bet · H501JuU17 · 2018-04-12 00:00:00 — Som regeringen framhåller i den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor är det en viktig förutsättning för att utveckla arbetssätt och insatser att de personer som i sitt yrke möter våldsutövare och våldsutsatta har relevant kunskap om mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer. I motion 2017/18:1105 (S) begärs en översyn av barnperspektivet vid utredningar om sexuella övergrepp mot barn. Motionären framhåller vikten av att alla instanser inom rättsväsendet har rätt kompetens och ett barnperspektiv när de utreder sexuella brott mot barn. Som framgår ovan konstaterade att såväl Domstolar som har väl fungerande organisationer för att hantera ärenden som gäller sexualbrott. Dessutom utbildas rättsväsendets personal, bl.a. inom ramen för regionala och lokala samverkansgrupper och vid . Det finns specialiståklagare som har särskild kompetens i fråga om bl.a. övergrepp mot barn. Vidare har fått i uppdrag att i nära samverkan med förstärka och utveckla förmågan att upptäcka, utreda, förhindra och förebygga sexualbrott mot barn. Utskottet anser därmed att de frågor som motionären tar upp är uppmärksammade och ser därför inte skäl för det tillkännagivande som efterfrågas. Utskottet avstyrker motionsyrkandet. Som framgår ovan utvidgades lagen (2007:606) om utredningar av vissa dödsfall till att även avse kvinnor och män som avlidit med anledning av brott mot närstående. Regeringen har för avsikt att lämna över förslag till om ändringar i lagen. Ändringarna syftar till att utredningsverksamheten ska bli mer effektiv och ändamålsenlig. Mot den bakgrunden ser utskottet inte skäl för att ställa sig bakom ett sådant tillkännagivande som efterfrågas i motion 2017/18:3685 (C) yrkande 31 om att införa en lex Lotta-lag. Utskottet ser, mot bakgrund av det arbete som redovisats ovan, inte heller skäl att ställa sig bakom vad som efterfrågas i motion 2017/18:3880 (M) yrkande 2 om en utredning om utökade möjligheter att skydda utsatta kvinnor och barn. Utskottet avstyrker motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att tillåta försäljning av pepparsprej för personskydd. I motion 2017/18:1531 av (M) yrkas att man bör överväga att tillåta försäljning av pepparsprej för personskydd i . För att inneha pepparsprej krävs tillstånd från (1 kap. 3 § e och 2 kap. 1–2 §§ vapenlagen [1996:67]). Bakgrunden är bl.a. att även om risken är liten att någon ska tillfogas allvarliga skador så har pepparsprej karaktär av vapen. Syftet är att fysiskt sätta en annan person ur spel, och även om sprejen i första hand är avsedd att användas i självförsvar har det visat sig att den även kommit till användning vid rån och liknande överfall (prop. 1995/96:52). En förutsättning för att meddela en privatperson tillstånd att inneha sådana anordningar är att det föreligger en särskild omständighet som medför ett synnerligt behov av anordningen för personligt skydd (2 kap. 5 § 3 vapenförordningen [1996:70]). Enligt vapenförordningen uppställs det vidare ett krav på att den som ansöker om tillstånd för att inneha pepparsprej ska visa att han eller hon kan hantera anordningen och ha kunskap om dess verkningar (2 kap. 3 § första stycket 5). Pepparsprej omfattas av vapenlagens krav på tillstånd. Enligt utskottet är den gällande lagstiftningen, och dess prövning av behovet av pepparsprej för personligt skydd, väl avvägd och utskottet ser därför inte skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som efterfrågas i motion 2017/18:1531 (M). Utskottet avstyrker motionsyrkandet. Hedersrelaterat våld och förtryck Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att överväga en möjlighet att skjuta upp eller underlåta att underrätta vårdnadshavare om förhör med ett barn som misstänks ha utsatts för brott, om en sådan underrättelse är till men för barnet, och detta tillkännager för regeringen. avslår motionsyrkanden om bl.a. stärkta insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck och om ökat stöd till civilsamhället. Jämför reservation 2 (M), 3 (M) och 4 (M, SD, -). I motion 2017/18:3182 av m.fl. (M) yrkande 10 framförs att det krävs stärkta insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck. Motionärerna anför bl.a. att det behövs en översyn av strafflagstiftningen, ökad kunskap om hedersrelaterat våld och förtryck i relevanta yrkesgrupper och tydligare information till nyanlända om vilka rättigheter och skyldigheter som gäller i . I motion 2017/18:2060 av (SD) yrkande 1 begär motionären att det ska vidtas åtgärder för att öka informationen till personer som befinner sig i riskzonen för att utsättas för hedersrelaterad brottslighet. I