sou · H5B337 · 2017-05-05 00:00:00 — ska, utöver vad som följer av 17 § skattebrottslagen (1971:69), göra en anmälan till åklagare så snart det finns anledning att anta att någon har gjort sig skyldig till 1.brott enligt 30 kap. 1 § första stycket 4 aktiebolagslagen (2005:551), 2.brott enligt 11 § tredje stycket lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m., 3. givande av muta 10 kap. 5 b § eller grovt givande av 10 kap. 5 b § eller grovt givande av muta enligt 10 kap. 5 c § brotts- muta enligt 10 kap. 5 c § brotts- 4. bokföringsbrott eller 4. bokföringsbrott eller bokföringsbrott enligt 11 kap. 5 § bokföringsbrott enligt 11 kap. 5 § 5. brott enligt 9 kap. 1–3 och 11 §§ , om gärningen verksamhet enligt lagen (2009:194) om förfarandet vid skattereduktion En anmälan ska dock inte göras om det kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd eller om anmälan av något annat skäl inte behövs. En anmälan ska innehålla uppgift om de omständigheter som ligger till grund för misstanken om brott. 18 Senaste lydelse 2012:305. I andra fall än som avses i första stycket 3 får anmälan i stället göras till en sådan särskild enhet inom verket som ska medverka vid brottsutredning, om 1.det inte finns skäl att anta att brottet kommer att leda till en annan påföljd än böter, 2.den misstänkte kan antas erkänna gärningen, och 3.den misstänkte har fyllt tjugoett år. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2013:1157) om stöd för yrkesintroduktionsanställningar Härigenom föreskrivs att 15 § förordningen (2013:1157) om stöd för yrkesintroduktionsanställningar ska ha följande lydelse. Stöd i form av lönesubvention och handledarstöd får samman- taget inte överstiga av lönekostnaden. Med lönekostnad avses bruttolön inklusive sjuklön och semesterlön samt avgifter enligt socialavgiftslagen (2000:980) och lagen (1994:1920) om allmän löneavgift. För att få läggas till grund för stöd måste löneutbetalningen till den person som stödet avser göras elektroniskt under hela den tid som stödet utgår. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Bestämmelsen tillämpas inte i fråga om stöd som har beslutats före ikraftträdandet. förordning om ändring i förordning (2015:744) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 9 § förordning (2015:744) med instruktion för ska ha följande lydelse. Vid myndigheten handläggs följande mål: 1.mål om brott mot 11 kap. , lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m., skattebrottslagen (1971:69) och aktiebolagslagen (2005:551), 2.mål om brott mot 9 kap. 1–3 §§ , om gärningen rör EU:s finansiella intressen, och 9 kap. 3 a § , 3.mål om brott mot lagen (2013:385) om ingripande mot marknadsmissbruk vid handel med grossistenergiprodukter, om brott mot lagen (2016:1307) om straff för mark- (2016:1307) om straff för mark- 5. mål om brott mot bidrags- brottslagen (2007:612), och om brott vars hand- krav på kännedom om finansiella krav på kännedom om finansiella den, skatterätt eller liknande. den, skatterätt eller liknande. Mål om brott som bör handläggas vid myndigheten med hänsyn till att de rör kvalificerad ekonomisk brottslighet som har nationell utbredning, internationell anknytning, är av principiell natur eller av stor omfattning får övertas av efter fram- ställning från . Mål som avses i första stycket och som 2 eller 4 § förordningen (2014:1106) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen och vissa andra befattningshavare är tillämplig på och mål 19 Senaste lydelse 2016:1326. som rör brott av anställda vid handläggs vid . Om ett mål rör både brottslighet som avses i första eller andra stycket och annan brottslighet (blandad brottslighet), handläggs målet vid den åklagarmyndighet där det med hänsyn till omständig- heterna är lämpligast. Är det osäkert var ett mål ska handläggas, avgörs frågan av riks- åklagaren. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i utlänningsdataförordningen (2016:30) Härigenom föreskrivs att 13 § utlänningsdataförordningen (2016:30) ska ha följande lydelse. ska begränsas till de personupp- ska begränsas till de personupp- gifter som myndigheten behöver gifter som myndigheten behöver för handläggning av en ansökan för handläggning av ärenden enligt (2015:899) om identitetskort för och handläggning av en ansökan (2015:899) om identitetskort för Direktåtkomsten får endast avse uppgift om 1.namn och personnummer, 5.typ av resehandling, resehandlingens nummer och giltighetstid, 6.bevis om uppehållstillstånd. För handläggning av ärenden om folkbokföring får direkt- åtkomsten även avse uppgift om 1. samordningsnummer, 2. födelsetid och kön, 3. civilstånd och familjeför- hållanden, 4. medborgarskap, 5. adress i , 6. dossiernummer, 7.handlingar som legat till grund för styrkande av identitet, och 8.utlåtande om äkthet av identitetshandlingar. Denna förordning träder i kraft . 2Utredningens uppdrag och arbete Utredningen har genom kommittédirektiven Organiserad och syste- matisk ekonomisk brottslighet mot välfärden (dir. 2015:96) fått i uppdrag att göra en översyn av välfärdsstatens förmåga att stå emot organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet. Syftet är att identifiera risker i välfärdssystemen och andra närliggande skatte- finansierade eller skattesubventionerade system för att därigenom kunna säkerställa en korrekt användning av offentliga medel samt effektivt förebygga och beivra brottslighet av detta slag. I uppdraget ingår att göra en kartläggning av den ekonomiska brottslighet som i organiserade och systematiska former riktas mot de nämnda systemen och att identifiera riskfaktorer i de system som är mest brottsutsatta. Utredningen ska vidare se över funktionen för uppföljning och kontroll hos brottsutsatta myndigheter samt analy- sera de brottsbekämpande myndigheternas förutsättningar att utreda och beivra denna brottslighet. I detta sammanhang har utredningen även i uppgift att föreslå åtgärder. Utöver detta ska utredningen se över ett antal särskilt utpekade frågor. Uppdraget är omfattande och vissa avgränsningar utöver dem som redan framgår av direktiven måste därför göras. I avsnitt 2.4 redogörs närmare för uppdraget och de förtydliganden och avgränsningar som utredningen har gjort i sitt arbete. Kommittédirektiven återges i dess helhet i bilaga 1. Utredningens uppdrag och arbete Utredningsarbetet påbörjades och har bedrivits på sedvanligt sätt med regelbundna expertsammanträden. Sammanlagt har nio sammanträden hållits tillsammans med experterna, varav två i form av tvådagarssammanträden. I direktiven anges att utredningen ska samråda med och inhämta upplysningar från , , Eko- brottsmyndigheten, , , Kronofogde- myndigheten, , , , arbetslöshetskassorna och Centrala studiestödsnämn- den. Samtliga uppräknade myndigheter och organisationer har till- sammans med och Kommuner och Landsting varit representerade i expertgruppen. Samråd med dessa har till övervägande del skett vid expertgruppsmöten, men sekretariatet har även haft fortlöpande kontakter med experterna mellan mötena. I den utsträckning utredningen finner det behövligt framgår av direktiven att vi även ska samråda med andra organisationer och myndigheter. Utredningen påbörjade sitt arbete med att genomföra inledande möten med de myndigheter som anges ovan samt med , Arbetslöshetskassornas samorganisation och Läns- styrelsen i . Detta i syfte att fånga upp information, kun- skap och synpunkter utifrån från de olika berörda aktörernas perspektiv. I samma syfte har vi också träffat Inspektionen för social- försäkringen, Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, Inspek- tionen för vård och omsorg, och Transportstyrel- sen. Vid sidan av ovanstående kontakter har utredningen deltagit vid ett flertal myndighetsöverskridande samverkansmöten som behand- lat frågor om brott mot välfärdssystemen. Delar av utredningen har deltagit på en workshop anordnad av kommun, ett sam- verkansmöte med Stora