bet · H501SoU22 · 2018-05-07 00:00:00 — Av 6 kap. 1 § hälso- och sjukvårdsförordningen (2017:80), förkortad HSF, framgår att vårdgarantin enligt 9 kap. 1 § HSL ska innehålla en försäkran om att den enskilde får kontakt med primärvården som den enskilde söker kontakt med primärvården (tillgänglighetsgaranti) besöka läkare inom primärvården från det att den enskilde har sökt kontakt med primärvården, om vårdgivaren har bedömt att den enskilde behöver besöka läkare (besöksgaranti inom primärvården) besöka den specialiserade vården från det att remiss har utfärdats eller, om någon remiss inte är nödvändig, från det att den enskilde har sökt kontakt med den specialiserade vården (besöksgaranti inom den specialiserade vården) planerad vård från det att vårdgivaren har beslutat att den enskilde ska få den aktuella vården (behandlingsgaranti). Vid bedömningen av om vårdgarantin enligt 6 kap. 1 § 3 eller 4 HSF är uppfylld ska inte räknas tid då den enskilde av medicinska skäl inte kan ges vård utnyttjat sin möjlighet att välja vård i ett annat landsting enligt 9 kap. 1 § patientlagen (2014:82) frivilligt avstår från vård. Den enskilde ska anses frivilligt avstå från vård om han eller hon har erbjudits vård i enlighet med vårdgarantin meddelat vårdgivaren att han eller hon avstår från erbjudandet om vård. Av 6 kap. 3 § HSF framgår att landstingens rapporteringsskyldighet enligt 9 kap. 3 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) ska fullgöras genom att landstingen lämnar uppgifter om väntetider till den nationella väntetidsdatabas som förs av Kommuner och Landsting. Om fast vårdkontakt och samordnad individuell plan publicerade vägledningen Om fast vårdkontakt och samordnad individuell plan. Syftet med vägledningen är att bidra till att patienter med omfattande behov i större utsträckning än tidigare erbjuds en fast vårdkontakt samt att det vid långvariga behov av både vård och omsorg upprättas en samordnad individuell plan. Vägledningen kan användas som ett kunskapsunderlag till hur lokala rutiner kan utformas. Informationskällorna är en systematisk litteratursökning, insamling av beprövad erfarenhet, kartläggning av befintliga rutiner om fast vårdkontakt samt aktuella bestämmelser. I vägledningen beskrivs varför en fast vårdkontakt ska utses, vem som kan utses till fast vårdkontakt, när, var och hur en fast vårdkontakt kan arbeta, samt de bestämmelser som gäller. Därefter ges exempel från intervjuer om befintliga arbetssätt inom olika vårdområden, liksom förslag på nödvändiga organisatoriska förutsättningar. Personer som behöver insatser från både kommun och landsting kan behöva en samordnad individuell plan, vilket också beskrivs. • När – en fast vårdkontakt ska utses för patienten om han eller hon begär det, eller om det är nödvändigt för att tillgodose hans eller hennes behov av trygghet, kontinuitet, samordning och säkerhet. • Var – en fast vårdkontakt kan utses i alla verksamheter som bedriver hälso- och sjukvård. • Hur – en fast vårdkontakt bör kunna bistå patienten i att samordna vårdens insatser, informera om vårdsituationen, förmedla kontakter och vara patientens kontaktperson. • Vem – det kan vara någon ur hälso- och sjukvårdspersonalen, t.ex. en läkare, sjuksköterska, fysioterapeut, arbetsterapeut, kurator, psykolog, undersköterska eller mentalskötare. Vid livshotande tillstånd ska en läkare utses. • Varför – en fast vårdkontakt ska tillgodose patientens behov av trygghet, kontinuitet, samordning och säkerhet. Samordning har visats kunna minska mängden sjukhusvård för patienter med omfattande behov av vård och omsorg. En uppföljning av den nationella vårdgarantin (2017:6) Vårdanalys har följt upp hur väntetiderna till hälso- och sjukvården har utvecklats och i vilken utsträckning landstingen ger vård till befolkningen inom vårdgarantins tidsgränser. presenterade Vårdanalys rapporten garanti? En uppföljning av den nationella vårdgarantin (2017:6). Av