yrkande 2 begär motionären att stödet till de delar av civilsamhället som arbetar mot hedersbrott ska utökas. I motion 2017/18:3736 av m.fl. (M) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att tydliggöra lagen så att polisen kan omhänderta unga i en hederskontext för att skydda dem eller för att säkerställa att den fortsatta utredningen inte försvåras. Motionärerna anför att ett visst stöd för ett ingripande och ett omhändertagande från polisen i en hederskontext ges i polislagen men att lagstiftningen upplevs som svårtolkad. I samma motion yrkande 6 begär motionärerna att det ska finnas möjlighet för polisen att skjuta upp eller låta bli att underrätta vårdnadshavare om att ett förhör med ett barn ägt rum om det är till men för barnet. Motionärerna anför att om förhör hålls med ett barn som misstänks vara utsatt för hedersrelaterad brottslighet ska vårdnadshavare enlig lag underrättas , såvida det inte innebär att utredningen försvåras. Det innebär problem i de fall inte har beslutat om att omhänderta barnet med stöd av LVU i samband med förhöret. Det kan innebära osäkerhet för barnet som då är utlämnat till familjen. Av samma skäl bör det enligt motionärerna finnas en möjlighet att underlåta underrättelse om det finns en vag misstanke om att barnet far illa i hemmet, även om undersökningen måste läggas ned. I samma motion yrkande 7 yrkas att polisen ska kunna höra barn som är som vittnen även utan vårdnadshavares godkännande i vissa fall. Motionärerna anför att när ett barn bevittnat hedersvåld måste vårdnadshavarna ge sitt godkännande för att polisen ska kunna genomföra ett förhör. Lagen är inte utformad med tanke på en hederskontext. Det måste enligt motionärerna finnas möjligheter för polisen att i vissa fall hålla ett förhör utan vårdnadshavarnas medgivande. Enligt 6 kap. 1 § (FB) har barn rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran. Barn ska behandlas med aktning för sin person och egenart och får inte utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling. Av 6 kap. 2 § FB framgår att ett barn står under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem, om inte rätten har anförtrott vårdnaden åt en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Vårdnaden om ett barn består till dess att barnet fyller . Den som har vårdnaden om ett barn har ett ansvar för barnets personliga förhållanden och ska se till att barnets behov enligt 1 § blir tillgodosedda. Barnets vårdnadshavare svarar även för att barnet får den tillsyn som behövs med hänsyn till barnets ålder, utveckling och övriga omständigheter samt ska bevaka att barnet får tillfredsställande försörjning och utbildning. I syfte att hindra att barnet orsakar skada för någon annan ska vårdnadshavaren vidare svara för att barnet står under uppsikt eller att andra lämpliga åtgärder vidtas. När det gäller vårdnadens utövande har vårdnadshavaren rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter (6 kap. 11 § FB). Vårdnadshavaren ska i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. Om någon som kan antas vara under anträffas under förhållanden som uppenbarligen innebär överhängande och allvarlig risk för hans eller hennes hälsa eller utveckling, får han eller hon tas om hand av en polisman för att genom dennes försorg skyndsamt överlämnas till sina föräldrar eller någon annan vårdnadshavare eller till socialnämnden (12 § polislagen [1984:387]). Vid bedömningen av risken för den unges hälsa eller utveckling ska det beaktas om man kan befara att den unge kan komma att utsättas för brott, involveras i brottslig verksamhet eller skadas genom något annat socialt nedbrytande beteende. Enligt 2 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU, ska vård enligt lagen beslutas om det på grund av fysisk eller psykisk misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas. Beslut om vård meddelas av förvaltningsrätten efter ansökan av socialnämnden (4 § första stycket). Det finns även en möjlighet till omhändertagande. Av 6 § LVU framgår att socialnämnden får besluta att den som är ska omhändertas om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av lagen och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder hindras. Om socialnämndens beslut om omhändertagande inte kan avvaktas får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om omhändertagande. Beslutet ska anmälas vid nämndens nästa sammanträde. När socialnämnden har ansökt om vård med stöd av lagen får även rätten besluta att den unge ska omhändertas. Under en förundersökning får enligt 23 kap. 6 § förhör hållas med var och en som kan antas lämna upplysningar av betydelse för utredningen. När den som hörs är bör