sou · H5B36 · 2017-02-08 00:00:00 — Vi kan inte heller se att bestämmelsen skulle vara svårare att tillämpa än andra bestämmelser om barnets bästa. Vi menar att värdet av att lägga ytterligare fokus på barnets bästa överväger de eventuella negativa konsekvenser som skulle kunna bli följden av vårt förslag. Vi föreslår därför att det införs en kompletterande bestämmelse om vad som ska beaktas vid bedöm- ningen av barnets bästa. 11.4Reglering om barnets rätt att komma till tals, m.m. Barnets rätt att fritt uttrycka sina åsikter Artikel 12 i innehåller som framgår ovan en av grundläggande principer, barnets rätt att fritt uttrycka sina åsikter och att bli hörd. I artikel 12 stadgas: 1.Konventionsstaterna skall tillförsäkra det barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid barnets åsikter skall tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. 2.För detta ändamål skall barnet särskilt beredas möjlighet att höras, antingen direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ och på ett sätt som är förenligt med den nationella lagstiftningens procedur- regler, i alla domstols- och administrativa förfaranden som rör barnet. har gett ut allmänna kommentarer om barnets rätt att bli hörd.2 Följande redogörelse bygger på de kommentarerna. 2 CRC/C/GC/12. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals Artikel 12 ger varje barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa åsikter i alla frågor som rör barnet och få åsikterna beaktade i förhållande till barnets ålder och mog- nad. Kommittén har uttalat frasen ”i stånd att bilda” inte ska ses som en begränsning utan konventionsstaterna ska förutsätta att barnet är i stånd att bilda sina egna åsikter (p. Artikeln sätter inte upp någon åldersgräns för barnets rätt att uttrycka sina åsikter. Även mycket små barn kan uttrycka egna åsikter. Kommittén understryker att forskning på området visar att barnet kan bilda åsikter , även om barnet kanske inte kan uttrycka dessa åsikter muntligen. Konventionsstaterna ska därför erkänna och respektera också annan kommunikation än ver- bal som lek, kroppsspråk, ansiktsuttryck, teckningar och målningar. Detta är exempel på uttryck som mycket små barn kan använda för att visa att de förstått något och också för att uttrycka sina val och preferenser (p. Att barnet har rätt att ”fritt” uttrycka sina åsikter innebär att barnet ska kunna uttrycka sina åsikter, sitt eget perspektiv, utan att manipuleras eller utsättas för otillbörlig påverkan eller påtryck- ningar. Barnet har rätt att uttrycka sina egna åsikter. ”Fritt” innebär också att barnet kan välja om det vill utöva sin rätt att bli hörd eller inte (p. ”Skall tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mog- nad” hänvisar till barnets förmågor. Dessa förmågor måste bedömas bl.a. för att man ska kunna beakta åsikterna. Meningen innebär att inte bara ålder avgör betydelsen av ett barns åsikter utan olika faktorer, som t.ex. erfarenhet och miljö, har också betydelse för ett barns förmåga att bilda åsikter. Med ”mognad” i konventionens mening menas ett barns kapacitet att uttrycka sina åsikter och frågor på ett rimligt och självständigt sätt. Ju mer resultatet påver- kar ett barns liv, desto mer relevant är det med en korrekt bedöm- ning av barnets mognad. Om barnet är i stånd att bilda sina egna åsikter måste beslutsfattaren ta barnets åsikter under övervägande som en viktig faktor för avgörandet (p. 28, 30 och 44). Om barnet bestämt sig för att uttrycka sin åsikt ska barnet höras ”antingen direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ”. Företrädaren kan vara t.ex. vara en förälder, advokat eller en social- arbetare. Kommittén framhåller att det i många fall finns intresse- konflikter mellan barnet och en förälder. