sou · H5B342 · 2017-05-29 00:00:00 — En översiktlig kostnadsbedömning av de geotekniska delarna av förstärkningsåtgärderna utfördes för områden med höga skredrisker. älvutredningen innebar även att kunskapen kring ekonomiska samhällskonsekvenser av skred utvecklades. Vidare pre senterades en samlad bedömning av de geotekniska förutsättning arna för ökade flöden i . Arbetet har visat att det inom finns många om råden med hög skredrisk vid dagens förhållanden och att riskerna kommer att öka i ett förändrat klimat. Klimatförändringen innebär att av de kartlagda områdena kommer att få en högre risknivå fram , om inga åtgärder vidtas. Områden med hög skredrisk bedöms komma att öka med fram i förhållande till om inga åtgärder vidtas. SGI konstaterar att åtgärder för att minska dagens risknivåer blir effektiva för att möta framtida förhållanden med öka de flöden. De skredriskkartor som SGI tog fram för utgör ett viktigt planeringsunderlag vid en översiktlig bedömning av behovet av skredförebyggande åtgärder längs älven i första hand för befintlig bebyggelse. Framför allt sannolikhetsbedömningen kan utgöra underlag även för ny bebyggelse. fick SGI i uppgift att ta fram förslag på hur genom förande av klimatanpassningsinsatser som minskar skredriskerna i I sitt förslag föreslår SGI att reger ingen inrättar en särskild delegation för klimatanpassningsinsatser avseende skredrisker i . Regeringen har inte tagit ställ ning i frågan. 3.3.2Det fortsatta arbetet med skredriskanalys SGI har haft i uppdrag att utföra ras- och skredrisk- karteringar, kartera erosionsrisker samt metodutveckla, nyttiggöra och komplettera redan utförda karteringar. Inom ramen för detta uppdrag har myndigheten genomfört en förenkling och anpassning av karteringsmetodiken som användes i älvutredningen. Till grund för det fortsatta arbetet har SGI påbörjat arbetet med att skredriskkartera ytterligare tio områden (, , , , , , , Viskan, och Bohuskustenvattendrag) Dessa vattendrag identifiera des 2012 som de mest betydelsefulla att kartera ur ett samhällseko nomiskt perspektiv och SGI har tagit fram en inbördes rangordning av de tio utpekade områdena. Precis som för översvämning kan skredrisker begränsas både genom att minska sannolikheten för skred och genom att mildra konsekvenserna av ett skred. Den senare delen, att minska konsekvenserna, hänger samman med samhällsplanering och samhällsutveckling, med markanvänd ningen och med hur anläggningar och bebyggelse lokaliseras samt hur befintliga strukturer utnyttjas och utvecklas. I den kommunala och regionala planeringen är detta viktiga aspekter som måste finns med som en central del i riskhanteringen. Sannolikheten för skred kan minskas genom olika stabilitetsför bättrande åtgärder. Det handlar både om att förbättra stabiliteten för befintliga förhållanden och om att motverka att stabiliteten för sämras . Det finns ett antal olika möjligheter att förebygga skred och ras, som bland annat redovisas i rapporten mot skred, ras och erosion – goda exempel (Räddnings verket 2008). Det kan exempelvis handla om stödfyllningar, ibland i kombination med avschaktning och begränsning av markbelast ning. Behovet av stabilitetsförbättrande åtgärder måste också vägas mot möjligheten att minska riskerna på annat sätt, exempelvis genom att flytta verksamhet eller ändra markanvändningen. Erosion är nednötning och transport av jord, berg eller annat mate rial efter påverkan från till exempel vind, rinnande vatten eller vågor. Erosion är en naturlig process som påverkar kuster, vattendrag och sjöar och skapar fysiska förutsättningar för många värdefulla och hotade arter. Erosion kan också vara ett hot mot byggnader och samhällsviktig infrastruktur. Erosion kan delas in i tre olika typer, kusterosion, erosion i vattendrag och fartygsgenererad erosion (Far tygens svallvågor och avsänkning ger då upphov till erosionen). Av dess är två av typerna kopplade till klimatförändringar, kusterosion och erosion i vattendrag. Erosion i