sou · H5B321 · 2017-03-31 00:00:00 — måltider, mat och näring, samt I alla fem områdena ingår gemensamma delar som omfattar ledar- skap, juridiska frågor och handledning. Myndigheten för kan utfärda föreskrift om vilka kunskaper, färdigheter och kompetenser som studerande ska ha uppnått vid utbildningens slut för inriktning som kräver natio- nellt likvärdigt innehåll. Villkoren för att föreskriva om nationellt likvärdig inriktning är att det ställs vissa krav i lag eller förordning, att kompetensen krävs för legitimation eller certifiering, att den leder till yrke som har en samhällsviktig funktion eller att utbild- ningen av säkerhetsskäl måste ha likvärdigt innehåll. Myndigheten kan dock föreskriva om nationellt likvärdigt innehåll i utbildningar även av andra skäl.205 Vägledning om kunskapsområden för specialiserade arbetsuppgifter inom äldreomsorgen. : , 2012. 205Förordningen (2009:130) om . Vård- och omsorgscollege arbetar för nationellt likvärdig yrkeshögskoleutbildning Vård- och omsorgscollege är en ideell förening som drivs av Kommuner och Landsting (SKL), , Vård- företagarna, och Pacta. De har inom ramen för sitt nationella kompetensråd utarbetat ett förslag till nationellt likvärdig yrkeshögskoleutbildning inom funktions- hinderområdet. Kvalifikationer för befattningen stödpedagog har lagts fast och en yrkeshögskoleutbildning som svarar mot dessa kvalifikationer har utformats. Vård- och omsorgscollege har 2016 i en skrivelse till förordat att en nationell utbildning till stödpedagog inrättas. pågår ett arbete inom Vård- och omsorgscollege för att identifiera vilka nationella utbildningsinriktningar inom som bör etableras för specialistutbildade under- sköterskor inom vård och omsorg om äldre. Utveckling av för undersköterskor Min bedömning är att omfattningen av specialistutbildningar inom för undersköterskor kommer att efterfrågas i ökad omfattning. Skälen till detta är tre. För det första är många uppgifter för undersköterskor kvalificerade och kräver fördjupad yrkeskompe- tens, utöver den grundläggande nivå som ges inom gymnasieskolan. För det andra för att volymen på vården och omsorgen kommer att öka framöver och för det tredje för att det är angeläget att skapa bättre utvecklingsmöjligheter för undersköterskor. har utbildning inom hälso- och sjukvård och socialt arbete relativt liten omfattning inom , i för- hållande till områdets storlek på arbetsmarknaden. De elever som genomgår utbildning inom området har i hög utsträckning arbete efter genomförd utbildning. Generellt sett ger också sådan utbild- ning god löneutveckling. Jag har emellertid erfarit att genomförd specialistutbildning för undersköterskor inom inte alltid innebär förändrade arbetsuppgifter för undersköterskor. Det är angeläget dels att differentiera tjänsterna inom vård och omsorg om äldre, dels att tydliggöra vilka kvalifikationer en person bör ha för att få en specialisttjänst. Det är ett ansvar för arbetsgivarna inom vård och omsorg att i samspel med de fackliga organisatio- nerna att bedriva ett sådant förändringsarbete. finns flera olika yrkeshögskoleutbildningar med liknande, men inte identiskt, innehåll, t.ex. inom demens- området. För att öka tydligheten om olika kvalifikationer, för alla aktörer på arbetsmarknaden, är det angeläget att få till stånd ett antal nationella inriktningar inom , som svarar mot behoven inom verksamheterna. har tagit fram ett underlag för detta och Vård- och omsorgscollege har ett pågående arbete för att identifiera lämpliga nationella profiler för undersköterskor inom . Genom att parterna på arbetsmarknaden står bakom Vård- och omsorgscollege ökar också förutsättningarna för att dessa profiler ska motsvaras av utvecklingsvägar för undersköterskor inom vården och omsorgen. Min bedömning är att omfattningen av yrkeshögskoleutbild- ningar för undersköterskor, inom ramen för regeringens kun- skapslyft, behöver utökas. Dessa utbildningar behöver ges en jämnare spridning över landet för att öka tillgängligheten till dem. Genom att lägga fast ett antal nationella inriktningar för speciali- sering inom vård och omsorg om äldre skapas ökad tydlighet och attraktivitet för sådan utbildning. Det bidrar också till ökad med- vetenhet bland aktörerna inom området om betydelsen av for- mella kvalifikationer på eftergymnasial nivå för kvalificerade undersköterskeuppgifter. ökar det möjligheterna för undersköterskor att söka kvalificerade undersköterskejobb hos olika arbetsgivare på olika platser i landet, och även i andra länder inom EU/EES-området. 