sou · H5B311 · 2017-02-28 00:00:00 — Användningsförbudet gäller till dess den totala skuld som har lett till förbudet har betalats. Användningsförbud gäller dock inte om det är fråga om skatt eller särskild avgift för vilken anstånd med betalningen gäller. Användningsförbud gäller inte heller om ett betalningsuppdrag avseende skatt eller avgift enligt lagen har lämnats till en bank eller annan förmedlare av betalning, även om beloppet inte har hunnit bokföras på det särskilda kontot. Vidare gäller inte användningsförbud om en sådan betalningsförmedlare som avses i 4 § första stycket lagen (2013:1164) om elektroniska vägtulls- system är betalningsskyldig enligt bestämmelserna i 17 § första stycket samma lag. Därtill gäller inte användningsförbud om det är fråga om skatt eller avgift som en tidigare skattskyldig är skyldig att betala och som har beslutats efter att någon annan övertagit skattskyldigheten. Om det finns särskilda skäl ska medge att ett visst fordon ändå får användas. Om ett fordon används trots användningsförbud ska en polis- man eller bilinspektör ta hand om registreringsskyltarna och får medge att fordonet förs till närmaste lämpliga avlastnings- eller uppställningsplats. Om fordonet är registrerat i utlandet och förs in i får polismannen eller bilinspektören medge att det förs ut ur landet. Bakgrund: Enligt 6 kap. 1 § vägtrafikskattelagen (2006:227) får ett skattepliktigt fordon inte användas om fordonsskatten inte har betalats inom den tid som anges i lagen. Om ett fordon används i strid med användningsförbudet och har gått från den dag då den skatt som har föranlett förbudet senast skulle ha betalats, ska polisen ta hand om fordonets registreringsskyltar, så kallad avskyltning. I lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon har väg- trafikskattelagens bestämmelser om användningsförbud och av- Förslag till utformning av ett vägskattesystem skyltning införts efter samma modell som fordonsskatten.25 Där- emot saknas här bestämmelsen om att det ska ha gått efter förfallodagen innan avskyltning kan ske. Enligt 18 a § lagen (2004:629) om trängselskatt inträder använd- ningsförbud för en bilägare som betalar in trängselskatt för sent om den totala skulden på trängselskatt och tilläggsavgift uppgår till mer än och det har gått mer än sedan förfallo- tiden för beloppet gick ut. Om bilen används trots användnings- förbud ska avskyltning ske.26 Sådana bestämmelser om användnings- förbud har även införts i lagen (2014:52) om infrastrukturavgifter på väg.27 Skälen för kommitténs bedömning: Som redan anförts krävs det effektiva och avskräckande sanktioner för att pålagorna ska betalas, men det ska ställas mot att sanktionerna ska vara propor- tionerliga i förhållande till de belopp som trafikanterna betalar och att det är inte lämpligt att föreslå mer ingripande sanktionsåtgärder än vad som kan väntas behövas för att förmå de skattskyldiga att betala. Frågan är då om försenad betalning av skatter och avgifter enligt vägskattelagen ska kunna leda till användningsförbud och avskylt- ning. Både fordonsskatten och vägavgiften för tunga fordon betalas för att få använda hela eller stora delar av det svenska vägnätet, var- för det där har ansetts motiverat att ett användningsförbud inträder när fordonsskatten eller vägavgiften inte betalas i rätt tid. Det nu aktuella skattesystemet är utformat på ett liknande sätt. Även väg- skatten är nämligen en skatt som ska betalas för att få använda fordonet på stora delar av det svenska vägnätet. Det är därför även här motiverat att ett generellt användningsförbud inträder om skatt eller avgift enligt lagen inte betalas i rätt tid. Kommittén anser därför att ett skattepliktigt fordon inte ska få användas om skatt eller särskild avgift enligt den föreslagna lagen inte betalats inom rätt tid. Däremot ska inte obetald dröjsmåls- avgift kunna leda till användningsförbud. Vissa undantag från användningsförbudet behövs. För det första kan nämnas att de anståndsregler som kommittén föreslår i avsnitt 25Se 25 § lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon. 26Se 18 a–c §§ lagen (2004:629) om trängselskatt. 