den som har vårdnaden om honom eller henne vara närvarande vid förhöret, om det kan ske utan men för utredningen (23 kap. 10 § sjätte stycket ). har tagit fram en rättspromemoria som en vägledning för åklagare när det gäller några av de rättsliga och praktiska frågor som kan uppkomma i ärenden där barn är vittnen i brottmål: Barn som vittnen i brottmål – Konflikten mellan vårdnadshavarens bestämmanderätt och utredningsintresset (RättsPM 2014:3). Av promemorian framgår att om förhörspersonen är vuxen kallas denne vanligen till förhöret per brev eller telefon. Om förhörspersonen är ett barn kallas denne vanligen genom vårdnadshavaren. För att förhör ska kunna hållas med ett barn krävs i praktiken oftast att vårdnadshavaren medverkar till att förhöret kommer till stånd och att barnet kallas till förhöret genom vårdnadshavaren. Att barnet kallas genom vårdnadshavaren gör att barnets rätt till sin vårdnadshavares stöd säkerställs och att frågan om vad som är förenligt med barnets bästa i den aktuella situationen uppmärksammas. Om kallelse genom vårdnadshavaren inte hörsammas eller av utredningsskäl bör undvikas uppkommer frågan om det finns förutsättningar att hämta barnet till förhör. I promemorian anförs följande (s. 5). Enligt 23 kap. 7 § 4 st. RB och 6 § 2 st. förundersökningskungörelsen (1947:948) får ett vittne som nämnts hämtas till förhör endast om det föreligger skäl av särskild vikt för åtgärden. Reglerna om hämtning till förhör får tillämpas även på den som är . Utrymmet för detta måste i praktiken anses vara mycket begränsat. , , har något berört frågan under vilka förutsättningar ett barn, som är målsägande eller vittne, kan hämtas till förhör, se bl.a. JO 1995/96 s. 89 (De rättsliga förutsättningarna för inställelse av ett barn för förhör och läkarundersökning under en brottsutredning utan vårdnadshavarens samtycke), JO 1996/97 s. 86 (En 15-årig elev har av uniformerad polispersonal hämtats i skolan för förhör i en brottsutredning) och JO 2001/02 s. 51 (En polismyndighets handläggning av en mordutredning med barn inblandade, det s.k. Kevinärendet). När barnet självt har uppnått en tillräcklig ålder och mognad uppstår normalt inte några rättsliga problem av berört slag eftersom barnet då själv kan ta till vara sin rätt. I dras en tydlig gräns vid . Ett barn som har uppnått denna ålder är nämligen skyldigt att vittna under straffansvar. Sammanfattningsvis anges bl.a. följande rekommendationer i promemorian (s. 9). • Om barnet är ställs kallelsen till barnets vårdnadshavare som därigenom också kommer att bli underrättad om att förhöret ska hållas. Vårdnadshavaren eller, om det finns två vårdnadshavare, vårdnadshavarna gemensamt avgör om ett barn ska hörsamma en kallelse till förhör. Detta gäller även om vårdnadshavaren är misstänkt. En konsekvens av detta är att en av två vårdnadshavare kan förhindra ett förhör med barnet. • Om barnet är eller äldre ställs kallelsen till barnet som då själv kommer att bestämma om det ska hörsamma kallelsen och därmed medverka under förundersökningen. • Vårdnadshavaren eller, om det finns två vårdnadshavare, vårdnadshavarna gemensamt avgör om ett barn redan under förundersökningen ska använda sin rätt enligt 36 kap. 3 § att avstå från att vittna när barnet är närstående till en part i målet. Detta gäller även om vårdnadshavaren är misstänkt. En konsekvens av detta är att en vårdnadshavare, genom åberopandet av 36 kap. 3 § , ensam kan förhindra ett förhör med barnet även om den andra vårdnadshavaren skulle vara positiv till förhöret. • Ett barn som är eller äldre bestämmer självständigt om det ska använda sig av sin rätt enligt 36 kap. 3 § att avstå från att vittna när barnet är närstående till en part i målet. När en förundersökning har inletts eller återupptagits i fråga om ett brott som kan leda till fängelse och brottet har begåtts mot någon som är , ska en särskild företrädare förordnas för barnet om en vårdnadshavare kan misstänkas för brottet eller om det kan befaras att en vårdnadshavare på grund av sitt förhållande till den som kan misstänkas för brottet inte kommer att ta till vara barnets rätt (1 § lagen [1999:997] om särskild företrädare för barn). Om barnet har två vårdnadshavare som inte är gifta eller bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden och sådana omständigheter som anges i 1 § endast finns i fråga om en av dem, ska den andra vårdnadshavaren förordnas att ensam ta till vara barnets rätt (2 §). Om det med hänsyn till vårdnadshavarnas förhållande till varandra eller till någon annan särskild omständighet får antas vara till barnets bästa ska dock en särskild företrädare utses. Tanken är att den särskilda