8.9Nationellt system för validering Mitt förslag: Regeringen föreslås ge Arbetsförmedlingen i uppdrag att öka omfattningen av validering för vård- och omsorgsarbete, i synnerhet i samband med omställning på arbetsmarknaden. Mina bedömningar: För att validering ska genomföras mot samma nationellt fastställda kompetenskrav och samma kriterier oavsett om den genomförs inom vuxenutbildning eller som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd bör regeringen, tillsammans med parterna på arbetsmarknaden, verka för detta. Jag ställer mig bakom de förslag som redovisas i departe- mentspromemorian Validering med mervärde (Ds 2016:24), med syftet att etablera ett nationellt system för validering. Validering innebär att synliggöra, värdera, dokumentera och ge erkännande och värde åt en individs tidigare lärande och kunskaper. Min bedömning är att flertalet undersköterskor som utbildas och rekryteras framöver kommer att ha yrkeserfarenhet och viss formell utbildning som behöver värderas och erkännas som ett led i att hen ska uppnå den nationellt fastlagda kvalifikationsnivå som jag anser bör gälla inom vård och omsorg om äldre personer. En väl fungerande validering förutsätter ett nationellt system som har acceptans hos arbetsmarknadens parter och som är tillförlitligt. Vad är validering? För att främja utvecklingen av system för validering i medlems- staterna beslutade Europeiska unionens råd 2012 om en rekom- mendation206, där validering definieras på följande sätt. Validering är en process där ett behörigt organ bekräftar att en person har uppnått läranderesultat som mätts mot en relevant standard och som består av fyra etapper: 206 Europeiska unionens råd. Rådets rekommendation av om validering av icke-formellt och informellt lärande. 2012/C 398/01. identifiering, under ett samtal, av individens särskilda erfaren- heter, dokumentation för att synliggöra individens erfarenheter, formell bedömning av dessa erfarenheter, samt certifiering av resultaten av bedömningen som kan leda till en full eller partiell kvalifikation. Med utgångspunkt i rekommendationen aviserade regeringen i budgetpropositionen (prop. 2014/15:1) att ett samman- hållet, nationellt och permanent system för validering ska införas.207 Som ett led i detta arbete har inom utarbetats ett förslag till nytt system för validering, som bereds inom Regeringskansliet.208 Validering har störst värde för personer som har relativt god kom- petens inom områden som har en vedertagen kompetensstandard, men som saknar den formella kvalifikation som krävs för att få jobb eller för att kunna gå vidare till en utbildning. Det samhälls- ekonomiska värdet av validering är betydande.209 Tillgången till validering varierar i hög grad mellan regioner, yrkesområden och kvalifikationsnivåer. Inom komvux och yrkes- vux är validering mest förekommande inom vård och omsorg. /2014 genomförde av kommunerna som genomfört validering detta inom vård- och omsorgsområdet.210 Uppskatt- 207Proposition 2014/15:1. 208Ds 2016:24 Validering med mervärde. 209Ds 2016:24 Validering med mervärde. 