vattendrag förekommer längs de flesta vattendrag. Att ras och sked sker i anslutning till vattendrag är ofta en konsekvens av erosionen där. Erosion i reglerade vattendrag sker både av ström mande vatten och av isrörelser , främst i regleringsmaga sinen. Stranderosionen i regleringsmagasinen påverkar den ekologiska statusen längs stränderna. De åtgärder som görs längs regleringsmaga sinens stränder är främst för att säkerställa god ekologisk status längs vattendraget, men också för att skydda infrastruktur och bygg nader. Erosion kan också ske längs vattendrag, och sjöar till följd av ökad nederbörd och avrinning. Kusterosion drabbar i störst utsträckning områden som består av lättrörlig jord eller sand. Med en stigande havsnivå ökar risken för stranderosion längs kusterna. De sydligaste delarna av landet, , , och blir mest utsatta för havs nivåhöjningen och därmed även för erosion. En annan företeelse som påverkar havsnivån och därmed också risken för översvämningar och erosion längs kusterna är lågtrycksbanor och vindar. Med en större dominans av västvindar kommer de högsta högvattennivåerna i att stiga kraftigt och ge ökad erosion. Sannolikheten för kusterosion är störst i främst , , , och och där är också konsekvenserna för samhället störst. De största problemen med stranderosion förväntas i . Längs kustlinje sker erosion genom två olika pro cesser. Det ena är s.k. klintkust, där jorden rasar och skredar ner på stranden från höga, instabila klintar (t.ex. ). Denna strandtyp utgör ca: eller av . Det finns också flacka stränder med sand och grus (t.ex. , ). Sand- och grusstränder med måttlig till betydande erosion finns längs eller av kusten i framför allt kommunerna . SGU har gjort en bedömning av hur erosionsförhållandena kom mer att bli vid en framtida havsnivåhöjning . De sand- och grusstränder som är i huvudsak i balans (, 31 pro cent av kusten) kommer sannolikt att utsättas för ökad erosion, vilket innebär att maximalt eller av riskerar att utsättas för erosion. Det finns dock en stor osäkerhet i denna bedömning eftersom prognoser för vindarnas riktning och styrka, strömningsmönstret i havet och sedimenttransport på havs botten saknas. Längs vissa sträckor kan det i stället komma att ske en ackumulation av sediment. Även längs klintkuster bedöms ero sionen öka vid en höjd havsnivå. 3.4.1Förebyggande åtgärder mot erosion Liksom vid översvämning och ras och skred finns olika typer av åtgärder för att motverka erosion. Några av dessa beskrivs i ovan nämnda rapport åtgärder mot skred, ras och erosion – goda exempel (2008) och i rapporten utveckling av kusten längs , Översiktlig värdering av risker för erosion, ras och översvämning (SGI 2009). Erosionsskydd brukar delas in i hårda eller mjuka skydd. Syftet med de hårda skydden är att antingen hindra sanden från att trans porteras vidare längs med stranden eller att stabilisera kustlinjen. Det kan handla om hövder, en pirkonstruktion som ofta anläggs vinkelrätt mot stranden, strandskoning där ett skyddande skikt av sten läggs på de erosionskänsliga slänterna eller vågbrytare av sten för att minska vågorna och därmed erosionen på stränderna. Sådana skydd hindrar erosion men risken finns att erosionen drabbar om kringliggande strandområden än hårdare, eftersom sandtillförseln till dessa strandavsnitt från det skyddade området stryps. Mjuka eller naturanpassade skydd innefattar alla de typer av skydd där man tar hjälp av naturen, såsom plantering av vegetation, utplacering av sandstaket och utläggning av sand, s.k. strandfordring. Syftet med de mjuka skydden är att använda de naturliga strandprocesserna för att skydda stranden. SGI:s pågående arbete med naturanpassade ero sionsskydd ökar kunskapen om åtgärder för att förebygga erosion. 