27Se 14–16 §§ lagen (2014:52) om infrastrukturavgifter på väg. Förslag till utformning av ett vägskattesystem 10.14.2 motiverar att det görs undantag från användningsförbudet i fråga om skatt eller avgift för vilken anstånd med betalningen gäller. Användningsförbud inträder om ett beviljat anstånd löper ut utan att skatten eller avgiften har betalats. Vidare anser kommittén att användningsförbud inte ska gälla om ett betalningsuppdrag avseende skatt eller avgift enligt lagen har lämnats till en bank eller annan förmedlare av betalning, även om beloppet inte har hunnit bokföras på det särskilda kontot. Undantaget motiveras av praktiska skäl (jfr prop. 2005/06:65 s. 149). I annat fall skulle fordonet nämligen inte få köra i omedel- bar anslutning till betalningen. Något användningsförbud ska alltså inte inträda under förutsättning att ett betalningsuppdrag har läm- nats, oavsett om betalningen har hunnit bokföras eller inte. Användningsförbud ska inte heller gälla om en sådan betalnings- förmedlare som avses i 4 § första stycket lagen (2013:1164) om elektroniska vägtullssystem, det vill säga en EETS-betalnings- förmedlare, är betalningsskyldig enligt bestämmelserna i 17 § första stycket samma lag. Den skattskyldige (väganvändaren) betalar i det fallet till betalningsförmedlaren med befriande verkan enligt 18 § samma lag. Denne ska därför inte riskera att påföras en sanktion på grund av att betalningsförmedlaren inte har vidarebefordrat betal- ningen till staten. Ett användningsförbud gäller oavsett om det är en nuvarande skattskyldig eller en tidigare skattskyldig som inte har betalat sin skatt eller avgift. Dock ska användningsförbud inte gälla om det är fråga om skatt eller avgift som en tidigare skattskyldig ska betala och som har beslutats efter att någon annan övertagit skattskyldig- heten. Skälet till detta är att en ny skattskyldig inte med framgång kan undersöka om det efter skattskyldighetens övergång kommer att fattas beslut om skatt eller avgift som avser tid före denna tid- punkt. Sådana uppgifter kommer nämligen att omfattas av sekretess (se avsnitt 10.20.3). Om den tidigare skattskyldige inte betalar skulden ska det inte drabba den nye skattskyldige. Liknande undan- tag från användningsförbud finns beträffande fordonsskatt, trängsel- skatt och infrastrukturavgifter.28 Eftersom ett användningsförbud 28 Se 6 kap. 1 § andra stycket 2 vägtrafikskattelagen (2006:227), 18 a § andra stycket lagen (2004:629) om trängselskatt och 14 § andra stycket lagen (2014:52) om infrastrukturavgifter på väg. Förslag till utformning av ett vägskattesystem gäller mot en ny skattskyldig för skulder som fanns på fordonet då skattskyldigheten gick över på denne är det viktigt att det klart och tydligt informeras om detta i den officiella information som kom- mer att finnas tillgänglig. Användningsförbudet gäller till dess att den totala skuld som har lett till förbudet har betalats. Om det finns särskilda skäl ska medge att ett visst fordon ändå får användas. I fråga om vad som är särskilda skäl kan vägledning hämtas från motsvarande bestämmelser om fordons- skatt, trängselskatt och infrastrukturavgifter. Om ett fordon används trots användningsförbud ska en polis- man eller bilinspektör ta hand om registreringsskyltarna. Denne får medge att fordonet förs till närmaste lämpliga avlastnings- eller uppställningsplats. Om fordonet är registrerat i utlandet och förs in i får polismannen eller bilinspektören medge att det omedel- bart förs ut ur landet. En liknande bestämmelse finns i 5 kap. 7 § taxitrafiklagen (2012:211). Det följer redan av 17 kap. 1 § 4 jämförd med 6 kap. 12 § och 7 kap. 6 § förordningen (2001:650) om vägtrafikregister att det är straffbelagt att framföra ett avskyltat fordon. Kommittén gör bedöm- ningen att det inte behövs några särskilda straffbestämmelser i väg- skattelagen. Bestämmelser om användningsförbud finns i 11 kap. i förslaget till vägskattelag. 