210Enkäten besvarades (enskilt eller i samverkan) av 229 kommuner, med av landets befolkning. Officiell statistik över förekomsten av validering är mycket begränsad. Även kommunerna som tillfrågats i enkätundersökningen har haft svårt att svara på förekomsten av validering. En bidragande orsak till detta är att av de som studerar i komvux gör det hos en privat anordnare och kommunerna följer inte upp i vilken utsträckning de validerar eleverna. ningsvis fick 6 400 individer sin kompetens validerad i någon form det aktuella läsåret, då totalt nära 200 000 individer deltog i kom- vuxstudier. Kvinnor var underrepresenterade bland de som blev validerade, totalt sett. Inom vård och omsorg var dock könsfördel- ningen bland dem som validerats, i förhållande till de som stude- rade inom vård och omsorg, jämnare. Av de 6 400 som validerats var kvinnor, som nästan två tredjedelar av eleverna var kvinnor. I cirka hälften av fallen avsåg valideringen endast en översiktlig kompetenskartläggning inför nivåplacering. Av de elever som genomförde validering i form av fördjupad kart- läggning och bedömning fick knappt 2 900 individer förkortad stu- dietid på grund av denna. Även inom den validering som Arbetsförmedlingen genomför har vård och omsorg störst omfattning. –2014 genomfördes 1 561 valideringar inom detta område. Majoriteten av dem som valideras stod långt från arbetsmarknaden och resultaten i form av andel som fick arbete efter avslutad insats var svaga.211 har Arbetsförmedlingen haft ett särskilt uppdrag att öka valideringen bland nyanlända som omfattas av etableringsupp- draget. Det resulterade i att valideringen ökade från knappt 100 personer 2013 till knappt 300 personer . fick 519 arbetssökande möjlighet till validering för vård och omsorg genom Arbetsförmedlingen. deltog i genomsnitt 36 600 personer i etableringsuppdraget, vilket innebär att mindre än en procent av de nyanlända fick sin yrkeskompetens validerad. Bristande språkkunskaper och svårigheter att använda validerings- modellerna för bedömning av kompetens förvärvad i andra länder anges som skäl till detta. Sammantaget har validering relativt liten omfattning, men den förekommer i högst utsträckning inom vård och omsorg. 211 Ds 2016:24 Validering med mervärde. Regeringen har tillsatt en valideringsdelegation, som –2019 har i uppdrag att följa, stödja och driva på ett samordnat utvecklingsarbete inom valideringsområdet. I delegationen finns representanter för arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer samt berörda myndigheter.212 Vilka är utmaningarna? Dagens validering är svår att överblicka både för individer som be- höver den och aktörer som ska bistå med vägledning till jobb och utbildning. Systemet är i hög grad decentraliserat. Regionala eller lokala modeller har dock kommit att ersättas allt mer av nationella branschmodeller. Inom vård och omsorg saknas branschmodell liknande de som parterna kommit överens om på en rad andra om- råden. Dock finns branschsamverkan inom Vård- och omsorgs- college, som antagit riktlinjer för validering. I dessa riktlinjer har parterna kommit överens om att validering ska ske mot vissa speci- ficerade kurser inom komvux. Arbetsförmedlingen har främst riktat valideringen mot personer som står långt från arbetsmarknaden och få personer i omställning har fått sin kompetens validerad genom . Kunskaperna om kartläggning och validering behöver öka bland studie- och yrkesvägledare och arbetsförmedlare. För att valide- ringens resultat ska uppfattas som tillförlitligt och legitimt krävs att genomförandet utmärks av hög kvalitet. Kommunerna efter- frågar tydligare riktlinjer och mer handfast metodstöd från Skol- verket för att utveckla valideringen inom vuxenutbildningen. För validering som Arbetsförmedlingen upphandlar finns problem med bristande dokumentation och återkoppling av resultaten från vali- deringen. Kompetensen bland de som utför valideringen varierar också. Därför behövs mer stöd och kompetensutveckling. Ett utvecklat system för nationell validering Jag vill kortfattat redovisa de förslag till förändringar som redo- visades i departementspromemorian Validering med mervärde.213 Det svenska valideringsarbetet bör utgå från den definition av begreppet validering som finns i Europeiska unionens råds re- kommendation. Statens , Universitets- och högskolerådet och bör få i uppdrag att