sou · H5B354 · 2017-06-07 00:00:00 — Regeringen har i direktivet till utredningen skola genom mer attraktiva skolprofessioner (dir. 2016:76) anfört att de möjliga utbildningsvägarna är begränsade i ämnet svenska som andraspråk trots att ämnet förekommer i stora delar av skolväsendet. Vägen till behörighet går även här via en ämneslärarutbildning eller att en tidigare examen kompletteras med ytterligare ämneskunskaper. Det finns därför skäl att se över möjligheterna att läsa ämnet svenska som andraspråk inom ramen för fler behörighetsgivande examina än vad som är möjligt. Regeringen menar vidare att det också kan behövas generella justeringar av t.ex. grundlärarexamen för att ytterligare stärka lärares kompetens när det gäller barns och elevers språkinlärning och språkutveckling, såväl när det gäller barn och elever med svenska som modersmål som de med ett annat moders- mål än svenska. Den särskilda utredaren ska därför bl.a. föreslå hur fler behörighetsgivande examina kan omfatta ämnena modersmål eller svenska som andraspråk och föreslå hur lärares och förskol- lärares kompetens inom språkinlärning och språkutveckling ytter- ligare kan stärkas. Uppdraget ska redovisas . Vi finner inte skäl att här föreslå fortbildningsinsatser för lärare i svenska som andraspråk eftersom ovan nämnd utredning har i upp- drag att utreda frågan. Elevernas utveckling mot kunskapskraven Utredning om svenska och svenska som andraspråk Förslag: En särskild utredare ska tillsättas för att göra en bred översyn av ämnena svenska och svenska som andraspråk inom den obligatoriska skolan, gymnasie- och gymnasiesärskolan samt den kommunala vuxenutbildningen i syfte att säkerställa att alla elevgruppers behov av svenskundervisning tillgodoses. I en så- dan utredning bör särskilt ingå en analys av nyanlända elevers behov av svenska som nybörjarspråk inom de obligatoriska skol- formerna och gymnasie- och gymnasiesärskolan. Vidare bör en översyn av ämnena omfatta en analys av hur lärarförsörjningen påverkas vid en eventuell förändring av ämnena och hur inne- hållet i lärarutbildningarna och behörighetsbestämmelserna kan behöva förändras. Skälen för utredningens förslag Sedan ämnet svenska som andra språk introducerades och fick status som behörighetsgivande ämne till hög- skolestudier har forskning presenterats om ämnets status, organisation och innehåll. I samband med implementeringen följde en del konflikter som verkade handla om ämnets status i relation till dess tvillingämne svenska. I det sammanhanget har svenska som andra språk setts som något som bidrar till att särskilja och för- stärka uppdelningen mellan eleverna i vi och dem, invandrare och svenskar. Det finns dock forskning som tar avstånd från ämnets stigmatisering och framhåller dess pedagogiska struktur och för- delar innehållsmässigt därför att ämnet är anpassade till barn med ett annat modersmål än svenska. Enligt bl.a. Skolinspektionen råder det olika uppfattningar bland skolledningar och lärare om ämnet svenska som andraspråk och vilka elever som ska få undervisning i ämnet i stället för svenska. Ämnet används också, enligt Skolinspektionen, som ren färdighetsträning utan sammanhang med det övriga innehållet i skolan. En vanlig uppfattning har även varit att det är de flerspråkiga elever som mera allmänt behöver stöd i svenska eller de elever som behöver ett för- enklat undervisningsspråk som är aktuella för undervisningen. Elevernas utveckling mot kunskapskraven del skolor, och ibland även kommuner, har också hävdat att kurs- planerna i svenska och svenska som andraspråk är så pass lika att det är bättre att låta all undervisning för samtliga elever genomsyras av ett språk- och kunskapsutvecklande arbetssätt i stället för att undervisa vissa elever i svenska som andraspråk.20 Utifrån ämnet som pedagogisk praktik verkar forskarna dock vara relativt överens om att svenska som andraspråk genom sin struktur, sitt innehåll och sin undervisningsidé ger en struktur för elever som inte har svenska