sou · H5B331 · 2017-04-26 00:00:00 — ska se till att det finns ett lämpligt antal intygsgivare och utöva tillsyn över deras verksamhet. föreskrifter om verkställigheten av och intygsgivare i 4 kap. 3 och 4 §§ lagen (2002:93)om koopera- får meddelas endast den som har får meddelas endast den som har nödvändig utbildning i fastig- nödvändig utbildning i fastig- hetsrätt och företags- eller fastig- hetsrätt och företags- eller fastig- 27Senaste lydelse 2003:36. 28Senaste lydelse 2009:1148. 29Senaste lydelse 2003:36. hetsekonomi samt kunskaper av- hetsekonomi samt kunskaper av- förvaltning av fastigheter. förvaltning av fastigheter och som Behörighet ska meddelas för har tecknat ansvarsförsäkring en- , högst , men kan ligt 4 kap. 4 § tredje stycket lagen efter ny ansökan förlängas. (2002:93) om kooperativ hyresrätt. Vid prövning av en ansökan Behörighet ska meddelas för om förlängning av behörighet , högst , men kan skall särskilt beaktas i vilken efter ny ansökan förlängas. utsträckning sökanden har varit Vid prövning av en ansökan verksam som intygsgivare. om förlängning av behörighet ska särskilt beaktas i vilken ut- verksam som intygsgivare. hörigheten för en intygsgivare 1. inte uppfyller de krav som 1. inte uppfyller de krav som anges i 8 § första stycket, eller anges i 8 § första stycket, eller sorg vid utförandet av sina sorg vid utförandet av sina åligganden enligt 4 kap. 3 § lagen åligganden enligt 4 kap. 3 § lagen (2002:93) om kooperativ hyres- (2002:93) om kooperativ hyres- enligt 3 kap. 2 § (1991:614). (1991:614). I fall som avses i första I fall som avses i första varning i stället för att återkalla varning eller erinran i stället för behörigheten, om det kan anses vara en tillräcklig åtgärd. det kan anses vara en tillräcklig eller, efter över- klagande, domstol får besluta att 30 Senaste lydelse 2009:1148. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Beträffande ekonomiska planer som har getts in till Bolags- verket för registrering före ikraftträdandet tillämpas 1, 4 a och 4 b §§ ideras äldre lydelse. 3.I fråga om ärenden om intygsgivares behörighet som har inletts hos före ikraftträdandet tillämpas 8 och 8 c §§ i deras äldre lydelse. 2Utredningens uppdrag och arbete Utredningens uppdrag är att se över konsumentskyddet på bostads- rättsmarknaden. I uppdraget ingår bl.a. att ta ställning till •om innehållet i den ekonomiska planen bör ändras, •om det finns anledning att skärpa regelverket för intygsgivare, •om det rättsliga skyddet för förhandstecknare och andra blivan- de föreningsmedlemmar behöver förbättras, •om skyddet mot rättsförluster i samband med överlåtelse och pant- sättning av en bostadsrätt bör stärkas, •på vilket eller vilka sätt som en bostadsrättsförening bör säkerställa att det kommer att finnas tillräckliga medel för att möta det lång- siktiga underhållsbehovet, •om det i årsredovisningen bör lyftas fram uppgifter som är sär- skilt viktiga för bostadsrättsföreningens intressenter, •om reglerna om fastighetsmäklarens informationsgivning vid för- medling av en bostadsrätt bör ändras och •om reglerna för om- och tillbyggnader som berör en bostads- rättshavares lägenhet bör ändras. Utredaren ska lämna de författningsförslag som övervägandena ger anledning till. Utredningens direktiv (2015:97) bifogas som bilaga 1. Utredningens uppdrag och arbete Utredningens arbete har bedrivits på sedvanligt sätt med regel- bundna sammanträden med sakkunniga och experter. Sammanlagt har utredningen haft tolv sammanträden, varav ett . Utredningens arbete har också förts framåt tack vare underhands- kontakter med experter och sakkunniga. Möte har också hållits med representanter från och Byggindustrier. Utredningen har närvarat på ett seminarium benämnt K-dagen – för kommentarer, diskussion och utvärdering av bokförings- nämndens K2 och som anordnades av Srf konsul- terna. Utredningen har också hållit en hearing med intygsgivare. Annat relevant arbete inom har också följts och beaktats genom utredningens