3.5Relationen befintlig och ny bebyggelse De frågor som utrednigen har att analysera avser både ny och be fintlig bebyggelse. De frågeställningar som uppkommer är dock till viss del olika när det gäller dessa. Helt ny bebyggelse, det vill säga exploatering av ett tidigare helt oexploaterat område ger vissa förut sättningar. När det gäller befintlig bebyggelse är problemen annor lunda eftersom bebyggelsen redan finns på plats, däremellan finns den inte ovanliga situationen att ny bebyggelse uppförs i, runt eller i direkt anslutning till befintlig bebyggelse, det vill säga förtätning av befintligt bebyggelse som aktualiserar vissa frågor och problem. Viktigt för att få en grundläggande uppfattning om omfatt ningen av olika frågeställningar är att se på storleksförhållandena mellan befintlig och ny bebyggelse i en överskådlig framtid. Begrep pet bebyggelse avses inte bara byggnader utan även anläggningar som har nära anknytning till byggnader, exempelvis vägar och parker. När det gäller frågorna i utredningen skulle en relevant utgångspunkt vara att se på den areella omfattningen av befintlig bebyggelse jäm fört med förväntat areellt omfång av ny bebyggelse. Någon nationell kartläggning av nuvarande areellt omfång av befintlig bebyggelse finns inte varför en sådan analys inte är möjlig. Utredningen har i stället valt att göra analysen genom att se på antalet bostäder som finns i landet och jämföra det med prognoser avseende ny bebyggelse. Att använda sig av bostäder som utgångspunkt för att analysera förhållandet mellan ny och befintlig bebyggelse ger inte en hel täckande bild. En del avseende detta beror på att bostäder kan vara olika utformade. I en jämförelse mellan i och i kan illustrera detta. i har (vid sidan av kontor och konferensanläggningar) 147 lägen heter. Varje våningsplan är . i äger bostadsbolaget ett flerbostadshus om 13 våningar med 450 bostäder, huskroppens längd är runt . Exemplet visar att hur stor markareal som blir bebyggd genom upp förandet av ett bostadshus är helt beroende på byggnationens ut formning, andra faktorer som blir relevanta är storleken på de olika bostäderna i byggnaden. Att bygga höga hus är ofta konstruktions mässigt kostsamt varför detta oftast blir aktuellt på platser där markkostnaden är hög och/eller utrymmer begränsat. Detta ger att höga flerbostadshus är vanligare i stora städer än på mindre orter. En annan viktig faktor avseende bebyggelse som inte kommer med när man tittar på bostäder är all den bebyggelse som inte utgör bostad, exempelvis skolor, kontor, fabriker och offentliga service inrättningar. Ytterligare ett moment som faller undan är förhållan det av marken runt bostäderna, exempelvis vägar, parkeringar och andra hårdgjorda och preparerade ytor. Med det brister som ovan redogjorts är en analys av ny och befintlig bebyggelses med utgångs punkt i bostäder ändå relevant, då den ändå ger en översiktlig bild av förhållandena. Många av de ovan redogjorda parametrarna som faller utanför står också i relation till bostäder på så sätt att ny byggnation med fler människor även skapar fler andra byggnader, så väl arbetsplatsbyggnader och offentliga byggnader som vägar och andra bearbetade markytor. Behovet av nya bostäder beror på flertalet olika omständigheter. En del utgörs av befolkningstillväxten, en del av att antalet per soner per bostad minskar, en annan är att bostäder ersätts, det vill säga byggnader rivs och ersätts med nya, slutligen beror behovet också på urbaniseringen som ger ett behov av omlokaliserer av bo städer. I fanns 2015 cirka 4 700 000 bostäder fördelat på i av rundade tal 2 000 000 småhus, 2 400 000 bostäder i flerbostadshus, 79 000 övriga hus och 230 000 specialbostäder. Definitionerna är upp ställda av () enligt följande: Småhus avser friliggande en- och tvåbostadshus samt par-, rad- och kedjehus (exklusive fritidshus), flerbostadshus avser bostadsbyggnader inne hållande tre eller flera lägenheter inklusive loftgångshus, övriga hus avser byggnader som inte är avsedda för bostadsändamål, t.ex. bygg nader avsedda för verksamhet eller samhällsfunktion (men som inne håller bostäder) och specialbostäder avser bostäder för äldre/funk tionshindrade, studentbostäder och övriga