som modersmål och som inte bedömts ha uppnått kunskaperna motsvarande förstaspråksnivån, så att de snabbare och mer på djupet kan uppnå den nivån.21 Utredningen kan konstatera att det i dagens svenska skola finns elever med mycket olika kunskaper i det svenska språket. Alla dessa elever bör möta en undervisning som utgår från de behov som eleven har och från den språkliga nivå som eleven befinner sig på. I dagens system kan svenska språket enbart läsas enligt kursplanerna i ämnena svenska eller svenska som andraspråk inom den obliga- toriska skolan, till skillnad från den kommunala vuxenutbildningen där även språkkursen svenska för invandrare finns. Utredningen be- dömer att det är mycket liten skillnad mellan kursplanerna i svenska och svenska som andraspråk, varför dessa kursplaner inte kan anses tillgodose de stora spektrum av behov som eleverna inom den svenska skolan har. Statistiken visar också att ämnet svenska som andraspråk har låg måluppfyllelse och att resultatet sjunker . Det saknas även tydliga regler för vilka elever som tillhör ämnets målgrupp och det finns inte heller bestämmelser om vad som avgör när en elev ska upphöra att läsa svenska som andraspråk och övergå till att läsa svenska. Mot denna bakgrund bedömer utredningen att det finns skäl att utreda hur gränsdragningen görs mellan vilka elever som läser svenska och vilka som läser svenska som andraspråk och vilket behov av undervisning som respektive ämne ska tillgodose. 20Skolinspektionen (2010). Språk- och kunskapsutveckling hos barn och elev med annat moders- mål. 21Bunar (2010). Nyanlända och lärande – en forskningsöversikt om nyanlända elever i den svenska skolan. Elevernas utveckling mot kunskapskraven Inom den kommunala vuxenutbildningen finns kursplanen för svenska för invandrare (sfi), vilken är en renodlad språkkursplan som syftar till språkanvändning i vardags-, samhälls- och arbetsliv. Den är också inriktad mot fortsatt utveckling av språkkunskaperna. Någon motsvarande språkkursplan finns inte inom den obligatoriska skolan eller gymnasie- eller gymnasiesärskolan. Varken i kursplanen för svenska eller svenska som andraspråk finns skrivningar om grund- läggande språkinlärning i de högre årskurserna inom den obligato- riska skolan eller i gymnasie- eller gymnasiesärskolan. Av Skolinspek- tionens granskning 200922 framkommer dock att det är vanligt att nyanlända elever i gymnasieskolan, och i ett fall även i , inledningsvis och rutinmässigt får lära sig svenska enligt kurspla- nerna i sfi, för att först därefter övergå till kursplan i svenska som andraspråk. Som skäl anger rektorer och lärare att nivån i sfi är lägre än i svenska som andraspråk. Utredningen finner mot denna bakgrund att det finns skäl att utreda vidare på vilket sätt ämnena svenska och svenska som andra- språk behöver förändras för att ge t.ex. elever som är nybörjare i det svenska språket inom den obligatoriska skolan och gymnasie- och gymnasiesärskolan relevant språkundervisning som ger dem goda för- utsättningar att lyckas med sin utbildning. Förändringar som skulle kunna utredas är t.ex. om det finns behov av att skapa ytterligare ett ämne utöver svenska och svenska som andraspråk, alternativ att göra om något av dessa ämnen eller att komplettera med grundläg- gande språkinlärning i respektive ämnens kursplaner. En analys av lärarförsörjningen och innehållet i lärarutbildningarna och behörighetsbestämmelserna behöver ingå i utredningen Mot bakgrund av det som anförts ovan bedömer utredningen att en särskild utredare bör tillsättas för att göra en bred översyn av ämnena svenska och svenska som andraspråk inom den obligatoriska skolan, gymnasie- och gymnasiesärskolan samt den kommunala vuxenutbild- ningen i syfte att säkerställa att alla elevgruppers behov av svensk- 22 Skolinspektionen (2009). Utbildning för nyanlända elever – rätten till en god utbildning i en trygg miljö. Elevernas utveckling mot kunskapskraven I en sådan utredning bör särskilt ingå en analys av nyanlända