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals medveten om att han eller hon enbart företräder barnets intressen (p. 35–36). Ett barn kan inte höras effektivt om omgivningen är okänslig eller olämplig för barnets ålder. Förfaranden som används vid hörande av barn måste därför vara tillgängliga och lämpliga för barn. Särskild uppmärksamhet måste ägnas åt barnanpassad information och lämpligt utbildad personal. Konventionsstaterna ska garantera att miljön är sådan att barnet känner sig respekterat och tryggt när barnet uttrycker sina åsikter. Barnet bör helst delta i ett samtal i stället för en ensidig utfrågning. Barnet ska inte intervjuas oftare än nödvändigt eftersom det är en svår process för barnet. Helst ska barnet inte höras i en öppen domstolsförhandling utan under för- troliga omständigheter (p. 24, 34 och 43). För att barnets rätt att fritt uttrycka sina åsikter ska kunna för- verkligas måste de som är ansvariga för att höra barnet informera barnet om de frågor som är aktuella, vilka valmöjligheter som finns, och vilka beslut som kan komma att fattas. Barnet måste också få veta under vilka omständigheter som han eller hon kommer att få uttrycka sina åsikter. Barnets rätt till information är enligt kom- mittén förutsättningen för att barnet ska kunna göra ett informerat val. När ett beslut är fattat måste beslutsfattaren också, enligt barn- rättskommittén, informera barnet om resultatet av processen och förklara hur barnets åsikter beaktats (p. 25 och 45). har i sina senaste slutsatser och rekommenda- tioner till , , menat att principen om rätten att komma till tals är otillräckligt genomförd i praktiken, särskilt när det gäller bl.a. vårdnad, boende och umgänge samt utredningar inom . Kommittén rekommenderar att vidta åtgär- der för att stärka rätten att bli hörd och för att säkerställa ett effektivt genomförande av lagstiftning som erkänner barnets rätt att komma till tals i rättsliga förfaranden, och även inrätta förfar- anden för att socialsekreterare och domstolar ska kunna följa prin- cipen.3 3 CRC/C/SWE/CO/5 p. 19 och 20. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals Strategi för att stärka barnets rättigheter i I den av godkända strategin, Strategi för att stärka barnets rättigheter i Sverige4, redogörs för hur och domstolar ska förverkliga . Strategin behandlar bl.a. hur barn ska få möjlighet att uttrycka sina åsikter i frågor som rör dem. Det uttalas att det krävs att ansvariga aktörer har kunskap om hur rättigheten ska förverkligas i den egna verksamheten. Det måste också finnas kunskap om och arbetssätt för hur barnets åsikter kan hämtas in och bedömas utifrån barnets ålder och mognad. Regeringen betonar vidare att det är viktigt att miljön känns trygg och att metoder och arbetssätt är väl anpassade till barnets förut- sättningar. I alla beslut som rör barn bör också framgå hur barnets åsikter har hämtats in och beaktats. Barnets åsikter ska inte endast hämtas in. De ska också få betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Man bör också ta hänsyn till barnets situation i bedömningen av hur barnets uppgifter ska användas, ett barn kan exempelvis hamna i en svår lojalitetskonflikt. Med hänsyn till prin- cipen om barnets bästa är det viktigt att barnets inställning klargörs på ett sätt som iakttar respekten för barnets integritet och själv- bestämmanderätt. Barnet har ingen skyldighet att framföra sina åsikter, utan ska ges en möjlighet till detta. 11.4.2Bestämmelser i och socialtjänstlagen Barnets vilja ska beaktas vid bedömningen av barnets bästa I enlighet med regler om barns rätt att komma till tals infördes en bestämmelse om att domstolen vid bedömningen av barnets bästa ska ta hänsyn till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad (numera 6 kap. 2 a § sista stycket FB). Av förarbetsuttalanden framgår att bestämmelsen har ett bredare tillämpningsområde än ordalydelsen ger sken av. Dom- stolen och socialnämnden är vid frågor om vårdnad, boende och umgänge skyldiga att ta hänsyn till barnets vilja och också till andra mer allmänna synpunkter som barnet kan ha. Därmed ska barnets vilja även beaktas vid förfaranden som inte innebär att något beslut 4 Artikelnr S2010.026, s. 5, se även prop. 2009/10:232. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals Det ställs inte upp någon bestämd ålder för när barnets vilja ska beaktas mer eller mindre, utan viljan ska beaktas utifrån barnets ålder och mognad. Det är viktigt att understryka att barnet enligt bestämmelsen har en rätt att uttala sin vilja, inte en skyldighet. Det framgår av förarbeten att det är viktigt att domstolen alltid tar hänsyn till barnets vilja. Det framgår också att om barnet har en be- stämd önskan och har nått en sådan mognad att denna bör respek- teras, bör domstolen i allmänhet följa barnets vilja (prop. 1994/95:224 s. 53, prop. 97/98:7 s. 105, prop. 2005/06:99 s. 45, 47 och 48). Principen om att barnet ska komma till tals gäller vid samarbetssamtal I förarbeten års vårdnadsreform uttalades att även om någon uttrycklig reglering inte finns i frågan om barnets vilja vid socialnämnders samarbetssamtal mellan föräldrarna är utgångspunk- ten att hänsyn ska tas till barnets vilja även vid hanteringen av sådana. Det uttalades att samarbetssamtalen visserligen i första hand är ett sätt för föräldrarna att gemensamt och i samråd enas om vårdnadsfrågorna. Det betonades dock att samtalen till stor del handlar om hur frågorna bäst ska ordnas . Det framhölls att barnet, om det inte är olämpligt, på något stadium bör komma med i samtalen. Som regel bör detta ske när föräldrarna har börjat samarbeta och kan föra konkreta diskussioner i tvistefrågorna (prop. 2005/06:99 s. 47 och 48). I allmänna råd om socialnämndens ansvar för vissa frågor om vårdnad, boende och umgänge5 (nedan förkortade allmänna råd) ges rådet att samtalsledaren bör, om det inte är olämpligt, ta med barnet i något skede av samtalen dels för att med utgångspunkt i barnets egna behov och rättigheter ge information och låta barnet berätta om sin situation, dels för att ge barnet möjlighet att förmedla sin inställning. 5 SOSFS 2012:4. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals Barnets vilja ska beaktas när socialnämnden godkänner avtal om vårdnad, boende och umgänge I de situationer där socialnämnden godkänner ett avtal framgår det direkt av lagen att hänsyn ska tas till barnets vilja (6 kap. 2 a § FB och prop. 2005/06:99 s. 47). I allmänna råd ges rådet att utredaren bör, om det inte är olämpligt, samtala med bar- net dels för att med utgångspunkt i barnets egna behov och rättig- heter ge information och låta barnet berätta om sin situation, dels för att ge barnet möjlighet att förmedla sin inställning. Om det inte är möjligt att tala direkt med barnet, bör utredaren bilda sig en uppfattning om barnets inställning genom samtalet med föräldrarna. Det anges också att det av utredningen bör framgå hur barnets vilja ser ut. Om barnet inte har kommit till tals bör det och skälen till det framgå. Barnet bör också erbjudas ett uppföljningssamtal, om det inte är olämpligt. lämnar snabbupplysningar ska barnet höras om det är lämpligt Enligt 6 kap. 20 § andra stycket FB kan domstolen innan den fattar interimistiska beslut hämta in upplysningar från socialnämnden, s.k. snabbupplysningar. Snabbupplysningar tjänar som ett underlag in- för det interimistiska beslutet. lämnar upp- lysningar ska den, om det är lämpligt, höra föräldrarna och barnet. I allmänna råd ges rådet att den som samtalar med barnet inför ett interimistiskt beslut först bör tala om varför sam- talet förs. Det anges också att om handläggaren gör bedömningen att det inte är lämpligt att tala med barnet, bör orsaken till detta redovisas för domstolen. I sådana fall anges att det ibland kan vara lämpligt att låta barnet komma till tals genom personer i barnets omgivning som känner barnet väl. Bestämmelsen om att föräldrarna och barnet ska höras infördes genom vårdnadsreform. I den utvärdering som vårdnadskommitté gjorde kom det fram att