10.17 Rättelse, omprövning och befrielse m.m. Kommitténs förslag: Om skatt eller avgift som har beslutats av Transportstyrelsen har blivit uppenbart oriktig på grund av fel- aktighet vid den automatiserade behandlingen, ska Transport- styrelsen besluta om rättelse. Skälen för kommitténs förslag: Ett beslut som innehåller en uppenbar oriktighet till följd av myndighetens eller någon annans skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende får, enligt 26 § för- valtningslagen (1986:223), rättas av den myndighet som har med- Förslag till utformning av ett vägskattesystem Vid automatisk databehandling kan det dock upp- komma fel, exempelvis programmerings- eller systemfel, som ger upphov till ett större antal felaktiga debiteringar och som kan behöva rättas av den myndighet som har att svara för funktionen (jfr prop. 2005/06:65 s. 122). Förvaltningslagens bestämmelse träffar inte sådana fel. Det bör mot denna bakgrund, med förebild i 4 kap. 1 § andra stycket vägtrafikskattelagen (2006:227), tas in en bestämmelse i vägskattelagen med innehållet att om skatt eller avgift som har beslutats automatiskt av Transportstyrelsen har blivit uppenbart oriktig på grund av felaktighet vid den automatiska behandlingen, ska Transportstyrelsen rätta beslutet. En bestämmelse om rättelse finns i 7 kap. 2 § i förslaget till vägskattelag. 10.17.2 Omprövning när ett beslut i en fråga inte har fattats Kommitténs förslag: Om något beslut i en fråga enligt väg- skattelagen inte har fattats, får besluta i frågan på det sätt och inom den tid som gäller för omprövning. Skälen för kommitténs förslag: När det gäller trängselskatt, väg- avgift och vägtrafikskatt är det Transportstyrelsen som för Skatte- verkets räkning fattar besluten genom automatiserad behandling. Dock finns det i respektive lagstiftning bestämmelser om att Skatte- verket fattar beslut, i det fall det inte har fattats något beslut vid den automatiserade behandlingen.29 Kommittén föreslår en liknande regel här. Regeln ska innebära att om något beslut om vägskatt eller någon annan fråga enligt väg- skattelagen inte har fattats, får ett första beslut fattas i den form som gäller för omprövningsbesluten, även om detta beslut i teknisk mening inte är att betrakta som ett omprövningsbeslut. En sådan bestämmelse finns i 7 kap. 3 § i förslaget till vägskattelag. 29 I 15 § lagen(2004:629) om trängselskatt finns en ventil enligt vilken kan fatta beslut om trängselskatt och tilläggsavgift om det automatiska beslutssystemet på något sätt har fallerat. En motsvarande ventil finns i 4 kap. 2 § tredje stycket vägtrafikskattelagen (2006:227) som säger att om något beslut i en fråga enligt den lagen inte har fattats får besluta i frågan. Den bestämmelsen gäller även i fråga om vägavgiften för vissa tunga fordon. Förslag till utformning av ett vägskattesystem 10.17.3 Omprövning på begäran eller på initiativ Kommitténs förslag: ska ompröva ett beslut i en fråga som har betydelse för beskattningen eller något annat för- hållande mellan en enskild och det allmänna, om den som beslutet gäller begär det eller det finns andra skäl. Om en sådan fråga har avgjorts av en allmän förvaltnings- domstol, får inte ompröva frågan. Trots det får en fråga som har avgjorts av en förvaltningsrätt eller kammarrätt genom beslut som fått laga kraft omprövas, om beslutet avviker från rättstillämpningen i ett avgörande av Högsta förvaltnings- domstolen som har meddelats efter beslutet. Omprövning ska göras när den som beslutet gäller har över- klagat ett beslut. En begäran om omprövning av den som beslutet gäller ska, enligt huvudregeln, ha kommit in till Transportstyrelsen eller senast tredje året efter utgången av det kalenderår under vilket skatteperioden har gått ut eller den skattepliktiga händelsen har inträffat. Även efter den tiden får omprövning begäras av ett beslut som är till nackdel för den som beslutet gäller, om