inom sina respektive områden främja och samordna användningen och utvecklingen av vali- dering. Myndigheterna bör även samverka med berörda myndig- heter i övrigt för att tillsammans skapa ett nationellt samman- hängande valideringssystem. Myndigheten för ansvar för validering bör för- tydligas i ett uppdrag. Myndigheter med eget eller övergripande ansvar för validerings- åtgärder eller behörighetsbedömningar bör få i uppdrag att se till att det på deras publika webbplatser finns lättfunnen och lättåtkomlig information om validering som rör den egna sektorn samt länkar till information hos övriga berörda myndigheter. Skolverket bör ges i uppdrag att lämna förslag på hur informa- tion om valideringar inom vuxenutbildningen kan redovisas. Myndigheten för befintliga uppdrag att redo- visa uppgifter om sökande som har bedömts vara behöriga re- spektive har antagits till en utbildning på grund av reell kompe- tens bör fortsätta att gälla. Arbetsförmedlingen bör ges i upp- drag att genomföra en utvärdering av validering inom ramen för de arbetsmarknadspolitiska programmen. Definitionen av begreppet validering i skollagens kapitel om vuxenutbildning respektive särskild utbildning för vuxna ska ändras så att det blir tydligt att kartläggning är ett delmoment av valideringsprocessen. Det ska av skollagen även framgå att validering har skett först då samtliga delmoment i valideringsprocessen är avslutade. Den kartläggning som ingår i valideringsprocessen ska vara en fördjupad kartläggning. 213 Ds 2016:24 Validering med mervärde. Vid en validering inom vuxenutbildningen ska intyg eller betyg kunna utfärdas, men inte någon annan dokumentation. Det ska framgå av skollagens bestämmelser om vuxenutbildning att, om det vid valideringen bedöms att eleven når upp till kunskapskraven i en kurs, valideringsprocessen på elevens begäran ska kunna avslutas med en prövning för betyg. Bestämmelserna i skollagen om att en elev inom vuxenutbild- ningen kan få sina kunskaper validerade ska ändras så att hu- vudmannen är skyldig att erbjuda eleven validering. Behörighetskraven till ska förtydligas så att det framgår att en sökande kan förklaras behörig genom att den sö- kande bedöms ha förutsättningar att tillgodogöra sig utbild- ningen, dvs. besitter reell kompetens. Det ska i förordningen om förtydligas att den ansvariga utbildningsanordnaren är skyldig att på begäran av en studerande pröva om han eller hon har sådana kunskaper, färdigheter och kompetenser som har förvärvats i utbildning, yrkesverksamhet eller på annat sätt, som kan godtas för till- godoräknande vid studier på en yrkeshögskoleutbildning. Vård- och omsorgscollege har utarbetat riktlinjer för validering som gäller för de Vård- och omsorgscollege som är certifierade av organisa- tionen. Riktlinjerna är utarbetade i samråd med bl.a. . Avsikten är att bidra till en mer likvärdig bedömning av yrkeskompe- tenser.214 har föreningen och omsorgscollege påbörjat en revidering av de nationella riktlinjerna för validering. Föreningen avser också att ta fram en gemensam processbeskrivning med stödmaterial för öka kvalitet och likvärdighet i bedömningen. gick av eleverna i landets vård- och om- sorgsprogram i skolor som var certifierade och därmed anslutna till vård- och omsorgscollege.215 Motsvarande uppgifter för vuxen- utbildningar saknas. 214www.vo-college.se/nyhet/2014/09/28/gemensamma-riktlinjer-validring 215Personlig uppgift från Vård- och omsorgscollege. Utvecklad validering inom vård och omsorg Jag har i avsnitt 8.5 beskrivit inom vilka grupper jag bedömer att tillskottet till arbetskraften av yrkesutbildade undersköterskor förväntas finnas. Gemensamt för dessa grupper är att de har livserfarenhet, erfarenhet från yrkesverksamhet inom andra yrken och att de ofta har någon form av gymnasial utbildning. En del av dessa individer har tillägnat sig sina kunskaper, kompetenser och erfarenheter från ett annat land, inte sällan ett land utanför EU/EES. Det finns också ett betydande antal