barnsamtal sällan före- kom när snabbupplysningar lämnades till domstol (SOU 2005:43 s. 243). I propositionen uttalades att det inte borde införas något uttryckligt krav i lag på att socialnämnden skulle försöka klarlägga barnets inställning. Det underströks dock att socialnämnden i så Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals hög grad som möjligt ska vara lyhörd för att barnet kan vilja kom- ma till tals, och att nämnden bör redovisa för domstolen vad som har kommit fram om barnets inställning. Det framhölls att barnet inte får känna sig pressat att ta ställning för eller mot en förälder och att det i vissa fall kan vara olämpligt att ha ett särskilt samtal med barnet inför ett interimistiskt beslut, t.ex. om ett barn är sär- skilt känsligt eller om ett beslut måste fattas så snabbt att det inte finns utrymme för att samtala med barnet under godtagbara former och med den försiktighet som krävs (prop. 2005/06:99 s. 47). Vid en vårdnads-, boende och umgängesutredning ska utredaren försöka klarlägga barnets inställning Om det inte är olämpligt ska utredaren försöka klarlägga barnets inställning och redovisa den för rätten (6 kap. 19 fjärde stycket FB). vårdnadskommitté kom fram till att barn kom till tals under vårdnadsutredningarna i betydligt större utsträckning än vad som var fallet före reformerna . I den enkätundersök- ning som kommittén gjorde svarade de allra flesta att samtal nor- malt förekom med barn som var eller äldre. I många kommu- ner fördes samtal även med yngre barn (SOU 2005:43 s. 209 och 210). I propositionen uttalades att resultatet av kommitténs utvär- dering var positivt, men att kvaliteten kunde bli ännu bättre. Det betonades att även yngre barn måste få komma till tals. Med hän- visning till barns olika mognadsgrad och förutsättningar ansågs det inte lämpligt att i lag slå fast en viss ålder för när ett barn bör tillfrågas inom ramen för en vårdnadsutredning. Det angavs att det i varje enskilt fall ska göras en bedömning av om det är olämpligt att tala med barnet och vilken betydelse hans eller hennes inställ- ning ska tillmätas. Yngre barn kan komma till tals t.ex. genom att utredaren samtalar med personer i barnets omgivning som känner honom eller henne väl (prop. 2005/06:99 s. 46). Av allmänna råd framgår att barnet inte bör pressas att lämnas synpunkter och att utredaren i rapporten bör sammanfatta uppgifterna om barnet från föräldrarna, referens- personer, register och från barnet självt. Det anges också att inne- börden och vikten av barnets egen inställning bör lyftas fram i utredarens bedömning. Om utredaren inte har haft någon kontakt Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals med eller något samtal med barnet, bör orsaken till det redovisas. Om det är olämpligt att klarlägga barnets inställning, bör detta liksom skälen anges. Att barnet har rätt till viss information i sam- band med en utredning och att barnet bör erbjudas ett uppfölj- ningssamtal om det inte är olämpligt framgår också av råden. Det finns möjlighet att höra barn vid en huvudförhandling Barnet får höras inför rätten, om särskilda skäl talar för det och det är uppenbart att barnet inte kan ta skada av att höras (6 kap. 19 § sista stycket FB). Som ordalydelsen antyder ska bestämmelsen tillämpas med stor försiktighet.6 En vårdnadshavare kan hindra att barnet kommer till tals Vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter (6 kap. 11 och 13 §§ FB). Ett samtal med barnet i frågor om vårdnad, boende eller umgänge rör barnets personliga angelägenheter och därför krävs vårdnadshavar- nas samtycke. En vårdnadshavare som motsätter sig samtal kan alltså hindra att barnet kommer till tals i frågor om vårdnad, boende och umgänge.7 Barnets rätt att komma till tals och rätt till information enligt socialtjänstlagen I socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, regleras barnets rätt att komma till tals och barnets rätt till information i 11 kap. 10 § första stycket. Bestämmelsen lyder enligt följande När en åtgärd rör ett barn ska barnet få relevant information. Ett barn ska ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets åsikter och inställning 1981/82:168 s. 78. 