att brottslighet som ligger inte beaktas enligt denna paragraf. Någon överensstämmelse när det gäller brottsrubricering krävs inte för att tidigare och ny brottslighet ska anses vara likartade. Olika former av förmögenhetsbrott får i allmänhet anses vara likartade oberoende av rubriceringen. Däremot måste våldsbrott och förmögenhetsbrott normalt anses vara olikartade brott även om exempelvis såväl misshandel som stöld kan anses utgöra likartad brottslighet i förhållande till tidigare eller efterföljande rånbrottslighet. Den s.k. mängdrabatten följer av 30 kap. 3 § . Där stadgas att rätten, om någon döms för flera brott, normalt sett ska döma till gemensam påföljd för brottet. Härvid gäller att böter får användas som gemensamt straff endast om böter kan följa på vart och ett av brotten. Fängelse får däremot användas som gemensamt straff om fängelse kan följa på något av brotten (25 kap. 5 § och 26 kap. 2 § ). Vid straffmätningen av flerfaldig brottslighet som bedöms vid ett och samma tillfälle tillämpas inte principen om kumulation. Straffmätningen kan sägas präglas av asperationsprincipen och ett system med mängdreduktioner (se t.ex. NJA 2012 s. 849). Bestämmelser om fängelsestraffets längd när någon döms för flera brott finns i 26 kap. 2 § . Härav följer att fängelse inte får överstiga vare sig de högsta straffen för brotten sammanlagda med varandra eller . Fängelsestraffet får inte heller överstiga det svåraste straffet med om det svåraste straffet är kortare än fängelse . Om det svåraste straffet är fängelse men inte uppgår till fängelse får det svåraste straffet överskridas med . Om slutligen det svåraste straffet är fängelse eller längre får det svåraste straffet överskridas med . Det anförda innebär t.ex. att straffet för två eller flera fall av misshandel och/eller stöld maximalt är fängelse . Om däremot flera fall av t.ex. grov stöld föreligger till bedömning är det maximala straffet fängelse . I 26 kap. 3 § anges de yttre ramarna för längden av fängelsestraff vid återfall. Bestämmelsen anger förutsättningarna för att gå utöver straffskalan för brottet eller den samlade brottsligheten. I uppdrag ingick att göra en total översyn av påföljdssystemet för såväl vuxna som unga lagöverträdare (dir. 2009:60). Ett av uppdragen var att analysera frågan om straffvärdesbestämning vid flerfaldig brottslighet (30 kap. 3 § ) och vid behov lämna förslag som ger sådan brottslighet större genomslag vid påföljdsbestämningen eller som motverkar brottsligheten mer effektivt. Utredaren skulle vidare bl.a. ta ställning till och föreslå vilka kriterier som ska gälla för tidigare brottslighet och vilken betydelse sådan brottslighet ska tillmätas vid påföljdsvalet och straffmätningen samt i fråga om förverkande av villkorligt medgiven frihet. 2012 överlämnade sitt betänkande Nya påföljder (SOU 2012:34) till regeringen. Betänkandet har fram till resulterat i tre propositioner, Ny påföljd efter tidigare dom (prop. 2015/16:151), Strafflindring vid medverkan till utredning av egen brottslighet (prop. 2014/15:37) och Tydligare reaktioner på ungas brottslighet (prop. 2014/15:25). I 34 kap. finns bestämmelser om sammanträffande av brott och förändring av påföljd. besvarade justitie- och inrikesminister en skriftlig fråga om mängdrabatt för lagöverträdare på följande sätt (fr. 2017/18:841): har frågat mig om jag avser att vidta några särskilda åtgärder för att skärpa straffen för den som döms för flera brott eller återfaller i brott. Det är viktigt att den som begår flera brott får ett straff som står i proportion till brottslighetens allvar. Brott ska aldrig löna sig. Regeringen har genomfört en reform som innebär att fler gärningar ska behandlas som återfall och därmed mötas av en skärpt straffrättslig reaktion. Möjligheten