sakkunniga. Efter detta inledande kapitel redovisas i kapitel 3 de allmänna ut- gångspunkterna som ligger till grund för utredningens överväganden och förslag. I kapitel 4 ges sedan en allmän beskrivning över redovisnings- lagstiftningen och i kapitel 5 redogörs särskilt för bostadsrätts- föreningars redovisning. I kapitel 6 till och med 13 är kapitlen uppbyggda så att utred- ningens överväganden och förslag följer direkt efter avsnitten om gällande rätt. I kapitel 6 övervägs bostadsrättsföreningars redovisning och framtida underhåll. Kapitel 7 och 8 behandlar innehållet i den eko- nomiska planen samt intygsgivarna och intygsgivningen. Därefter övervägs i kapitel 9 skyddet för den som har tecknat förhandsavtal eller anmält intresse för en bostadsrätt. Skyddet vid överlåtelse, pantsättning och utmätning övervägs i kapitel 10 vilket sedan följs av kapitel 11 som behandlar frågor om underhåll och förändring av bostadsrättshavarens lägenhet. Fastighetsmäklarens informationsgiv- ning tas upp i kapitel 12 och frågor om kooperativ hyresrätt tas upp i kapitel 13. Utredningens uppdrag och arbete De avslutande kapitlen 14–16 innehåller konsekvenserna av för- slagen, ikraftträdande- och övergångsbestämmelser, och författnings- kommentar till de lämnade lagförslagen. Lagstiftaren har sökt arbeta för en attraktiv och hållbar bostads- marknad utan att frångå konsumenternas och bostadsmarknadens behov av ett skyddsnät. Den nuvarande bostadsrättslagstiftningen trädde i kraft . Även om lagen har ändrats därefter har flera bostadsrättsorganisationer och intresse- grupper gjort gällande att lagstiftningen blivit föråldrad och behöver ses över. Som framgår av direktiven är syftet med utred- ningens uppdrag att identifiera områden där konsumentskyddet behöver stärkas. I kapitlet förklaras först vad som avses med konsumenträttsligt perspektiv i direktivens mening (avsnitt 3.2). Därefter beskrivs skäl- en för ett starkt konsumentskydd på bostadsrättsmarknaden (av- snitt 3.3). Sedan följer en kort beskrivning av dagens konsument- skydd och den kritik som riktats mot detta i den allmänna debatten (avsnitt 3.4). Därefter ges en allmän beskrivning av upplåtelseform- en bostadsrätt och bostadsrättsförening (avsnitt 3.5). Slutligen ges en kortfattad beskrivning över boendeformerna kooperativ hyresrätt och bostadsförening i avsnitten 3.6 och 3.7. 3.2Vad avses med konsumenträttsligt perspektiv? Strikt juridiskt faller endast upplåtelse av nyproducerad bostads- rättslägenhet under de konsumenträttsliga reglerna.1 Som framgår av direktiven (se även avsnitt 2.1) är dock utredningens uppdrag bredare än så eftersom behovet av tydliga och ändamålsenliga regler även 1 Definition av konsument, se bl.a. 2 § lag (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentför- hållanden. gör sig gällande utanför de situationer där det finns ett renodlat kon- sument-näringsidkare förhållande. Det gäller bl.a. då en bostadsrätt överlåts mellan två privatpersoner och vid ombildning från hyres- rätt till bostadsrätt. Uppdraget kan därför sägas omfatta konsument- skyddet i vid bemärkelse. När någon har förvärvat en bostadsrätt blir han eller hon också medlem i en bostadsrättsförening och därmed delaktig i ett företag. Av detta följer att även regler som främst tar sikte på förhållandet mellan en medlem och föreningen kan ha betydelse för bostadsrätts- havarens långsiktiga ekonomiska trygghet. Även detta förhållande är till del föremål för utredningens översyn och får därmed också anses omfattas av konsumentskyddet i vid bemärkelse. 