elevers behov av svenska som nybörjarspråk inom de obligatoriska skolformerna och gymnasie- och gymnasie- särskolan. Eftersom behoven av förändringar kan se olika ut bero- ende på skolform och eftersom eleverna på ett smidigt och effektivt sätt bör kunna ta sig vidare i ett sammanhållet skolsystem är det nödvändigt att en analys görs av ämnena som sådana i alla aktuella skolformer. Eventuella förändringar i ämnena kan också påverka lärarförsörjningen på olika sätt i de olika skolformerna. Därför bör en översyn av ämnena även omfatta en analys av hur lärarförsörj- ningen kan komma att påverkas i aktuella skolformer och en analys av hur innehållet i lärarutbildningarna och behörighetsbestämmel- serna kan behöva förändras. Bedömningsstöd kopplat till kursplanerna och stödmaterial Förslag: ska få i uppdrag att komplettera bedöm- ningsstödet, Bygga svenska, med vägledning för hur stödet ska användas i förhållande till kursplanerna och kunskapskraven i svenska och svenska som andraspråk inom och gymnasieskolans introduktionsprogram. ska också få i uppdrag att ta fram ett stödmaterial i alfabetisering och läs- och skrivinlärning inom samma skol- former. Skälen för utredningens förslag Liksom nämnts i avsnitt 5.4.1 är nyanlända elever som regel ny- börjare i det svenska språket. Kursplaner och kunskapskrav i svenska och svenska som andraspråk ger inget stöd till läraren om hur undervisningen ska planeras och hur kunskaperna ska bedömas när en elev är nybörjare i svenska språket. Det innebär att varje lärare själv måste anpassa gällande kursplan och kunskapskrav för exem- pelvis årskurs 7–9 för att kunna ge adekvat undervisning och göra en korrekt bedömning av elevens kunskaper. Detta leder, enligt utredningens uppfattning, till minskad likvärdighet för eleverna. Elevernas utveckling mot kunskapskraven Nyanlända elever som går i årskurs 7–9 ska få sin undervisning enligt kursplanen i de olika ämnena för årskurs 7–9 och det finns inga möjligheter för läraren eller skolan att göra avsteg från det. Det har dock framkommit i utredningens kontakter att elever i årskurs 7–9 och på språkintroduktion har blivit bedömda mot kunskapskraven i t.ex. årskurs 6 i svenska som andraspråk. Utredningen anser därför att det är uppenbart att det finns ett behov av nationellt stöd för att upprätthålla en likvärdig utbildning för dessa elever. Såsom nämnts i avsnitt 6.5 ställs höga krav på läraren som ska undervisa nyanlända elever, både i kunskap och i erfarenhet. Utifrån den situation som råder med brist på behöriga lärare i under- visningen och lärare utan erfarenhet av undervisning i ämnet svenska som andraspråk har huvudmännen lyft att ett bedömningsstöd skulle vara ett stort stöd. har tagit fram ett bedömningsstöd för ny- anländas språkutveckling, Bygga svenska. Bedömningsstödet anger dock inte hur språkutvecklingen förhåller sig till kursplanerna och kunskapskraven i svenska och svenska som andra språk. Risken är därför att det är upp till varje lärare att utan stöd om- vandla kursplanen i svenska och svenska som andraspråk till nybörjar- nivå och att bedömningarna gentemot kunskapskraven görs olika. Detta innebär att elevens rätt till en likvärdig utbildning inte gagnas. Utredningen anser därför att det finns skäl att ge i upp- drag att komplettera bedömningsstödet, Bygga svenska, med hur stödet ska användas i förhållande till kursplanerna och kunskaps- kraven i svenska och svenska som andraspråk inom och gymnasieskolans introduktionsprogram. Som redogjorts för i avsnitt 3.5 har det skett en ökning av de ny- anlända elever som har en bristande utbildningsbakgrund. I utred- ningens huvudmannakontakter har också redogjorts för att de tar emot fler elever som inte har någon skolbakgrund alls. Huvudmän- nen möter därför i större utsträckning en ny uppgift, nämligen att undervisa äldre elever i grundläggande läs- och skrivförmåga. Styr- dokumenten som gäller grund- och gymnasieskolan dock ingen väg- ledning för hur sådan undervisning ska