Branschgruppen, ett med Lönegaranti- gruppen och ett med en av ledd arbetsgrupp kallad Myndighetsgruppen. Vidare har utredningen genomfört ett seminarium i samband med en handläggarkonferens som anordnades av Nationellt underrättelsecenter. Utredningen har också gett till- fälle för vissa intresse- och brukarorganisationer att utifrån sina perspektiv föra fram synpunkter. Utredningens uppdrag och arbete Samråd har vidare ägt rum med utredningar som behandlat eller behandlar närliggande frågor. Samråd har ägt rum med utredningen social trygghet i en internationell värld (S 2014:17), Välfärds- utredningen (Fi 2015:01) och (S 2016:03). Vidare har samråd ägt rum med Utredningen om utvärdering av bidrags- brottslagen (Fi 2016:08) och Delegationen för korrekta utbetal- ningar från välfärdssystemen (Fi 2016:07). När det gäller frågan om samordnade utbetalningar har utred- ningen inhämtat kunskap genom studiebesök vid Norska NAV och vid den danska Udbetaling . 2.3Närmare om uppdraget och dess avgränsningar 2.3.1Organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet mot välfärden Det finns inte någon allmänt vedertagen definition av begreppet ekonomisk brottslighet. Begreppet är i stället ett kriminologiskt sam- lingsbegrepp som har olika definition beroende på i vilket samman- hang det används. De vanligast förekommande definitionerna tar dock sin utgångspunkt i de brott som begås med anknytning till en i huvudsak legal näringsverksamhet.1 I avsnitt 2.3.2 redogörs för den brottslighet vi anser vara aktuell för vårt uppdrag. Organiserad och systematisk brottslighet I utredningens direktiv anges att uppdraget omfattar brottslighet som är organiserad och systematisk. Inte heller gällande dessa begrepp finns några klara definitioner. Framför allt har begreppet organiserad brottslighet diskuterats och debatterats , dock utan att någon entydig definition har tagits fram. Inom såväl EU som FN finns definitioner som endast delvis överensstämmer med varandra. Det finns inte heller någon vedertagen svensk definition av begreppet och således inte heller någon legaldefinition. 1 Se t.ex. SOU 2007:8 s. 137–138, SOU 2011:47 s. 31, Brå 2015:15 s. 19. Utredningens uppdrag och arbete I propositionen Bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet (prop. 2015/16:113) konstateras att man använder sig av beskrivningar av vad som avses med organiserad brottslighet i olika sammanhang. Det anges bl.a. att begreppet tidigare väckte associa- tioner till grupperingar med en strikt hierarkisk struktur, men att det numera även omfattar bl.a. grupperingar där släktskap, ursprung och geografiska anknytningar fungerar som en sammanhållande faktor. Utöver mer varaktiga nätverk förekommer också mer löst samman- satta och tillfälliga grupperingar som bildas för att genomföra ett visst brott. (s. 31) Trots avsaknaden av en bestämd definition förekommer begrep- pen organiserad och systematisk brottslighet i svensk lag. I 29 kap. 2 § 6 p anges att det som en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet särskilt ska beaktas om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering. Bestämmelsen fick sin nuvarande utformning genom propositionen Skärpta straff för allvarliga våldsbrott m.m. (prop. 2009/10:147). Regeringen uttalade att det vid straffvärdebedömningen bör ses som försvårande att brottsligheten har bedrivits i organiserad form eller annars varit väl planerad. Som exempel på sådana försvårande omständigheter angav regeringen att ett brott utgjort ett led i en brottslighet utövad av flera personer som organiserat sig för att i samverkan begå ett flertal brott, om ett brott har utgjort ett led i en brottslighet där ett visst tillvägagångssätt upprepats ett flertal gånger och att det gäller oavsett om det varit en eller flera gärnings- män inblandade, samt brott som föregåtts av särskild planering oavsett om det varit fråga om ett enstaka brott eller ett brott i en brottslig verksamhet. (s. 30 f.) I