rapporten framgår bl.a. att – tillgängligheten har försämrats i vårdgarantins alla fyra delar – det finns stora skillnader mellan landsting, vårdområden och verksamheter i hur väl vårdgarantin efterlevs – antalet patienter som har väntat på nybesök eller behandling inom den specialiserade vården har ökat väsentligt – det finns en flerårig obalans mellan antalet vårdsökande och antalet behandlade som successivt har skapat längre köer. Det är landstingen som ytterst har ansvaret för att vården är tillgänglig, och landstingen är också skyldiga att säkerställa att vårdgarantins tidsgränser hålls. För att minska väntetiderna behöver landstingen, enligt Vårdanalys, utveckla sitt arbete med att följa upp vårdgarantins efterlevnad, anpassa sina åtgärder efter lokala förutsättningar och utmaningar samt se till att åtgärderna genomförs i verksamheterna. Landstingen behöver också utveckla sin produktions- och kapacitetsplanering för att säkerställa att man har förmåga att möta framtida förändringar i vårdbehov. Regeringen bör, enligt Vårdanalys, bidra långsiktigt till landstingens tillgänglighetsarbete med fokus på utvecklad strategisk styrning, dialog och uppföljning. Tillgänglighet i hälso- och sjukvården – publicerade i hälso- och sjukvården. I rapporten presenteras tillgänglighet till vården utifrån väntetider enligt vårdgarantin och väntetider på akutmottagningar samt ytterligare tillgänglighetsaspekter inom både hälso- och sjukvården och tandvården. Även befolkningens och patienternas upplevelser av tillgängligheten presenteras. Uppföljningen av vårdgarantin januari–visar att 72–av patienterna får vård inom vårdgarantins tidsgränser: – av patienterna får kontakt med primärvården inom – av patienterna får ett läkarbesök – får ett första besök till specialistvården – får en planerad åtgärd inom specialistvården . Mätningen av väntetider inom akutvården omfattar perioden –. Resultatet visar att vistelsetiden har ökat jämfört med året innan. Medianvistelsetiden är och . Patienter som är har längst väntetid och . Tiden för de som väntar längst har ökat . Skillnader i väntetider mellan olika landsting och regioner och mellan olika specialiteter förklaras främst av systemens komplexitet, organisering och landstingens och regionernas prioriteringar. Det krävs enligt rapporten fortsatta förbättringar och eventuellt vissa systemförändringar för att minska väntetiderna. har också undersökt andra tillgänglighetsaspekter än väntetider. Resultatet visar följande: – I stora delar av landet finns få eller inga alternativ till akutmottagningen om en person behöver uppsöka hälso- och sjukvården kväll, helg eller natt. Resultatet speglar befolkningens upplevelser av att deras besök på akuten ibland borde ha kunnat tas om hand på en vårdcentral. – Kvinnor har ofta sämre upplevelser av olika tillgänglighetsaspekter än män. Kvinnor avstår i större utsträckning från vård och tandvård på grund av kostnaden. – Yngre patienter visar ett större missnöje än äldre när det gäller hur de kan komma i kontakt med sin vårdcentral. – Personer med ett dåligt allmäntillstånd har lägre förtroende för vårdcentraler i sitt landsting eller sin region jämfört med de som skattar sitt allmäntillstånd som gott. Likaså har kvinnor och personer i åldern 18–ett lägre förtroende för vårdpersonalen i slutenvården än män respektive personer . Patienter som i lägre utsträckning upplever att deras vårdbehov blivit tillgodosett har också ett lägre förtroende för vården. I budgetpropositionen föreslog regeringen en patientmiljard som ska bidra till en snabbare vård för patienter. I propositionen avsattes 1 för detta ändamål 2018 (prop. 2017/18:1 utg.omr. 9, bet. 2017/18:SoU1, rskr. 2017/18:121). Motsvarande belopp beräknas –2021. Enligt regeringens förslag ska patientmiljarden –2021 stödja införandet av en skärpt vårdgaranti inom primärvården och därmed förbättra tillgängligheten till primärvården. Den ska också uppmuntra