specialbostäder. SOU 2017:42 Allmän bakgrund För att analysera omfattningen av ny och befintlig bebyggelse måste ett utgångsvärde skapas eftersom all ny bebyggelse blir be fintlig i samma stund som den uppförts. Nedan kommer därför de ovan redogjorda antalet bostäder 2015 utgöra talet för befintlig bebyggelse de därefter tillkommande bostäderna katigoriseras som ny bebyggelse. Regeringen har uppställ som mål att 250 000 nya bostäder ska byggas . I förhållande till befintliga bostäder utgör det . Enligt statistik från färdigställdes i runda tal 35 000 nya bostäder vara 26 000 i flerbostadshus och 9 000 småhus. I förhållande till befintlig bebyggelse utgör detta unge fär . 2016 har byggnation av 34 000 nya lägenheter påbörjats, skulle den trenden hålla i sig inne bär det 68 000 påbörjade bostadsbyggnationer vilket innebär i förhållande till befintliga bostäder. har i rapport 2015:18 ”Behov av bostadsbyggande” analyserat behovet av bostadsbyggande . har rapporten med anledning av ny befolkningsprognos från () reviderats. beräknar, efter revidering en, att behovet av nya bostäder uppgår till 710 000, vilket i relation till befintliga bostäder utgör , och att bebyggelsetakten behöver vara sådan att 440 000 (i relation till befintlig bebyggelse) behövs vara uppförda 2020. I relationen mellan nya och befintliga bostäder kommer därmed 2025 (om byggnation sker i enlighet med bedömning av behovet) av bostäderna vara i befintlig bebyg gelse och i ny bebyggelse. Av detta kan man sluta sig till att befintlig bebyggelse i förhållande till ny för överskådlig framtid kommer utgöra majoriteten av bostadsbeståndet. Ovan redogjorda avser det nationella behovet. Om man i stället bryter ned och tittar på behovet i olika regioner kan man med Bo verkets prognoser (revisionen 2016 gör inga förändringar i fördel ningen i förhållande till rapporten) se stora skillnader mellan olika områden. har valt att katigorisera en grupp som storstads regionerna; , och . prognosti serar att av de nybyggda lägenheterna behöver byggas i dessa områden. Vidare kommer av byggbehovet att vara i kategorin större regioncentra med gemensamma nämnaren är att de är medelstora syd- eller mellansvenska regioner och/eller re gioner med universitet eller högskolor. Gruppen utgörs av (rangord nad efter prognostiserat behov) , , , , , , , , , , , , , , /, , och . Behovet inom denna kategori är varierande. I , , och ligger behovet i procent av det totala nationella behovet på mellan två och fyra pro cent. I , , och ligger vid samma jäm förelse procenten på mellan 0,2 och 0,5. Nästa grupp benämns mindre regioncentra och utgörs av , , , , , , , , , , , , , , , , , och . Denna grupp står för 2,4 pro cent av det nationella byggbehovet. Den sista kategorin Småregioner (, , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och ) beräknas i stort inte ha något behov av nybyggnation. Ovan redogjorda visar att nybyggnationen i faktiska tal kommer att vara störst i och runt de större städerna. Detta förefaller rimligt eftersom att de är de mest bebyggda områdena. För att få en bild över behovet sett i förhållande till befolkningsstorleken på området det vill säga det relativa bebyggelsebehovet är det dock relevant att jämföra det prognostiserade behovet med antalet in vånare. har brutit ned sin prognos och jämfört behovet i förhållande till antalet invånare och år. Det vill säga behovsantalet av nya bostäder per 1 000 invånare. Härvid kan konstateras att har ett behov av 7,5 nybyggda hushåll per 1 000 invånare och år. För är siffran 5,4 och för 4,7. Även sett till relativ nybyggnation är det i de större städerna som det prognosti serade behovet är störst. Motsvarande siffror (nybyggda hushåll per 1 000 invånare och år) för de större regioncentran och mindre re gioncentra är: 3,4 3,5 3,5 3,5 3,9 3,8 3,4 3,5 2,3 3,0 1,3 /1,6 1,4 1,0 0,9 0,4 1,3] 3,2 0,5 1,5 1,3 1,3 0,6 0,6 0,5 0,5 0,9 1,4 0,2 2015:18 ”Behov av bostadsbyggande” Av redogjorda sammanställning kan man konstatera att