3.3Bostadsrättsmarknaden behöver ett starkt konsumentskydd Ett av huvudändamålen bakom bostadsrättslagen (1991:614; BRL) är att bostadsrättshavarna ska erbjudas en tryggad besittning till sina lägenheter och ett långsiktigt stabilt boende. För att detta ändamål ska uppnås krävs att det finns ett rättsligt skydd för bostadsrätts- havare och för dem som avser att köpa en bostadsrätt. I finns det ungefär en miljon bostadsrättslägenheter för- delade på cirka 25 000 aktiva bostadsrättsföreningar.2 Det innebär att bostadsrätt är den mest förekommande upplåtelseformen för gemen- samt ägande av bostäder. Den genomsnittliga bostadsrättsföreningen är uppförd av HSB eller på 1960 eller och har cirka 363 lägen- heter.3 Därtill finns det gott om föreningar med färre lägenheter, men som på grund av sitt attraktiva läge förvaltar mycket bety- dande värden. har det genomsnittliga priset för både nyupp- förda och äldre bostadsrättslägenheter stigit kraftigt. omsattes närmare 108 000 bostadsrätter, till ett sammanlagt värde av nästan . I var den totala om- sättningen 132,9 miljarder, vilket motsvarar av den totala 2Totalt finns cirka 29 000 bostadsrättsföreningar registrerade. De föreningar som är vilande har oftast ännu inte förvärvat något hus. omsättningen i landet. Medelpriset i riket för en bostadsrätt var . De regionala skillnaderna var dock stora. De dyraste bostadsrätterna fanns i där medelpriset var . Det lägsta medelpriset fanns i där en genomsnittlig bostadsrätt kostade cirka 575 000 kronor.4 Statistiken kan jämföras med den . Då omsattes omkring 89 800 bostadsrätter, till ett sammanlagt värde av . Medelpriset i riket var , i och i . Den snabbt stigande prisutvecklingen innebär att en bostadsrätt representerar ett stort ekonomiskt värde för den enskilde bo- stadsrättshavaren. Även för samhället i stort har bostadsrättsmark- naden stor ekonomisk betydelse. Det är bl.a. mot bakgrund av ovanstående viktigt att konsu- mentskyddet på bostadsrättsmarknaden är starkt och att det råder ordning och reda på marknaden. Detta behov gör sig inte minst gällande i samband med att en lägenhet ursprungligen upplåts med bostadsrätt. Då ställs ofta bostadsrättsköparen mot en starkare part i form av det byggföretag som uppför byggnaden och som har bildat bostadsrättsföreningen. Den obalans mellan parterna som detta i all- mänhet innebär motiverar att samhället vidtar åtgärder till skydd för den svagare parten. Härigenom uppnås också en effektivare marknad. Konsumentskyddet på bostadsrättsmarknaden behövs således så- väl för att motverka förekomsten av osunda bostadsrättsföreningar som för att ge den som överväger att köpa en bostadsrätt en god bild av vilka ekonomiska åtaganden och risker som förvärvet innebär. Ett starkt konsumentskydd har emellertid inte bara betydelse för den enskilda bostadsrättsköparen utan även för andra intressenter som är beroende av stabila förhållanden för sin verksamhet, t.ex. byggföretag, fastighetsmäklare och kreditgivare. 4 Statistiken är hämtad från SCB och mäklarstatistik. 3.4.1Något om de viktigaste konsumentskyddsreglerna i BRL Det konsumentskydd som lagstiftningen på bostadsrättsområdet innehåller är sammansatt av flera olika komponenter. Reglerna har störst betydelse i samband med den ursprungliga upplåtelsen av lägenhet med bostadsrätt. Men vissa av dem är viktiga även för det långsiktiga förhållandet mellan bostadsrättsföreningen och dess med- lemmar och aktualiseras också när en bostadsrätt överlåts mellan två personer. Av stor betydelse för konsumentskyddet är bl.a. de regler som ska bidra till att bostadsrättsföreningarna är ekonomiskt hållbara, både när de inleder sin verksamhet och . Hit hör bl.a. reglerna om ekonomisk plan och intygsgivare samt reglerna om bokföring, redovisning och revision. Den ekonomiska planen och årsredovisningen har betydelse för den enskilde bostadsrättsköparens möjlighet att informera sig om sina åtaganden och om eventuella risker med köpet. Den ekono- miska planen ska innehålla en teknisk och ekonomisk beskrivning och vara försedd med intyg av två oberoende intygsgivare. Intygs- givarna ska pröva om projektet är ekonomiskt hållbart. Information om åtagandena ska också finnas i ett avtal om upp- låtelse av bostadsrätt och i den objektsbeskrivning som en fastig- hetsmäklare ska tillhandahålla vid förmedling av en bostadsrätt. Även bestämmelserna om förhandsavtal innehåller ett flertal kon- sumentskyddsregler. Ett sådant avtal kan ingås