sou · H5B359 · 2017-06-20 00:00:00 — Ansökan om serveringstillstånd samt tillsyn avseende aktuella alkoholhaltiga preparat kan även förväntas generera viss merkostnad i fråga om avgifter som måste erläggas jämfört med för företagen. Enligt uppgifter från kommunala alkoholhandläggare bör det bli fråga om dels en tillståndsavgift, dels en årlig tillsynsavgift samt eventuellt en rörlig del som beräknas utifrån omsättningen. Det kan dock inte förväntas uppstå några större kostnader för företagen med anled- ning av detta. bibehållna rätt att utfärda föreskrifter, även innebärande förbud, kan komma att göra att preparaten regle- ras strängare än alkoholdrycker, vilket kan påverka företag som till- verkar och/eller saluför alkoholhaltiga preparat. Ett aktuellt exem- pel är företag som saluför alkoholhaltig glass. Dessa företag kanske kan komma att uppleva någon försäljningsminskning i samband med events eftersom det kommer att krävas serveringstillstånd för att få sälja glassen, vilket bl.a. medför en åldergräns vid försäljning till konsument. Det kan i detta sammanhang även näm- nas att marknadsföringsreglerna föreslås bli mer restriktiva, vilket också, i vart fall , kan komma att påverka försäljningen negativt. Det är dock svårt att på förhand säga i vilken omfattning. Sammantaget förefaller såväl dagligvarubranschen som restau- rangbranschen i stort sett vara positivt inställda till en samman- hållen reglering och att man inordnar alkoholhaltiga preparat i den redan befintliga ordningen för alkoholdrycker. Genom att använda sig av ett befintligt system undviker man också behovet av att hand- lare och restauranger ska behöva lära sig ett tillståndssystem eller liknande, det blir inget onödigt krångel med regler utan systemet som föreslås är redan känt. De förändringar som föreslås genom att aktuella alkoholhaltiga preparat ska omfattas av partihandel innebär att den som vill vara partihandlare måste antingen bli godkänd som upplagshavare eller registrerad som varumottagare efter ansökan hos . Det kan inte förväntas uppstå några direkta kostnader i form av ansök- ningsavgifter och liknande med anledning av detta. Det finns vidare inga särskilda krav på hantering av varor, transporter eller annat. Den främsta skillnaden jämfört med kan antas bli tidsåtgång p.g.a. ansökningsförfarandet. I enlighet med vad som redogjorts för ovan, kommer vissa alkoholhaltiga preparat att vara icke skatte- pliktiga och de omfattas därmed inte av partihandelsregleringen. Utredningen bedömer inte att förslagen kommer att ha någon betydelse för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensför- måga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags. 11.8Vissa EU-rättsliga regler av betydelse Av utredningens direktiv framgår att även de tidsmässiga aspek- terna vid eventuella förbud och restriktion bör beaktas. Beslut kan i vissa fall behöva anmälas till Europeiska kommissionen (jfr direktiv (EU) 2015/1535).7 Vid förbud mot en viss produkt kan EU-rättsliga förfaranden också bli aktuella (jfr förordning (EG) nr 764/2008).8 Även med anledning av tjänstedirektivet (2006/123/EG), som kort redogjorts för i kapitel 3, kan det bli aktuellt med anmälningsskyl- dighet. Förordning 764/2008 Det finns en EU-förordning om förfaranden för tillämpning av vissa nationella tekniska regler på produkter som lagligen saluförts i en annan medlemsstat och om upphävande av beslut nr 3052/95/EG.9 Förordningens syfte är att stärka den inre marknadens funktion genom att förbättra den fria rörligheten för icke-harmoniserade varor. Den är tillämplig när en myndighet fattar ett administrativt beslut om att antingen förbjuda en produkt på marknaden, beslutar om ändring eller ytterligare provning av produkten eller beslutar om återkallelse av produkten från marknaden, baserat på en teknisk regel. Mot bakgrund av att utredningen inte föreslår något förbud mot alkoholhaltiga produkter utan i stället reglering inom ramen för alkoholhaltiga preparat bedöms inte denna förordning bli aktuell. 