uprotokoll · H4A1SfU21p · 2017-02-02 00:00:00 — Vi stöder ambitionen att hålla kostnader inom befintlig EU-budget men är oroliga för att stödja förslag utan att med säkerhet veta hur de budgetära omprioriteringarna kan komma att se ut. V-ledamoten anmälde följande avvikande mening: anser att harmoniseringen om mottagandet bör ske uppåt, dvs. utifrån länder med de bästa mottagandeförhållandena. Detta är inte fallet i förslaget. Vi är särskilt kritiska till förslaget om att förvarstagna inte ska ges kostnadsfri tillgång till juridiskt biträde och att medlemsstaterna får rätt att föreskriva att kostnadsfritt rättsligt bistånd och biträde endast ska ges till dem som saknar tillräckliga tillgångar. Regeringen bör verka mot att denna förändring införs. Denna paragraf förklarades justerad. EU-gemensamt system för vidarebosättning Utskottet överlade med justitie- och migrationsminister . Underlaget utgjordes av en överläggningspromemoria upprättad av . Regeringens ståndpunkt angiven i promemorian var: Vidarebosättning är och har varit en viktig del av den svenska flyktingpolitiken. Vidarebosättning är ett väl beprövat system och det säkraste och mest humana sättet för personer i behov av skydd att komma till EU. Det finns ett behov av fler lagliga vägar till EU för att söka asyl. Regeringen är positiv till att det förutom det ordinarie vidarebosättningsförfarandet ska införas ett skyndsamt förfarande, vilket möjliggör en snabbare väg in i EU för personer som är i behov av skydd. Regeringen är positiv till ett EU-gemensamt vidarebosättningssystem som syftar till att öka medlemsstaternas deltagande i arbetet och som kan bidra till att öka antalet vidarebosättningsplatser i EU. Det är viktigt att det system som inrättas inte medför onödig administration eller försvårar för de medlemsstater som redan har ett välfungerande nationellt system för vidarebosättning. UNHCR och IOM har centrala roller vid genomförandet. Utgångspunkten är att eventuella utgifter på statens budget eller på EU-budgeten kan hanteras genom omprioriteringar inom beslutade ekonomiska ramar. Ordföranden konstaterade att det fanns en majoritet för regeringens redovisade ståndpunkt. M-ledamöterna anmälde följande avvikande mening: Det är av stor vikt att det finns lagliga vägar för människor att ta sig till . Vidarebosättning är en sådan laglig väg. Tvingande bestämmelser om att medlemsstaterna måste ta en viss andel av den EU-gemensamma vidarebosättningskvoten bör införas. Dessutom bör ekonomiska incitament kunna användas för att få en EU-medlemsstat att ta emot människor inom ramen för den EU-gemensamma vidarebosättningskvoten. bör vidare driva på för att andra EU-länder inför ett system för arbetskraftsinvandring som motsvarar det svenska systemet. Det skulle innebära en god möjlighet för människor som har en anställning hos en seriös arbetsgivare att ta sig till helt oavsett vilken sorts anställning det rör sig om. SD-ledamöterna anmälde följande avvikande mening: Varje medlemsstat bör få reglera sin egen migrationspolitik, och därmed också avgöra villkor för tredjelandsmedborgare att beviljas uppehållstillstånd i respektive medlemsstat. Även om vi generellt är positivt inställda till ett ökat fokus på reglerad vidarebosättning motsätter vi oss således att detta ska regleras inom unionen. Givet de aktuella, liksom under överskådlig framtid tänkbara, skyddsbehov som finns i vår omvärld är det vår mening att hjälp på bäst sätt kan ges genom stöd till organisationer och länder i krisers närområde. Att ge skydd i närområdet ger en möjlighet att tidigt tillgodose akuta skyddsbehov följt av, i mån av behov, en reglerad och väl organiserad vidarebosättning. Det är därför olyckligt att regeringen inom ramen för ett ärende som hanterar just vidarebosättning framför ståndpunkten att fler vägar för att söka asyl bör upprättas, då detta riskerar att sammanblanda de olika processerna. Vi stöder ambitionen att hålla kostnader inom befintlig EU-budget men är oroliga för att stödja förslag utan att med säkerhet veta hur de budgetära omprioriteringarna kan komma att se ut. V-ledamoten anmälde avvikande mening enligt följande: Förslaget från kommissionen innebär att frågan om ett EU-gemensamt system för vidarebosättning ska regleras i förordning. är principiellt motståndare till att lägga förslagen i förordningar i stället för i direktiv då detta innebär att mera makt förs över från den nationella nivån till EU-nivå. Den svenska ståndpunkten bör vara att förslagen om asylprocedurer fortsatt ska regleras genom ett direktiv, inte en förordning. Det är viktigt och bra att EU diskuterar möjligheter att utöka antalet vidarebosättningar eftersom det är en av de enda lagliga och säkra vägarna att söka asyl i EU . Den del som rör ”riktade EU-vidarebosättningsprogram” cementerar