mellan en bostads- rättsförening och en blivande bostadsrättshavare. innebär att föreningen är skyldig att upplåta en lägenhet med bostadsrätt åt den som tecknar sig för lägenheten. Tecknaren är å sin sida skyldig att förvärva lägenheten med bostadsrätt. Reg- lerna om förhandsavtal, omfattar bl.a. krav på kostnadskalkyl och en särskild uppsägningsrätt för förhandstecknaren. Kostnadskalkylen ska på samma sätt som den ekonomiska planen vara försedd med ett intyg från två intygsgivare. Såväl vid tecknandet av förhandsavtal som vid upplåtelse ska föreningen ha ställt betryggande säkerhet för de inbetalningar som gjorts av den bostadssökande. Genom att fastställa sådant krav på föreningen har man velat säkerställa att konsumenten ges ett full- gott ekonomiskt skydd. I direktiven anses att konsumentskyddet på bostadsrättsmarknaden generellt sett fungerar väl. De flesta bostadsrättsföreningar vilar på en hållbar ekonomisk grund och har goda förutsättningar att erbjuda sina medlemmar ett långsiktigt tryggt boende. I de flesta fall finns det också goda möjligheter för en blivande bostadsrättshavare att i förväg bedöma vilka åtaganden och risker köpet av en bostadsrätt innebär för honom eller henne. har konsumentskyddet på bostadsrätts- marknaden dock kommit att ifrågasättas. I den allmänna debatten har lyfts fram att bostadsmarknadens villkor har förändrats med tiden och att flera av bestämmelserna i har blivit föråldrade och är dåligt anpassade till dagens verklighet. Det har bl.a. hävdats att reglerna kan möjliggöra att bostadsrätt upplåts av en bostadsrättsförening som inte är ekonomiskt hållbar och att det kan vara svårt för den som avser att köpa en bostadsrätt att bedöma vilka risker detta innebär. Det är främst frågor som har koppling till den ekonomiska planen, intygsgivarna och bostadsrätts- föreningarnas redovisning som har lyfts fram som viktiga att se över. 3.5.1Historik och lagstiftningens utveckling fördes en omfattande debatt kring bostads- och boendefrågor i . Bakgrunden var bl.a. den stora emigra- tionen från , som till stor del hade sin grund i dåliga boende- förhållanden och dålig fördelning av bruksmark. Även inflyttningen till städerna från landsbygden efter 1890-talet skapade stora bostads- problem. Många människor i städerna bodde trångt och dyrt; an- tingen inneboende, eller hos privata hyresvärdar. började man på allvar diskutera hur en form av kooperation eller samägande kunde skapas inom bostadssektorn. Förebilden var bl.a. olika former av konsumentkooperativ och de demokratiskt styrda folkrörelserna. kunde man inneha lägenhet genom ägande av andel i bostadsförening (se avsnitt 3.7) eller aktier i bostadsaktiebolag. Egentliga bostadsrättsföreningar kunde bildas sedan den första lagen (1930:115) om bostadsrätt tillkom. Syftet med lagen var att skapa möjlighet att förvärva en bostad med relativt låg kontantinsats och trygga medlemmars rätt till sina bostäder. Idén var att bostadshuset skulle ägas gemensamt av de boende, med en boenderepresentativ styrelse som kunde kontrollera intäkter och utgifter. Genom att ge medlemmarna i bostadsrättsföreningen inblick i föreningens arbete och genom införandet av krav på ekonomisk plan som förutsätt- ning för föreningens bildande hoppades man komma till rätta med osäkra byggprojekt och dåligt skötta bostadsrättsföreningar. Den första bostadsrättslagen beskrivs därför ofta som konsumentinriktad. bostadsrättslag kom att framstå som otidsenlig. Utvecklingen hade gått mot allt större byggnadsprojekt och föreningarna bildades i regel inte längre av de blivande bostads- rätthavarna själva. I stället togs initiativet till nya föreningar av de rikskooperativa organisationerna HSB och Riksbyggen.5 Det var inte heller så vanligt att bostadsrättsföreningar förvärvade bebyggda fastigheter (och , Bostadsrättslagen, En kom- mentar, 5 uppl. 2014, s. 17 f.). Mot bakgrund av dels utvecklingen på bostadsrättsmarknaden, dels av den kritik som hade framförts mot s.k. byggmästarbildade bostadsrättsföreningar, tillkallades sakkunniga för att göra en allmän översyn av bostadsrättslagstiftningen. avlämnade sitt betänkande Bostadsrätt (SOU 1969:4) med förslag till en ny bostadsrättslag. Den nya bostadsrättslagen (1971:479) trädde i kraft som lag upphörde att gälla. Genom bo- stadsrättslag övergavs den tidigare tillämpade tekniken att i lagen bara reglera sådana frågor där avvikelser gjordes från vad som gällde om ekonomiska föreningar i allmänhet. Lagen kom därför att i princip uttömmande reglera bostadsrättsföreningars förhållanden. 