7Anmälan ska ske i enlighet med det anmälningsförfarande som följer av Europaparlamen- tets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av om ett informations- förfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informations- samhällets tjänster. 8Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 764/2008 av om förfaranden för tillämpning av vissa nationella tekniska regler på produkter som lagligen saluförts i en annan medlemsstat och om upphävande av beslut nr 3052/95/EG bli tillämplig. Se dir. 2016:80 s. 4. 9Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 764/2008 som antogs . Syftet bakom direktiv /1535 är att underlätta för den fria rör- ligheten för varor och alla informationssamhällets tjänster, det vill säga tjänster som vanligtvis utförs mot ersättning på distans, på elektronisk väg och på individuell begäran av en tjänstemottagare (art. 1.1 b). Det krävs i direktivet att medlemsstaterna informerar om nya tekniska föreskrifter och regler som kan förhindra den fria rörligheten av varor och tjänster.10 Av arti- kel 1.1 f) framgår att tekniska föreskrifter bl.a. kan vara tekniska specifikationer och andra krav eller föreskrifter för tjänster, som är rättsligt eller faktiskt tvingande vid saluföring, tillhandahållande av tjänster eller etablering av en aktör som tillhandahåller tjänster eller användning i en medlemsstat samt medlemsstaternas lagar och andra författningar som förbjuder tillverkning, import, saluföring eller användning av en produkt eller som förbjuder tillhandahållande eller utnyttjande av en tjänst eller etablering som tillhandahållare av tjänster. Om inte annat följer av artikel 7 ska medlemsstaterna enligt artikel 5.1 , förutom vid vissa undantagsfall, över- lämna alla utkast till tekniska föreskrifter till kommissionen. Sam- tidigt ska även skälen till varför det är nödvändigt att utfärda en så- dan teknisk föreskrift redovisas. Kommissionen underrättar övriga medlemsstater om anmälan. Enligt artikel 6.1 får medlemsstaterna inte anta ett utkast till teknisk föreskrift före utgången av tre måna- der från den tidpunkt då kommissionen mottog informationen enligt artikel 5.1.11 Utredningens förslag omfattar ett flertal begränsningar av han- deln med alkoholhaltiga preparat. Såväl bestämmelserna om vem som har rätt att bedriva handel, i fråga om både partihandel och detaljhandel, samt om vem som får servera eller köpa vissa alkohol- haltiga preparat. Det finns även andra bestämmelser om mer restrik- 10Reglerna återfanns tidigare i direktiven /34/EG och 98/48/EG. Direktiven kodifierades genom direktiv /1535 om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster. 11Det äldre direktiv /34/EG har genomförts i genom förordningen (1994:2029) om tekniska regler och verkställighetsföreskrifter. Regleringen innebär, som nämnts i texten, att förslag till en lag eller en förordning som innehåller tekniska före- skrifter eller föreskrifter om informationssamhällets tjänster måste anmälas. Anmälan beslu- tas av . Anmälan av förslag till myndighetsföreskrifter hanteras av berörd myndighet och . Det nya direktivet som enbart kodifierar gällande rätt har ännu inte medfört att förordningen ändrats. tiv reglering i fråga om t.ex. marknadsföring. Reglerna motiveras av hänsyn till människors liv, hälsa och säkerhet. Utredningen bedö- mer mot den bakgrunden att anmälningsskyldigheten i direktiv /1535 blir aktuell. och Rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden (tjänste- direktivet) innehåller bestämmelser som syftar till att förenkla för- faranden och formaliteter som är tillämpliga på tillträde till och ut- övande av tjänsteverksamhet. Tjänsteleverantörer ska kunna fullgöra vissa förfaranden och formaliteter samt få information genom gemensamma kontaktpunkter i medlemsstaterna. Om medlems- staterna t.ex. har krav på tillstånd