ansvarsför delningen i den redan befintliga bebyggelsen är mycket relevant, eftersom denna under en överskådlig framtid kommer att utgöra den övervägande merparten av bebyggelsen. Den nya bebyggelsen kommer att främst koncentreras till stor stadsregionerna. I dessa områden, med högst behov av nya bostäder, kommer också förtätningsfrågorna vara centrala. Generellt är det också dessa områden som redan nu har den tätaste bebyggelsen. I mindre tätbefolkade områden kommer frågeställningarna och pro blemen i viss mån ha en annan karaktär. Att anpassa den bebyggda miljö till effekterna av ett förändrat klimat utgör en planeringsfråga, varför frågorna måste iden tifieras och tas in i samhällsplaneringen. Samhällsplaneringen sköts till stora delar på nivå. I en enkätundersökning från SKL (Kommunernas arbete med klimatanpassning, 2012) uppgav av kommunerna att de arbetar med att klimatanpassa sin fysiska planering i viss utsträckning eller i hög utsträckning. En förutsättning för ett effektivit arbete, så väl ekonomiskt som resultatmässigt, är att god kunskap föreligger, dels avseende vilka utmaningar som föreligger och dels vart dessa rent geografiskt finns. har redogjorts för allmänt om vilka klimatförändringar som kan väntas generellt. Man kan av det konstatera att samtliga av landet kommuner står inför utmaningar. Nedan redogörs för två under sökningar av kommunernas arbete med klimatanpassning. Den ena är en rapport från IVL som genom en enkät undersökt kommuner nas arbete med klimatanpassning. Den andra är en promemoria av en enkätundersökning bland kommunerna som genomförts av kon sultföretaget . Undersökningen har skett på uppdrag av MSB i myndighetens arbete med en vägledning och stöd till kommunerna om karteringar och konsekvensanalyser av skyfall. 3.6.1IVL:s rapport; NR B 2261 IVL har gjort en enkätunder sökning bland kommuner. rapport heter; Klimat anpassning 2016 – Så långt har kommunerna kommit, NR B 2261. Undersökningen genomförs tillsammans med Svensk Försäkring som även står för finansieringen tillsammans med stiftelsen . Av samtliga 290 kommuner svarade 190 på enkäten, vilket mot svarar . Någon närmare analys om varför de 100 kommuner som inte svarade på enkäten inte gjorde det har inte genomförts. Många av de kommuner som inte svarat är befolknings mässigt mindre kommuner. Det finns dock flera kommuner med rela tivt hög befolkningsmängd som inte deltagit, bland annat , , , och . Enkäten utgjordes av 31 frå gor, med följdfrågor. Frågorna var uppbyggda runt the (2013a och 2013b) som visar hur ett klimatanpassningsarbete kan genomföras i sex olika steg. Det första steget handlar om att etablera ett anpassningsarbete, dvs. sätta ett ramverk för arbetet. Steg två handlar om att identifiera risker och sårbarheter. I tredje steget handlar det om att identifiera anpassningsåtgärder och steg fyra om att välja anpassningsåtgärder. Steg fem handlar att genomföra vald åtgärd och steg sex om att följa upp och utvärdera. Inledningsvis fick kommunerna svara på frågan om de tror att deras kommun kommer att påverkas av klimatföränd ringar och/eller extrema väderförhållanden. 186 kommuner uppgav att de trodde det och fyra uppgav att de inte visste. När det gällde vilka klimatförändringar och/eller extrema väderförhållanden som man trodde skulle aktualiseras i kommunen svarade (flera typer kunde väljas) nästa samtliga att ökad nederbörd var en av typerna, över 150 av kommunerna () angav förändrade flöden, även ökad tempratur låg omkring denna nivå. När det gällde ras/skred och erosion trodde omkring 100 kommuner att dessa två kategorier kunde aktualiseras, medan omkring 50 kommuner uppgav stigande hav och cirka 25 kommuner uppgav annat. Medan upp gett att de tror att de kommer att påverkas av klimat förändringar är det som uppgett att de jobbar med klimat anpassning. Undersökningens struktur följde de sex stegen som redogjorts för ovan. Undersökningen valde, för ett få fram ett jämförelsemate rial, att ge kommunerna poäng i de