landstingen att införa patientkontrakt. Patientkontraktet syftar till att patientens sammanlagda tid för vård och behandling ska bli så kort som möjligt och att alla ska få den vård de behöver inom rimlig tid. Genom samverkan mellan vårdgivare, landsting och kommun ska vårdens övergångar samordnas och säkras. Patientkontrakt är enligt regeringen särskilt viktigt för patienter med komplexa vårdbehov och många vårdkontakter som t.ex. personer med kroniska sjukdomar eller sällsynta diagnoser. Några landsting inledde med stöd från regeringen en försöksverksamhet med patientkontrakt. Överenskommelse om insatser för att förbättra tillgängligheten och samordningen i hälso- och sjukvården godkände styrelsen för Kommuner och Landsting (SKL) fyra överenskommelser mellan regeringen och SKL på vårdområdet. En av dessa rörde patientmiljarden (Insatser för att förbättra tillgängligheten och samordningen i hälso- och sjukvården, S2017/07321/FS). Målet med överenskommelsen om en patientmiljard är att bidra till utvecklingen av tillgängligheten till primärvården och samordningen av patienternas vårdinsatser. Genom överenskommelsen bestämdes att ska gå till landsting och regioner för att stötta införandet av den förstärkta vårdgarantin i primärvården som regeringen vill införa från . Landsting och regioner ska även förbereda för att kunna mäta uppfyllelsen av det nya förslaget till vårdgaranti. Vidare ska gå till att stödja införandet av patientkontrakt, som finns som pilotprojekt i tre landsting och regioner. Landsting och regioner ska säkerställa att man har rutiner för att erbjuda patienter fast vårdkontakt och se till att patienter i högre grad kan få till nästa vårdkontakt direkt i handen och få tider anpassade till egna önskemål och behov. kommer ett utvecklingsarbete för att närmare specificera form och innehåll för patientkontrakten att bedrivas. Av regleringsbrev (S2017/07302/RS) framgår att myndigheten ska sammanställa och analysera de handlingsplaner som landstingen lämnar in med anledning av överenskommelsen mellan staten och SKL om patientmiljarden (S2017/07321/FS). I uppdraget ingår bl.a. att beskriva vilka insatser som genomförs för att förbereda för, införa och följa upp en skärpt vårdgaranti och patientkontrakt. I uppdraget ingår också att analysera hur arbetet med överenskommelsen behöver utvecklas för att bidra till landstingens förbättrings- och förändringsarbete mot en mer tillgänglig och samordnad hälso- och sjukvård. ska vidare i samråd med landsting och SKL fortsätta arbetet med att kunna följa patientens väg genom vården, genom exempelvis utveckling av process-id, och genom att inleda framtagande av ett nationellt och standardiserat kodverk för kontaktorsaker. Uppdraget att sammanställa och analysera landstingens handlingsplaner ska slutredovisas till () , med delredovisningar , 2019, 2020 och 2021. Uppdraget att ta fram ett kodverk för kontaktorsaker ska redovisas till () . Svar på skriftliga frågor besvarade socialminister en skriftlig fråga om kömiljarden (fr. 2017/18:669). Ministern anförde följande: har frågat mig vilka experter, uppföljningar och utvärderingar jag hänvisar till när jag skriver att kömiljarden kritiserades för att leda till undanträngningseffekter och kreativ registrering av väntetiderna. Det korta svaret är att dessa farhågor framförts i ett antal olika rapporter bl.a. från statliga myndigheter, och Kommuner och Landsting (SKL). Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (Vårdanalys) beskriver exempelvis i rapporten på vård en enkätundersökning som visade att av de tillfrågade verksamhets- och klinikcheferna ansåg att kömiljarden ledde till undanträngning. I sin senaste rapport om väntetider, Löftesfri garanti, skriver Vårdanalys att den bristande tillgängligheten är ett långvarigt och strukturellt problem som inte löstes långsiktigt med kömiljarden och att kömiljarden inte har gett upphov till långsiktiga förbättringar efter att den avslutats. Vårdanalys råder regeringen att inrikta den statliga styrningen på att mer strategiskt och långsiktigt stödja landstingen i deras tillgänglighetsarbete. Även har utvärderat kömiljarden. De skriver i sin uppföljningsrapport att det framkommit att det förekom att vårdgivarna omprioriterade återbesökspatienter för att uppnå prestationskraven när medel från kömiljarden skulle fördelas. visade också i en intervjuundersökning genomförd att hälso- och sjukvårdspersonalens attityd till kömiljarden inte var positiv. Problem som nämndes av personalen var till exempel att ersättningarna från kömiljarden gått till landsting som redan har en god ekonomi och att den har lett till ”fiffel” med redovisningen för att nå upp till kraven. har varit uttalat kritiska till kömiljarden vilket de upprepat har framfört i debatten. I rapporten med detsamma framförs bl.a. att intervjuade läkare menade att undanträngningseffekter förekom inom både specialistvård och primärvård. Grupper som enligt dessa läkare drabbades mest av undanträngning var äldre, multisjuka och/eller kroniskt sjuka patienter. Efter de rapporter som kom från och om att kömiljarden lett till undanträngningseffekter beslutade landstingsrevisorerna i att undersöka om det fanns tecken på att återbesök minskat i relation till nybesök. Siffrorna pekade på att det de facto var så vilket, enligt revisorerna, kunde utgöra en indikation på viss undanträngning av återbesökspatienter. (nr 1–2 2013 volym 110). SKL skriver i sin rapport och vårdgarantier – vad är det som är så svårt? att prestationsbaserade krav med tillfälliga stimulansmedel såsom kömiljarden leder till snabba förbättringar och uppmuntrar verksamheternas ”tävlingsinstinkt”, men att det finns risk att fokus på andra viktiga områden minskar. SKL konstaterar i rapporten att inte är särskilt sannolikt att mer av samma medicin kommer att ge ett bättre resultat framåt. besvarade socialminister (S) en skriftlig fråga om prestationsbaserade riktade satsningar (fr. 2017/18:884). (I samma frågesvar ingick svar på skriftliga frågor om växande vårdköer och regionala skillnader [fr. 2017/18:875] och prestationsbaserade satsningar riktade till barn- och ungdomspsykiatrin [fr. 2017/18:883]). Ministern anförde bl.a. följande: nämner i sina frågor den avskaffade så kallade kömiljarden. I sammanhanget är det värt att notera att de köer vi ser har byggts upp ända och att den prestationsbaserade kömiljarden inte bidrog till att lösa problemen långsiktigt. Regeringen valde att inte fortsätta med kömiljarden bland annat då den snarare angrep problemens symptom än dess orsaker. Kömiljarden kritiserades även för att leda till undanträngningseffekter och kreativ registrering av väntetider. Den typen av prestationsbaserade statsbidrag ska av bland annat dessa skäl användas med försiktighet. Regeringen har däremot använt andra typer av prestationsbaserade villkor, exempelvis som en del av cancersatsningen. Vissa typer av prestationsbaserade ersättningar kan bli aktuella också , men däremot inte en modell likt den tidigare kömiljarden. Utskottet välkomnar de lagändringar som regeringen föreslår och ställer sig bakom propositionen. Propositionen är ett första steg i regeringens avsedda omstrukturering av hälso- och sjukvården där primärvården ska bli den tydliga basen och första linjen i hälso- och sjukvården. Utskottet delar regeringens bedömning att alla vårdens intressenter och aktörer bör sträva åt samma håll i omstruktureringen av hälso- och sjukvården. En förflyttning bör ske från dagens sjukhustunga hälso- och sjukvård till en förstärkt första linjens hälso- och sjukvård. Utskottet välkomnar förslaget att landstingen ska organisera hälso- och sjukvårdsverksamheten så att vården kan ges nära befolkningen. Vården får koncentreras geografiskt om det är motiverat av kvalitets- eller effektivitetsskäl. Utskottet ser även positivt på regeringens förslag till en förstärkt