sou · H5B392 · 2017-11-28 00:00:00 — Terminologin i dokumenten varierar något, men det har blivit allt vanligare att också personer med intersexvariationer inklu- deras i samma sammanhang som hbtq-personer. När detta är fallet använder vi därför förkortningen hbtqi-personer. De olika FN-organen har producerat mycket informationsmaterial och material för påverkansarbete inom området hbtqi-personers rättigheter. Mycket av detta finns samlat av FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter2. De mänskliga rättigheterna gäller alla, och i såväl FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna3 som i Europakonvention- en4 finns också en öppen lista gällande förbud mot diskriminering. I detta avsnitt redogör vi för dels de mest relevanta hbtqi-specifika dokument som finns, dels för några av uttolkningarna, inom några särskilt relevanta områden. I kommande kapitel återkommer vi i våra förslag med hänvisningar till några av de dokument som redogörs för här. omfattar de dokument vi här hänvisar till hela hbtqi- gruppen. Det är också relativt vanligt att hbtqi-personers rättigheter nämns i samma kontext som kvinnors rättigheter. I den här utred- ningen fokuserar vi på rättigheter för transpersoner och personer med intersexvariation, men redogör för när dokumenten också in- kluderar andra. 3.1Globala mänskliga rättigheter och principer 3.1.1 Generella rättigheter och principer Rätten till liv och säkerhet Rätten till liv finns inskrivet i artikel 3 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, artikel 6 i konventionen om medbor- gerliga och politiska rättigheter, artikel 6 i och 2www.ohchr.org/EN/Issues/Discrimination/Pages/LGBTUNSystem.aspx (hämtad ). 3Allmän förklaring om de mänskliga rättigheterna (UDHR). 4Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (ECHR). Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter artikel 2 i . I artikel 9 i konventionen om med- borgerliga och politiska rättigheter garanteras allas rätt till säkerhet för sin person, och i artikel 33 i konventionen om flyktingars ställ- ning stadgas att ingen ska skickas tillbaka till platser där personens frihet eller liv hotas. I en allmän kommentar från för mänskliga rättig- heter konstateras att artikel 9 i konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, om personlig frihet och säkerhet, också gäller bland annat hbtq-personer5. Detta inkluderar frihet från kroppsska- dor och mentala skador och rätten till kroppslig och mental integritet. UNHCR har också klargjort att personer som söker asyl baserat på förföljelse på grund av sexuell läggning eller könsidentitet ska räk- nas in i termen ”särskild social grupp” och därmed omfattas av kon- ventionens skrivningar6. I en skrift från OHCHR7 klargör FN-organet att lag- stiftning mot hatbrott som skyddar människor från att utsättas för våld på grund av sin sexuella läggning eller könsidentitet ska finnas, och att staterna också ska anta effektiva system för att kunna doku- mentera och anmäla hatbrott. Förbud mot tortyr och annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning Tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning förbjuds i artikel 5 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, i artikel 7 i konventionen om medborger- liga och politiska rättigheter och i artikel 3 i . Som nämnts tidigare finns också den särskilda konventionen mot tortyr, CAT. I en rapport av FN:s särskilda rapportör om tortyr och annan grym, omänsklig och nedvärderande behandling eller straff, anläggs ett genus- och hbtqi-perspektiv på frågorna, och situationen för transpersoner och personer med intersexvariation belyses särskilt, 5CCPR/C/GC/35. 6Guidelines on International Protection No. 9: Claims to Refugee Status based on Sexual Orientation and/or Gender Identity within the context of Article 1A(2) of the 1951 Con- vention and/or its 1967 Protocol relating to the Status of Refugees. 7Born Free and Equal. Sexual Orientation and Gender Identity in International Human Rights law. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter ihop med situationen för kvinnor, samt homosexuella och bisexu- ella personer8. Rapportören berör bland annat situationen för kvinnor och hbtqi- personer som har frihetsberövats av olika skäl. Bland annat nämns särskilt situationen för asylsökande, som löper särskild risk att ut- sättas för misshandel och annat dåligt bemötande från andra personer i samma boende som de själva, eller från personal. Rapportören på- minner också om att stater inte får skicka tillbaka någon till en situation där det finns stor anledning att tro att de kommer att ut- sättas för tortyr eller annan misshandel och att detta förbud är av särskild betydelse för kvinnor och hbtqi-personer. Rapportören konstaterar också att transpersoner löper särskilt stor risk att utsättas för dåligt bemötande inom rättssystemet och inom vården, genom att till exempel placeras på könsindelade enheter utan att hänsyn tas till personens könsidentitet. Det är också en större risk för hbtq-personer att utsättas för våld i fängelse, än vad det är för andra. Dessutom är det vanligare att dessa inte rapporte- rar övergrepp de utsatts för, eftersom de har bristande förtroende för de instanser som ska ta emot anmälningarna. Att till exempel säker- ställa representation av kvinnor och hbtqi-personer i de funktioner som jobbar med att övervaka situationen i fängelser och andra platser där människor hålls i förvar skulle kunna vara en väg framåt. Rapportören belyser också problemen för transpersoner och per- soner med intersexvariation när det gäller att få tillgång till lämplig hälso- och sjukvård, vilket bland annat beror på personalens diskri- minerande agerade eller brist på kunskap. Rapportören påpekar också att barn som föds med atypiska könskaraktäristika, personer med intersexvariation, ofta utsätts för irreversibla, normaliserande ingrepp och ofrivillig sterilisering, vilket leder till lidande och stigmatisering. Rapportören konstaterar vidare att transpersoner och personer med intersexvariation ofta utsätts för handlingar som kan likställas med tortyr för att de inte uppfyller konstruerade förväntningar på kön. Staterna misslyckas ofta med ett bekämpa homofobiskt och transfobiskt motiverade handlingar, som våldsbrott, inklusive heders- relaterade brott. 8 Report of the Special Rapporteur on torture and other cruel, inhuman or degrading treat- ment or punishment, A/HRC/31/57, Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter Rapportören rekommenderar staterna att försäkra sig om att asyl- sökande får individuella prövningar, som inkluderar möjligheten att göra till exempel sin trans- eller intersexidentitet känd, och att asyl- sökande transpersoner som frihetsberövas ska få sin könsidentitet respekterad. Vidare rekommenderas staterna att utbilda aktörer inom hälso- och sjukvården för att motarbeta diskriminering av hbtqi- personer, till följd av könsstereotypa uppfattningar. Staterna upp- manas också att lagstifta bort möjligheten att genomföra ”normali- serande” kirurgi på intersexpersoner, som inte haft möjlighet att ge sitt samtycke, samt att anta transparenta och tillgängliga procedurer för att ändra juridiskt kön. Vidare rekommenderas staterna att säker- ställa att alla offer för våld, inklusive i en nära relation, och inklusive transpersoner och personer med intersexvariation, har tillgång till skyddat boende och stöd. Lagar som skyddar mot våld och diskri- minering måste gälla lika för alla, oavsett till exempel könsidentitet. I en tidigare rapport från samma rapportör fördöms medicinskt onödiga kirurgiska ingrepp på personer med intersex- variation i starka ordalag9. Rapportören beskriver bland annat hur de irreversibla ingreppen kan skapa ärr, smärtor och depressioner, samt ofrivillig sterilitet, och rapportören menar också att ingreppen ofta är påtvingade, ovetenskapliga och bidrar till stigma. Rätten till respekt för privatlivet Rätten till respekt för privatlivet finns med i artikel 12 i den all- männa förklaringen