företrädaren i stället för barnets vårdnadshavare ska ta till vara barnets rätt under förundersökningen och rättegången (3 §). Det är åklagaren som ansöker hos tingsrätten om förordnande av en särskild företrädare (4 §). Om det kan antas vara nödvändigt för att barnets rätt ska kunna tas till vara får tingsrätten, utan att höra barnets vårdnadshavare, interimistiskt förordna en särskild företrädare (6 §). Åklagaren ska underrätta barnets vårdnadshavare om de utredningsåtgärder som vidtas i fråga om barnet sedan ett interimistiskt beslut har meddelats (7 §). Underrättelsen ska göras så snart det är möjligt utan men för utredningen. Domstolen kan låta bli att expediera ett interimistiskt beslut som har fattats utan att barnets vårdnadshavare har hörts, till dess att det kan ske utan men för utredningen, dock längst (2 a § förordningen [1999:998] om särskild företrädare för barn). I förarbetena till lagen om särskild företrädare för barn ges uttryck för att ett barn som uppnått en ålder , eller är i åldern däromkring, själv kan ta till vara sin rätt och således själv bestämma om eventuell medverkan i förhör (se prop. 1998/99:133 s. 28). En kallelse till förhör av ett barn som är målsägande behöver då inte heller ske genom vårdnadshavaren (se prop. 1998/99:133 s. 17). En nationell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor Regeringens nationella strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor inbegriper även arbete mot hedersrelaterat våld och förtryck. Den nationella strategin ska långsiktigt stärka regeringens arbete och prioritera förebyggande arbete. Regeringen anför i den ovannämnda skrivelsen (s. 117) att våld mot kvinnor och flickor i nära relationer kan vara extrema yttringar av närståendes hedersnormer. Till sådana normer hör uppfattningen att en familjs rykte och anseende är avhängigt kvinnliga familjemedlemmars kyskhet och oskuld samt deras faktiska och påstådda beteende i förhållande till dessa ideal. Kontroll av kvinnor och flickor i hederns namn sträcker sig från begränsningar i vardagen i fråga om klädsel, umgänge och fysisk rörelsefrihet till styrning av val beträffande utbildning, jobb, äktenskap och skilsmässa. Även unga män kan bli gifta mot sin vilja. Hbtq-personer kan betraktas som hot mot familjens heder och utsättas för liknande kontroll, påtryckningar och våld. Flera män och kvinnor kan vara involverade i att planera, besluta, sanktionera och utöva hedersrelaterat våld och förtryck. Detta innebär bl.a. att enskilda familjemedlemmar kan uppleva en stark plikt att utföra, eller medverka till, våldshandlingar. Både kvinnor och män som försvarar den som är utsatt kan straffas för det och själva vara utsatta på olika sätt. Det finns enligt regeringen en risk att hederstänkande underskattas och missförstås av personer som inte själva lever med hedersnormer. Exempelvis kan en hedersrelaterad konflikt mellan en ung kvinna och hennes föräldrar av utomstående tolkas som en för de flesta tonåringar typisk revolt mot föräldrarna. I genomförandet av strategin är det därför nödvändigt att genomgående beakta den betydelse hedersnormer kan ha för såväl våldsutövare som våldsutsatta. Starkare skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att undersöka om det finns behov av åtgärder i syfte att säkerställa ett starkt skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv (dir. 2017:25). Utredaren ska bl.a. analysera och ta ställning till hur möjligheten att erkänna utländska barnäktenskap ytterligare bör begränsas, undersöka i vilken utsträckning hedersmotiv beaktas av polis, åklagare och domstolar samt ta ställning till om det bör införas en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv i 29 kap. 2 § . Av direktiven framgå bl.a. att har genomfört en översyn av sin verksamhet mot hedersrelaterade brott och tagit fram en handlingsplan för fortsatta åtgärder (Översyn av polisens verksamhet mot hedersrelaterad brottslighet, beslutad , dnr A.050.566/2016). avser att mot bakgrund av översynen vidta flera olika åtgärder i syfte att utveckla och höja kvaliteten i polisens arbetsmetoder och utredningsarbete. Utredningen har därför fått i uppdrag att följa det pågående utvecklingsarbetet inom och och, mot bakgrund av vad som i övrigt framkommer i utredningen, bedöma om det bör vidtas ytterligare åtgärder från myndigheternas eller regeringens sida för att öka förutsättningarna för lagföring. gav regeringen utredaren i tilläggsuppdrag att analysera och ta ställning till möjligheterna att införa mer effektiva verktyg för att förebygga och förhindra att personer med anknytning till tvingas ingå äktenskap eller könsstympas utomlands (dir. 2017:78). Den del