sou · H5B390 · 2017-11-22 00:00:00 — Genom förordningarna om ma- kars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden kom- mer de formella kraven avseende lagvalsavtal mellan makar respektive registrerade partner att bli fler. Som grundläggande krav kommer krä- vas att lagvalsavtalet åtminstone är skriftligt, daterat och underteck- nat för att det ska vara formellt giltigt (artikel 23.1 i förordningarna). Om vissa omständigheter föreligger kommer också ytterligare form- krav att gälla. Om makarna respektive de registrerade partnerna har hemvist i en medlemsstat som föreskriver kompletterande formkrav för äktenskaps- respektive partnerskapsförord ska dessa formkrav tillämpas även för lagvalsavtal (artikel 23.2–4 i förordningarna). Enligt utredningens mening bör förordningarnas grundläggande formella krav på skriftlighet, datering och undertecknande även gälla för lagvalsavtal som ingås mellan sambor. Det skulle skapa en viss en- hetlighet som gynnar rättstillämpningen. Med hänsyn till att sambor inte ingår äktenskapsförord och att samboavtal inte registreras är dock utredningens uppfattning att det inte finns anledning att för lag- valsavtal mellan sambor införa motsvarande krav på registrering som gäller för lagvalsavtal enligt förordningarna. Bestämmelser om sambors förmögenhetsförhållanden Det finns inte någon motsvarighet i LIMF till förordningarnas lagvalsregler för att fastställa den materiella giltigheten av ett lagvals- avtal (artikel 24). Som redan nämnts i avsnitt 6.5.2 är det oklart enligt vilka bestämmelser rättstillämpningen fastställer den materiella giltigheten av ett lagvalsavtal. Av tydlighetsskäl anser utredningen att det i lagtext bör fastställas lagvalsregler för att bestämma den materiella giltigheten även för lag- valsavtal mellan sambor. Bestämmelserna bör motsvara dem som gäl- ler för lagvalsavtal mellan makar respektive registrerade partner enligt förordningarna om makars respektive registrerade partners förmö- genhetsförhållanden (artikel 24). Förekomsten och giltigheten av ett lagvalsavtal eller av ett villkor i ett sådant avtal ska sålunda fastställas enligt den lag som skulle vara tillämplig på det om avtalet eller vill- koret var giltigt. Sådana bestämmelser överensstämmer också med den lagvalsregel som I-förordningen innehåller för att fastställa den materiella giltigheten av avtal (artikel 10.2). Se vidare härom i av- snitt 6.5.2. 12Särskilda bestämmelser om erkännande och verkställighet av vissa utländska avgöranden Som tidigare nämnts kommer bestämmelserna om erkännande och verkställighet i förordningarna om makars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden endast att gälla domar som har meddelats i andra medlemsstater (artikel 36 och 42 i förordningarna). Det kommer därför även i fortsättningen att finnas ett behov av svenska bestämmelser för frågor om erkännande och verkställighet av avgöranden från länder utanför det fördjupade samarbetet, dvs. från tredje land. I förhållande till och kommer att vara fortsatt bunden av de nordiska äktenskaps- respektive arvskonven- tionerna samt nordiska ramkonvention om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område. Avseende danska och norska avgöranden som omfattas av konventionernas tillämp- ningsområden kommer därmed att tillämpa de internordiska bestämmelserna om erkännande och verkställighet som grundas på dessa konventioner. kan även i förhållande till fort- sätta att tillämpa de internordiska bestämmelserna om erkännande och verkställighet med stöd av det nordiska undantaget i förord- ningen om makars förmögenhetsförhållanden (artikel 62.3). I förhållande till kommer att vara fortsatt bunden av de nordiska äktenskaps- respektive arvskonventionerna och nordiska ramkonvention om erkännande och verkställighet av domar. I förhållande till kommer alltså inte att vara bunden av nordiska ramkonvention eftersom inte ännu har ratificerat denna. Särskilda bestämmelser om erkännande och verkställighet … Frågan blir då vilka bestämmelser om erkännande och verkställig- het som bör gälla för avgöranden som inte omfattas av vare sig förord- ningarna om makars respektive registrerade partners förmögenhets- förhållanden eller de internordiska bestämmelserna. Bör bestämmelser motsvarande dem i förordningarna gälla även beträffande dessa avgö- randen eller bör bestämmelser motsvarande dem i LIMF fortsätta att gälla? Denna fråga behandlas i avsnitt 12.3. Därefter lämnar utred- ningen förslag på den närmare utformningen av bestämmelserna (av- snitt 12.4). I avsnitt 12.4 finns överväganden och förslag som går ut på att nuvarande bestämmelser om erkännande och verkställighet som finns i LIMF i huvudsak ska behållas. Den lagtekniska frågan om bestämmelserna ska behållas i LIMF eller föras över till en ny lag be- handlas i stället i kapitel 14. Inledningsvis följer en redogörelse av vilka avgöranden som kom- mer att omfattas av de bestämmelser om erkännande och verkställig- het som behandlas i kapitlet (avsnitt 12.2). att omfattas av bestämmelserna? Avgöranden om makars eller registrerade partners förmögenhets- förhållanden som har meddelats i länder som inte är bundna av för- ordningarna om makars respektive registrerade partners förmögen- hetsförhållanden kommer att omfattas av bestämmelserna. Bestäm- melserna kommer även att tillämpas på vissa nordiska avgöranden om makars förmögenhetsförhållanden. Det gäller danska, isländska och norska avgöranden om makars förmögenhetsförhållanden som inte omfattas av de internordiska bestämmelserna om erkännande och verkställighet i nuvarande NÄF, IAL, NEVL eller lag om er- kännande och verkställighet av dom som meddelats i . Exempel på sådana avgöranden är danska och norska avgöranden om bodelning med anledning av äktenskapsskillnad där bestämmel- serna om internationell behörighet i den nordiska äktenskapskonven- tionen inte har tillämpats (7 § andra stycket 1 NEVL). Ett annat ex- empel är danska och norska avgöranden om bodelning med anledning av en makes död när den avlidne inte var medborgare i eller hade hemvist i ett nordiskt land (7 § andra stycket 5 NEVL). Vidare kom- mer bestämmelserna om verkställighet att tillämpas på isländska av- Särskilda bestämmelser om erkännande och verkställighet … göranden om bodelning som erkänns enligt den nordiska äktenskaps- konventionen. Bestämmelserna om verkställighet lag gäller nämligen inte sådana avgöranden (10 § andra stycket 1 lag). I fråga om isländska avgöranden angående bodelning med anledning av en makes död kommer dock bestämmelserna om erkännande och verkställighet lag att tillämpas oavsett i vilket land den av- lidne var medborgare eller hade hemvist. Något undantag liknande det i 7 § andra stycket 5 NEVL finns nämligen inte lag. De nu aktuella bestämmelserna om erkännande och verkställighet kommer dock i stort sett aldrig att tillämpas på finska avgöranden om makars förmögenhetsförhållanden. I fråga om finska avgöranden där de internordiska bestämmelserna om erkännande och verkställighet inte gäller, kommer i stället förordningen om makars förmögenhets- förhållanden att tillämpas. I de ytterst få fall där ett finskt avgörande om makars förmögenhetsförhållanden kommer att vara undantaget från förordningens tillämpningsområde enligt artikel 1.2 (t.ex. avgö- randen angående rätt till överföring eller justering makar emellan av ålders- eller sjukpensionsrättigheter enligt punkten f) kommer dock de nu aktuella bestämmelserna att tillämpas. 