5 HSB (ursprungligen Hyresgästernas ) bildades och bildades . Dessa organisationer upplåter företrädesvis sina lägenheter med bostadsrätt. Det finns ytterligare en rikskooperativ organisation, Bostadsrätterna (tidigare SBC) som delvis har annan karaktär än de övriga organisationerna. de delar där reglerna överensstämde med vad som gällde för ekono- miska föreningar i allmänhet hänvisade lagen dock direkt till mot- svarande bestämmelse i föreningslagen. I motiven fästes stor vikt vid att förhindra uppkomsten av ekonomiskt osunda företag samt vid att tillförsäkra bostadsrättshavarna god insyn i föreningarnas ange- lägenheter och ett stort mått av trygghet i besittningen av deras lägenheter. Formerna och förutsättningarna för bostadsrättshavar- nas anknytning till föreningen i samband med produktionen av föreningsfastigheten kom att inta en central plats i den nya lagen. I förarbetena diskuteras ingående under vilka former och förutsätt- ningar bostadsrättsföreningarna skulle få knyta till sig bostadssökande (prop. 1971:12 s. 73 ff.). De sakliga nyheterna lag innebar bl.a. att möjligheten att uppbära förskott och träffa förhandsavtal om upplåtelse av bo- stadsrätt till bostadslägenheter förbjöds. Reglerna om att det ska finnas en ekonomisk plan för föreningens verksamhet skärptes. I fråga om bostadsrättshavarnas rättigheter och skyldigheter gjordes en anpassning till hyreslagstiftningen. Vidare skulle vissa tvister, framför allt de om medlemskap, handläggas av hyresnämnderna. De föreningsrättsliga tvisterna förbehölls dock allmän domstol. Utvecklingen efter tillkomsten av bostadsrättslag präg- lades bl.a. av ett ökande antal ombildningar från hyresrätt till bo- stadsrätt, framför allt i storstäderna (se lagen [1982:352] om rätt till fastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt) och en kraftig prisutveckling på bostadsrätter. En ny bostadsrättslag (1991:614) trädde i kraft och ersatte då lag. Denna lag är med vissa ändringar alltjämt gällande. lag vilar på samma grunder som den tidigare lagen men medförde flera sakliga nyheter. Det kooperativa synsättet och medlemmarnas trygghet i besittningen till sina lägenheter samt en strävan att förhindra uppkomsten av ekonomiskt osunda och inte bärkraftiga föreningar utgjorde viktiga utgångspunkter också för den reviderade lagstiftningen. Formerna och förutsättningarna för bostadsrättshavarnas anknytning till föreningen i samband med pro- duktionen eller förvärvet av föreningsfastigheten intar liksom tidi- gare en central plats i lagstiftningen (prop. 1990/91:92 och SOU 1988:14). Bostadsrättslagen reglerar dels det nyttjanderättsliga förhållandet mellan å ena sidan bostadsrättsföreningen som ägare av föreningens hus och å den andra medlemmen som nyttjanderättshavare, dels det föreningsrättsliga förhållandet mellan föreningen och medlemmen. När det gäller regleringen av de nyttjanderättsliga förhållandena är lagen till stora delar tvingande till sin natur.6 Om stadgarna inne- håller andra regler får dessa inte tillämpas. Skälet till detta är att dessa regler ska vara lika oavsett i vilken förening man bor i. När det gäller bostadsrättslagens uppbyggnad för de förenings- rättsliga förhållandena är principerna delvis annorlunda. Bostads- rättslagen hänvisar i stora delar till föreningslagen. Föreningslagen är till sin uppbyggnad inte lika tvingande som de nyttjanderättsliga reglerna i bostadsrättslagen. Det har överlämnats till föreningen