sou · H5B311d2 · 2017-02-28 00:00:00 — Ägaren, eller i förekommande fall väganvända- ren, får ingen uppmaning om att lämna föranmälan utan måste själv vara aktiv och underrätta Transportstyrelsen om att fordonet kom- mer att användas på ett sådant sätt att skattskyldighet uppkommer. Kommitténs överväganden i dessa delar finns i avsnitt 10.10.1. Vad ska föranmälan innehålla? I bestämmelsen anges vad föranmälan ska innehålla. I första stycket anges att föranmälan ska innehålla de uppgifter som behövs för att identifiera fordonet och den som är skattskyldig samt nödvändiga uppgifter om fordonets egenskaper. De närmare bestämmelserna om vad föranmälan ska innehålla kan framgå av för- ordning eller föreskrifter. I andra stycket anges att det i föranmälan ska anges vilka slags deklarationer avseende väganvändandet den skattskyldige avser att lämna. Den skattskyldige ska alltså ange om deklaration kommer att lämnas för skatteperiod enligt 5 kap. 1 och 2 §§ eller för skatte- pliktig händelse enligt 5 kap. 1 och 3 §§. Deklaration för skatte- period är en deklaration som ska lämnas månaden efter det att fordonet har använts på väg där skatten tas ut. En deklaration för skattepliktig händelse är en deklaration som ska lämnas före det att fordonet används på väg där skatten tas ut. Om deklaration kommer att lämnas för skatteperiod ska uppgift om anlitad tjänsteleverantör anges. För att få lämna en sådan deklaration ställs det nämligen krav på att anlita en tjänsteleverantör för att föra en elektronisk logg (se 6 kap. 2 §). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.10.1. Av bestämmelsens första stycke följer att den som är skattskyldig omgående ska anmäla till Transportstyrelsen om det sker ändringar av de uppgifter som lämnats i föranmälan eller av sådana uppgifter som senare lämnats till styrelsen (ändringsanmälan). skattskyldig måste alltså se till att de uppgifter som en gång lämnats förblir aktuella. Med ”den som är skattskyldig” menas även en per- son som inte längre kommer att vara skattskyldig för nya skatte- perioder men som är skattskyldig för tidigare perioder och som därför alltjämt är skyldig att bevara dokumentation enligt 6 kap. Det kan exempelvis hända att en sådan person vill eller tvingas byta tjänsteleverantör och då bör denne vara skyldig att anmäla denna förändring. De skattskyldiga har två olika deklarationsförfaranden att välja mellan. Ett byte av deklarationsförfarande ska initieras genom en ändringsanmälan. Av andra stycket i denna bestämmelse följer att en ändringsanmälan som avser byte från deklarationsskyldighet enligt 5 kap. 1 och 2 §§, det vill säga deklaration för skatteperiod, till dekla- rationsskyldighet enligt 5 kap. 1 och 3 §§, det vill säga deklaration för skattepliktig händelse, börjar gälla först efter skatteperiodens ut- gång. Ett sådant byte får alltså bara gälla för kommande skatte- perioder. En ändringsanmälan som avser byte från deklarations- skyldighet enligt 5 kap. 1 och 3 §§ till deklarationsskyldighet enligt 5 kap. 1 och 2 §§ får däremot genomslag direkt. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.10.1 och 10.10.2. Vilka formkrav gäller för föranmälan och ändringsanmälan? I bestämmelsen regleras formkraven för att lämna föranmälan och ändringsanmälan. I första stycket anges att uppgifterna ska lämnas elektroniskt på fastställt formulär. Att uppgifterna ska lämnas elektroniskt innebär att de ska lämnas genom elektronisk kommunikation. Att de ska lämnas på fastställt formulär innebär att uppgifterna ska vara upp- ställda på ett visst angivet sätt. I paragrafens andra stycke finns ett krav på att föranmälan och ändringsanmälan ska undertecknas. Eftersom föranmälan ska lämnas elektroniskt, enligt första stycket, kan undertecknandet endast upp- fyllas med elektroniska medel. Det är vanligtvis före- skriver vad som krävs i olika situationer (se t.ex. SKVFS 2009:8). bör därför även här få föreskriva vad som ska krävas i Sådana föreskrifter kan meddelas som verkställig- hetsföreskrifter till den