bet · H501JuU29 · 2018-05-17 00:00:00 — Som ytterligare exempel angavs att den som utför en sexuell tjänst befinner sig i en skyddslös eller annars utsatt situation, t.ex. på grund av en beroendeställning, ett psykiskt funktionshinder eller märkbar alkoholpåverkan eller annan drogpåverkan eller att han eller hon är ett offer för människohandel eller annan liknande organiserad brottslighet (se prop. 2010/11:77 s. 7–8). I samband med höjningen av maximistraffet övervägdes också en gradindelning av brottet. Regeringen ansåg dock att en sådan indelning skulle ha flera nackdelar. Vidare framhölls att en gradindelning väcker frågor av systematisk och lagteknisk karaktär, i första hand i förhållande till köp av sexuell handling av barn men också till andra sexualbrott (se prop. 2010/11:77 s. 10). Lagrådet förordade att regeringen, utan en samtidig gradindelning, skulle pröva att komplettera lagtexten med exempel på försvårande omständigheter alternativt ändra gärningsbeskrivningarna för andra sexualbrott så att de täckte de straffvärda fall av sexköp som avsågs med lagförslaget. Inte heller dessa förslag ansåg regeringen dock lämpliga (se prop. 2010/11:77 s. 8 och 10). övervägdes frågan om att undanta brottet köp av sexuell tjänst från kravet på dubbel straffbarhet. Det bedömdes dock att det saknades tillräckliga skäl för ett sådant undantag (se prop. 2010/11:77 s. 11–14). Köp av sexuell handling av barn Den som förmår ett barn som inte fyllt att mot ersättning företa eller tåla en sexuell handling döms, om gärningen inte omfattas av en annan straffbestämmelse i 6 kap. , för köp av sexuell handling av barn (6 kap. 9 § ). Straffet för brottet är böter eller fängelse i högst . Bestämmelsen tar i första hand sikte på köp av sexuella handlingar av barn . När det gäller barn i åldrarna är utgångspunkten att de inte anses ha förmågan att samtycka till att sälja sexuella handlingar. Syftet med bestämmelsen om köp av sexuell handling av barn är framför allt att skydda ungdomar från att dras in i prostitution. När det gäller barn blir andra straffbestämmelser om sexualbrott tillämpliga, t.ex. våldtäkt mot barn. Straffbestämmelsen om köp av sexuell handling av barn fick sin nuvarande utformning och rubricering i samband med sexualbrottsreformen 2005 (prop. 2004/05:45). En av de förändringar som då genomfördes var en höjning av maximistraffet från fängelse till fängelse . Som skäl angavs att köp av sexuella handlingar av barn generellt sett har ett högre straffvärde än motsvarande gärningar som riktar sig mot vuxna personer. Förekomsten av böter i straffskalan motiverades med att tillämpningsområdet för bestämmelsen var sådant att gärningar av skiftande slag kan bedömas som köp av sexuell handling av barn. Det anfördes att bestämmelsen syftade till att omfatta gärningar för vilka ett lägsta straff om fängelse kan tyckas alltför strängt. Som exempel angavs att det kan vara fråga om fall där ersättning i någon form visserligen har förekommit men där offret är nära och omständigheterna även i övrigt är sådana att straffvärdet är lågt (se prop. 2004/05:45 s. 93). Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att undersöka om det finns behov av åtgärder för att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot bl.a. köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn (dir. 2014:128). I tilläggsdirektiv som beslutades gavs utredaren även i uppdrag att analysera och ta ställning till om brottet köp av sexuell tjänst ska undantas från kravet på dubbel straffbarhet (dir. 2015:6). Utredningen, som antog namnet människohandelsutredning, överlämnade delbetänkandet Ett starkt straffrättsligt skydd mot köp av sexuell tjänst och utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling, m.m. (SOU 2016:42). Utredningen föreslår bl.a. följande: • Brottet köp av sexuell tjänst ska gradindelas. För brott av normalgraden ska straffet vara böter eller fängelse och för grovt brott fängelse i högst . När det bedöms om brottet är grovt ska hänsyn tas till om den som utfört den sexuella tjänsten befunnit sig i en utsatt situation eller om gärningen annars varit av hänsynslös art. Syftet med den föreslagna ändringen är bl.a. att lagen ska omfatta situationer där den som säljer sexuella tjänster är offer för människohandel eller annan liknande organiserad brottslighet. • Straffet för brottet köp av sexuell handling av barn ska skärpas och gradindelas. För brott av normalgraden ska straffet vara fängelse i högst och för grovt brott fängelse i lägst och högst . Böter ska tas bort från straffskalan. • Brottet köp av sexuell handling av barn ska byta namn till utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling. Avsikten