2009/10:192 s. 16, jfr även JO:s beslut i dnr 1059-2003 och 4857- 2003. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mog- nad. Frågan är om bestämmelsen är tillämplig även vid hantering av frågor om vårdnad, boende eller umgänge på uppdrag av domstol. Delar av 11 kap. 10 § SoL har varit placerade i andra paragrafer i . En tolkning av bestämmelsen bör därför ske mot bakgrund av tidigare förarbetsuttalanden. När det gäller ordet åtgärder framgår det av prop. 1996/97:124 att med detta närmast avses insatser på individnivå, dvs. utred- nings-, stöd- och behandlingsinsatser. En åtgärd gäller både vardag- liga situationer och traumatiska händelser som berör barnet på ett eller annat sätt (s. 100 och 176). Av tidigare förarbeten till SoL framgår att med utredning avses all den verksamhet som syftar till att göra det möjligt för socialnämnden att fatta beslut (jfr prop. 1979/80:1, s. 562). SoL:s bestämmelser avser utredningar som kan ligga till grund för myndighetsutövning mot enskild, såsom en barnavårdsutredning. I vårdnadsmål fattar socialnämnden inte några beslut som kan ligga till grund för myndighetsutövning. Detta talar mot att bestämmelsen är tillämplig när en socialnämnd, på en domstols uppdrag, hanterar frågor om vårdnad, boende och umgänge. Att bestämmelsen utgör en anpassning till regleringen i barnkon- ventionen talar dock för en vidare tolkning av tillämpningsområdet. Vår slutsats är att det är osäkert om bestämmelsen gäller de olika moment av utredningsåtgärder och samtal som förekommer vid socialnämndens hantering av frågor om vårdnad, boende eller um- gänge på uppdrag av domstol. Barnets rätt till uppföljning enligt socialtjänstlagen Av 5 kap. 1 § åttonde strecksatsen SoL framgår att i sin omsorg om barn och unga ska socialnämnden tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ärende om vård- nad, boende, umgänge eller adoption har avgjorts. I Socialstyrel- sens allmänna råd anges att efter avslutad utredning och när rättens dom har vunnit laga kraft bör socialnämnden erbjuda föräldrarna för ett uppföljningssamtal. I samband med detta bör ut- redaren även erbjuda barnet ett uppföljningssamtal, om det inte är olämpligt. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals 11.5Några rapporter som behandlar barnets rätt att komma till tals 11.5.1Socialstyrelsens uppföljning av barnets rätt att komma till tals i arbete har på uppdrag av regeringen följt upp hur vårdnadsreform slagit igenom i socialnämndens arbete. Familjerätten och barnet i vårdnadstvister. Uppföljning av hur vårdnadsreform slagit igenom i arbete8 redovisas resul- taten av uppföljningen. konstaterade att barnen har blivit mer synliga och att barnsamtal är tydligare redovisade i utred- ningar om vårdnad, boende och umgänge. Barn kommer till tals i mycket stor utsträckning i samband med utredning om vårdnad, boende och umgänge. Formerna för barnsamtal varierar dock och är avhängiga det individuella barnets situation och förutsättningar. Yngre barn (oftast angavs som en gräns) observerades ofta i samspel med vardera föräldern. Det konstaterades också att talar betydligt oftare med barn i samband med snabb- upplysningar. identifierade också förbättringsområ- den. behövde bli ännu bättre på att dokumentera och återge barnsamtal. framhöll också att ålder inte ska vara en faktor som ensam avgör om det är lämpligt att tala med ett barn. Om det inte är olämpligt bör man tala med alla barn och an- passa samtalet till barnets ålder och mognad (s. 16, 20–22). 