vårdgaranti, vilken innebär att den enskilde inom ska garanteras en medicinsk bedömning av en läkare eller annan legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal. Det är enligt utskottet viktigt att patientens behov ska styra vilken yrkesgrupp hon eller han får träffa. Utskottet delar regeringens bedömning att fördelarna med förslaget bl.a. är att patienten snabbare får träffa den kompetens man har störst behov av och att läkartid kan frigöras för de patienter som har behov av en läkare. Sammantaget anser utskottet att regeringens förslag till förstärkt vårdgaranti är väl avvägd och innebär ett viktigt steg i riktning mot en god och nära vård. Mot denna bakgrund anser utskottet att bör anta regeringens lagförslag och avslå motionerna 2017/18:3983 (SD), 2017/18:3987 (KD) yrkandena 2–4 och 2017/18:3989 (C) yrkandena 1 och 2. Liksom regeringen vill utskottet framhålla vikten av att den förstärkta vårdgarantin kontinuerligt följs upp och utvärderas för att nya steg att stärka tillgängligheten och förbättra uppföljningen sedan ska kunna tas. Motionerna 2017/18:3987 (KD) yrkande 5, 2017/18:3988 (L) yrkande 2 och 2017/18:3990 (M) yrkande 2 bör avslås i den mån de inte är tillgodosedda. Enligt utskottet är det viktigt att tillgängligheten i primärvården förbättras. Utskottet anser därför att regeringen bör ta initiativ till att skapa en samlad definition av primärvårdens uppdrag och funktion med syftet att stärka patientens tillgång till en jämlik primärvård oavsett var i landet patienten bor och återkomma till med förslag. bör ställa sig bakom det som utskottet anför och tillkännage detta för regeringen. Motionerna 2017/18:3421 (M) yrkandena 7 och 10, 2017/18:3568 (M) yrkandena 9 och 10, 2017/18:3651 (KD, M, C, L) yrkande 3 och 2017/18:3987 (KD) yrkande 1 bör bifallas. I ett yrkande påtalas vikten av att det av de styrande principerna för sjukvårdens organisation framgår att patientsäkerheten – förutom kvalitets- och effektivitetsaspekter – är i fokus vid centralisering av vården geografiskt. Utskottet anser att regeringens förslag om styrande principer inom hälso- och sjukvården är väl avvägda. Utskottet vill också i detta sammanhang påminna om att har beslutat om en ny beslutsprocess för den högspecialiserade vården (prop. 2017/18:40, bet. 2017/18:SoU18, rskr. 2017/18:176). Med nationell högspecialiserad vård avses offentligt finansierad hälso- och sjukvård som behöver koncentreras till en eller flera enheter men inte till varje sjukvårdsregion för att kvaliteten, patientsäkerheten och kunskapsutvecklingen ska kunna upprätthållas och för att ett effektivt användande av hälso- och sjukvårdens resurser ska kunna uppnås. Det är inte nödvändigt för att ta några initiativ med anledning av motion 2017/18:3982 (V) yrkandena 1 och 2. Motionen bör avslås. Motion 2017/18:2147 (S) yrkandena 1–3 bör avslås i den mån den inte kan anses vara tillgodosedd. När det gäller motionsyrkandena om fast läkare eller vårdkontakt kan utskottet konstatera att regeringen i budgetpropositionen föreslog en patientmiljard som ska bidra till en snabbare vård för patienter (prop. 2017/18:1 utg.omr. 9, bet. 2017/18:SoU1, rskr. 2017/18:121). Vidare noterar utskottet att regeringen och SKL ingått en överenskommelse om patientmiljarden. Genom överenskommelsen bestämdes bl.a. att medel ska tillföras landsting och regioner för att införa patientkontrakt. Landsting och regioner ska säkerställa att man bl.a. har rutiner för att erbjuda patienter fast vårdkontakt. Utskottet ser positivt på detta. Motionerna 2017/18:3421 (M) yrkande 9, 2017/18:3568 (M) yrkande 8, 2017/18:3685 (C) yrkande 56, 2017/18:3988 (L) yrkande 1 och 2017/18:3990 (M) yrkande 3 bör avslås. Av överenskommelsen mellan regeringen och SKL om patientmiljarden framgår även att medel ska gå till landsting och regioner för att stötta införandet av det nu aktuella förslaget om förstärkt vårdgaranti i primärvården. Landsting och regioner ska även