personer som har slutfört studier i yrkesämnen inom vård och omsorg, men inte i samtliga ämnen som krävs för att uppnå den kvalifikation som jag föreslår ska gälla framöver. Många av dessa är yrkesverksamma eller har varit yrkesverksamma inom vård och omsorg. Andra arbetar inom andra branscher eller står inte till arbetsmarknadens förfogande. En huvudfråga i kompetensförsörjningen blir därför att skapa attraktiva vägar till undersköterskeyrket för personer med varie- rande yrkes- och erfarenhetsbakgrund. Såväl från den enskildes pers- pektiv som från samhällets är det angeläget att hushålla med yrkesutbildningsresurserna. Ingen ska behöva genomgå en komplet- terande yrkesutbildning om hen redan har de kunskaper, färdigheter och kompetenser som kurser inom utbildningen avser att ge. Med denna utgångspunkt är det angeläget att utveckla ett nationellt valideringssystem som har förankring hos parterna på arbetsmarknaden, har god kvalité och tillräcklig omfattning. Krav på ett nationellt system Utvecklingen av validering inom vård och omsorg bör underlättas av mitt förslag om att nationella kompetenskrav som motsvarar en fastställd kvalifikation för undersköterskor bör läggas fast och att undersköterska bör bli ett legitimationsyrke. Kortsiktigt bör de kompetenskrav som lagts fast i allmänna råd gälla som nationell kvalifikation. I det fortsatta utrednings- och bered- ningsarbetet för att få till stånd en legitimationsordning för under- sköterskor behöver dock omfattningen av kompetenskraven för denna kvalifikation övervägas på nytt. En viktig förutsättning är att individer som vill få sin kompetens bedömd och erkänd bör kunna få likvärdig validering såväl inom vuxenutbildningen som inom Arbetsförmedlingens eller andra aktörers stöd till arbetssökande. Denna likvärdighet bör också gälla oberoende var i landet den enskilde befinner sig. Den bör också utformas så att den är förenlig med den Europeiska unionens re- kommendationer. De riktlinjer som Vård- och omsorgscollege utarbetat för vali- dering är bra, men en begränsning är att inte alla landets kommuner är anslutna till vård- och omsorgscollege. Andelen utbildningsan- ordnare som är anslutna är också lägre inom den kommunala vuxenutbildningen än inom gymnasieskolan. Så länge som det är så kan inte riktlinjerna fullt ut tjäna som riktmärke för vilka kompe- tenskrav en nationellt likvärdig validering inom vård och omsorg bör omfatta. Omfattningen av validering inom vård och omsorg behöver öka avsevärt. Som jag beskrivit dominerar validering för vård- och om- sorgsyrken inom såväl vuxenutbildning som Arbetsförmedlingen. i förhållande till rekryteringsbehoven av undersköterskor framöver behöver dock valideringens omfattning utökas väsentligt, både inom vuxenutbildning och inom Arbetsförmedlingen. Ar- betsgivarna bör också ta aktiv del och erbjuda anställda som saknar formell utbildning möjlighet att validera sin kompetens för att fast- ställa hur omfattande kompletterande utbildning som individen kan behöva genomgå för att uppnå en full kvalifikation. Min bedömning är att formerna för validering av nyanlända be- höver utvecklas för att svara mot dessa individers varierande förut- sättningar, bl.a. när det gäller kunskaper i svenska språket. Men behöver även, tillsammans med parterna i deras omställningsavtal och omställningsförsäkringar, i ökad ut- sträckning använda validering vid omställning av personal. Mitt förslag: För att förbättra trygghet och säkerhet för äldre personer som får vård och omsorg, samt för att öka attraktivi- teten i undersköterskeyrket anser jag att undersköterska ska bli ett yrke för vilket det krävs legitimation, . Regeringen föreslås skyndsamt tillsätta en utredning för att ytterligare överväga utformning, genomförande och ekono- miska konsekvenser av införande av legitimation för under- sköterskor, samt lämna ett förslag till förändringar i berörda regelverk. För att förbättra kvaliteten i vården och omsorgen om äldre perso- ner, inte minst patientsäkerheten, bör