av uppdraget som avser erkännande av utländska barnäktenskap redovisades i ett delbetänkande (SOU 2017:96, Utvidgat hinder mot erkännande av utländska barnäktenskap). Av propositionsförteckningen för /18 (daterad ) framgår att regeringen har för avsikt att lämna en proposition senast . Utredningsuppdraget ska slutredovisas . Regeringen gav i uppdrag att stödja genomförandet och uppföljningen av den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. I uppdraget ingår att förbättra kunskapen om förekomsten av våld och insatserna på området samt kompetensstöd och metodutveckling för vård- och omsorgspersonal. ska även genomföra en nationell kartläggning av hedersrelaterat våld och förtryck, barnäktenskap och tvångsäktenskap. Uppdraget ska delredovisas och slutredovisas . Vidare gav regeringen i uppdrag (S2017/01011/FST) att analysera handläggning i ärenden som rör barn som kommer till och som uppges vara gifta. I uppdraget ingick att ta fram och sprida en förstärkt vägledning till kommunerna om handläggningen av dessa ärenden samt att ta fram och sprida information till barn som uppges vara gifta och deras närstående om gällande lagar och praxis, såsom förbud mot barn- och tvångsäktenskap, uppdrag och barnens rätt till stöd och skydd. redovisade uppdraget genom att överlämna en rapport till regeringen. Den förstärkta vägledningen och informationen till barn och närstående ska enligt planen publiceras . Regeringen gav Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor i uppdrag (S2016/02759/JÄM) att genomföra informationsinsatser om jämställdhet och hälsa för asylsökande och nyanlända barn och unga som bl.a. tar upp frågor om heder och självbestämmanderätt i frågor om sexualitet och relationer. Vidare har i haft ett flertal nationella regeringsuppdrag med syfte att motverka hedersrelaterat våld och förtryck. Exempelvis har etablerat ett nationellt kompetensteam som bl.a. driver en nationell stödtelefon. Utskottet behandlade i betänkande 2015/16:JuU18 (s. 45 f.) motionsyrkanden om en översyn av lagstiftningen i syfte att motverka hedersrelaterade brott samt öka lagföringen av dem. Utskottet anförde att ett stort antal personer lever under hot från sina anhöriga på grund av en s.k. hederskultur. Samhället bör markera med kraft mot dessa brott. Individuella fri- och rättigheter är universella, och ingen inskränkning av dessa ska kunna rättfärdigas med kultur eller tradition. Den lagstiftning som anknyter till hedersrelaterade brott borde enligt utskottet därför ses över i syfte att motverka sådana brott och öka lagföringen av dem. Utskottet föreslog att skulle tillkännage detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:196). Utskottet behandlade frågor om kartläggning, uppföljning och statistik om hedersrelaterad brottslighet i betänkande 2016/17:JuU1 (s. 79 f.). Utskottet anförde bl.a. att det noterat att regeringen hade för avsikt att kartlägga omfattningen av hedersrelaterat våld och förtryck. Utskottet ville emellertid betona vikten av att detta sker skyndsamt eftersom frågan är av stor vikt. Regeringen borde därför enligt utskottet kartlägga omfattningen av det hedersrelaterade våldet och hur utvecklingen ser ut . Kartläggningen borde genomföras med de åtgärder som är mest ändamålsenliga för detta, t.ex. ett forskningsuppdrag eller en översyn av brottskodsystemet. Utskottet föreslog att skulle göra ett tillkännagivande till regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:90). behandlade utskottet motionsyrkanden om stärkta insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck (bet. 2016/17:JuU20 s. 16 f.). Då hänvisade utskottet till den ovannämnda utredningen om starkare skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv (dir. 2017:25) och anförde att yrkandena därmed fick anses vara i vart fall delvis tillgodosedda. Utskottet avstyrkte de aktuella motionsyrkandena och följde utskottets förslag (prot. 2016/17:104). Som framgår ovan beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare som ska undersöka om det finns behov av åtgärder i syfte att säkerställa ett starkt skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv. beslutade regeringen om tilläggsdirektiv. Utredaren ska bl.a. undersöka i vilken utsträckning hedersmotiv beaktas av polis, åklagare och domstolar samt ta ställning till om det i 29 kap. 2 § bör införas en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv. Uppdraget ska slutredovisas . Utskottet anser att det yrkande som framförs i motion 2017/18:3182 (M) yrkande 10 om stärkta insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck därmed får anses vara i vart fall delvis tillgodosett, och motionsyrkandet avstyrks.