för att få utöva vissa tjänster eller krav på legitimation, användande av viss utrustning m.m. får dessa krav inte vara diskriminerande, de måste kunna motiveras av tving- ande hänsyn till allmänintresset och det eftersträvade målet ska inte kunna uppnås med en mindre begränsande åtgärd.12 Enligt punkten 5 andra stycket i artikel 39 ska medlemsstaterna till kommissionen översända alla förändringar i sina krav på tillfällig tjänsteverksamhet, inbegripet nya krav och skälen för dessa. Sådana krav måste dock vara icke-diskriminerande, nödvändiga och pro- portionerliga. Kommissionen ska underrätta övriga medlemsstater om de översända kraven. En sådan översändning ska inte hindra medlemsstaterna från att anta bestämmelserna i fråga.13 Enligt punkten 7 i artikel 15 ska medlemsstaterna till kommissionen även anmäla alla förslag till nya lagar och andra författningar som inne- fattar vissa krav som omnämns i punkten 2 i artikel 15 samt skälen för dem. Exempel på sådana krav är kvantitativa eller geografiska begränsningar. Kommissionen ska underrätta de övriga medlems- staterna om bestämmelserna. Anmälan hindrar inte medlemsstaten från att anta de aktuella bestämmelserna.14 12Se bl.a. artikel 9, jfr även prop. 2009/10:125 s. 147 f. 13Kommissionen ska dock tillhandahålla analyser och riktlinjer avseende tillämp- ningen av bestämmelserna inom ramen för direktivet. 14Kommissionen ska dock från mottagandet av anmälan undersöka om kraven är förenliga med gemenskapsrätten och vid behov fatta ett beslut om att begära att medlemsstaten i fråga ska avstå från att anta dem eller upphäva dem. Utredningen bedömer att en anmälningsskyldighet enligt tjänste- direktivet artikel 39 andra stycket punkten 5 kan bli aktuell. Konsekvenser för barn och unga Ett av huvudsyftena med den reglering som utredningen föreslår är att stärka skyddet för barn och unga i fråga om alkoholens skadliga verkningar. Detta är helt i linje med hur alkoholpolitik har sett ut och även i linje med den allt mer centrala ANDT-policyn som har arbetats fram nationellt. Även internationellt kommer signaler från såväl WHO som EU och FN om att skydda barn och unga från skadligt bruk av alkohol. Det finns stark evidens för att ökad tillgänglighet av alkohol ökar total- konsumtionen vilket i sin tur kan bidra till ökade alkoholskador.15 Genom de förslag som utredningen lägger fram bör möjligheten för barn och unga att få tillgång till aktuella alkoholhaltiga preparat minska. Detta mot bakgrund bl.a. av att produkterna endast får säljas inom ramen för monopolet eller av aktörer med serverings- tillstånd och då det därmed krävs att man har uppnått viss ålder för att få köpa produkterna. Man kan också förvänta sig att barn och unga på ett bättre sätt skyddas mot viss marknadsföring av dessa preparat, vilket kan bidra till att kännedomen om produkterna och intresset för dem begränsas. Det kommer vidare att finnas ett orga- niserat system för tillstånd och tillsyn som ger utökade möjligheter till kontroll, vilket särskilt kan antas vara till gagn och skydd för unga. Kan förslagen komma att få några ytterligare konsekvenser? Utredningens förslag kan inte förväntas ha någon betydelse för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Utredningen bedömer inte heller att förslaget får några egentliga konsekvenser för jämställdheten mellan män och kvinnor. I den delen skulle man 15 Se bl.a. Alcohol Control Policies in Public Health Perspective, WHO, 1975. möjligen kunna tänka sig en viss positiv effekt för ökad jäm- ställdhet ur ett folkhälsoperspektiv eftersom unga kvinnor har visat sig vara de som i högre grad konsumerar alkoläsk och andra sötare alkoholdrycker jämfört med unga män, vilket kan tänkas ha bäring även på t.ex. alkoholhaltig glass. Inte heller vad avser miljön kan utredningen se att den reglering som föreslås har någon direkt inverkan. Förslag: De nya bestämmelserna ska träda i kraft . Stadigvarande