om de mänskliga rättigheterna, artikel 17 i kon- ventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, artikel 16 i och artikel 8 i . antog för mänskliga rättigheter, den kommitté som övervakar implementeringen av ICCPR, Internatio- nell konvention om medborgerliga och politiska rättigheter, sitt första yttrande gällande transpersoners mänskliga rättigheter10. Det gällde en gift transkvinna i som inte fick tillgång till ett nytt födelsebevis, där hon var registrerad som kvinna. menade att de inte kunde ge henne ett sådant, eftersom äktenskap i 9UNHCR (2013), Report of the Special Rapporteur on Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment, A/HRC/22/53 10CCPR/C/119/D/2172/2012 Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter endast finns tillgängligt för olikkönade par. Däremot hade hon fått ut ett pass där hon angavs ha kvinnligt kön. Kommittén menade att hade brutit mot artikel 17 (rätten till privatliv) och arti- kel 26 (diskriminering) i ICCPR. Kommittén menade att de olika behandlingarna av gifta och ogifta personer som ville ändra sitt juridiska kön på sina födelsebevis, inte var rimliga och därmed hade kvinnan diskriminerats på grund av sin könsidentitet och sitt civil- stånd. I FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter stadgas i artikel 12 att konventionsstaterna erkänner vars och ens rätt att åtnjuta bästa möjliga fysiska och psykiska hälsa. För att denna rätt ska kunna tillgodoses ska staterna vidta åtgärder för att skapa förutsättningar som ger alla läkarvård och sjukhusvård i händelse av sjukdom. Artikel 12 har också en koppling till artikel 15, som garan- terar rätten att åtnjuta fördelarna av vetenskapliga framsteg och dessas tillämpningar, liksom rätten till skydd mot vetenskapliga risker och ovissheter. har klargjort detta i The to Enjoy the Benefit of Scientific Progress and its Applications (2009). Rätten till hälsa finns också i artikel 25 i den allmänna förklaring- en om de mänskliga rättigheterna, artikel 17, 23 och 24 i barnkon- ventionen och artikel 25 i FN:s konvention om rättigheter för per- soner med funktionsnedsättning. Inom finns rätten i artikel 11 och 13 i den reviderade Europeiska sociala stadgan (SÖ 1998:35). and Human Rights stadgar också i artikel 4 att det inom medicinsk praktik ska eftersträvas minimal skada på individer, och att fördelarna ska maximeras. Artikel 6 framhåller att den berörda personens medgivan- de ska eftersträvas i största möjliga utsträckning; och i artikel 8 fram- hålls att när det gäller sårbara individer ska särskilt skydd finnas för att säkerställa att deras integritet respekteras. Inom finns Konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och människans värdighet med avseende på tillämpning av biologi och medicin, vilken också stadgar att kvaliteten på vården måste bedömas i ljuset av vetenskaplig kunskap (artikel 3) Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter och att informerat samtycke ska inhämtas när det är möjligt (arti- kel 5 och 6). I Explanatory Report to the Convention on Human Rights and Biomedicine klargörs att detta också gäller barn, beroende på hur allvarligt ingreppet är (paragraf 24 och 45). Rätten till skydd mot diskriminering I artikel 2 i FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter finns ett förbud mot diskriminering gällande de rättig- heter som konventionen gäller. Könsidentitet nämns inte uttryck- ligen, men i ett uttalande från , sociala och kulturella rättigheter (CESCR) betonades att ”köns- identitet är erkänt som en av de skyddade diskrimineringsgrunderna; till exempel utsätts personer som är transgender, transsexuella eller intersex ofta för allvarliga kränkningar av sina mänskliga rättigheter, som till exempel trakasserier i skolor eller arbetsplatser” (vår över- sättning)11. Också artikel 26 i konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och artikel 14 i berör rätten att skyddas mot diskriminering. I en rapport från FN:s särskilda rapportör om den mänskliga rätten