författningskommentaren till 29 kap. 2 § 6 p förtydligades vad som menas med systematisk brottslighet enligt följande (s. 43). Med brottslighet som utövats systematiskt avses brottslighet där ett visst tillvägagångssätt upprepats ett flertal gånger av antingen en ensam gärningsman eller av flera personer i samförstånd. Ett exempel som anges är att någon vid upprepade tillfällen förmått annan till utbetalning av en förmån som han eller hon inte har haft rätt till. I bidragsbrottslagen (2007:612) anges i bestämmelsen om grovt bidragsbrott att en grund för att bedöma brottet som grovt är om Utredningens uppdrag och arbete gärningen har ingått i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning. Vad som närmare menas med begreppet syste- matiskt i detta avseende utvecklas dock inte i förarbetena till bestäm- melsen. Vad avser organiserad brottslighet har Brå i sina studier hanterat definitionsproblematiken genom att utgå från ett marknadsperspek- tiv, vilket enligt Brå även många andra forskare inom området har gjort. De har studerat specifika marknader, t.ex. för narkotika, häleri och trafficking för sexuella ändamål, med särskild inriktning på hur marknaderna är uppbyggda och fungerar samt de nätverk som agerar på marknaden i fråga. Genom ett sådant perspektiv blir det, enligt Brå, mindre viktigt att kategorisera vissa handlingar som organi- serade eller inte organiserade. Fokus för studierna har varit aktörer som är särskilt viktiga för de kriminella marknaderna, vilket t.ex. exkluderar den enskilde langaren på torget. Även om denne är viktig för sina kunder, är han eller hon knappast viktig för marknaden som sådan. Med andra ord avtar organisationsgraden i ytterkanten hos den specifika marknaden. Med denna utgångspunkt går det att argu- mentera för var den organiserade brottsligheten börjar och slutar utifrån aktörernas funktion på marknaden. Brå sammanfattar detta på så sätt att begreppet organiserad brottslighet i deras forskning snarare används som ett samlingsbegrepp för de nätverk och grup- peringar som agerar på de kriminella marknaderna än som en definition för att avgränsa ett specifikt fenomen. Enligt Brås undersökningar består den organiserade brottslig- heten i av ett obestämt antal personer som kan delas in i kategorier beroende på deras grupptillhörighet eller sociala tillhörig- het. De deltar i brottsliga aktiviteter i varierande omfattning och många är behjälpliga då och då. Samverkan sker genom kriminella affärer eller kriminella projekt. När ett kriminellt projekt ska genom- föras bildas en ad hoc-gruppering av de individer som är tillgängliga och lämpliga beroende på syftet. Personerna har ofta olika funk- tioner i projektet och anlitas efter sin kompetens.2 Utredningen har i sitt uppdrag valt att ta intryck av Brås angrepps- sätt. Det är främst i utredningens uppdrag att kartlägga brottslig- heten som detta får betydelse. Vi redogör därför närmare för vår definition nedan i avsnitt 2.3.2 samt i kapitel 5. 2 m.fl., Hur ska man forska om organiserad brottslighet?. Utredningens uppdrag och arbete Välfärdssystemen och andra närliggande skattefinansierade eller skattesubventionerade system Utredningens uppdrag omfattar brott som begås mot välfärdssyste- men och andra närliggande skattefinansierade eller skattesubven- tionerade system. Det finns inte några bestämda definitioner av begreppen välfärd eller välfärdssystemen. Man kan dock säga att den svenska välfärdsmodellen består av två grundpelare; den ena utgörs av socialförsäkringar och vissa bidrag (sociala ersättningar), och den andra består av välfärdstjänster som skola, vård och omsorg. används begreppet trygghets- eller välfärdssystem synonymt med socialförsäkringen, men det kan också användas i en vidare bemär- kelse och då omfatta t.ex. arbetsmarknadspolitiskt stöd, studiestöd och ekonomiskt bistånd inom socialtjänsten.3 Vi redogör närmare för detta i kapitel 3. Delegationen mot felaktiga utbetalningar preciserade