är att markera skillnaden mellan att köpa sexuella handlingar av en vuxen och av ett barn. • Utredningen bedömer att det inte bör vara möjligt att döma en person i för ett sexköp som denne begått i ett land där köp av sexuell tjänst inte är kriminaliserat. I enlighet med sitt uppdrag presenterar ändå utredningen ett förslag där köp av sexuell tjänst läggs till listan av brott som undantas från kravet på dubbel straffbarhet. Regeringen beslutade att överlämna lagrådsremissen Straffrättsliga åtgärder mot sexköp utomlands och mot utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling till Lagrådet. I lagrådsremissen behandlar regeringen samtliga utredningens förslag som lämnats i delbetänkandet, utom ett förslag som avser bestämmelsen i 6 kap. 13 § om att det för straffansvar för vissa brott är tillräckligt med oaktsamhet i fråga om barnets ålder. Det sistnämnda förslaget behandlas i stället i den proposition som är föremål för behandling i detta betänkande (prop. 2017/18:177 En ny sexualbrottslagstiftning byggd på frivillighet). I lagrådsremissen föreslås bl.a. att straffskalan för brottet köp av sexuell handling av barn skärps genom att minimistraffet höjs från böter till fängelse och att maximistraffet höjs till fängelse (6 kap. 9 § ). I sitt yttrande tar Lagrådet upp bestämmelsen i 2 kap. 2 § . Lagrådet avstyrkte förslaget. En proposition var aviserad till . Enligt uppgift från bereds lagstiftningsärendet vidare inom Regerings-kansliet. Som framkommer ovan föreslog utskottet i betänkande 2014/15:JuU14, punkterna 18 och 19, att skulle göra två tillkännagivanden till regeringen. När det gäller frågan om köp av sexuell handling av barn uttalade utskottet att utskottets uppfattning var att straffet för ett sådant brott normalt bör vara fängelse. Vidare konstaterade utskottet att den förra regeringen, för att åstadkomma detta, tillsatt en utredning med uppdrag att bl.a. överväga om straffskalan för detta brott bör ändras och i det sammanhanget särskilt överväga en höjning av brottets straffminimum genom att ta bort böter i straffskalan (dir. 2014:128). Utskottet betonade vikten av att uppdraget skulle genomföras i enlighet med dessa direktiv. Även när det gäller allvarliga fall av köp av sexuell tjänst, t.ex. där den som säljer en sexuell tjänst är offer för människohandel eller koppleri, framhöll utskottet det angelägna i att straffet fullt ut motsvarar brottslighetens allvar. Utskottet konstaterade att den förra regeringen gett en utredare i uppdrag att utvärdera vilket genomslag höjning av straffmaximum för brottet köp av sexuell tjänst fått. Utskottet noterade att det i uppdraget ingick bl.a. att analysera och ta ställning till om det finns behov av att förändra straffbestämmelsen för att säkerställa att försvårande omständigheter får genomslag vid straffvärdebedömningen, och i det sammanhanget särskilt överväga en höjning av straffminimum genom att ta bort böter i straffskalan vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst. Utskottet betonade vikten av att uppdraget skulle genomföras i enlighet med dessa direktiv. ställde sig bakom utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Utskottet behandlade motioner om sexualbrott m.m. i betänkande 2015/16:JuU18 (s. 36 f.). Utskottet konstaterade bl.a. att översynen av behovet av åtgärder för att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot människohandel, köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn (dir. 2014:128) fortfarande pågick samt att promemorian Översyn av straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte (Ds 2015:49) var under beredning inom . Med detta i beaktande såg utskottet då inte behov av ytterligare tillkännagivanden om straffskärpningar eller andra åtgärder med anledning av dessa brott. behandlade utskottet motioner om sexualbrott m.m. i betänkande 2016/17:JuU16 (s. 32 f.). Utskottet konstaterade bl.a. att människohandelsutredning i betänkandet SOU 2016:42 föreslår bl.a. att brottet köp av sexuell tjänst ska gradindelas, att straffet för brottet köp av sexuell handling av barn ska skärpas och gradindelas samt att böter ska tas bort från straffskalan. Utskottet, som ansåg att beredningen inte borde föregripas, avstyrkte motionsyrkandena. Utskottet har tidigare efterfrågat straffskärpningar när det gäller brottet köp av sexuell handling av barn och bl.a. anfört att straffet normalt bör vara fängelse. Såväl människohandelsutredning som regeringen i en lagrådsremiss har också föreslagit att böter ska tas bort i straffskalan samt att maximistraffet ska höjas till . Det är därför angeläget att regeringen nu återkommer till med ett förslag till