till vatten och sanitet konstaterar rapportören att hbtqi-personer och andra personer som avviker från normer för kön utsätts för diskriminering när det gäller tillgång till bland annat toaletter och också riskerar att utsättas för våld, trakasserier och övergrepp i dessa sammanhang12. Rapportören betonar att toaletter måste vara tillgängliga och trygga för alla, inklusive transpersoner och andra som avviker från normer för kön, vilka riskerar att utsättas för våld och övergrepp när de använder könssegregerade sanitets- anläggningar. Transpersoner undviker ibland att använda allmänna toaletter helt och hållet av denna anledning. Transungdomar kan vara extra utsatta när de försöker använda skoltoaletter. Rapportören uppmanar stat- erna att vidta alla nödvändiga åtgärder för att få bort de hinder som 11CESCR (2009), General comment NO. 20: Non-Discrimination in Economic, Social and Cultural Rights (Article 2, paragraph 2, of the International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights), (E/C.12/GC/20). 12A/HRC/33/49. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter avskräcker människor från att använda sanitetsanläggningar. Det vore också värdefullt att studera hur ojämlikheten när det gäller att få tillgång till toaletter får inverkan på andra mänskliga rättigheter, påpekade rapportören, eftersom bristen på detta leder till svårig- heter med att gå i skolan och delta i arbetslivet. I Konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor, Kvinnokonventionen, (CEDAW) stadgas i artikel 2 att de undertecknande staterna ”fördömer diskriminering av kvinnor i alla dess former”. Detta inkluderar också diskriminering från enskilda personer, organisationer och företag. Artikel 5 stadgar att staterna ska vidta alla lämpliga åtgärder för att ”ändra mäns och kvinnors sociala och kulturella beteendemönster för att därmed avskaffa fördomar samt seder och bruk som grundar sig på föreställningen om det ena könets underlägsenhet eller på stelnade roller för män och kvinnor”. Artikel 12 specificerar åtagandena för staterna på hälso- och sjuk- vårdsområdet, och syftar till att säkerställa kvinnors tillgång till hälso- och sjukvård, inklusive lämplig vård under havandeskap och för- lossning. I artikel 13 förtydligas att staternas förpliktelser går utöver de områden de själva är direkt ansvariga för. Bland annat stadgas att de ska ”vidta alla lämpliga åtgärder för att avskaffa diskriminering av kvinnor inom andra områden av det ekonomiska livet och samhälls- livet”. Särskilt nämns sedan rätten till banklån, och rätten att delta i fritidsverksamhet, i idrott och i kulturlivet. Artikel 16 berör rätten att ha lika rättigheter och skyldigheter som föräldrar, med bland annat skrivningar om ”lika rätt att fritt och under ansvar bestämma om antalet barn /…/ liksom till de medel som erfordras för att kunna utöva denna rätt”. Kvinnokonventionen har också ett tilläggsprotokoll som antogs 1999. Protokollet innebar att en mekanism för individuella fall inför- des och att individer i och med detta kan klaga direkt till i sitt eget personliga fall. Kommittén kan sedan ge den aktuella staten rekommendationer. Tilläggsprotokollet ger också kommittén möjlighet att initiera utredningar och komma med re- kommendationer, gällande de stater som ratificerat protokollet. gjorde detta 2003. har varit en av de mer aktiva kommittéerna när det gäller att explicit inkludera transpersoner i sitt arbete. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter antogs två rekommendationer av kommittén som båda bekräftade att ”diskriminering av kvinnor baserat på kön och genus är oupp- lösligt sammanlänkat med andra faktorer som påverkar kvinnor, så som /…/ könsidentitet” (vår översättning)13. 2014 kom ytterligare en rekommendation, om kvinnors asylrätt, som explicit refererar till transpersoner, den här gången med ordvalet ”transgender status”14. 