serveringstillstånd för spritdrycker som har meddelats före ikraftträdandet ska omfatta även sådana alkohol- haltiga preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket alkohol- lagen. Sedan den nuvarande alkohollagens ikraftträdande har man kunnat handla i princip fritt med alkoholhaltiga preparat, det finns t.ex. inga åldersgränser, preparaten måste inte säljas genom en specifik försäljningskanal och det är endast de generella marknadsförings- reglerna som gäller. Utredningen har i delbetänkandet kommit fram till (se kap. 4 och 6) att vissa alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel. Med anledning av detta har utred- ningen föreslagit förändringar i lagstiftningen för att åstadkomma en anpassning till regleringen av alkoholdrycker (framför allt beskrivet i kap. 5 samt 7–9). Utredningen menar att det mot denna bakgrund är angeläget att de föreslagna ändringarna kan träda i kraft så snart det är praktiskt möjligt. Förslaget innehåller föreskrifter som bedöms anmälningsplik- tiga enligt och rådets direktiv (EU) 2015/1535 om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster. Anmälan måste enligt direktivet ske i så god tid att en tidsfrist om normalt har hunnit löpa ut innan propositionen be- slutas av riksdagen.1 Mot denna bakgrund, och med hänsyn till den tid som krävs för remissbehandling och beredning inom samt de informationsinsatser som behöver genomföras be- döms den tidigaste dagen för ikraftträdande vara . Ikraftträdandet bör koordineras med eventuella ändringar i skatte- lagstiftningen (se vidare i kapitel 10). Utredningen bedömer att det finns behov av övergångsbestämmel- ser i fråga om serveringstillstånd när även alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel ska omfattas av detta system. Detta för att övergången ska fungera väl och att det ska bli så liten administrativ börda som möjligt för berörda näringsidkare, tillståndsgivare m.fl. Utredningen föreslår därför att stadigvarande serveringstillstånd för spritdrycker som har med- delats före ikraftträdandet ska omfatta även sådana alkoholhaltiga preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket alkohollagen. Utred- ningen bedömer att det skulle leda för långt att i detta hänseende även innefatta serveringstillstånd för öl, vin och annat. Detta bör framgå av en övergångsbestämmelse. 1 Se avsnitt 11.8. för en närmare redogörelse. Även en anmälan enligt tjänstedirektivet (Europa- parlamentets och rådets direktiv /123/EG) kan komma att bli aktuell, men hindrar inte medlemsstaten från att anta bestämmelserna i fråga; se 11.8 även beträffande detta. 13.1Förslaget till lag om ändring i alkohollagen (2010:1622) Denna lag gäller tillverkning, marknadsföring och införsel eller import av alkoholdrycker och handel med sådana varor. Lagen gäller också tillverkning av sprit samt införsel, import, utförsel, export och handel med sprit samt handel med alkoholhaltiga preparat. Lagen gäller också marknadsföring, införsel, import och handel med sådana alkoholhaltiga preparat som avses i 10 § andra stycket. Paragrafen innehåller en övergripande beskrivning av vad alkohol- lagen reglerar. Första stycket är oförändrat. Ett nytt andra stycke läggs till där det framgår i vilka delar alko- hollagen reglerar alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssyn- punkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel. Se 10 § andra stycket för närmare resonemang kring vilka preparat som avses med denna definition. Utredningens förslag om reglering för aktuella alkoholhaltiga preparat avser marknadsföring, införsel, import och handel. I denna lag finns bestämmelser om –tillverkning m.m. (2 kap.), –allmänna bestämmelser om försäljning (3 kap.), –partihandel m.m. (4 kap.), –detaljhandel (5 kap.), –handel med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat (6 kap.), –marknadsföring av alkoholdrycker m.m. (7 kap.), –servering av alkoholdrycker m.m. (8 