12.3Vilka bestämmelser bör gälla i fråga om erkännande och verkställighet? Bedömning: För frågor om erkännande och verkställighet av av- göranden om makars respektive registrerade partners förmögen- hetsförhållanden som inte omfattas av förordningarna om makars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden eller de internordiska bestämmelserna, ska som utgångspunkt nuva- rande bestämmelser som finns i LIMF fortsätta att gälla. Bestämmelserna i och förordningarna om makars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden innehåller inte några avgörande skillnader i sak när det gäller erkännande och verkställig- het.1 Enligt både LIMF och förordningarna kan t.ex. en dom som är verkställbar i domstolslandet verkställas endast om domen har för- 1 De skillnader i sak som finns redogörs för i avsnitt 12.4. Särskilda bestämmelser om erkännande och verkställighet … klarats verkställbar i (16 § LIMF och artikel 42 i förord- ningarna). Dock skiljer sig regelverken åt när det gäller förfarandet vid ansökan om verkställbarhetsförklaring. Förfarandereglerna i förordningarna (artiklarna 44–57) är anpas- sade till förfaranderegler som förekommer i flera andra EU-rättsliga instrument på familjerättens område. Som redogjorts för i avsnitt 7.1.3 förekommer i princip likalydande bestämmelser angående förfarandet vid ansökan om verkställbarhetsförklaring i både Lugano- konvention, arvsförordningen och underhållsförordningen. Förfarandereglerna i förordningarna om makars respektive regi- strerade partners förmögenhetsförhållanden innebär bl.a. att ansökan om verkställbarhetsförklaring ska göras vid särskilda instanser som medlemsstaterna i förväg ska ha meddelat kommissionen. Till ansö- kan om verkställbarhetsförklaring ska bifogas bl.a. ett särskilt intyg från domstolen eller den behöriga myndigheten i ursprungsmedlems- staten. Intyget ska ha utfärdats med hjälp av ett formulär som utarbe- tats i enlighet med ett särskilt rådgivande förfarande inom EU. Vidare innebär förfarandereglerna en möjlighet att ansöka om ändring av ett beslut med anledning av en ansökan om verkställbarhetsförklaring. En sådan ansökan ska göras inom vissa tidsfrister och ges in till sär- skilda instanser som medlemsstaterna i förväg ska ha meddelat kom- missionen. Förordningarnas förfaranderegler har följaktligen en stark EU- rättslig prägel och är anpassade för att tillämpas på domar från andra EU-länder. Med hänsyn till detta anser utredningen att det inte är självklart att förordningarnas förfaranderegler angående verkställighet även ska gälla beträffande avgöranden från länder utanför det fördju- pade samarbetet. Bestämmelserna om erkännande och verkställighet i LIMF inför- des och de är anpassade till att gälla avgöranden från alla länder i världen. Det finns ingenting som tyder på att dessa bestämmelser fungerar dåligt. Som tidigare angetts innehåller inte heller bestämmel- serna om erkännande och verkställighet i LIMF några avgörande skill- nader i sak jämfört med motsvarande bestämmelser i förordningarna. Utredningen anser därför att det är lämpligt att nuvarande bestämmel- ser om erkännande och verkställighet som finns i LIMF som utgångspunkt ska fortsätta att gälla beträffande avgöran- den som inte omfattas av bestämmelserna i förordningarna eller de internordiska bestämmelserna. Särskilda bestämmelser om erkännande och verkställighet … 12.4.1Bestämmelser om förutsättningar för erkännande anpassas Förslag: Med viss ändring ska nuvarande bestämmelser om förut- sättningar för erkännande behållas. Enligt bestämmelserna ska ett avgörande gälla i om det har meddelats i en stat vars lag enligt i gällande lagvals- regler var tillämplig på makarnas respektive de registrerade part- nernas förmögenhetsförhållanden, eller den stat där svaranden hade hemvist. Utgångspunkten är att nuvarande bestämmelser om förutsättningar för erkännande i 13 § LIMF ska behållas. Det ska sålunda gälla laga- kraftvunna avgöranden om makars eller registrerade partners förmö- genhetsförhållanden av en utländsk domstol eller en annan myndig- het eller av en bodelningsförrättare. De nuvarande förutsättningarna för att ett avgörande ska gälla i enligt 13 § LIMF är att avgörandet har meddelats antingen i en stat vars lag enligt LIMF var tillämplig på frågor om makarnas för- mögenhetsförhållanden eller i den stat där svaranden hade hemvist. I fortsättningen kommer det att finnas lagvalsregler i främst förord- ningarna om makars respektive