straffskärpningar. anser utskottet att de förslag som tidigare presenterats med ett minimistraff som i praktiken innebär 14 dagars fängelse inte tillräckligt tydligt markerar det oacceptabla i att köpa sexuella handlingar av barn. Enligt utskottet bör straffet skärpas ytterligare för att tydligare visa hur allvarligt samhället ser på denna typ av brottslighet. Ett köp av en sexuell handling innebär enligt utskottets mening alltid en allvarlig kränkning av barnet. Jämfört med vuxna befinner sig barn som säljer sexuella handlingar i en mer utsatt situation, och det finns skäl att ännu tydligare markera att köp av sexuella handlingar av barn generellt har ett högre straffvärde än motsvarande handlingar som riktar sig mot vuxna personer. Mot denna bakgrund anser utskottet att straffskalan för brottet köp av sexuell handling av barn bör skärpas dels genom att minimistraffet höjs från böter till fängelse i lägst , dels genom att maximistraffet höjs från fängelse till fängelse . Som angavs i samband med att straffbestämmelsen om köp av sexuell handling av barn infördes omfattar bestämmelsen gärningar av skiftande slag. Även om brottet alltid innebär en kränkning av barnet och det finns skäl att tydligare markera att köp av sexuella handlingar av barn generellt sett har högre straffvärde än motsvarande handlingar som riktar sig mot vuxna kan det därför finnas fall med ett straffvärde lägre än sex månaders fängelse. I det fortsatta arbetet bör det därför noga övervägas hur sådana fall ska hanteras inom ramen för införandet av ett minimistraff om sex månaders fängelse. Vad utskottet nu anfört bör med bifall till motion 2017/18:278 (C) yrkande 4 och med delvis bifall till motion 2017/18:880 (SD, -) yrkande 16, 2017/18:2358 (SD) yrkande 2 och 2017/18:3867 (KD) yrkande 9 tillkännage för regeringen. Som framgår ovan föreslår människohandelsutredning i betänkandet SOU 2016:42 bl.a. att brotten köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn ska gradindelas. Vidare föreslås bl.a. att straffet för normalgraden av köp av sexuell tjänst ska vara böter eller fängelse och för grovt brott fängelse i högst . Utredningen presenterar också ett förslag där köp av sexuell tjänst läggs till listan av brott som undantas från kravet på dubbel straffbarhet. Beredningen av betänkandet bör i dessa delar inte föregripas. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2017/18:278 (C) yrkande 2, 2017/18:599 (S) och 2017/18:2358 (SD) yrkande 1. Bristande frivillighet som gräns för straffansvar och ett oaktsamhetsrekvisit, punkt 3 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller delvis motion 2017/18:3867 av m.fl. (KD) yrkande 8 och 2017/18:1032 av (KD) yrkande 4, 2017/18:1106 av (S), 2017/18:2840 av och (båda C) yrkande 1, 2017/18:3433 av (M), 2017/18:3604 av m.fl. (V) och 2017/18:3625 av m.fl. (KD) yrkande 25. Det är positivt att regeringen nu har lagt fram ett förslag till en ny sexualbrottslagstiftning byggd på frivillighet. Det är viktigt att samhällets och rättsväsendets attityd gentemot våldtäktsoffer förändras genom ökad kunskap och att rättsprocessen granskar förövarens, och inte brottsoffrets, beteende i samband med en våldtäkt. Härutöver anser jag bl.a. att utvisning oftare bör komma i fråga för personer som söker asyl eller har uppehållstillstånd och som begår sexualbrott. Regeringen bör återkomma till med förslag som tillgodoser det anförda. Översyn av 6 kap. , punkt 5 (SD, -) av (SD) och (-). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4115 av och (SD, -) yrkande 2. Vi välkomnar utskottets ställningstagande om att höja straffminimum för våldtäkt av normalgraden från fängelse till fängelse . Ett brott ska alltid medföra ett skyndsamt straff som står i proportion till brottets allvar och som stämmer överens med det allmänna rättsmedvetandet. Vår uppfattning är dock att de påföljder för sexualbrott som domstolarna dömer ut generellt ligger på en alltför låg nivå. Mot denna bakgrund föreslår vi att en utredning tillsätts för att se över 6 kap. i sin helhet med utgångspunkten att såväl straffminimum som straffmaximum bör höjas. Regeringen bör återkomma till med förslag som tillgodoser det anförda. Brottsrubricering, punkt 6 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 29. sexualbrottskommitté föreslår i betänkandet Ett starkare skydd för den sexuella integriteten att brottsbeteckningarna våldtäkt och sexuellt tvång ska ersättas med sexuellt övergrepp och sexuell kränkning (SOU 2016:60 s. 187). Kommitténs förslag om ändrade brottsbeteckningar skulle kunna innebära en risk för att sexuella övergrepp trivialiseras och för att många förövare döms enligt de lägre