kap.), –tillsyn m.m. (9 kap.), –överklagande (10 kap.), –straffbestämmelser (11 kap.), –förverkande (12 kap.), och –register (13 kap.). Paragrafen innehåller en uppräkning över vad respektive kapitel i alkohollagen reglerar. Ändring har gjorts genom tillägget av ”m.m.” i de två streck- satser som avser kapitel 7 om marknadsföring respektive kapitel 8 om servering, i konsekvens med att dessa kapitelrubriker görs om. Rubrikerna ändras med anledning av att kapitlen kommer att genomgå ändringar då alkoholhaltiga preparat som avses i 10 § andra stycket föreslås omfattas av huvuddelen av de regler som gäller för alkoholdrycker. Med alkoholhaltigt preparat avses en vara som innehåller mer än 2,25 volymprocent alkohol och inte är alkoholdryck eller teknisk sprit och inte heller är sådant läkemedel som omfattas av läkemedelslagen (2015:315). För alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel gäller särskilda regler enligt denna lag. Bestämmelserna i 6 kap. 6–9 §§, och 10 § 1–3 ska inte vara tillämp- liga på de alkoholhaltiga preparat som avses i andra stycket. Paragrafen, som ändras, behandlar definitionsfrågor avseende ”alko- holhaltigt preparat” samt vilka bestämmelser i alkohollagen som ska tillämpas på alkoholhaltiga preparat. Utredningens överväganden finns i kapitel 4 (framför allt avsnitt 4.7 och 4.8), kapitel 6 (framför allt i avsnitt 6.7) samt i avsnitt 5.8. Det första stycket har ändrats genom att frasen ”färdigställts för slutlig användning” har tagits bort. Bakgrunden till detta är dels att det inte ska råda någon osäkerhet kring om alkoholhaltigt pulver och liknande produkter innefattas av definitionen, dels att det en- ligt inte finns något egentligt behov av att detta krav finns kvar; det underlättar inte vid tillämpningen av be- stämmelsen. Närmare överväganden i denna del finns i avsnitt 6.7. Det andra stycket är nytt. Här införs en ny definition i alkohol- lagen för vissa slags alkoholhaltiga preparat. För att det ska bli så tydligt som möjligt vilka typer av produkter som avses med defi- nitionen hänvisas i lagtexten dels till preparat som ur konsumtions- synpunkt är att jämställa med alkoholdrycker, dels till preparat som annars kan antas användas som berusningsmedel. Vad gäller den första delen av definitionen, ”preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker”, är det fråga om alkoholhaltiga preparat som konsumeras på ett sätt och med ett syfte som är att jämställa med konsumtionen av alkohol- drycker. Det kan vara fråga om alkoholhaltiga preparat som kon- sumeras i stället för en alkoholdryck, eller som komplement till alkoholdrycker. Det sammanhang i vilket preparatet typiskt sett konsumeras bör ha betydelse för bedömningen. Om det är fråga om konsumtion i festmiljö, på restauranger och caféer eller i andra sociala sammanhang, innefattande t.ex. festivaler, bör preparatet omfattas av definitionen. Typiska exempel är alkoholhaltig glass och slush, godis av karaktären alco shots, alkoholhaltiga produkter som är avsedda att användas vid tillredning av drinkar (t.ex. s.k. foam) samt drinktilltugg med alkoholinnehåll. Den andra delen av definitionen, ”eller annars kan antas använ- das som berusningsmedel”, kan självklart innefatta även preparat som omfattas redan av det första ledet, men även andra typer av produkter som annars riskerar att falla utanför bestämmelsen. Här innefattas t.ex. alkoholhaltigt pulver. Avsikten är främst att kunna fånga in nya företeelser och nya konsumtionsmönster. Genom uttrycket ”kan antas användas” klargörs att det endast är preparat som är avsedda för förtäring som avses, inte t.ex. hand- sprit, rengöringsmedel eller spolarvätska. Bestämmelsen är inte avsedd att träffa befintliga produkter som inte har genererat några problem såvitt gäller alkoholintag. Vad gäller kommande produkter bör bedömningen fokuseras på om de konsumeras på ett sätt som är att jämställa med alkoholdrycker eller kan