utformas. Elevernas utveckling mot kunskapskraven alfabetisering och grundläggande läs- och skrivinlärning för elever som går i de högre årskurserna i eller gymnasieskolans introduktionsprogram något större moment på lärarutbildningarna. Utredningen har uppfattat att det finns ett stort behov av nationellt stödmaterial för att undervisningen ska bli likvärdig för eleverna. har gett ut ett stödmaterial för alfabeti- sering inom den kommunala vuxenutbildningen. Det finns dock inget motsvarande stödmaterial för alfabetisering inom grund- eller gymnasieskolans introduktionsprogram. Utredningen bedömer att det även finns ett behov av ett anpassat stödmaterial för de elever som tillhör nämnda skolformers målgrupp. Mot denna bakgrund bedömer utredningen att bör ges i uppdrag att utforma ett stödmaterial i alfabetisering och läs- och skrivinlärning inom och gymnasieskolans introduk- tionsprogram. Syftet med undervisningen i ämnet modersmål är att eleverna ut- vecklar kunskaper i och om sitt modersmål. Genom undervisning- en ska eleverna ges möjlighet att utveckla sitt tal- och skriftspråk så att de får tilltro till sin språkförmåga och kan uttrycka sig i olika sammanhang och för skilda syften. Undervisningen ska bidra till att eleverna erövrar kunskaper om modersmålets uppbyggnad och blir medvetna om modersmålets betydelse för det egna lärandet i olika skolämnen.23 Modersmålsspråkets betydelse för andraspråksinlärning har de- batterats men forskarvärlden tycks vara relativt enig i dess viktiga betydelse, även om det finns olika åsikter om hur modersmåls- och andraspråksundervisning bäst ska organiseras. Det finns studier som visat att satsningar på modersmålet har en positiv och stor bety- delse för tvåspråkiga elevers andraspråksutveckling och allmänna skolframgång. Det är således inte en belastning att lära sig flera språk 23 Kursplanen i modersmål. Elevernas utveckling mot kunskapskraven utan snarare en resurs (se avsnitt 4.2.7 om modersmålets betydelse för andraspråkinlärning. I grunden handlar det om att individer lär bäst på ett språk som individen förstår. Så länge eleverna inte behärskar undervisnings- språket kommer de att ha sämre förutsättningar till kunskapsinhämt- ning än svenskspråkiga elever som undervisas på det språk de är bäst på. För att inte hamna efter jämnåriga kamrater i sin kunskaps- utveckling rekommenderas därför av forskare att flerspråkiga elever får fortsätta att utveckla och använda det språk de kan bäst i skol- arbetet, parallellt med svenskan.25 Enligt Myndigheten för skolutveckling26 finns också positiva sam- band mellan undervisningen i modersmål och elevernas kunskaps- resultat. I en av deras rapporter anges att sent anlända elever som hade läst, tillgodogjort sig och fått minst godkänt betyg i moders- målsundervisningen i högre utsträckning var behöriga till gymnasie- skolan, jämfört med övriga som inte hade gått, inte nått målen eller inte erbjudits modersmålsundervisning. har också gjort en undersökning som visat att ett högre genomsnittligt meritvärde är synligt för elever med utländsk bakgrund, oavsett om de är födda i eller födda utomlands, som deltagit i modersmålsundervis- ning.27 Elever i , grundsärskolan, specialskolan, sameskolan gymnasieskolan och gymnasiesärskolan har, om vissa förutsättningar är uppfyllda, rätt till modersmålsundervisning. Enligt skollagen ska elever i de obligatoriska skolformerna (, grundsärskolan, specialskolan och sameskolan) som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska erbjudas modersmålsundervisning om detta språk är det dagliga umgängesspråket i hemmet och eleven har 24Skolverket (2012). Ämnesdidaktiska perspektiv på flerspråkighet (Refe- reras till t.ex. 1997; Hyltenstam & Tuomela 1996; Parszyk, 2007; 1997). 25Skolinspektionen (2010). Språk- och kunskapsutveckling för barn och elever med annat modersmål än svenska. 