gradindelningarna. Det skulle i så fall kunna motverka en nollvision för våld och förtryck i nära relationer. Det är därför positivt att regeringen i propositionen bedömer att brottsbeteckningen våldtäkt inte bör ändras. Regeringen föreslår emellertid att brottsbeteckningen sexuellt tvång ska bytas ut mot sexuellt övergrepp. Det är visserligen bättre än utredningens förslag att byta ut det mot sexuell kränkning, men jag ser fortfarande en risk att det leder till en trivialisering. Mot bakgrund av det anförda anser jag att brottsbeteckningen sexuellt tvång inte bör bytas ut mot sexuellt övergrepp. Regeringen bör återkomma till med förslag som tillgodoser det anförda. Internetbaserade sexualbrott, punkt 7 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3685 av m.fl. (C) yrkande 34. Internet används i stor utsträckning för att begå brott. Många barn utsätts redan för vuxna män som kontaktar dem i sexuellt syfte. Genom hot och utpressning har barn tvingats begå övergrepp på sig själva. Konsekvenserna för barn som utsätts för övergrepp är desamma oavsett om de begås via nätet eller i verkligheten. har i rättsfallet NJA 2015 s. 501 klargjort att straffbestämmelsen om sexuellt övergrepp mot barn är tillämplig även vid övergrepp som begås på internet. Lagstiftningen är emellertid inte helt tydlig. Det är i och för sig positivt att regeringen i propositionen redovisar att regeringens bedömning är att även sexuella handlingar som begås t.ex. via telefon, internet eller andra medier bör omfattas av straffansvar enligt bestämmelserna om våldtäkt, sexuellt övergrepp, våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn samt de grova formerna av dessa brott och sexuellt utnyttjande av barn. Regeringen anser dock att det inte finns behov av att uttryckligen ange detta i lagtexten. I linje med den bedömning som sexualbrottskommitté gör i betänkandet Ett starkare skydd för den sexuella integriteten (SOU 2016:60 s. 234 f.) anser jag att det finns skäl att förtydliga lagtexten. Regeringen bör återkomma till med förslag som tillgodoser det anförda. Bristande frivillighet som gräns för straffansvar och ett oaktsamhetsrekvisit, punkt 3 (M, C) (M), (M), (M), (C) och (M) anför: De lagförslag som presenteras med utgångspunkt i betänkandet års sexualbrottskommitté kommer, vad gäller de nya brotten oaktsam våldtäkt och oaktsamt sexuellt övergrepp, att kunna leda till fler fällande och materiellt riktiga domar i framför allt sådana fall där uppsåt inte har kunnat bevisas. Den avgörande förändringen i den föreslagna lagstiftningen, att gränsen för en straffbar gärning dras vid om deltagandet i en sexuell aktivitet är frivilligt eller inte, kommer inte att förändra bevisproblematiken på annat sätt än att ökat fokus kan komma att sättas på målsäganden. Det är inte svårt att föreställa sig en situation där den tilltalade säger sig ha uppfattat att deltagandet var frivilligt och där målsäganden får frågor som kräver ingående svar t.ex. om hur den felaktigt uppfattade frivilligheten kommit till uttryck och vad de inblandade har gjort under den sexuella samvaron. Eftersom bevisbördan ligger på åklagaren kommer denne kanske att vara tvungen att ställa ett stort antal integritetskänsliga frågor till målsäganden. Detta är i sig inte eftersträvansvärt. Sexualbrotten tillhör den kategori brott som är mest svårutredda och svårbevisade. Den huvudsakliga anledningen till att relativt få anmälda brott leder till fällande dom är bevisproblematiken. Om en ändring ska kunna ske krävs först och främst att förundersökningarna håller god kvalitet och att de har bedrivits noggrant och systematiskt. Vi anser att särskilda grupper som är specialiserade på sexualbrott ska finnas i samtliga polisens sju regioner. Åklagarna ska komma in tidigt i utredningarna och frågan om målsägandebiträden ska tas upp . Ett målsägandebiträde kan inte kompensera för tidigare brister under förundersökningen, men bland annat vara ett betydelsefullt stöd för att målsäganden ska orka ta sig igenom hela förundersökningen och rättegången. De nu framlagda förslagen bör ses i ett helhetsperspektiv. Trots att vi hyser farhågor i vissa avseenden och i grunden inte vill medverka till att fokuseringen på målsäganden ökar i sexualbrottsmål finner vi sammantaget, bl.a. av det skälet att tidigare rättspraxis fortfarande kommer att vara användbar och att en ökad belastning på målsägandena uppvägs av en acceptabel helhetslösning, att det saknas anledning att motsätta sig en lagstiftning som baserar sig på frivilligt deltagande. Bristande frivillighet som gräns för straffansvar och ett oaktsamhetsrekvisit, punkt 3 (V) (V) anför: Jag anser att införandet av en