en ordning där avtal som det mellan och blir modellen för vidarebosättning. Det är inte acceptabelt. Samtliga hänvisningar till att använda vidarebosättning för att skapa avtal liknande det mellan och (artikel 4) måste därför tas bort. Den svenska ståndpunkten bör tydligt ange detta. Det finns även en uppenbar risk att EU med denna förordning skapar ett parallellt system till det som redan finns och fungerar hos UNHCR. Enligt förslaget kommer endast vidarebosättning inom EU-ramen ersättas ekonomiskt, medan det tidigare varit möjligt för medlemsstaten att få ersättning även för sina nationella åtaganden i vidarebosättning. Det innebär att antalet vidarebosättningar de facto riskerar att bli färre enligt förslaget. Detta bör den svenska ståndpunkten markera mot så att ersättning utgår för såväl EU-gemensamma vidarebosättningar som nationella. I förslaget öppnas för att använda vidarebosättning för familjeåterförening. Vi motsätter oss detta och anser att det bör vara två separata vägar. Denna paragraf förklarades justerad. Utskottets överläggningar i EU-frågor M-, C-, L- och KD-ledamöterna anmälde särskilt yttrande enligt följande: Regeringen ska inom ramen för överläggningar med på ett tydligt sätt ange vilken linje man vill att ska driva vid EU-förhandlingar. Så är dock inte fallet vad gäller nu aktuella överläggningar i socialförsäkringsutskottet. De svenska ståndpunkterna rörande förslag angivna i överläggnings-PM är i huvudsak allmänt och vagt formulerade. Det sägs t.ex. att tidsfrister måste vara ”realistiska”. Hur regeringen ser på den tidsfrist som föreslås för påskyndande förfaranden eller de tidsfrister från till en månad som föreslås för överklaganden framgår därmed inte alls. Konsekvensen blir att inte ges någon reell insyn i hur regeringen bedriver förhandlingarna på migrationsområdet på EU-nivå. En följd blir dessutom att partier måste forma sina egen uppfattningar i olika sakfrågor utan vetskap om vilken uppfattning regeringen har. Detta är synnerligen allvarligt, inte minst med tanke på frågornas vikt. Det handlar om EU:s framtida gemensamma asylpolitik, där som en följd av regeringens agerande inte ges möjlighet till ett reellt inflytande. Frågorna är inte nya utan har varit aktuella på EU-nivå i . Att regeringen inte skulle haft tid att analysera förslagen ordentligt, vilket i sin tur i vart fall delvis skulle kunna förklara en viss otydlighet från regeringens sida, är därmed ett argument som inte äger någon giltighet. Några konkreta exempel på sakfrågor där regeringen inte ger besked om sin inställning till förslagen till svensk ståndpunkt i överläggnings-PM är följande. Kommissionens förslag om en harmonisering av användningen av det s.k. säkraländer-begreppet (Asylprocedurförordningen). Enligt förslaget får medlemsstaterna ha kvar nationella listor på säkra ursprungsländer och säkra tredjeländer efter ikraftträdandet av förordningen. Därefter ska det endast finnas EU-gemensamma förteckningar. Kommissionens förslag om att flyktingar ska beviljas tidsbegränsade uppehållstillstånd som kan förlängas med i taget samt att subsidiärt skyddsbehövande ska beviljas tidsbegränsade uppehållstillstånd som kan förlängas med i taget (reviderat Mottagandedirektiv). Kommissionens förslag om att medlemsstaterna ska ges möjlighet att ställa krav på att den sökande ska uppehålla sig på ett särskilt område för att motverka sekundära förflyttningar (Skyddsgrundsförordningen). Kommissionens förslag om att det inte ska föreligga en tvingande bestämmelse i förhållande till en EU-medlemsstat att ta en viss andel av den EU-gemensamma vidarebosättningskvoten (EU-gemensamt system för vidarebosättning). Kommissionens förslag om att familjedefinionen ska utökas till att omfattas syskon samt nya familjeband som knutits efter det att den sökande lämnat sitt hemland (reviderad Dublinförordning). Kommissionens förslag om att en särskild reservpool om 500 personer inrättas i förhållande till det europeiska stödkontoret för asylfrågor (utökat mandat till Easo). Regeringen har inte heller vid tidigare tillfällen, då ärenden rörande EU:s framtida gemensamma asylpolitik varit uppe för överläggning i utskottet, på ett tydligt sätt redovisat vilken linje man vill att ska driva i konkreta sakfrågor. Det är alltså inte någon engångsföreteelse utan ett mönster från regeringen som i praktiken undergräver oppositionsarbete i EU-frågor på migrationsområdet. Denna paragraf förklarades justerad. Justitie- och migrationsminister m.fl., , informerade om kommissionens förslag till reviderad Eurodacförordning. Utskottet beslutade att nästa sammanträde ska äga rum . § 1–6 § 7–9 (S), ordf. (M), vice ordf. Serkan Köse (S) Finn (M) x = ledamöter som deltagit i handläggningen o = ledamöter som härutöver har varit närvarande