registrerade partners förmögenhets- förhållanden. Det kommer därför att vara felaktigt att hänvisa endast till lagvalsreglerna i LIMF. I anledning av detta föreslås att förutsätt- ningarna för erkännande i fortsättningen ska vara att avgörandet har meddelats i en stat vars lag enligt i gällande lagvalsregler var tillämplig på makarnas respektive de registrerade partnernas förmö- genhetsförhållanden, eller den stat där svaranden hade hemvist. På så sätt anpassas förutsättningarna för erkännande till förordningarna. Särskilda bestämmelser om erkännande och verkställighet … 12.4.2Bestämmelser om hinder för erkännande anpassas också Förslag: Med vissa ändringar ska nuvarande bestämmelser om hin- der för erkännande behållas. Vägransgrunder som knyter an till tidpunkten för ett förfaran- des inledande ska upphävas och ersättas med hinder om bl.a. ordre public. Även nuvarande bestämmelser om hinder för erkännande i 14 § LIMF behöver anpassas för att stämma överens med förordningarna om makars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden. Punkterna 1, 2 och 4 i 14 § LIMF avser situationer där avgörandet har meddelats mot en part som berövats sina möjligheter att föra talan i målet (första punkten), där avgörandet strider mot ett svenskt avgö- rande (andra punkten) och där det i pågår ett förfarande som kan leda till ett motstridigt avgörande (fjärde punkten). Bestämmel- serna i punkterna 1, 2 och 4 i 14 § LIMF ska behållas. Det finns ytterligare två punkter i 14 § LIMF som anger på vilka grunder ett erkännande inte ska ske. Ett utländskt avgörande gäller inte i när det strider mot ett här i landet gällande utländskt av- görande i ett förfarande som började tidigare än det andra utländska förfarandet (tredje punkten). Inte heller gäller ett avgörande i om det utomlands pågår ett förfarande som kan leda till ett motstri- digt avgörande, såvida det förfarandet börjat tidigare än det andra ut- ländska förfarande och kan antas leda till ett här i landet gällande av- görande (femte punkten). Skäl för att vägra erkännande av en dom som har meddelats i en medlemsstat återfinns i artikel 37 i förordningarna om makars respek- tive registrerade partners förmögenhetsförhållanden. Dessa skäl kny- ter inte i något avseende frågan om att vägra erkännande till tidpunk- ten för ett förfarandes inledande. Utredningen anser att de nu aktuella bestämmelserna angående hinder för erkännande bör motsvara dem som gäller enligt förordningarnas artikel 37 så långt det är möjligt. Det föreslås därför att vägransgrunden i 14 § tredje punkten LIMF ska ändras på så sätt att den i stället anger att ett avgörande inte gäller i om det strider mot ett tidigare meddelat utländskt avgörande som gäller här. Dessutom bör den nuvarande femte punkten i 14 § LIMF upphävas och ersättas med en grund om ordre public, dvs. att det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska Särskilda bestämmelser om erkännande och verkställighet … rättsordningen att erkänna avgörandet. En sådan grund ligger i linje med artikel 37 a och den motsvarar även en del av bestämmelserna i 20 § LIMF (ordre public). 12.4.3Bestämmelser om verkställighet och verkställbarhet behålls Förslag: Nuvarande bestämmelser om verkställighet och verkställ- barhet ska behållas. I avsnitt 11.3.1 har utredningen föreslagit att bl.a. bestämmelserna om verkställighet och verkställbarhet i 16–17 §§ LIMF ska behållas i fråga om avgöranden angående sambors förmögenhetsförhållanden. Samma bestämmelser bör enligt utredningens mening gälla även för avgöranden som omfattas av de nu aktuella bestämmelserna. Nuva- rande bestämmelser i 16–17 §§ LIMF bör därför behållas. 