i sitt betän- kande att deras arbete omfattade samtliga ersättningar, bidrag, pensioner och lån som beslutas av de myndigheter och organisa- tioner som ingick i delegationen.4 Till välfärdssystemen hänfördes även ekonomiskt stöd som gavs till arbetsgivare men som avsåg enskilda personer, såsom lönebidrag och anställningsstöd. Såväl bidrag som krediteringar på skattekonto omfattades. Ersättningar till vårdgivare, såsom tandvårdsersättning ansågs också ingå i välfärds- systemen. Därutöver ingick i arbetet ersättningar och bidrag som beslutas av , länsstyrelse, och Sametinget.5 infördes bidragsbrottslagen bl.a. med motiveringen att det är viktigt att välfärdssystemen har ett effektivt straffrättsligt skydd. Det konstaterades att samhället lämnar stöd till enskilda på flera olika sätt i syfte att värna den sociala tryggheten, inte minst genom att det allmänna bedriver, bekostar och subventionerar olika verksamheter. Av störst samhällsekonomisk betydelse ansågs dock vara sådant stöd som lämnas genom utbetalningar av bidrag, ersätt- 3Se t.ex. SOU 2000:41 s. 7, SOU 2008:100 s. 39 och prop. 2006/07:80 s. 10–11. 4I delegationen ingick Arbetsförmedlingen, , Centrala studie- stödsnämnden, , , , Inspek- tionen för arbetslöshetsförsäkringen, i län, , Rikspolis- styrelsen, , , , , Arbetslöshets- kassornas samorganisation och förbundet och Landsting. 5SOU 2008:74 s. 43–44. Utredningens uppdrag och arbete ningar, pensioner och subventionerade lån direkt till enskilda indivi- der eller hushåll.6 I bidragsbrottslagens 1 § anges att lagen gäller sådana bidrag, ersättningar, pensioner och lån för personligt ändamål som beslutas av , , , , Arbetsförmedlingen, kom- munerna eller arbetslöshetskassorna. Regeringen konstaterade att man med en sådan reglering skulle träffa de centrala delarna av väl- färdssystemen och även den övervägande delen av alla offentliga utbetalningar. Man konstaterade att det i och för sig fanns andra utbetalningar som hörde till välfärdssystemen, men att dessa var mindre betydelsefulla och därför skulle lämnas utanför lagens tillämpningsområde. Till dessa hörde stödformer som i regel är verksamhetsanknutna och betalas ut till exempelvis arbetsgivare, exempelvis lönebidrag, och olika former av anställningsstöd som lämnas till arbetsgivare genom kreditering på skattekonto.7 Till en början kan sägas att utredningen delar bedömningen som gjordes i propositionen till bidragsbrottslagen om att det är utbetal- ningarna från välfärdssystemen som är av störst samhällsekonomisk betydelse och de får därför stå i fokus även här. Detta innebär att rena välfärdstjänster som tillhandahålls en enskild faller utanför utred- ningens uppdrag. Konsekvensen av detta är att t.ex. lagen (2008:962) om valfrihetssystem inte kommer att beröras. Uppdraget kommer inte heller att omfatta brott som har samband med tjänster som har upphandlats, exempelvis hem för vård och boende (HVB-hem) eller hemtjänst. Detta hindrar dock inte att de åtgärder som utredningen föreslår även kan komma att motverka brottslighet som riktas mot dessa. Vidare har vi, mot bakgrund av syftet med vårt uppdrag, också tagit som utgångspunkt att utbetalningar direkt till en enskild och utbetalningar till någon annan, t.ex. en arbetsgivare eller assistans- anordnare, men som avser en enskild person omfattas av uppdraget. Anledning härtill är att det riktas en allvarlig brottslighet mot bl.a. Arbetsförmedlingens olika anställningsstöd och utbetalningar av assistansersättning. Med denna ansats är det i huvudsak samma myndighetskrets som i bidragsbrottslagen som är relevant att titta närmare på. 2006/07:80 s. 10 och 39. 