denne gör sannolikt att han eller hon inte före utgången av har fått kännedom om beslutet eller om ett skattebesked eller en annan handling som innehåller uppgift om vad som ska betalas. Begäran ska ha kommit in från den dag då denne fick sådan känne- dom. Begäran ska dock ha kommit in från den dag då den som beslutet gäller fick del av det om beslutet avser uppgifts- eller dokumentationsskyldighet, föreläggande, revi- sion eller kontrollbesök, tvångsåtgärder, sanktionsavgift, betal- ning eller återbetalning av skatt eller avgift, verkställighet, eller avvisning av en begäran om omprövning eller ett överklagande eller någon annan liknande åtgärd. En begäran om omprövning av ett beslut om ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning, som har med- delats i samband med avgörandet av det ärende som kostnaderna hänför sig till, ska ha kommit in inom den tid som gäller för begäran om omprövning av avgörandet i ärendet. I annat fall ska Förslag till utformning av ett vägskattesystem en begäran ha kommit in från den dag då den som beslutet gäller fick del av det. får på eget initiativ ompröva ett beslut till fördel för den som beslutet gäller. Ett beslut om omprövning till nackdel för den som beslutet gäller får inte meddelas senare än under tredje året efter ut- gången av det kalenderår under vilket den aktuella skatteperioden har gått ut eller den skattepliktiga händelsen har inträffat. Skälen för kommitténs förslag ska ompröva beslut innan de får överklagas På skatteområdet är det vanligt att beslut ska omprövas av Skatte- verket innan de får överklagas till domstol. En sådan ordning kan förväntas minska antalet ärenden som leder till domstolsprövning. Kommittén föreslår att om en skattskyldig är missnöjd med ett beslut som Transportstyrelsen eller fattat enligt väg- skattelagen ska denne kunna begära omprövning hos . Några särskilda krav för rätt till omprövning ställs inte. Samma fråga kan dessutom omprövas . Förslaget innebär att ska kunna ompröva beslut om skatt eller de olika avgifter som tas ut enligt lagen. Dessa avgifter är dröjsmålsavgift och de olika särskilda avgifterna. Även andra beslut ska kunna omprövas enligt den föreslagna bestämmelsen, t.ex. beslut om undantag från användningsförbud, beslut om anstånd med att lämna deklaration, beslut om anstånd med betalning och beslut om föreläggande (med eller utan vite). Om det första skattebeslutet överklagas ska överklagandet be- traktas som en begäran om omprövning. omprövnings- beslut kan sedan överklagas till förvaltningsrätten. Kommittén anser att de tidsfrister som gäller för omprövning enligt vägtrafikskattelagen (2006:227) bör användas som förebild här. Skälet till detta är att den sexåriga omprövningsfristen i skatte- förfarandelagen (2011:1244) framstår som alltför lång i detta samman- Förslag till utformning av ett vägskattesystem Därmed ska omprövning i regel begäras senast tredje året efter utgången av det kalenderår under vilket skatteperioden har gått ut eller den skattepliktiga händelsen har inträffat. Även efter den tiden ska omprövning få begäras av ett beslut som är till nackdel för den som beslutet gäller, om denne gör sannolikt att han eller hon inte före utgången av har fått kännedom om beslutet eller om ett skattebesked eller en annan handling som innehåller uppgift om vad som ska betalas. Begäran ska ha kommit in från den dag då denne fick sådan kännedom. Det kan vara lämpligt att i förordning föreskriva att beslut som meddelas sent ska delges den som beslutet gäller, jfr 17 kap. 5 § skatteförfarandeförordningen (2011:1261). Trots vad som sagts ovan bör en kortare tidsfrist gälla för om- prövning av vissa beslut, på ett motsvarande sätt som gäller enligt 66 kap. 7 § skatteförfarandelagen. Det rör sig om beslut där en längre omprövningsfrist skulle vara meningslös eller mindre lämplig. Kommittén föreslår därför att en begäran om omprövning ska ha kommit in från den dag då den som beslutet gäller fick del av det om beslutet avser