27Myndigheten för skolutveckling (2005). Vid sidan av eller mitt i? – om undervisningen för sent anlända elever i grund- och gymnasieskolan och (2008). Med annat moders- mål – elever i och skolans verksamhet. Elevernas utveckling mot kunskapskraven grundläggande kunskaper i språket. Om modersmålet avser något av de nationella minoritetsspråken ska dock undervisningen som ut- gångspunkt alltid erbjudas i och grundsärskolan (10 kap. 7 § och 11 kap. 10 § skollagen). Enligt 7 § språklagen (2009:600) är de nationella minoritetsspråken finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska. För gymnasieskolan och gymnasiesärskolan är den enda skill- naden jämfört med de obligatoriska skolformerna att det krävs att eleven ska ha goda kunskaper i modersmålet, inte bara grundläggan- de kunskaper. Även för de nationella minoritetsspråken krävs goda kunskaper i språket, men kravet på att modersmålet ska vara det dagliga umgängesspråket behöver, likt för de obligatoriska skolfor- merna, inte heller vara uppfyllt för modersmålsundervisning på ett minoritetsspråk inom gymnasieskolan och gymnasiesärskolan (15 kap. 19 §, 18 kap. 19 § skollagen). Kompletterande bestämmelser om modersmålsundervisning finns i 5 kap. 7–13 §§ skolförordningen och för gymnasieskolan och gym- nasiesärskolan i 4 kap. 15–21 §§ gymnasieförordningen (2010:2039). Bland dessa föreskrifter finns en bestämmelse om att huvudmannen är skyldig att erbjuda elever som är adoptivbarn och har ett annat ett annat modersmål än svenska modersmålsundervisning, även om språket inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Det finns dock bestämmelser om att en huvudman bara är skyldig att anordna modersmålsundervisning i ett visst språk om det finns en lämplig lärare att tillgå. Det krävs därutöver, förutom för de nationella mino- ritetsspråken, att minst fem elever (hos huvudmannen) som ska erbjudas sådan undervisning i språket önskar det (5 kap. 10 § skol- förordningen, 4 kap. 19 § gymnasieförordningen). Av nämnda föreskrifter framgår också att modersmålsundervis- ning för de obligatoriska skolformerna får anordnas som språkval i och specialskolan, som elevens val, inom ramen för skolans val, eller utanför den garanterade undervisningstiden (5 kap. 8 § skolförordningen). För de frivilliga skolformerna får modersmålsundervisning anord- nas som individuellt val, utökat program, eller som ersättning för undervisning i andra språk än svenska, svenska som andraspråk och engelska (4 kap. 17 § gymnasieförordningen). Bland de övriga föreskrifterna kan även nämnas att det finns bestämmelser som begränsar omfattningen av huvudmannens skyldig- Elevernas utveckling mot kunskapskraven het att erbjuda modersmålsundervisning till sju läsår under elevens skoltid. Inte heller denna begränsning gäller dock för minoritets- språken och inte heller för ett nordiskt språk (5 kap. 11 § skolför- ordningen, 4 kap. 18 § gymnasieförordningen). Det är rektor som beslutar om rätt till modersmålsundervisning, dvs. vilka elever som ingår i kategorin berättigade. 6.8.2Antal elever berättigade till modersmålsundervisning /17 rapporterades att 275 329 grundskoleelever var be- rättigade till modersmålsundervisning, vilket motsvarar av samtliga elever. Andelen elever som är berättigade till undervis- ningen har ökat kraftigt . /11 var det 181 412 grundskoleelever som var berättigade vilket motsvarade av samtliga elever det läsåret.28 Skolornas kännedom om antalet berättigade elever uppkommer vanligen genom att vård- nadshavare fyller i uppgifter om förekomst av annat modersmål i en blankett till skolan eller genom att det kommer in en ansökan om modersmålsundervisning till skolan. Detta innebär att statistiken inte redovisar det totala antalet berättigade till modersmålsundervisning utan i stället det antal som skolorna har kännedom om.29 Modersmålsundervisning är frivilligt för eleven och av de som var berättigade deltog av eleverna /16 i under- visningen, vilket är en liten ökning jämfört med föregående läsår. Andelen har varierat mellan . Av de elever som är berättigade deltar av flickorna och av pojkarna. Det vanligast förekommande språket är arabiska. Det är nästan 64 300 elever som är berättigade till modersmålsundervisning i arabiska och det är drygt 42 600 som deltar. Näst vanligaste språket är somaliska som 20 700 elever är be- rättigade till och där drygt 15 300 elever deltar i undervisningen.30 Modersmål är ett ämne som flertalet nyanlända elever når ett godkänt betyg i. Det är av de nyinvandrade eleverna och av eleverna med okänd bakgrund som uppnår ett godkänt 28Skolverkets statistik i tabeller, tabell 8 A: Elever med undervisning i modersmål och svenska som andraspråk (sva) läsåren 2012/13–2016/17. 