13 Några ytterligare frågor Kapitel 9–12 har behandlat behovet av svenska internationellt privat- rättsliga bestämmelser om makars, registrerade partners och sambors förmögenhetsförhållanden vid sidan av förordningarna om makars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden. Utred- ningen har också föreslagit vilka svenska bestämmelser som bör gälla i detta avseende. I kapitel 13 behandlas bl.a. frågor om hur förordningarna inverkar på svenska materiellrättsliga bestämmelser. Förordningarna ger t.ex. upphov till ändringar i och utredningens övervägan- den och förslag i detta avseende framgår av avsnitt 13.2. Enligt direk- tiven ska utredningen också överväga om det finns behov av att införa materiella bestämmelser om de förmögenhetsrättsliga verkningarna av utländska registrerade partnerskap. Förordningen om registrerade partners förmögenhetsförhållanden innebär att svensk lag kan komma att tillämpas i fråga om de förmögenhetsrättsliga verkningarna av ut- ländska registrerade partnerskap. Sedan äktenskapslagstiftningen blev könsneutral i är det inte längre möjligt att ingå registre- rade partnerskap här. Det finns dock bestämmelser om de förmögen- hetsrättsliga verkningarna av registrerade partnerskap som ingåtts i . Några materiella bestämmelser om de förmö- genhetsrättsliga verkningarna av utländska registrerade partnerskap finns däremot inte. I avsnitt 13.3 följer utredningens överväganden i denna del. I kapitel 13 behandlas även frågor om hur rollen hos vissa svenska myndigheter och rättstillämpare påverkas av förordningarna om ma- kars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden. Be- stämmelserna om internationell behörighet i förordningarna träffar alla domstolar. I handläggs frågor om makars respektive regi- strerade partners förmögenhetsförhållanden av rättsliga myndigheter i form av de allmänna domstolarna men även av andra myndigheter och rättstillämpare, såsom t.ex. bodelningsförrättare. I utredningens uppdrag ingår att bedöma vilka andra myndigheter och rättstilläm- pare i som bör omfattas av förordningarnas domstolsbegrepp. Utredningens överväganden i denna fråga återfinns i avsnitt 13.4. 13.2.1Tillkommande krav på datering av äktenskapsförord, bodelningsavtal och föravtal Förslag: För formell giltighet av äktenskapsförord, bodelnings- avtal och föravtal införs ett tillkommande krav på datering. Som redogjorts för i avsnitt 6.6.2 gäller enligt förordningarna som grundläggande formkrav att ett äktenskaps- respektive partnerskaps- förord ska vara skriftligt, daterat och undertecknat. För formell gil- tighet enligt 7 kap. 3 § andra stycket krävs att ett äktenskapsförord upprättas skriftligen och undertecknas av makarna eller blivande sådana. Något krav på datering ställer alltså inte äkten- skapsbalken för den formella giltigheten av äktenskapsförord. För att svenska materiella bestämmelser ska överensstämma med förordningarnas uppställda krav på formell giltighet föreslår utred- ningen att ett tillägg om datering införs i 7 kap. 3 § andra stycket . Utredningen har i avsnitt 6.6.1 gjort bedömningen att även bodel- ningsavtal och föravtal omfattas av förordningarnas definition av äktenskaps- respektive partnerskapsförord, dvs. de utgör avtal var- igenom makarna respektive de registrerade partnerna reglerar sina för- mögenhetsförhållanden (se artikel 3.1 b respektive c i förordningarna). Enligt 9 kap. 5 § respektive 13 § första stycket krävs att bodelningsavtal respektive föravtal upprättas skriftligen och under- tecknas för att de ska vara formellt giltiga. Något krav på datering finns inte heller beträffande sådana rättshandlingar. Utredningen före- slår därför att ett tillägg om datering införs även avseende de formella kraven i 9 kap. 5 § respektive 13 § första stycket . 