2015 kom en rekommendation som handlar om möjligheter att få upprättelse i rättssystemet, och här märks ett allt mer intersektionellt perspektiv. Bland annat transpersoner och intersexpersoner finns med i en uppräkning av grupper som ”oproportionerligt ofta kriminali- seras” (vår översättning)15. I artikeln ”Designing Women: The Definition of ‘Woman’ in the Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination Against Women” argumenterar juristen för att begreppet “kvinna” i CEDAW måste tolkas på så sätt att alla transpersoner också inkluderas i begreppet, inte bara transkvinnor.16 utgår från om traktaträtten (1969) och påpekar att konventionens artikel 31 stadgar att tolkningar av traktat ska göras ”ärligt i överensstämmelse med den gängse meningen av traktatens uttryck sedda i sitt sammanhang och mot bakgrunden av traktatens ändamål och syfte”. konstaterar att det finns flera olika sätt att tolka vem som är kvinna och att alla dessa skulle kunna anses vara ”gängse”.17 Ett transperspektiv på barns rättigheter kom med sitt betänkande blir svensk lag (SOU 2016:19). Utredningen före- slog att konventionen skulle inkorporeras i svensk lag. rati- ficerade 1990. 13General recommendation No. 27on older women and the protection of their human rights, 16december 2010, CEDAW/C/GC/27; respektive General recommendation No. 28 on the of State Parties under Article 2 of the Convention on the Eliimination of All Forms of Discriminaton Against Women, , CEDAW/C/GC/28. 14General recommendation No. 32 gender-related dimensions of refugee status, asylum, nationality and statelessness of women, , CEDAW/C/GC/32. 15General recommendation No.33 on women’s access to juatice, , CEDAW/C/GC/33. 16Artikeln är publicerad i 2016, vol. 16, no.2, article 7. 17Ibid, sidan 572ff. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter Flera av konventionens artiklar är relevanta för transbarn och barn med intersexvariation. artikel 16 slår fast att inget barn får utsättas för godtyckliga ingripanden i sitt privat- och familjeliv och att barn har rätt till skydd mot sådana ingripan- den. Ur ett intersexperspektiv kan påpekas att artikel 16 skulle kunna anses vara relevant när det gäller utförandet av irreversibla kropps- liga ingrepp, som inte är medicinskt nödvändiga, men som ändå ut- förs på personer som är för unga för att själva ha kunnat ge sitt med- givande. I artikel 22 beskrivs konventionsstaternas förpliktelser gällande barn som är flyktingar. Dessa ska erhålla lämpligt skydd och huma- nitärt bistånd och åtnjuta ”tillämpliga rättigheter”. Här kan finnas särskilda behov för transbarn och barn med intersexvariation som är flyktingar. Artikel 23 stadgar att konventionsstaterna ska erkänna att ett barn med ”fysiskt eller psykiskt handikapp” ska åtnjuta ett fullvär- digt och anständigt liv, som säkerställer värdighet, främjar självför- troende och möjliggör ett aktivt deltagande i samhället. Vissa inter- sextillstånd kan leda till ett liv med funktionsnedsättningar, vilket aktualiserar artikel 23. I konventionens artikel 24 finns skrivningar om att erkänna varje barns rätt att åtnjuta bästa uppnåeliga hälsa och rätt till sjukvård och rehabilitering, samt att konventionsstaterna ska sträva efter att säkerställa att inget barn är berövat sin rätt att ha tillgång till hälso- och sjukvård. Dessutom finns skrivningar om att konventionsstat- erna ska vidta alla effektiva och lämpliga åtgärder i syfte att avskaffa traditionella sedvänjor som är skadliga för barns hälsa. Många trans- barn och barn med intersexvariation har behov av trans- eller inter- sexspecifik hälso- och sjukvård, utöver annan sjukvård, vilket ju aktualiserar rättigheterna som specificeras i artikel 24. Också situationen för transpersoner och personer med intersex- variation som är föräldrar berörs av . I barnkon- ventionens artikel 7 nämns barns rätt att om möjligt få kännedom om vilka dess föräldrar är, och att bli omvårdat av dessa. Betydelse- fullt här är bland annat hur ”förälder” definieras, så att det till exem- pel inte endast handlar om personer som har en genetisk eller bio- logisk koppling till sina