här paragrafen. Paragrafen behandlas i avsnitt 10.10.3. Föreläggande om att lämna föranmälan och ändringsanmälan I paragrafens första stycke anges att Transportstyrelsen får förelägga den som inte uppfyller sina skyldigheter att lämna föranmälan eller ändringsanmälan att fullgöra skyldigheten. Befogenheten enligt denna paragraf får även användas för att hämta in uppgifter som behövs för att avgöra om det finns en skyldighet att lämna en sådan anmälan. Ett föreläggande får förenas med vite, enligt andra stycket. Vites- förelägganden ska delges, men vanliga förelägganden behöver inte delges. Vitesförelägganden får överklagas, till skillnad från före- lägganden utan vite (se 12 kap. 1 §). Paragrafen behandlas i avsnitt 10.10.1. Borttagning eller inaktivering av föranmälan eller ändringsanmälan I bestämmelsens första och andra stycke finns en befogenhet för Transportstyrelsen att ta bort eller inaktivera en föranmälan eller ändringsanmälan som inte längre behövs eller som tillfälligt inte behövs. Det kan hända att den skattskyldige själv begär detta hos Transportstyrelsen. Det kan dock även hända att Transportstyrel- sen på andra sätt får kännedom om en omständighet som medför att anmälan inte längre behövs eller tillfälligt inte behövs. Sådana omständigheter kan exempelvis vara att fordonet har skrotats eller bytt ägare. Enligt tredje stycket ska en föranmälan eller ändringsanmälan in- aktiveras som en följd av att fordonet ställs av, för att sedan åter- aktiveras om fordonet ställs på igen. Detta ska ske automatiskt. Paragrafen behandlas i avsnitt 10.10.1. Skyldighet att lämna deklaration I paragrafens första stycke anges att den skattskyldige är skyldig att lämna uppgifter till ledning för beräkning av vägskatten och att uppgifterna ska lämnas i en vägskattedeklaration. Bestämmelser om vad en sådan deklaration ska innehålla och vilka formkrav som gäller för deklarationen finns i 2–4 §§. Där sägs bland annat att deklara- tionen ska lämnas elektroniskt. I andra stycket anges att deklaration ska lämnas för varje skatte- period eller, om skatteredovisningen inte avser skatteperioder, för varje skattepliktig händelse. En deklaration som lämnas för skatte- period är en deklaration som lämnas månaden efter det att körningen har ägt rum. En deklaration som lämnas för skattepliktig händelse är en deklaration som lämnas för ett avsett väganvändande innan skattskyldighet inträder. Av tredje stycket följer att deklaration som lämnas för skatte- period ska lämnas även om det inte finns någon skatt att redovisa. Deklaration ska alltså lämnas även om skattskyldighet inte har in- trätt . Kommitténs överväganden finns i avsnitt 10.10.2. Vad ska deklarationen innehålla? I den här bestämmelsen anges vad en deklaration som lämnas för skatteperiod (deklaration) ska innehålla. En sådan dekla- ration ska enligt första stycket innehålla uppgifter om det antal kilo- meter som fordonet, då det har varit skattepliktigt, har använts . Fordonet blir skattepliktigt när skattskyldig- het inträder, vilket sker när det används på de vägar där skatt tas ut (se 2 kap. 5 §). Med de övriga uppgifter som behövs för beräkning av vägskatten menas de uppgifter om fordonets egenskaper som skatten varieras utifrån (se 3 kap. 1 §). Dessa uppgifter ska redan ha lämnats, genom föranmälan och eventuella ändringsanmälningar. I deklarationen bekräftas således de uppgifter som redan finns hos Transportstyrelsen. I andra stycket regleras förutsättningarna för att godkänna respek- tive lämna uppgifter. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.10.2. I bestämmelsen anges vad en deklaration som lämnas för skatte- pliktig händelse ska innehålla. En sådan deklaration ska enligt första stycket innehålla uppgifter om ett avsett användande av de vägar och gator som avses i 2 kap. 5 § och de övriga uppgifter som behövs för beräkning av skatten. Det som ska anges i deklarationen är alltså den specifika rutt som fordonet kommer att färdas enligt på de vägar där skatten tas ut. Med de övriga uppgifter som behövs för beräk- ning av vägskatten menas de uppgifter om fordonets egenskaper som skatten varieras utifrån (se 3 kap. 1 §). Dessa uppgifter ska redan ha lämnats, genom föranmälan och eventuella ändringsanmälningar. I deklarationen bekräftas således de uppgifter som redan finns hos Transportstyrelsen. I andra stycket regleras förutsättningarna för att godkänna respek- tive lämna uppgifter. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.10.2. Vilka formkrav gäller för deklarationen? I bestämmelsen anges formkraven för vägskattedeklarationer. Det är samma formkrav som för föranmälan och ändringsanmälan. I första stycket anges att uppgifterna ska lämnas elektroniskt på fastställt formulär. Att uppgifterna ska lämnas elektroniskt innebär att de ska lämnas genom elektronisk kommunikation. Att de ska lämnas på fastställt formulär innebär att uppgifterna ska vara uppställda på ett visst angivet sätt. I paragrafens andra stycke finns ett krav på att uppgifterna ska undertecknas. Eftersom deklarationer ska lämnas elektroniskt, enligt första stycket, kan undertecknandet endast uppfyllas med elektro- Det är vanligtvis som föreskriver vad som krävs i olika situationer (se t.ex. SKVFS 2009:8). bör därför även här få föreskriva vad som ska krävas i denna situa- tion. Sådana föreskrifter kan meddelas som verkställighetsföreskrif- ter till den här paragrafen. Paragrafen behandlas i avsnitt 10.10.3. I paragrafen anges att den som är deklarationsskyldig enligt lagen får använda deklarationsombud. Vidare anges vem som får anlitas som deklarationsombud. Det är dels sådana deklarationsombud som avses i 6 kap. 4–8 §§ skatteförfarandelagen (2011:1244), dels den som den deklarationsskyldige har anlitat som tjänsteleverantör för att föra en elektronisk logg. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.10.5. När ska deklarationen lämnas? I bestämmelsen anges när en deklaration som lämnas för skatte- period senast ska ha kommit in till Transportstyrelsen. Som följer av bestämmelsen ska deklarationen ha kommit in senast den 12 i kalendermånaden efter skatteperiodens utgång. Det innebär t.ex. att en deklaration som avser skatteperioden januari ska ha kommit in . Övervägandena finns i avsnitt 10.10.2. I bestämmelsen anges när en deklaration som lämnas för skattepliktig händelse senast ska ha kommit in till Transportstyrelsen. Som följer av bestämmelsen ska en sådan deklaration ha kommit in före det att skattskyldighet inträder, det vill säga innan färden påbörjas. Övervägandena finns i avsnitt 10.10.2. Anstånd med att lämna deklaration för skatteperiod Av bestämmelsens första stycke följer att den som ska lämna dekla- ration för skatteperiod under vissa förutsättningar får medges anstånd med att lämna deklarationen . Sådana särskilda om- ständigheter skulle exempelvis kunna vara att den som ska upprätta deklarationen drabbas av sjukdom eller olyckshändelse eller att det inträffar ett datorfel i nära anslutning till att deklaration ska lämnas (jfr vad som sägs om skattedeklarationer i prop. 1996/97:100 s. 573). Det är Transportstyrelsen som medger deklarationsanstånd. Enligt andra stycket ska ansökan ha kommit in till styrelsen senast den dag då deklarationen skulle ha lämnats, det vill säga den 12 i kalendermånaden efter skatteperiodens utgång. Om anstånd beviljas och förutsättningarna sedan förändras att anståndstiden har gått ut ska anståndet omprövas, vilket följer av tredje stycket. Paragrafen avhandlas i avsnitt 10.10.2. Föreläggande om att lämna deklaration för skatteperiod Av denna bestämmelse följer en befogenhet för Transportstyrelsen att förelägga den som inte har fullgjort sin skyldighet att lämna deklaration för skatteperiod att göra detta. Om det finns anledning att anta att föreläggandet inte kommer att följas får det förenas med vite. Vitesförelägganden ska delges, men vanliga förelägganden behöver inte delges. Vitesförelägganden får överklagas, till skillnad från förelägganden utan vite (se 12 kap. 1 §). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.10.2. Paragrafen gäller den som är uppgiftsskyldig enligt 5 kap. Den gäller alltså den som är skyldig att lämna föranmälan, och i förekom- mande fall ändringsanmälan, samt deklaration. Bestämmelsen har sin förebild i 39 kap. 3 § skatteförfarandelagen (2011:1244) och ut- gör ett komplement till övriga regleringar om skyldighet att bevara räkenskaper m.m. Den som är skyldig att genom räkenskaper, anteckningar eller annan lämplig dokumentation se till att det finns underlag ska självklart även bevara underlaget. I 3 § anges hur länge dokumentationen ska bevaras. Med uttrycket ”kontroll av upp- giftsskyldigheten” avses såväl kontroll av om uppgiftsskyldigheten över huvud taget förelegat som kontroll av att skyldigheten har full- gjorts riktigt och fullständigt (jfr prop. 1996/97:100 s. 597). Andra stycket hänvisar till att det i 2 § finns regler om hur de deklarationsskyldiga i särskilda fall ska föra och bevara sin doku- mentation. Övervägandena finns i avsnitt 10.11. Skyldighet att föra en elektronisk logg I bestämmelsen regleras en särskild dokumentationsskyldighet som består i att föra en elektronisk logg i vilken väganvändningen doku- menteras. Av bestämmelsens första stycke följer att det är de skattskyldiga som har valt att deklarera för skatteperiod som ska omfattas av den särskilda dokumentationsskyldigheten. De skattskyldiga som har valt att deklarera för skattepliktig händelse (ruttbiljett) behöver alltså inte föra en elektronisk logg. Av samma stycke följer att den deklarationsskyldige ska anlita en tjänsteleverantör för att föra loggen. Vad som menas med tjänsteleverantör framgår av definitionen i 1 kap. 4 § sjätte stycket. Av andra stycket följer att loggen ska innehålla nödvändiga identi- fikationsuppgifter om den skattskyldige och fordonet. alltså vara kopplad till både en viss skattskyldig och ett visst for- don. Den kan inte vara kopplad till flera fordon som samma person är skattskyldig för. Den kan inte heller vara kopplad till flera skatt- skyldiga som har ägt samma fordon. Enligt tredje stycket är det uppgifter om fordonets användning inom som ska dokumenteras i loggen. Det är alltså inte enbart fordonets användning av de vägar där skatten tas ut som ska dokumenteras, utan även fordonets användning av andra vägar och platser inom ska dokumenteras i loggen. Däremot ska inte fordonets användning utanför gränser dokumenteras. Av fjärde stycket följer en skyldighet för den som deklarerar för skatteperiod att från och med skattskyldighetens inträde överföra uppgifter till tjänsteleverantören, som i sin tur ska föra in de över- förda uppgifterna i loggen. Överföringen av uppgifter till tjänste- leverantören ska ske digitalt, automatiskt och trådlöst. Att överför- ing av uppgifter till loggen ska ske digitalt beror på kravet att loggen ska föras på elektronisk väg. Att överföringen därutöver ska ske automatiskt och trådlöst beror på en vilja att minimera risken att information går förlorad eller medvetet förvanskas. De flesta for- don är uppkopplade och överför information digitalt, automatiskt och trådlöst. Övervägandena finns i avsnitt 10.11. Hur länge ska dokumentationen bevaras? Enligt denna bestämmelse ska dokumentation som avses i kapitlet bevaras efter utgången av det kalenderår under vilket skatteperioden har gått ut eller den skattepliktiga händelsen har in- träffat. Det innebär i praktiken att dokumentationen för år 1 ska bevaras till och med år 4. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.11. Föreläggande om att föra en elektronisk logg Av denna bestämmelse framgår att Transportstyrelsen får förelägga den som är skyldig att föra en elektronisk logg att fullgöra skyldig- heten. Det är den som deklarerar för skatteperiod som är skyldig att föra en elektronisk logg, alltsedan skattskyldigheten har inträtt. Ett sådant föreläggande ska få förenas med vite, om det finns an- ledning att anta att det annars inte följs. Vitesförelägganden ska delges, men vanliga förelägganden behöver inte delges. Vitesföre- lägganden får överklagas, till skillnad från förelägganden utan vite (se 12 kap. 1 §). Paragrafen behandlas i avsnitt 10.11. I bestämmelsens första stycke anges att beslut om vägskatt ska fattas för varje skatteperiod för sig eller, om skatteredovisningen inte avser skatteperioder, för varje skattepliktig händelse för sig. Vidare anges i stycket att beslutet ska fattas med ledning av innehållet i en vägskattedeklaration och andra tillgängliga uppgifter. Sådana andra tillgängliga uppgifter kan exempelvis utgöras av uppgifter som har lämnats i samband med föranmälan eller som finns i vägtrafikregistret. I andra stycket anges att om deklarationen har lämnats i rätt tid och på rätt sätt, ska Transportstyrelsen anses ha fattat ett beslut om skatten i enlighet med deklarationen, ett så kallat automatiskt be- slut. För varje deklaration som lämnas till Transportstyrelsen, ska ett beslut anses ha fattats i enlighet med denna, under förutsättning att deklarationen är sådan att den kan läggas till grund för ett beslut. Saknar deklarationen en grundläggande uppgift, kan något automa- tiskt beslut inte fattas av Transportstyrelsen. Dessa fall får, efter en eventuell begäran om komplettering som inte följs, hanteras manuellt av som får besluta om skatt i den ordning som följer av 7 kap. 3 §. Av tredje stycket framgår vad som gäller när en deklaration för skatteperiod inte kommer in . Om deklarationen inte har kommit in i rätt tid, anses skatten ha bestämts till noll kronor. Kommer deklarationen in anses beslut i stället ha fattats i enlighet med deklarationen, om inte ett omprövningsbeslut har meddelats . Av fjärde stycket framgår när ett beslut ska anses ha fattats. Be- slutet ska anses ha fattats som deklarationen kom in till Transportstyrelsen. I femte stycket hänvisas till att bestämmelserna i 26 och 27 §§ förvaltningslagen (1986:223) om rättelse och omprövning inte gäller för Transportstyrelsens automatiska beslut. Denna lag har näm- ligen särskilda bestämmelser om rättelse och omprövning. Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 10.13. Paragrafen anger att om ett beslut som Transportstyrelsen har fattat har blivit uppenbart oriktigt på grund av felaktighet vid den auto- matiserade behandlingen, ska Transportstyrelsen rätta beslutet. Bestämmelsen, som har sin motsvarighet i 4 kap. 1 § andra stycket vägtrafikskattelagen (2006:227) och 14 a § lagen (2004:629) om trängselskatt, dock med vissa skillnader i utformningen, behandlas i avsnitt 10.17.1. I bestämmelsen anges att om något beslut i en fråga enligt lagen inte har fattats, får besluta i frågan på det sätt och inom den tid som gäller för omprövning. Som exempel kan nämnas att om Transportstyrelsen inte har fattat något beslut om skatt, efter- som en deklaration inte har lämnats eller deklarationen inte har kunnat ligga till grund för beslut, får besluta i frågan. Det förstnämnda fallet tar sikte på de situationer där det vid kon- troll visar sig att deklaration felaktigt inte lämnats. avser de situationer där deklaration har lämnats, men den har haft sådana brister att beslut inte har kunnat fattas i enlighet med dekla- rationen. Normalt bör dock Transportstyrelsen, när den får in en ofullständig deklaration, först förelägga den skattskyldige att kom- plettera deklarationen. Om komplettering inte sker kan alltså dekla- rationen lämnas över till för beslut. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.17.2. Av paragrafens första stycke följer att skatten, om deklaration inte har kommit in, ska bestämmas till vad som framstår som skäligt med hänsyn till uppgifterna i ärendet (skönsbeskattning). En dekla- ration anses föreligga om den uppfyller formkraven, det vill säga den deklarationsskyldige har undertecknat fastställt formulär och formuläret innehåller någon beloppsmässig uppgift till ledning för beskattningen (se prop. 1991/92:43 s. 83 och RÅ 1951 Fi 1436 samt RÅ 1955 ref. 32). Av andra stycket följer att skönsbeskattning ska ske om skatten inte kan beräknas