att låta en tidigare påföljd omfatta ytterligare brott har begränsats. måste domstolen döma ut en ny påföljd vid återfall. Det är också viktigt att brott upp och lagförs så snabbt och effektivt som möjligt. En snabb lagföring av varje enskilt brott kan innebära att fler brott bedöms som återfall i stället för att prövas gemensamt. Åtgärder för en snabbare lagföring är prioriterade för regeringen. En utredare har just nu i uppdrag att överväga sådana åtgärder med särskilt fokus på bl.a. den som återfaller i brott. Slutredovisningen ska lämnas . Den nuvarande regeringen har genomfört ett 30-tal straffskärpningar . förslag till förändring skulle emellertid riskera att få oönskade eller till och med stötande effekter. Det skulle t.ex. innebära att ett antal grova stölder skulle kunna ge högre straff än en våldtäkt. Justitie- och migrationsminister gav följande svar på en skriftlig fråga om avskaffad mängdrabatt (fr. 2016/17:430): har frågat mig om jag avser att lämna förslag till om en avskaffad mängdrabatt vid upprepade återfall i brottslighet. Det är viktigt att den som begår flera brott får ett straff som står i proportion till brottslighetens allvar. Brott ska aldrig löna sig. Regeringen har genomfört en reform som innebär att fler gärningar ska behandlas som återfall och därmed mötas av en skärpt straffrättslig reaktion. Möjligheten att låta en tidigare påföljd omfatta ytterligare brott har begränsats. måste domstolen döma ut en ny påföljd vid återfall. Regeringen arbetar också aktivt för att minska brottsligheten och öka tryggheten. Brottsförebyggande åtgärder är en viktig del i detta. Arbetet mot återfall i brott kräver ett brett grepp och samverkan med många aktörer. Regeringen har därför tagit initiativ till en nationell satsning inom det brottsförebyggande arbetet. Inom den satsningen kommer åtgärder som syftar till att förebygga återfall i brott att vara en viktig del. Inte minst för brottsoffren är det viktigt att brott upp och lagförs så snabbt och effektivt som möjligt. När lagföringen drar ut kan, som påpekar i sin fråga, den straffrättsliga reaktionen bli mildare. Jag har tillsammans med inrikesministern aviserat att åtgärder för en snabbare lagföring är prioriterade för regeringen. Målsättningen är att ett uppdrag att överväga sådana förändringar med särskilt fokus på bl.a. den som återfaller i brott ska kunna beslutas . De beslutade och planerade åtgärderna ger uttryck för regeringens politik på området och adresserar den problematik som lyfter fram. utsåg regeringen en särskild utredare (dir. 2016:28) med uppdrag att bl.a. • analysera och ta ställning till om risk för återfall i allvarlig brottslighet ska beaktas särskilt som skäl mot villkorlig frigivning • oavsett ställningstagande i sak föreslå hur en ordning där sådan risk beaktas särskilt bör vara utformad • överväga om förutsättningarna för och innehållet i de särskilda föreskrifter som kan meddelas efter villkorlig frigivning bör ändras. överlämnade utredaren betänkandet Villkorlig frigivning – förstärkta åtgärder mot återfall i brott (SOU 2017:61) till regeringen. Utredningen lämnar följande förslag: • Skärpta regler om övervakning för dömda som avtjänar straff överstigande . • Vissa förändringar när det gäller de särskilda föreskrifterna som kan meddelas den frigivne, t.ex. ökade möjligheter att föreskriva drogtester. • En möjlighet att kontrollera efterlevnaden av meddelade föreskrifter genom elektroniska hjälpmedel. • Ökade möjligheter att förverka villkorligt medgiven frihet om den frigivne inte sköter sig under övervakningen. När det gäller huruvida risk för återfall i allvarlig brottslighet ska beaktas som skäl mot villkorlig frigivning kom utredningen till slutsatsen att nackdelarna med en ordning som innebär