uppgifts- eller dokumenta- tionsskyldighet, föreläggande, revision eller kontrollbesök, tvångs- åtgärder, sanktionsavgift, betalning eller återbetalning av skatt eller avgift, verkställighet, eller avvisning av en begäran om omprövning eller ett överklagande eller någon annan liknande åtgärd. En begäran om omprövning av ett beslut om ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning, som har meddelats i samband med avgörandet av det ärende som kostnaderna hänför sig till, ska ha kommit in inom den tid som gäller för begäran om omprövning av avgörandet i ärendet. I annat fall ska en begäran ha kommit in från den dag då den som beslutet gäller fick del av det. ska även ompröva beslut om det finns andra skäl än att omprövning har begärts. Omprövning ska alltså kunna ske också på eget initiativ. Omprövning på initiativ ska få ske till fördel såväl som till nackdel för den som beslutet gäller. Ett beslut om omprövning till nackdel för den som beslutet gäller ska inte få meddelas senare än under tredje året efter Förslag till utformning av ett vägskattesystem utgången av det kalenderår under vilket den aktuella skatteperioden har gått ut eller den skattepliktiga händelsen har inträffat. Någon tidsfrist ska dock inte gälla för ett beslut om omprövning till fördel för den som beslutet gäller. Det krävs inte att det har tillkommit några nya omständigheter för att omprövning ska få göras, utan omprövning inom ordinarie omprövningstid kan göras på oför- ändrat utredningsmaterial (jfr Högsta förvaltningsdomstolens av- görande RÅ 1996 ref. 102). Bestämmelser om efterbeskattning föreslås inte. Därmed kommer enskilda och att ha lika på sig för att ta initiativ till omprövning av beslut. Res judicata och litis pendens Om en fråga har avgjorts genom beslut av en allmän förvaltnings- domstol ska dock inte få ompröva frågan. Detta följer av principen om res judicata, men bör ändå uttryckligen framgå av vägskattelagen. Undantag från detta bör göras om Högsta förvalt- ningsdomstolen har ändrat rättstillämpningen i den aktuella frågan. I annat fall skulle det uppstå en omotiverad skillnad mellan den som har överklagat och fått sin fråga prövad av domstol och den som inte har överklagat. Den som överklagar ska inte hamna i ett sämre läge att få sin sak omprövad än den som inte gör det (jfr 66 kap. 3 § skatteförfarandelagen och prop. 2010/11:165 s. 1075). Däremot ska undantag inte göras vid omprövning med hänvisning till ny eller ändrad praxis från eller (jfr prop. 2010/11:165 s. 598 f.). Omprövning ska inte heller ske sedan en fråga efter över- klagande har överlämnats till allmän förvaltningsdomstol, principen om litis pendens. Från denna huvudregel anses dock avsteg kunna göras i speciella situationer om det är till klar fördel för den enskilde att myndigheten ändrar beslutet i stället för att avvakta utgången av överklagandet (prop. 1985/86:80 s. 77). Eftersom det inte har ansetts finnas behov av att avvika från huvudregeln i andra fall än vad som är möjligt enligt förvaltningslagen eller allmänna förvaltningsrättsliga principer har det på skatteområdet ansetts sakna skäl att lagfästa principen (se prop. 1989/90:74 s. 403 och prop. 2010/11:165 s. 1074). Detsamma får anses gälla även i fråga om den nu aktuella skatten. Förslag till utformning av ett vägskattesystem En begäran om omprövning inverkar inte på betalningsskyldigheten En begäran om omprövning av ett beslut enligt vägskattelagen bör, i likhet med vad som i övrigt gäller på skatte- och avgiftsområdet, inte inverka på skyldigheten att betala den skatt eller avgift som omprövningen avser. Se mer om detta i avsnitt 10.19.1. Bestämmelser med det ovannämnda innehållet finns i 8 kap. i för- slaget till vägskattelag. Kommitténs förslag: Om den som är skyldig att lämna deklaration inte har gjort det, ska skatten bestämmas till vad som framstår som skäligt med hänsyn till uppgifterna i ärendet (skönsbeskattning). Detsamma gäller om skatten inte kan beräknas tillförlitligt på