antas användas som berusningsmedel. Exempel på produkter som faller utanför definitionen är mat- lagningsvin, essenser och vissa desserter eller likörpraliner som säljs i dagligvaruhandeln. Överväganden kring den nya definitionen återfinns i avsnitt 4.7 och 4.8. Även det tredje stycket är nytt. Här föreskrivs att vissa uppräk- nade bestämmelser i alkohollagen, vilka avser de alkoholhaltiga preparat som endast omfattas av paragrafens första stycke, inte ska gälla de preparat som avses i andra stycket. Eftersom den nya defi- nitionen av vissa alkoholhaltiga preparat innebär att dessa i den mån det är möjligt ska regleras på samma sätt som alkoholdrycker finns det inte behov av och är inte heller lämpligt med dubbel- reglering. Så långt som möjligt ska separata regelverk gälla för alko- holhaltiga preparat i allmänhet och alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel. Det finns dock vissa regler som det finns fortsatt behov av att kunna tillämpa på båda kategorierna alkoholhaltiga preparat. Den bestämmelse som även fortsatt ska tillämpas i 6 kap. är 10 § 4 punkten, som ger regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer möjlighet att meddela föreskrifter om handel i övrigt som behövs till skydd för liv och hälsa. Se vidare angående detta i kommentaren till den bestämmelsen. Även 9 kap. 10 § och 11 kap. 8 § ska tillämpas fortsättningsvis för båda typerna av alkoholhaltigt preparat och undantas därför inte från tillämpningen. Med tillverkare avses den som yrkesmässigt tillverkar varor som avses i denna lag. Försäljning till konsument benämns detaljhandel eller, beträffande alkoholdrycker och de alkoholhaltiga preparat som avses i 10 § andra stycket, om det sker för förtäring på stället, servering. Annan försälj- ning benämns partihandel. Paragrafen behandlar tillverkning, handel och servering. Utred- ningens överväganden finns i avsnitt 5.8. Första stycket som avser tillverkning är oförändrat. Andra stycket definierar detaljhandel, servering och partihandel. I och med att dessa regler fortsättningsvis även ska omfatta de alkoholhaltiga preparat som avses i 10 § andra stycket har bestäm- melsen ändrats så att det anges att försäljning till konsument som sker för förtäring på stället, servering, även ska innefatta dessa pre- parat. Alkoholdrycker och de alkoholhaltiga preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket får inte säljas om det inte föreligger rätt till det enligt denna lag. Paragrafen handlar om försäljningsrätt av alkoholhaltiga drycker och de preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket. Utredningens överväganden finns i avsnitt 5.8. I det absoluta flertalet bestämmelser i kapitel 3 har tillägg gjorts av de alkoholhaltiga preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket. I denna paragraf fastställs att vare sig alkoholdrycker eller dessa preparat får säljas om det inte föreligger rätt till det enligt alkohol- lagen. Alkoholdrycker och de alkoholhaltiga preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket som inte får säljas i en butikslokal får inte heller förvaras i sådan lokal eller tillhörande utrymmen. Med butikslokal avses en lokal där konsumenter kan köpa varor eller tjänster eller hyra varor, dock inte restauranger och andra server- ingsställen. Sådan lokal där provsmakning enligt 8 kap. 7 § andra stycket be- drivs, omfattas inte av förbudet i första stycket. Paragrafen behandlar bl.a. förvaring av alkoholdrycker och alko- holhaltiga preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket samt defi- nition av ”butikslokal”. För närmare överväganden se avsnitt 5.8. Första stycket har ändrats. I konsekvens med att alkoholdrycker som inte får säljas i en butikslokal inte heller får förvaras där ska detsamma gälla de alkoholhaltiga preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket. Tillägg görs därför med hänvisning till den defini- tionen av alkoholhaltigt preparat.