2006/07:80 s. 68–69. Utredningens uppdrag och arbete dock skäl att även uppmärksamma länsstyrelserna eftersom de hand- lägger utbetalningen av lönegaranti i konkurs. När det gäller andra närliggande skattefinansierade eller skatte- subventionerade system har utredningen avgränsat uppdraget så att det främst är brott som riktas mot utbetalningar i samband med rot- och rutavdrag som omfattas. Det finns inte något vedertaget samlingsbegrepp för de olika typer av utbetalningar som görs från välfärdssystemen och som omfattas av vårt uppdrag. För enkelhets skull och för att inte tynga texten i onödan kommer begreppet ersättningar därför att användas som samlingsbegrepp i betänkandet. Vidare kommer kommunerna att omfattas av begreppet myndighet såvida inte annat anges. Utredningen ska kartlägga den ekonomiska brottslighet som i organiserade och systematiska former begås mot välfärdssystemen och andra närliggande skattefinansierade eller skattesubventionerade system. I kartläggningen ska identifieras vilka system som utsätts för brottslighet av detta slag och vad som kännetecknar brottsligheten. I den utsträckning det är möjligt ska kartläggningen även inbegripa en uppskattning av brottslighetens omfattning. Som framgår ovan finns ingen klar definition av vad som avses med organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet mot väl- färdssystemen. hamnar dock bidragsbrott och bedrägeri i fokus. Dessa brott kan begås såväl inom ramen för en legal närings- verksamhet som utan koppling till sådan verksamhet. Även andra brott är av intresse då de kan utgöra förstadier till bedrägeri och bidragsbrott. Det handlar då exempelvis om osann försäkran, osant intygande, urkundsförfalskning och brukande av falsk urkund. Även sådana brott kommer att beröras i betänkandet. Däremot har inte brott som innebär hot eller våld mot person inkluderats i kart- läggningen. Även om sådana brott kan ha koppling till den aktuella problematiken ligger de enligt vår uppfattning för långt bort från den brottslighet som uppdraget i huvudsak avser. Det är dessutom svårt att uttala sig om en eventuell koppling mellan exempelvis hot mot tjänsteman och ett beviljande av en förmån utan att genomföra mer omfattande undersökningar än vad som ryms inom detta uppdrag. Utredningens uppdrag och arbete Utifrån en analys av materialet i kartläggningen kommer den brottslighet som enligt vår mening är att betrakta som organiserad och systematisk i sammanhang av brott mot välfärdssystemen att här benämnas kvalificerad välfärdsbrottslighet. Utgångspunkterna för bedömningen av om ett brott bör anses som kvalificerad välfärds- brottslighet redogörs för i kapitel 5. När det gäller uppgiften att uppskatta brottslighetens omfattning kan utredningen konstatera att sådana försök har gjorts tidigare av såväl andra utredningar som myndigheter. Detta är en mycket svår uppgift och de tidigare uppskattningarna är inte invändningsfria. Det är därför också vanskligt att motivera olika åtgärder med sådana upp- skattningar som grund. Vi har i stället tagit fram våra förslag till förändringar utifrån de risker vi uppmärksammat och med beaktande av hur allvarligt vi bedömt att detta påverkar förtroendet för väl- färdssystemen. Någon uppskattning av brottslighetens omfattning kommer vi således inte att göra. Detta hindrar dock inte att olika siffror som framkommit i kartläggningen eller som förekommer i tidigare undersökningar kommer att presenteras och bedömas utifrån sitt sammanhang. Utredningen har dock inte haft som ambition att kunna dra några slutsatser av dessa uppgifter eller använda dem som ensamma argument för genomförandet av olika åtgärder. Direktiven anger att utredningen systematiskt ska gå igenom de system som i kartläggningen har visat sig vara mest brottsutsatta och identifiera de risker som finns såväl i regelverk och organisation som i rutiner och faktisk tillämpning. Denna riskinventering ska sedan ligga till grund för att ta fram åtgärder som stärker möjligheterna att förebygga och förhindra den organiserade och systematiska brotts- lighet som här är i fokus. I direktiven anges att det inte ingår i upp- draget att analysera eller lämna förslag gällande de materiella förut- sättningarna för att få utbetalningar. Vissa risker anges uttryckligen i direktiven.