13.2.2Nya uppgifter att registrera för Förslag: I skyldighet att föra ett äktenskapsregister för inskrivning ska läggas till uppgifter som måste registreras en- ligt förordningarna om makars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden, dvs. Om vissa omständigheter föreligger kommer lagvalsavtal i fortsätt- ningen att behöva registreras hos för att få formell giltig- het (se artikel 23 i förordningarna om makars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden). I avsnitt 6.5.1 och 9.3.2 har ut- redningen redogjort närmare för detta. Om t.ex. båda makarna har hemvist i vid avtalets ingående måste ett lagvalsavtal registre- ras hos för att få formell giltighet (se artikel 23.2). Av 16 kap. 1 § framgår vilka uppgifter som har en skyldighet att föra ett äktenskapsregister över. Det gäller bl.a. uppgifter om äktenskapsförord och gåvor mellan makar enligt . Med hänsyn till förordningarnas krav på att lagvalsavtal ska registreras om vissa omständigheter föreligger bör be- stämmelserna i 16 kap. 1 § ändras så att Skatte- verkets registreringsskyldighet även kommer att omfatta uppgifter som ska registreras enligt förordningarna, dvs. 13.3Behovet av materiella bestämmelser om de förmögenhetsrättsliga verkningarna av utländska registrerade partnerskap Bedömning: Det bör inte införas några svenska materiella be- stämmelser som uttryckligen reglerar de förmögenhetsrättsliga verkningarna av utländska registrerade partnerskap. är det inte möjligt att registrera partnerskap i . tillåter i stället samkönade äktenskap från och med samma tidpunkt. För de registrerade partner som inte valt att anmäla till att deras registrerade partnerskap ska gälla som ett äktenskap gäller dock fortfarande partnerskapslagen (se 3 § lagen [2009:260] om upphävande av lagen om registrerat partnerskap [1994:1117]. Av 3 kap. 1 § partnerskapslagen framgår att ett registrerat part- nerskap, med några undantag, har samma rättsverkningar som ett äktenskap och att bestämmelse i lag eller annan författning med an- knytning till äktenskap och makar i princip tillämpas på motsvarande sätt på registrerat partnerskap och registrerad partner. Detta innebär att bl.a. bestämmelser om makar tillämpas på partner vars partnerskap har registrerats enligt partnerskapslagen. Svensk rätt saknar dock materiella bestämmelser som uttryckligen reglerar de förmögenhetsrättsliga verkningarna av utländska registre- rade partnerskap. Utländska registrerade partnerskap kan innebära olika samlevnadsformer med olika verkningar. De kan gälla personer av samma eller olika kön som lever under äktenskapsliknande förhål- landen eller inte. De kan ha samma rättsverkningar som ett äktenskap eller inte. Vidare kan de gälla personer av samma eller olika kön som inte lever under äktenskapsliknande förhållanden utan endast i hus- hållsgemenskap. I finns en lagstadgad samlevnadsform som är öppen för personer som lever i hushållsgemenskap utan att det är frågan om äktenskapsliknande förhållanden (cohabitation légale). Kraven för att få samlevnadsformen registrerad är att de två berörda personerna har rättskapacitet och inte är gifta eller har ingått registrerat partnerskap med någon. Registrerat partnerskap kan alltså ingås mellan t.ex. familjemedlemmar och vänner. Bestämmelserna som reglerar de för- mögenhetsrättsliga verkningarna av belgiska registrerade partnerskap innebär bl.a. skydd för den gemensamma bostaden och bohaget, skyl- dighet att bidra till det gemensamma hushållet och skyldighet att ta del i vissa kostnader.1 Den vida definitionen av begreppet registrerat partnerskap i förordningen om registrerade partners förmögenhets- förhållanden omfattar den belgiska samlevnadsformen (se artikel 3.1 a i förordningen). Enligt förordningen om registrerade partners förmögenhets- förhållanden kan svensk lag bli tillämplig för att avgöra frågor om de förmögenhetsrättsliga verkningarna av ett utländskt registrerat part- nerskap. Normalt sett kan dock detta bli fallet endast om de registre- rade partnerna har valt att svensk lag ska tillämpas och svensk lag 1 /fr/famille/couple/cohabitation/cohabitation_legale innebär att registreringen av partnerskapet medför förmögenhets- rättsliga verkningar. En förutsättning är också att de registrerade partnerna hade hemvist i vid avtalets ingående.2 Frågan är då om det finns behov av att i svensk rätt införa mate- riella bestämmelser som uttryckligen reglerar de förmögenhetsrätts- liga verkningarna av utländska registrerade partnerskap.