samtyckesreglering och ett oaktsamhetsbrott tillsammans med ett större fokus på det förebyggande arbetet och kompetenshöjning inom rättsväsendet i sexualbrottsfrågor är helt nödvändigt och en bättre väg att gå än att exempelvis generellt höja straffen. Det är därför positivt att regeringen i propositionen gör bedömningen att gränsen för straffbar gärning bör gå vid om deltagandet i en sexuell aktivitet är frivilligt eller inte, och att det bör införas ett särskilt oaktsamhetsansvar för våldtäkt och sexuellt övergrepp. Jag noterar också att regeringen i och med den nu aktuella propositionen har behandlat samtliga de lagförslag som lämnats av sexualbrottskommitté. Som framgår av min motion i ärendet anser jag att det är av mycket stor vikt att omfattande åtgärder skyndsamt vidtas för att förbättra rättsväsendets hantering av sexualbrott och att stödet till sexualbrottsoffer blir bättre under rättsprocessen. Jag utgår från att regeringen noga följer dessa frågor och vid behov vidtar de ytterligare åtgärder som behövs. Mot bakgrund av det anförda avstår jag från att reservera mig. Skärpt straff för våldtäkt m.m., punkt 4 (SD, -) (SD) och (-) anför: Vi välkomnar utskottets ställningstagande om att höja straffminimum för våldtäkt av normalgraden från fängelse till fängelse . Som framgår av vår motion 2017/18:4115 yrkande 1 skulle vi generellt vilja gå längre än utskottet och ställa större krav. Mot bakgrund av det tillkännagivande som utskottet föreslår och som vi tycker är ett steg i rätt riktning avstår vi dock från att reservera oss. Skärpt straff för våldtäkt m.m., punkt 4 (V) (V) anför: När det gäller utskottets förslag till tillkännagivande om att minimistraffet för våldtäkt av normalgraden bör vara fängelse ser jag vissa farhågor gällande domstolarnas tillämpning i praktiken. Det är problematiskt om lagändringen riskerar att få till följd att våldtäkter som bedöms vara av normalgraden inte längre kommer att bedömas så utan som oaktsam våldtäkt på grund av att straffvärdet bedöms vara lägre än . Jag utgår från att regeringen noga följer dessa frågor och vid behov vidtar de ytterligare åtgärder som behövs. Mot bakgrund av det anförda avstår jag från att reservera mig. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2017/18:177 En ny sexualbrottslagstiftning byggd på frivillighet: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2.1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . Behandlingen avser godtagande av 27 kap. 20 d § och antagande av lagförslaget i övrigt. Behandlingen av det lagtekniska antagandet av 27 kap. 20 d § sker i annat sammanhang. 2017/18:4115 av och (SD, -): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpt straff för våldtäkt och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpt straff för övriga sexualbrott och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:4125 av m.fl. (M, L, C, KD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att höja straffminimum för våldtäkt av normalgraden från fängelse till fängelse och tillkännager detta för regeringen. Motioner från allmänna motionstiden /18 2017/18:170 av (SD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpta straff för sexualbrott mot barn och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:278 av och (båda C): 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det inte bör införas någon gradindelning i straffskalorna för sexköpsbrottet samt köp av sexuell tjänst av barn och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att höja straffen vid köp av sexuell tjänst från barn och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:599 av (S): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten till skärpta straff för sexköp samt att avskaffa kravet på dubbel straffbarhet vid sexköp utomlands och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:880 av och (SD, -): 16.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpt straff vid sexköp av barn och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:1032 av (KD): 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att genomföra förslag till samtyckeslagstiftning och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:1106 av (S): ställer sig bakom det som anförs i motionen om åtgärder mot sexuella övergrepp och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:1130 av (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga att skärpa straffpåföljden för våldtäkt och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:2358 av (SD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att grovt sexköpsbrott med fängelse som minimistraff bör införas i straffskalan och tillkännager detta för regeringen.