29Skolverket (2017). PM: Elever och skolenheter i /17. 30Skolverket (2017). PM: Elever och skolenheter i /17. Elevernas utveckling mot kunskapskraven betyg /16. Det är således en fördel för eleven att få modersmålsundervisning eftersom det krävs ett visst antal godkända betyg i för att uppnå behörighet till gymnasieskolans nationella program, se vidare avsnitt 8.2.3. Tabell 6.3 Fördelning av ämnesbetyg och underlag saknas samt genomsnittlig betygspoäng i årskurs 9, /16 Andel(%) elever som erhållit visst betyg eller saknar underlag i ämnet Eftersom huvudregeln är att platserna vid urval till de nationella programmen i gymnasieskolan fördelas mellan de sökande med be- tygen som grund, genom s.k. meritvärde, innebär modersmålsunder- visning också ofta en konkurrensfördel för den enskilde eleven vid en sådan ansökan eftersom ett stort antal elever får höga betyg i ämnet modersmål (se vidare om meritvärde i avsnitt 3.6.2). 6.8.3Elever som har kommit som ensamkommande barn och modersmålsundervisning finns inte rätt enligt skolförfattningarna för ensamkommande barn, till skillnad från adoptivbarn, att få modersmålsundervisning om de inte har modersmålet som dagligt umgängesspråk i hemmet i . Det har också till utredningen signalerats att det inte är självklart hur bestämmelserna om modersmålsundervisning ska tilläm- pas när det gäller ensamkommande barn. I kontakter med Skol- inspektionen har dock framkommit att många elever som kommer till som ensamkommande ändå får tillgång till modersmåls- Elevernas utveckling mot kunskapskraven undervisning i praktiken. Såvitt utredningen erfar tillämpar dock huvudmännen bestämmelserna olika. Ensamkommande barn ska erbjudas modersmålsundervisning även om språket inte är dagligt umgängesspråk Förslag: Huvudmannen ska vara skyldig att erbjuda modersmåls- undervisning till elever i de obligatoriska skolformerna och gym- nasie- och gymnasiesärskolan som är ensamkommande barn, om de har ett annat modersmål än svenska, även om språket inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Skälen för utredningens förslag Modersmålet har stor betydelse för barns språk-, identitets-, per- sonlighets- och tankeutveckling. Ett välutvecklat modersmål ger bra förutsättningar att lära sig svenska, andra språk och andra ämnen. Modersmålsundervisning är därför viktigt för många elevers språk- och kunskapsutveckling.31 När eleven får visa sina kunskaper på sitt starkaste språk, vilka annars inte kan uttryckas fullt ut på grund av otillräcklig svenska, stärker det självförtroendet och studiemotiva- tionen. Tidigare studier har som nämnts ovan visat att elever som läser sitt modersmål generellt har bättre betyg i alla skolans ämnen.32 Undervisning i ämnet modersmål kan dessutom ge de nyanlända eleverna stora möjligheter att få godkänt i ett ämne som ligger till grund för behörighet till gymnasieskolans nationella program efter- som statistiken visar att det endast är en mindre del av eleverna som inte når godkänt i ämnet. Statistiken visar på att eleverna som under- visas i stor utsträckning får höga betyg, vilket dessutom ger högre meritvärde vid antagningen till det nationella programmet. När det gäller asylsökande barn och ungdomar som kommer till utan vårdnadshavare, s.k. ensamkommande barn enligt 1 § 31Skolverket (2015). Studiehandledning på modersmålet – att stödja kunskapsutvecklingen hos flerspråkiga elever. 32Skolverket (2008).