grund av brister i eller bristfälligt underlag för deklarationen. Skönsbeskattning i avsaknad av deklaration får beslutas bara om ett föreläggande att lämna deklaration har sänts ut till den deklarationsskyldige och föreläggandet inte har följts. Bakgrund: På skatteområdet är det vanligt att har rätt att beskatta en enskild, fysisk eller juridisk person, på skäliga grunder (skönsbeskattning) när denne inte har lämnat en deklaration eller när en deklaration visserligen har lämnats men det finns brister i den. I skatteförfarandelagen (2011:1244, SFL) finns bestämmelser om skönmässiga beslut i 57 kap. De deklarationer som det gäller är inkomstdeklarationer och samtliga former av skattedeklarationer. Om den som är skyldig att lämna en deklaration inte har gjort det ska skatten eller underlaget för skatten bestämmas till vad som framstår som skäligt med hänsyn till uppgifterna i ärendet (57 kap. 1 § första stycket SFL). Vad som sägs om skönsbeskattning gäller också avgifter (57 kap. 1 § andra stycket SFL). Beslut om skatte- avdrag, arbetsgivaravgifter, mervärdesskatt och punktskatt fattas genom automatiska beslut där skatten beslutas i enlighet med lämnad deklaration. Om deklaration inte lämnas in eller någon Förslag till utformning av ett vägskattesystem skatt eller avgift inte redovisas anses skatteavdraget, skatten eller avgiften ha beslutats till noll kronor. Om uppgifterna i ärendet inte talar för något annat får skönsbeskattning ske enligt schablon (57 kap. 3 § första stycket SFL). Det är dock inget som hindrar att vanlig skönsbeskattning används i stället. Vid skönsbeskattning gäller samma förfaranderegler som för andra förvaltningsbeslut, vilket innebär att bland annat ska beakta utredningsskyldigheten och kommunikationsskyldig- heten samt motivera besluten. Skönsbeskattning i avsaknad av inkomstdeklaration får beslutas bara om ett föreläggande att lämna deklaration har sänts ut till den deklarationsskyldige och föreläggandet inte har följts. Det ställs inte något krav på att den deklarationsskyldige har tagit del av före- läggandet. Ett föreläggande som har sänts ut till gällande folkbok- föringsadress får normalt anses utsänt i paragrafens mening, se prop. 1977/78:136 s. 164, 199 f. och prop. 2010/11:165 s. 993 samt Högsta förvaltningsdomstolens avgöranden i RÅ 1990 ref. 83, RÅ 1991 ref. 95 och RÅ 2004 not. behöver dock inte förelägga den uppgiftsskyldige när personen i fråga felaktigt inte har lämnat någon skattedeklara- tion, men det finns inget som hindrar att förelägger den som inte fullgör sin skyldighet att lämna skattedeklaration (se 37 kap. 2 § SFL). Som redan nämnts beslutar om skatteavdrag, arbetsgivaravgifter, mervärdesskatt och punktskatt genom automatiska beslut och om man inte har lämnat en skatte- deklaration eller inte har redovisat någon skatt eller avgift anses skatten eller avgiften ha beslutats till noll kronor. Det automatiska beslutsförfarandet gör att därefter beslutar om sköns- beskattning genom omprövning och gör då en samlad bedömning av storleken av aktuell skatt. Det kan ske genom antingen en upp- skattning eller en skönsbeskattning enligt schablon (maskinell sköns- beskattning). Har det inte kommit in några deklarationer för de tre senaste perioderna blir skönsbeskattningen en uppskattning och inte någon maskinell skönsbeskattning. När konstaterat att det finns förutsättningar för skönsbeskattning ska storleken på skönsbeskattningen bestämmas. Beloppet ska framstå som skäligt med hänsyn till uppgifterna i ärendet. Nivån på skönsbeskattningen bör återspegla vad som skulle ha utgjort ett riktigt beskattningsresultat. Förslag till utformning av ett vägskattesystem När en deklaration har lämnats är förutsättningarna för sköns- beskattning andra. Det ska vara fråga om att en lämnad deklaration är så bristfällig eller att underlaget för deklarationen är så brist- fälligt att inte kan beräkna skatt eller beräkna under- laget för att ta ut skatt på ett tillförlitligt sätt (57 kap. 1 § SFL).