tillförlitligt på grund av brister i eller bristfälligt underlag för en lämnad deklaration. Enbart den omständigheten att det finns brister i eller bristfälligt underlag för deklarationen utgör inte tillräckliga skäl för beslut om skönsbeskattning, utan deklara- tionen måste också bedömas vara otillförlitlig (se RÅ 1958 Fi 675, RÅ 1972 Fi 1159, RÅ 1979 Aa 105 och RÅ 80 1:87). Förekomsten av formellt korrekta anteckningar utgör dock inget absolut hinder mot skönsbeskattning (se prop. 1955:160 s. 100 f.). Vidare behöver inte ett bristfälligt underlag innebära att det finns grund för sköns- beskattning, utan i stället kan avvikelse från deklarationen ibland göras genom uppskattning av skäligt belopp. Enligt tredje stycket får skönsbeskattning enligt första stycket, det vill säga skönsbeskattning i avsaknad av deklaration, beslutas bara om ett föreläggande att lämna deklaration har sänts ut till den deklarationsskyldige och föreläggandet inte har följts. Det krävs inte att den deklarationsskyldige har tagit del av föreläggandet, utan det räcker att föreläggandet har sänts ut till denne (se prop. s. 164, 199 f. och prop. 2010/11:165 s. 993 samt RÅ 1990 ref. 83, RÅ 1991 ref. 95 och RÅ 2004 not. Paragrafen behandlas i avsnitt 10.17.4. Beslut som kan omprövas Av denna bestämmelse framgår vilka beslut som kan omprövas hos . De beslut som kan omprövas är, enligt första stycket, alla frågor som har betydelse för beskattningen eller något annat förhållande mellan en enskild och det allmänna. Omprövning ska göras om den som beslutet gäller begär det eller om det finns andra skäl. Ett beslut kan bestå av olika delfrågor och varje sådan delfråga kan bli föremål för omprövning. Frågan ska dock ha betydelse för beskattningen eller något annat förhållande mellan en enskild och det allmänna. Med att beslut kan ha betydelse för något annat för- hållande avses t.ex. att den skattskyldige skulle kunna få bidrag eller annat stöd från det allmänna med högre belopp om Skatte- verket omprövar beslutet (se prop. 1989/90:74 s. 413). En ompröv- ning av en fråga avseende samma skatteperiod eller skattepliktiga händelse kan ske , se dock 2 §. Ett undantag från första stycket finns i andra stycket. Där sägs att en polismans eller bilinspektörs beslut enligt 10 kap. 7, 8 eller 13 § inte får omprövas av och att detsamma gäller Transportstyrelsens beslut enligt 10 kap. 10 eller 14 §. Av tredje stycket, som hänvisar till 12 kap. 4 §, framgår att det finns en obligatorisk omprövningsskyldighet om den skattskyldige överklagar ett beslut. Övervägandena finns i avsnitt 10.17.3. Bestämmelsens första stycke innebär att en fråga som prövats i dom- stol och därigenom vunnit negativ rättskraft inte därefter kan om- prövas. Detta ger uttryck för principen om res judicata. I andra stycket görs undantag för det fallet att Högsta förvalt- ningsdomstolen har ändrat rättstillämpningen i den aktuella frågan. Syftet med bestämmelsen är att möjliggöra omprövning på begäran av en skattskyldig av en fråga som tidigare prövats av domstol genom ett lagakraftvunnet beslut, om beslutet avviker från rättstillämpningen i ett avgörande av som meddelats därefter. Syftet med detta undantag är att den som överklagar inte ska hamna i ett sämre läge att få sin sak omprövad än den som inte gör det (jfr prop. 2010/11:165 s. 1075). Som uttryckligen framgår är bestämmelsen tillämplig när det är Högsta förvaltningsdom- stolen som har ändrat rättstillämpningen. Den gäller alltså inte vid omprövning med hänvisning till ny eller ändrad praxis från EU- domstolen eller . Bestämmelsen avhandlas i avsnitt 10.17.3. Omprövning på begäran av den som beslutet gäller I bestämmelsen anges vilken tidsfrist som gäller för en begäran av omprövning av den som beslutet gäller. Som förebild har bestäm- melserna om omprövning enligt vägtrafikskattelagen (2006:227) använts. Som framgår av andra stycket gäller dock en kortare tids- frist för omprövning av vissa beslut, vilket har sin motsvarighet i 66 kap. 7 § skatteförfarandelagen (2011:1244).