att det ska vara möjligt att skjuta upp den villkorliga frigivningen på grund av risk för återfall i brott inte uppväger intresset av samhällsskydd i dessa fall. I enhetlighet med sitt uppdrag lämnade utredningen ändå förslag som innebär att den villkorliga frigivningen i vissa fall ska kunna skjutas upp på grund av risken för att den dömde begår nya brott. Enligt muntlig uppgift från ska en lagrådsremiss vara klar . I betänkande 2016/17:JuU16 konstaterade utskottet att en reform av regleringen om ny påföljdsbestämning efter tidigare dom genomfördes (prop. 2015/16:151, bet. 2015/16:JuU30) och att regeringen i propositionen gjorde bedömningen att regleringen av straffvärdesbedömningen av flerfaldig brottslighet i övrigt har goda skäl för sig och är väl förankrad i rättssystemet. Utskottet konstaterade vidare att regeringen behandlade tillkännagivandet om straffet vid flerfaldig brottslighet i propositionen (se skr. 2016/17:75 s. 23). Avslutningsvis anförde utskottet att det inte finns anledning för att nu ta några ytterligare initiativ när det gäller straffet för flerfaldig brottslighet. I samma betänkande behandlades några motioner som aktualiserar bestämmelserna i 29 kap. om försvårande och förmildrande omständigheter. Utskottet, som konstaterade att de gällande bestämmelserna är väl avvägda, ville peka på att regeringen överlämnat proposition 2016/17:108 Straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott. I propositionen föreslås att straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott skärps. Propositionen kommer att behandlas i justitieutskottet . Med detta i beaktande var utskottet inte berett att föreslå några ändringar när det gäller bestämmelserna i 29 kap. . I betänkande 2015/16:JuU18 föreslog utskottet ett tillkännagivande om att regeringen bör se över den s.k. straffrabatten och införa en ny brottsrubricering som tar sikte på systematiska stölder. I samma betänkande behandlade utskottet ett motionsyrkande om hänsynen till brottets straffvärde. Utskottet anförde att de befintliga straffbestämmelserna är väl avvägda och att det får lämnas till rättstillämpningen att utdöma påföljder i enskilda fall. Utskottet var vidare inte berett att ställa sig bakom förslaget att det faktum att otillåtna eller kränkande utredningsmetoder använts för att klarlägga en gärningsmans skuld inte ska beaktas i strafflindrande hänseende. Om förmildrande omständigheter har förekommit får bedömas i varje enskilt fall, anförde utskottet. följde utskottet (rskr. 2015/16:196). föreslog utskottet ett tillkännagivande om straffvärdesbestämning vid flerfaldig brottslighet (bet. 2014/15:JuU14 s. 68). Utskottet anförde att bestämmelserna i praktiken innebär att en person som döms för flera brott åtnjuter en straffrabatt. Påslaget i straff blir i dessa fall proportionellt sett lägre för varje ny gärning som brottslingen döms för. Enligt utskottets uppfattning borde regelverket skärpas och ge uttryck för en strängare syn på flerfaldig brottslighet än vad som är fallet . följde utskottet (rskr. 2014/15:138). Frågan togs upp av och behandlades i propositionen Ny påföljd efter tidigare dom (2015/16:151). delade emellertid inte regeringens uppfattning att tillkännagivandet var därmed slutbehandlat (bet. 2016/17:KU21, rskr. 2016/17:296). Tillkännagivandet står således åter som öppet, och regeringen uppger i skrivelsen 2017/18:75 att frågan, med inriktning på en översyn av regleringen av straffvärdesbestämning vid flerfaldig brottslighet, nu analyseras inom . Utskottet konstaterar att det inom pågår ett arbete med anledning av tidigare tillkännagivande om straffvärdes-bestämningar vid flerfaldig brottslighet. Det saknas därför anledning för att nu ta några ytterligare initiativ i frågan. Motionerna 2017/18:880 (SD, -) yrkande 3 (i denna del), 2017/18:1013 (M) yrkande 1, 2017/18:2323 (M), 2017/18:2554 (M), 2017/18:2879 (M) och 2017/18:3569 (M) yrkande 50 avstyrks. Utskottet, som anser att bestämmelserna om förmildrande och försvårande omständigheter är väl avvägda, är inte berett att ställa sig bakom de åtgärder som efterfrågas i motionerna 2017/18:3569 (M) yrkande 51 och 2017/18:3582 (L) yrkande 9. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att otillåten brottsprovokation inte ska leda till straffreducering. I motion 2017/18:880 av och (SD, -) yrkande 3 (i denna del) begärs ett tillkännagivande om borttagande av strafflindring vid otillåten brottsprovokation. I NJA 2007 s. 1037 var frågan hur den omständigheten att de tilltalade provocerats att begå brotten av en infiltratör polisen använde skulle bedömas. gjorde med hänvisning till krav på en rättvis rättegång och hur det kravet tolkats av följande uttalande: Vid en samlad bedömning synes övervägande skäl tala för att i sådana fall som praxis avser, polisprovokation enligt svensk rätt bör betraktas som en bristande materiell straffbarhetsbetingelse. Något direkt lagstöd för en sådan tillämpning finns visserligen inte men inte heller något lagligt hinder mot att på detta sätt tillgodose de krav som följer av och den praxis som utvecklat. Det bör betonas att vad som sagts endast tar sikte på fall där rättvisan i rättegången bör anses ha blivit oåterkalleligen undergrävd till följd av polisprovokation. En annan sak är att det i fall där en provokation inte utesluter straffbarhet kan finnas skäl att beakta provokationen genom lindring av påföljden eller påföljdseftergift (jfr Sequeira). Detta kan enligt svensk rätt ske med tillämpning av bestämmelserna i 29 kap. 5 och 6 §§ BrB. Dessa bestämmelser lämnar emellertid inte utrymme för att avbryta ett inlett brottmålsförfarande utan förutsätter tvärtom en fällande dom. Inte heller torde möjligheten av att domstol skulle finna bestämmelserna tillämpliga vara tillräckligt för att åklagare skall kunna anses berättigad att underlåta åtal. Bestämmelserna kan mot den bakgrunden inte heller anses tillräckliga för att undvika ett konventionsbrott i sådana fall som här berörts. I betänkande 2015/16:JuU18 behandlades bl.a. ett yrkande om att otillåten användning av utredningsmetoder för att klarlägga en gärningsmans skuld inte ska medföra strafflindring. Utskottet anförde att det inte var berett att ställa sig bakom förslaget att det faktum att otillåtna eller kränkande utredningsmetoder använts för att klarlägga en gärningsmans skuld inte ska beaktas i strafflindrande hänseende. Om förmildrande omständigheter har förekommit får bedömas i varje enskilt fall, anförde utskottet. följde utskottet (rskr. 2015/16:196). Utskottet vidhåller sin uppfattning och är inte berett att ställa sig bakom förslaget om borttagande av strafflindring när det förekommit otillåten brottsprovokation. Om förmildrande omständigheter har förekommit får bedömas i varje enskilt fall. Därmed avstyrks motion 2017/18:880 (SD, -) 3.1 (i denna del). Åtgärder mot grov organiserad brottslighet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att införa en särskild straffskärpningsgrund för brott som har samband med uppgörelser mellan kriminella grupperingar, om vistelseförbud för den som döms för allvarlig gängrelaterad brottslighet och om utvidgning av det kriminaliserade området vad avser förstadier till brott som är särskilt knutna till organiserad brottslighet. Jämför reservation 18 (L), 19 (M, KD) och 20 (M). I partimotion 2017/18:3569 av m.fl. (M) yrkande 27 föreslås att det ska införas en särskild straffskärpningsgrund för brott som har samband med uppgörelser mellan kriminella grupperingar. I samma motion yrkande 28 begärs ett