legitimation för under- sköterskor införas. En sådan tydliggör för elever, personal, utbild- ningsansvariga och arbetsmarknadens parter vilka kvalifikationer som krävs av en person för att hen självständigt ska få utföra vård- och omsorgsuppgifter. En sådan tydlighet bör även bidra till att öka attraktiviteten i undersköterskeyrket. Alla nu anställda under- sköterskor har inte den yrkesutbildning för sitt arbete som bör krävas för att bli legitimerad. Det kommer också att finnas stora behov av rekrytering av undersköterskor . Mot denna bakgrund gör jag bedömningen att en långsiktig process bör läggas fast för att införa ett regelverk för legiti- mation för undersköterskor och volymen på yrkesutbildningen utökas avsevärt. Undersköterska är den största yrkesgruppen i landet. De utgör av de anställda inom den kommunalt finansierade vår- den och omsorgen om äldre. Härigenom har de avgörande bety- delse för den vård och omsorg som äldre personer får. Under- sköterskor arbetar även i landstingens hälso- och sjukvård samt inom den av kommunerna finansierade omsorgen om personer med funktionsnedsättning. Regeringen lämnade 2002 ett uppdrag till berörda myndigheter att utarbeta en gemensam plan för kompetensförsörjningen inom kommunernas vård och omsorg om äldre och funktionshindrade personer. lämnade tio myndigheter till regeringen ett för- slag till en handlingsplan, Investera nu!216 Myndigheterna föreslog bl.a. att all personal minst ska ha grundläggande yrkeskompetens för det arbete som de utför samt bättre utvecklingsmöjligheter. För att uppnå detta förordades att: en grundläggande kompetensnivå ska läggas fast det behövs tydliga legala förutsättningar där personalen ges självständighet och ansvar omvårdnadspersonalen i ökad utsträckning självständigt ska kunna utföra vissa hälso- och sjukvårdsuppgifter kompetensnivån bör ges någon form av nationellt erkännande befattningsbenämningar och yrkestitlar i högre grad bör mot- svara arbetets innehåll, ett modernt språkbruk samt bli köns- neutrala. Vidare förordade myndigheterna att det dåvarande omvårdnads- programmet skulle utvecklas och att vuxenlärandet skulle stärkas genom ett omsorgslyft. Vård- och omsorgsassistenters kvalifikationer Som ett led i att förverkliga Investera nu! utarbetade i dialog med berörda myndigheter och organisationer (brukar- /patientorganisationer, fackliga-/yrkesorganisationer och arbets- givarorganisationer) en beskrivning av de yrkesrelaterade förmågor som undersköterskor på grundläggande nivå borde ha. Myndig- heten föreslog att yrkestiteln vård- och omsorgsassistent borde Handlingsplan för kompetensförsörjning inom vård och omsorg. : , 2004. användas för att beteckna yrket, som ansågs bestå av en kombina- tion av kunskaper och färdigheter inom socialt arbete, omvårdnad och socialpedagogik. Rapporten vände sig till dem som planerar och utvecklar det formella utbildningssystemet och till personal- ansvariga i kommuner och privata utförare.217 I den äldres tjänst Regeringen tillsatte 2007 en särskild utredare för att lämna förslag till en nationell strategi för kompetensförsörjning inom den kommunalt finansierade vården och omsorgen om äldre. Utredaren lämnade 2008 sitt betänkande, I den äldres tjänst (SOU 2008:126).218 Utredaren föreslog att: en nationellt likvärdig lägsta kompetensnivå för äldreassistenter (undersköterskor) läggs fast, socialtjänstlagens 3 kap. 3 § kompletteras och en ny lag kompe- tens hos personal som arbetar med vård och omsorg om äldre införs, regleringen ska avse omvårdnadsuppgifter (inte serviceupp- gifter), med innebörden att en person som inte har lägsta kom- petensnivå inte får arbeta ensam med denna typ av biståndsbe- dömda insatser, de personer som motsvarar de nationella yrkeskraven ska få ett kompetensbevis och yrkestiteln äldreassistent, omsorg är äldreassistentens huvudsakliga arbetsuppgifter, kompletterat med viss vård, samt att Socialstyrelsen får i uppdrag att precisera framlagda yrkeskrav i föreskrift.