olika stegen. Maximalt kunde man i undersökningen få 33 poäng. Poängen fördelade sig i förhål lande till de olika stegen (poängen angivna i nom parentes): del ett (sju poäng), del två (sju poäng), del tre (fyra poäng), del fyra (fem poäng), del fem (sju poäng) och del sex (tre poäng). Den kommun som fick flest poäng i undersökningen var som totalt fick , samtliga de fem högst rankade kommunerna fick alla över 30 poäng. Spridningen var dock stor i de olika kommuner na. av alla svarande kommuner fick inte ens hälften av de möjliga poängen och fick under tio poäng, vilket under sökningen kategoriserade som att de knappt ens har börjat sitt klimat arbete. Skulle man dra slutsatsen att klimatanpassningsfrågorna inte är högt prioriterade i de kommuner som inte svarat på enkäten blir siffrorna ännu sämre. Skulle man exempelvis förmoda att dessa kom muner skulle placera sig i kategorin av kommuner som fick under tio poäng skulle slutsatsen bli att klimatarbetet knapp ens börjat i av landets kommuner. Det ska här understrykas att detta bygger på antagande och anledningarna till varför dessa kom muner inte svarat kan vara flera olika och behöver inte bero på att kommunerna inte arbetar med klimatanpassningsfrågor. På fråga har av de svarande kommunerna uppgett att de genomfört en analys av hur kommunen kan påverkas av framtida klimatförändringar. Analyserna har till stor utstäckning byggt på de regionala analyser som varje länsstyrelse genomfört. Av de kommu ner som genomfört en analys har omkring en tredjedel enbart an vänt analys, en tredjedel genomfört en analys utifrån analys och en tredjedel gjort en egen analys som inte bygger på . En del i att bedöma framtida klimatförändringar är att analysera situationen utifrån klimatscenarier. Klimatscenarier är prognoser om förändringar, varför de är förenade med viss osäkerhet. För det bästa resultatet bör man därför använda sig av olika scenarion för att få en blid av vilka variationer som kan uppstå beroende på olika scena rier. Av de kommuner som gjort en analys har använt sig av flera klimatscenarier, använt ett klimatscenario, 28 pro cent inte använt något scenario och uppgett att de inte vet om något scenario använts. En vidare del av analysen är att se vilka sektorer som kan tänkas påverkas. av de kommuner som uppgett att de analyse rat kommunens påverkan har även analyserat hur olika sektorer kan komma att påverkas, har inte gjort det och vet inte om detta gjorts. De kommuner som analyserat påverkan på olika sektorer har sett påverkan på flertalet sådan. Av relevans här kan nämnas att 75 kommuner () har angett påverkan på dagvatten- och avloppssystem, 72 kommuner () på kommunikationer och 85 () angett bebyggelse och bygg nader. När det därefter gäller nästa steg, det vill säga att identifiera olika möjliga klimatanpassningsåtgärder så har 82 kommuner (av de svarande kommunerna) uppgett att de kartlagt olika möjliga åtgärder. En fjärdedel av kommunerna har utvärderat åtgär der där utvärderat en åtgärd och flera olika åtgärder. När det gäller fördelningen i förhållande till olika klimat förändringar och/eller extrema väderhändelser som kommunerna utvärderat åtgärder emot så har i stort sett samtliga som gjort en utvärdering gjort det mot ökad nederbörd, omkring fyra femtedelar mot förändrade flöden i sjöar och vattendrag och omkring en tredje del vardera mot stigande havsnivåer, ras och skred, samt erosion. (omkring 85 kommuner) av de svarande kommuner na har genomfört klimatanpassningsåtgärder. Här är siffran i stora kommuner omkring sju av tio, menad siffran avseende små kom muner är tre av tio. När det gäller vilken klimatförändring och/eller extrem väderhändelser som kommunerna vidtagit åtgärd emot så har (det vill säga det stora mertalet av de som vid tagit åtgärder) gjort det mot ökad nederbörd, motsvarande siffror är i stort sett avseende förändrade flöden i sjöar och vattendrag, avseende stigande hav, någonstans mellan 5– avseende erosion och/eller ras och skred.