tillkännagivande om att kunna döma till vistelseförbud för en person som döms för allvarlig gängrelaterad brottslighet. I motion 2017/18:3582 av m.fl. (L) yrkande 6 vill motionärerna ha ett tillkännagivande om ytterligare utvidgning av det kriminaliserade området vad avser förstadier till brott som är särskilt knutna till organiserad brottslighet. I finns det inte någon vedertagen definition av organiserad brottslighet. Det närmaste man i svensk rätt kommer en definition är bestämmelsen i 29 kap. 2 § 6 . Enligt bestämmelsen ska som försvårande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet särskilt beaktas bl.a. om ett brott utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering. Utmärkande för den organiserade brottsligheten är bl.a. att flera personer är delaktiga i den brottsliga verksamheten och att brottsligheten ofta är välplanerad. presenterade regeringen en samlad insats mot organiserad brottslighet. Insatsen är långsiktig, angriper den organiserade brottsligheten från flera håll och tar sikte på att både bekämpa och förebygga brottsligheten. Initiativet till satsningen tog statsministern i sitt sommartal . Nedan redovisas en del av de lagförslag som har lämnats av regeringen i syfte att motverka den organiserade brottsligheten. I propositionen Bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet (prop. 2015/16:113) föreslog regeringen flera ändringar i det straffrättsliga regelverket för att denna typ av brottslighet mer effektivt ska kunna motverkas. Ändringarna var i huvudsak följande: • Försök, förberedelse och stämpling till allvarliga brott kriminaliserades i större utsträckning . • Bestämmelsen om straff för förberedelse och stämpling ändrades så att högre straff än fängelse ska kunna dömas ut i fler fall. • Den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning och låter bli att förhindra vissa allvarliga brott inom ramen för sammanslutningen ska kunna dömas för det. • Det infördes nya omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett brott är grovt. • Brottsbeteckningarna grovt brott och/eller ringa brott infördes för de brott som berördes av förslagen och som inte redan hade en sådan beteckning. Förslaget bifölls av (bet. 2015/16:JuU16, rskr. 2015/16:234). infördes utökade möjligheter att förverka utbyte av brott som har samband med organiserad brottslighet. Lagändringen innebär att möjligheterna att förverka inte bara utbytet av ett konkret brott, utan även utbyte av en inte närmare preciserad brottslig verksamhet (utvidgat förverkande), utökas till att gälla vid fler brott. Utvidgat förverkande kan beslutas vid alla brott som har fängelse eller mer i straffskalan. Utvidgat förverkande kan även beslutas vid brott som har fängelse eller mer i straffskalan om brottet har varit en del i organiserad brottslighet. Vidare ges större möjligheter att besluta om förverkande även om det inte finns en fällande dom (prop. 2015/16:155, bet. 2015/16:JuU28, rskr. 2015/16:239). trädde den nya lagen om uppgiftsskyldighet vid samverkan mot viss organiserad brottslighet i kraft. Den nya lagen syftar till att underlätta informationsutbytet mellan myndigheter som samverkar för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som är av allvarlig eller omfattande karaktär och bedrivs i organiserad form eller systematiskt av en grupp individer (prop. 2015/16:167, bet. 2015/16:JuU31, rskr. 2015/16:314). gav regeringen en utredare i uppdrag att se över ett flertal frågor som har kopplingar till den organiserade tillgreppsbrottsligheten och som rör tillträdesförbud till bl.a. butiker. Uppdraget ska redovisas (Ju2018/00533/LP). I betänkande 2016/17:JuU15 behandlas regeringens skrivelse Tillsammans mot brott – ett nationellt brottsförebyggande program (skr. 2016/17:126). I