barn. I sammanhanget kan också nämnas att för barnets rättigheter, CRC, som övervakar staters efterlevnad av barnkonven- Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter tionen, under den 68:e sessionen uttryckte oro över att hbt-barn utsätts för mobbning, hot och våld i Sverige18. borde särskilt fokusera på att förebygga diskriminering och där det är nödvändigt jobba med positiv särbehandling för att skydda hbt- barn och andra särskilt sårbara grupper av barn, som barn från mar- ginaliserade och missgynnade familjer, barn med migrationsbak- grund och romska barn, ansåg kommittén. antog kommittén för barnets rättigheter, CRC, en så kallad allmän kommentar (general comment no. 20) om imple- menteringen av barns rättigheter under adolescensen19. I kommen- taren nämns hbtqi-ungdomar särskilt. Bland annat konstateras att dessa ofta utsätts för förföljelse, våld, stigmatisering, diskriminering och exkludering från utbildning, liksom brist på stöd från familj och svårigheter att få tillgång till information om sexuell och repro- duktiv hälsa. Kommittén fördömer förekomsten av påtvingade kirur- giska ingrepp eller behandlingar på ungdomar med intersexvariation, och uppmanar staterna att vidta åtgärder för att skydda alla hbtqi- ungdomar från våld och diskriminering, bland annat genom att genomföra informationskampanjer. har fem FN-kommittéer gett rekom- mendationer till 26 stater att vidta åtgärder på området rättigheter för barn och andra med intersexvariation. Rekommendationerna är alltid desamma: att säkerställa att medicinskt onödiga, ej brådskan- de och irreversibla behandlingar inte utförs utan samtycke från den berörda personen; att säkerställa att föräldrar och barn är fullt med- vetna om riskerna och fördelarna med de olika ingreppen innan de samtycker; och att erbjuda kompensation för åsamkad skada och för inkräktandet på de berörda personernas rättigheter. Rekom- mendationerna har hänvisat till , kvinnokonven- tionen, konventionen om rättigheter för personer med funktions- nedsättning, konventionen mot tortyr och konventionen om med- borgerliga och politiska rättigheter20, 21. 18CRC/C/SWE/CO/5 19CRC/C/GC/20 20Se till exempel: of the Child: Concluding observations on the fifth periodic report of the , CRC/C/CHL/CO/4-5 (2015), of the Child, Concluding observations on the combined third and fourth periodic reports of , (2016) CRC/C/IRL/CO/3-4; nation against Women: Concluding observations on the combined fourth and fifth periodic reports of , CEDAW/C//CO/4-5 (2016); Concluding observations on the Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter 3.1.2Trans- och intersexspecifika rekommendationer Yogyakartaprinciperna arbetades fram 2006 av experter på mänsk- liga rättigheter, i syfte att klargöra tillämpningen av internationell rätt när det gäller brott mot mänskliga rättigheter på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Bland andra var Internationella jurist- kommissionen inblandade i framtagandet av rättsprinciperna. 2010 tog fram en svensk översättning av principerna22. Yogyakartaprinciperna är inte juridiskt bindande men har haft stort inflytande över utvecklingen av hbtqi-rättigheter såväl internatio- nellt som i enskilda länder. Dokumentet består av 29 principer samt ett antal rekommenda- tioner till bland annat regeringar om åtgärder för att förbättra skyddet för de mänskliga rättigheterna. Vi redogör här kortfattat, med något moderniserat språkbruk, för några av de principer som är mest in- tressanta ur ett svenskt transperspektiv . Princip 3: Rätten till erkännande inför lagen, betonar allas rätt att erkännas som en person i lagens mening. Ingen ska tvingas genom- gå medicinska processer för att få sin könsidentitet erkänd. Staterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att det finns förfaran- den som säkerställer att alla identitetshandlingar som tillhandahålls av staten som anger en persons kön, till exempel pass, speglar per- sonens egendefinierade könsidentitet, och att alla förfaranden är