förbereda för att kunna mäta uppfyllelsen av det nya förslaget till vårdgaranti. Utskottet välkomnar denna överenskommelse. När det gäller prestationsbaserade statsbidrag anser utskottet att de ska användas med försiktighet. Motionerna 2017/18:3651 (KD, M, C, L) yrkande 1 och 2017/18:3990 (M) yrkande 1 bör avslås. Av 9 kap. 3 § HSL framgår att landstingen ska rapportera in uppgifter om väntetider till en nationell databas. Denna rapporteringsskyldighet ska fullgöras genom att landstingen lämnar uppgifter om väntetider till den nationella väntetidsdatabas som förs av SKL. Utskottet anser att det är viktigt att tillgängligheten till vården utifrån vårdgarantin regelbundet följs upp. Utskottet kan konstatera att har presenterat en sådan uppföljning. Även Vårdanalys har följt upp hur väntetiderna till hälso- och sjukvården har utvecklats och i vilken utsträckning landstingen ger vård till befolkningen inom vårdgarantins gränser. Utskottet anser inte att det finns skäl för att ta några initiativ med anledning av motionerna 2017/18:1638 (SD) yrkandena 24, 75 och 80, 2017/18:2940 (V) yrkande 2, 2017/18:3421 (M) yrkande 2 och 2017/18:3568 (M) yrkande 2. Motionerna bör avslås. Vidare anser utskottet inte att det är nödvändigt med förändringar i vårdgarantin enligt vad som framförs i motionerna 2015/16:3226 (M) yrkande 52, 2017/18:802 (S) yrkande 4 och 2017/18:1638 (SD) yrkandena 28 och 53. Motionerna bör avslås. Regeringens lagförslag, punkt 1 (SD) av Per Ramhorn (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: a) antar regeringens förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) i de delar det avser 7 kap. 2 a § och avslår lagförslaget i övrigt, b) avslår regeringens förslag till lag om ändring i patientlagen (2014:821). 2017/18:3983 av Per Ramhorn m.fl. (SD), bifaller delvis proposition 2017/18:83 punkt 1 och motion 2017/18:3989 av (C) yrkande 1 och avslår proposition 2017/18:83 punkt 2. Vi anser att förslaget om att en medicinsk bedömning kan göras av annan legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal än läkare riskerar att urholka förtroendet för primärvården – både hos befolkningen och professionen. bör därför avslå propositionen i de delar den avser ändringar i 9 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) och 2 kap. 3 § patientlagen (2014:821). I övrigt ställer vi oss bakom propositionen. Regeringens lagförslag, punkt 1 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag. 2017/18:3989 av (C) yrkande 1, 2017/18:3983 av Per Ramhorn m.fl. (SD) och avslår proposition 2017/18:83 punkterna 1 och 2. Enligt min mening bör regeringens proposition avslås. Jag delar regeringens uppfattning att det behövs en omfattande reform som stärker primärvårdens roll inom svensk sjukvård. En sådan reform kräver dock ett målmedvetet arbete för att öka rekryteringen av läkare till primärvården. Det är därför mycket anmärkningsvärt att man från regeringens sida anser att det första steget mot en sådan omstrukturering ska tas genom att ta bort patientens rätt att träffa en läkare . Förslagen i propositionen riskerar att urholka vårdgarantin och ytterst även patientens rättigheter. Ytterligare förslag om vårdgarantin, punkt 2 (SD, C) av Per Ramhorn (SD), (C) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3989 av (C) yrkande 2 och 2017/18:3987 av m.fl. (KD) yrkandena 2–4. Dagens vårdgaranti ger patienten rätt att träffa en läkare . Regeringen föreslår i den lagda propositionen att den rättigheten ska ändras till att ge patienten rätt till en medicinsk bedömning av en läkare eller annan legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal. Vi vill i stället se en skärpt vårdgaranti som ger patienten rätt till en läkarbedömning . Regeringen bör återkomma med ett sådant förslag. Ytterligare förslag om vårdgarantin, punkt 2 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3987 av m.fl. (KD) yrkandena 2–4 och 2017/18:3989 av (C) yrkande 2.