betänkandet föreslår utskottet ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkanden om att regeringen dels inte ska tillsätta en nationell samordnare för brottsförebyggande frågor, dels ska återkomma till med en redovisning av vilka konkreta brottsförebyggande åtgärder som regeringen avser att vidta och när man avser att vidta dessa åtgärder. Regeringen presenterar i skrivelsen det nationella brottsförebyggande programmet som syftar till att skapa förutsättningar för ett strukturerat och långsiktigt brottsförebyggande arbete i hela samhället. Programmet ska också bidra till att stimulera och entusiasmera fler berörda aktörer att vidta brottsförebyggande åtgärder och att utveckla samverkan, såväl på nationell som på regional och lokal nivå. Det riktar sig till en bred målgrupp, såsom myndigheter, landsting, kommuner, näringslivet och det civila samhällets organisationer. I programmet beskrivs regeringens övergripande målsättningar för hur ett kunskapsbaserat brottsförebyggande arbete bör bedrivas och hur samverkan mellan berörda aktörer kan utvecklas. Vidare anges regeringens målsättningar för och exempel på hur förebyggande insatser kan riktas mot såväl individer som riskerar att begå och har begått brott, som de tillfällen och situationer där brott riskerar att uppstå. Under respektive målsättning beskrivs sammanfattningsvis hur regeringen avser att verka för att målsättningarna ska uppnås. I skrivelse 2017/18:75 anför regeringen att ovan nämnda tillkännagivanden inte är slutbehandlade. Regeringen skriver att regeringens brottsförebyggande satsning pågår och arbetet bedrivs i enlighet med de mål som regeringen har slagit fast i det nationella brottsförebyggande programmet, Tillsammans mot brott (skr. 2016/17:126). En rad åtgärder har vidtagits, bl.a. har en utredare fått i uppdrag att med utgångspunkt i redan vidtagna och planerade åtgärder lämna förslag på vilka eventuella ytterligare insatser, framför allt av socialpreventiv karaktär, som bör vidtas för att förebygga brottsligheten och öka människors trygghet i socialt utsatta områden (Ju2017/06760/LP). Ett annat exempel är uppdraget till att, i samverkan med , och förebygga brottslighet kopplad till smuggling av alkohol (Fi2017/02815/S3). (Brå) ska lämna en rapport om hur det brottsförebyggande arbetet har bedrivits och utvecklats (Ju2017/01526/). Rapporten ska ge en övergripande bild av hur det brottsförebyggande arbete som bedrivits på nationell, regional och lokal nivå har utvecklats. Rapporten ska även belysa vad insatserna har lett till och lyfta fram de mest centrala fortsatta utvecklingsbehoven. Brås rapport kommer att ligga till grund för eventuella ytterligare förslag till åtgärder på området. Avslutningsvis anges att regeringen kontinuerligt följer upp det brottsförebyggande programmet och avser att regelbundet återrapportera till om arbetet. Nästa återrapportering kommer att ske . I betänkande 2015/16:JuU16 behandlades propositionen Bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet (prop. 2015/16:113) och nio yrkanden i följdmotioner. Utskottet föreslog att skulle bifalla propositionen. I ärendet avstyrkte utskottet bl.a. två yrkanden om ytterligare kriminalisering av förstadier till brottslighet. Utskottet gjorde följande ställningstagande: Att på ett tidigt stadium kunna ingripa mot allvarligare brott är viktigt i arbetet mot organiserad brottslighet. Sådan brottslighet föregås av noggrann planering vid vilken flera personer deltar, varför bestämmelserna om osjälvständiga brott är av särskild betydelse för möjligheterna att motverka densamma. En utgångspunkt för bedömningen av om ett brott bör straffbeläggas på försöks- och förberedelse- eller stämplingsstadiet är att det beteende som ska kriminaliseras är straffvärt.