11.5.2Socialstyrelsens undersökning om hur kommunerna hanterar domstolars beslut om umgängesstöd har på regeringens uppdrag undersökt hur kom- munerna hanterar domstolars beslut om umgängesstöd enligt 6 kap. 15 c § FB, och på vilket sätt och i vilken utsträckning kommunerna lever upp till sina åtaganden. Resultatet redovisades i rapporten Kommunernas arbete med umgängesstöd9. konstaterade bl.a. att det finns brister kring socialnämndens kon- takt med barnet både före, under och efter beslut om umgänges- Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals Det fanns t.ex. brister i den inledande kontakten med barnet för att informera om umgängestödsbeslutet (s. 7, 16 och 23). 11.5.3Socialstyrelsens kartläggning av barns delaktighet i utredningar om vårdnad, boende och umgänge har på regeringens uppdrag kartlagt barns delaktig- het i utredningar om vårdnad, boende och umgänge. Resultatet av kartläggningen publicerades i rapporten i utred- ningar om vårdnad, boende och umgänge.10 I en enkät ställde Social- styrelsen frågor till landets alla kommuner, bland annat om från vilken ålder barn kommer till tals. Genom att granska akter och intervjua handläggare i femton kommuner undersökte Socialstyrel- sen också i vilken utsträckning och på vilket sätt ser till att barnen kommer till tals och i vilken mån barnens åsikter be- aktas. konstaterade bl.a. följande (s. 7 och 8). •Barns rätt att vara delaktiga är väl förankrad, men barn får ändå olika förutsättningar att komma till tals. •Socialtjänsten träffar så gott som alla barn, oavsett ålder, vid ett hembesök hos vardera föräldern. •Ungefär en tredjedel av barnen i de utredningar som Social- styrelsen granskade hade inte haft något enskilt samtal med ut- redaren. •De barn som hade enskilda samtal fick ett eller två. •I vilken utsträckning barn får enskilda samtal ökar med åldern. Barn som är kommer till tals enskilt. Barn som är och äldre kommer så gott som alltid till tals. •En femtedel av kommunerna har en åldersgräns för när barn er- bjuds enskilda samtal. •Drygt en fjärdedel av kommunerna använder inte metoder för att underlätta för barnen i samtalen och inte alla kommuner an- passar samtalsmiljön till dem. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals •Barnets inställning framgår oftast i utredningen, men dokumenterar inte i samma utsträckning hur barnets inställning påverkat bedömningen. •Socialtjänsten stämmer av samtalet med barnet, men informerar inte barnet om sin bedömning och rekommendation till dom- stolen. •Socialtjänsten erbjuder inte barnet, eller barnets familj, ett upp- följande samtal efter att utredningen avslutats och domen med- delats. 11.5.4Kartläggning av föräldrars och samtalsledares erfarenheter av samarbetssamtal och Myndigheten för familjerätt och föräldraskaps- stöd (MFoF) har på uppdrag av regeringen kartlagt föräldrars och samtalsledares erfarenheter av samarbetssamtal. Kartläggningen har genomförts genom en enkät till samtliga kommuner i landet. I en- käten ställdes bl.a. frågor om barns delaktighet. Resultatet redo- visades i rapporten . Kartläggning av föräldrars och samtalsledares erfarenheter som publicerades . MFoF:s slut- sats är att barn sällan kommer till tals i samband med samarbets- samtal. Av kartläggningen framgår bl.a. att kommunerna anser att barn i förskoleåldern är för unga för att delta i samtal. MFoF konstaterade att barn behöver bli mer delaktiga och ges möjlighet och förutsättningar till samtal (s. 7 och 39). 11.6Barns åsikter om delaktighet I rapporten och barnet i vårdnadstvister. Uppföljning av hur vårdnadsreform slagit igenom i arbete (se ovan) intervjuades bl.a. , , Barnens rätt i samhället () samt en forskare för att få kunskap om barns erfarenheter av att komma till tals hos i ärenden som rör vårdnad, boende och umgänge. Det kom fram att barnen får komma tills tals och att barnsamtal verkade vara väl etablerade i arbete. Däremot upplevde många av de barn som organisationerna och kontaktats av, Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals att de inte blivit lyssnade på av och domstolen och att deras vilja inte blivit beaktad.