själv att i flera avseenden bestämma hur den vill förfara i beslutsfattandet. Bostadsrättslagen reglerar i princip inte förhållandet mellan en bostadsrättshavare och tredje man. I takt med att frågor av det senare slaget uppmärksammats har det dock i bostadsrättslagen tagits in en del bestämmelser som tar sikte på tredje man t.ex. hur ett över- låtelseavtal ska vara upprättat för att vara giltigt och vissa regler vid pantsättning av bostadsrätt. När det gäller förhållandet till tredje man i övrigt får man gå till de allmänna regler som gäller vid avtal och köp samt familjerättsliga regler vid bodelning eller arvskifte. Därutöver gäller en mängd andra bestämmelser som också ska tillämpas i en bostadsrättsförening. Det kan gälla bokföring som ska ske enligt bokföringslagens (1999:1078; BFL) och årsredovisnings- lagens (1995:1554; ÅRL) principer eller regler i skattelagstiftningen (Uggla, och , Bo i bostadsrätt, 4 uppl. 2010, s. 19 f.). och framåt har bostadsrättslagstiftningen varit föremål för flera statliga utredningar och bostadsrättslagen har ändrats i flera avseenden. Här bör följande nämnas. Genom en lagändring som trädde i kraft sänktes lagens krav på minsta antal medlemmar i föreningen respektive 6 I vissa avseenden är det dock möjligt att göra avsteg från de nyttjanderättsliga principer som gäller i BRL. Ett exempel är de bestämmelser som gäller för inre underhåll. Lagen anger som huvudregel att det är bostadsrättshavaren som svarar för att lägenheten till det inre hålls i gott skick, om inte annat bestäms i stadgarna. Det är bara i de fall BRL anger att annat får bestämmas i stadgarna eller på annat sätt avtalas som ett avsteg får göras från lagens regler. minsta antal lägenheter i föreningens hus från fem till tre (prop. 1992/93:144). I syfte att förhindra förekomsten av ekonomiskt osunda för- eningar infördes vissa ändringar bl.a. gällande reglerna om ekonomisk plan, framför allt beträffande intygsgivningen. Också möjligheterna till förändringar i den egna lägenheten preci- serades och vidgades något. En rätt för föreningen att i vissa fall av- hjälpa brister infördes också (prop. 2002/03:12 och SOU 2000:2). Den nya upplåtelseformen kooperativ hyresrätt, som infördes genom en särskild lag vilken trädde i kraft , föran- ledde också vissa förändringar i BRL (prop. 2001/02:62 och SOU 2000:95, se även avsnitt 3.6). gjordes vissa ändringar som gäller användning av elektronisk signatur för undertecknande av handlingar (prop. 2007/08:45). moderniserades lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar i syfte att förbättra möjligheterna att bedriva koopera- tivt företagande (prop. 2015/16:4). Denna modernisering är den största reformen på föreningsrättens område sedan lagen infördes . Genom lagändringarna förenklades lagen och anpassades till stor del till motsvarande regler i aktiebolagslagen (2005:551). Bl.a. ändrades reglerna om föreningsstämman och styrelsen samt blev det enklare att ändra stadgarna och att besluta om likvidation och fusion. Vidare förstärktes kapitalskyddet genom nya regler om värde- överföringar motsvarande de som finns i aktiebolagslagen. Flera av de föreslagna ändringarna omfattade även bostadsrättslagen och lagen om kooperativ hyresrätt (2002:93). Vad är en bostadsrätt? Bostadsrätt är huvudsakligen en svensk företeelse. Motsvarigheten i många andra länder är snarare andelsägenheten, lik den svenska formen ägarlägenhet, alltså med lägre grad av gemenskap i förvalt- ningen. Bostadsrätten kan sägas ligga mellan äganderätt och hyresrätt. Den representerar på ett annat sätt än hyresrätten en förmögenhets- tillgång och ett risktagande. ger den ett bättre besittnings- skydd och mycket större möjligheter till inflytande över boende och ekonomi än hyresrätten. I dagligt tal använder man uttrycket bostadsrätt för att beteckna en lägenhet som innehas med bostadsrätt. Man talar om att man har köpt en bostadsrätt. Även om detta sätt att använda ordet är praktiskt i de flesta fall är det inte helt riktigt.