sou · H5B315 · 2017-03-10 00:00:00 — För att möjliggöra för att tillsyna att tillstånds- havaren lämnar korrekta uppgifter, eller att tillståndshavaren fak- tiskt rapporterar till i enlighet med kravet i 2 kap. 6 § 7 föreslås en uppgiftsskyldighet för för detta ändamål. Förslaget behandlas i avsnitt 11.5. 2 kap. 11 § I paragrafen införs i en ny punkt 5 ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva om sådan information och rådgivning som avses i 2 kap. 6 § punk- ten 11. saknar ett uttryckligt bemyndigande att föreskriva om information och rådgivning. Mot bakgrund av hur viktigt information och rådgivning är för apo- tekens grunduppdrag anser utredningen att bör få ett uttryckligt bemyndigande att föreskriva om krav på informa- tion och rådgivning utifrån bestämmelsen i 2 kap. 6 § 11. Som en konsekvens av att det införs en ny punkt 5, får de nuvarande punk- terna 5 och 6 nya nummer. Förslaget behandlas i avsnitt 5.4 2 a kap. Apoteksombud 2 a kap. 1 § Syftet med apoteksombud är att säkra tillgången till läkemedel i om- råden där befolkningsunderlaget inte medger etablering av ett fysiskt öppenvårdsapotek. Det bör av lagen framgå vad syftet är med att införa en möjlighet att sälja läkemedel via ombud utan att de krav som normalt ställs på apoteksverksamhet är uppfyllda. Ombuden utgör en särskild lösning som är ett komplement till apotek och som finns till för att säkerställa konsumenternas tillgång till läkemedel. Syftesbestämmelsen kan ligga till grund för bedömningar enligt 2 a kap. 2 § av vad som kan utgöra särskilda skäl för att apoteksombud ska få inrättas närmare än från ett öppenvårdsapotek. Förslaget behandlas i avsnitt 13.5.10. 2 a kap. 2 § Bestämmelsen innebär en begränsning av var apoteksombud får inrättas. Apoteksombud får inte inrättas i närheten av befintliga fysiska öppenvårdsapotek, om det inte finns särskilda skäl. I för- ordningen (2009:659) om handel med läkemedel preciseras att apoteksombud inte får inrättas närmare än fem kilometers bilväg från ett befintligt fysiskt öppenvårdsapotek. Skälet till att en sådan begränsning föreslås är att det inte kan uteslutas att ett nytt ombud i enstaka fall påverkar de ekonomiska förutsättningarna hos ett öppenvårdsapotek så att det tvingas stänga. Resultatet av det skulle bli en försämrad tillgänglighet till läkemedel för berörda konsumenter trots att det etablerats ett nytt ombud. Detta skulle direkt strida mot det ursprungliga syftet med apoteks- ombud, som har varit att ge konsumenter i områden där det inte finns förutsättningar för ett apotek en så god tillgänglighet till läke- medel som ändå är möjligt. Även om etableringen av nya ombud inte leder till att befintliga närliggande apotek konkurreras ut är det inte motiverat med ett stort antal ombud nära befintliga apotek. Eftersom apoteksombud utgör en nödlösning som är ett komplement till apotek bör det inte uppmuntras mer än nödvändigt. Så långt möjligt bör man undvika en situation där det etableras nya ombud som inte tillför konsu- menterna någon tydlig nytta. Enligt 2 kap. 17 § regeringsformen, får begränsningar i rätten att bedriva näring eller utöva yrke endast införas för att skydda ange- lägna allmänna intressen och aldrig i syfte att enbart gynna vissa personer eller företag. Eftersom regelverket för apoteksombud inne- bär att läkemedel distribueras till konsumenter i en lokal där det saknas farmaceutisk kompetens, är avsikten att ombuden ska använ- das som ett komplement till apoteken i områden där konsumenterna annars har svårt att få tillgång till läkemedel. Av patientsäkerhetsskäl är det inte lämpligt att apoteksaktörerna etablerar ombud på platser eller i områden där det finns tillgång till ett fysiskt apotek. Dels finns det en viss risk för att ombuden konkurrerar ut det fysiska , dels medför det att läkemedel distribueras till patienter genom ombud på platser där det faktiskt finns möjlighet att distribuera läke- medel genom ett apotek. Utredningen bedömer därför att det av pati- entsäkerhetsskäl är motiverat att införa en geografisk begränsning i rätten att bedriva verksamhet genom apoteksombud. bemyndigas i den föreslagna 2 kap. 13 § 1 att meddela föreskrifter om vad som kan utgöra särskilda skäl. Ett sådant undantag ska tillämpas restriktivt. Ett exempel på vad som enligt utredningen skulle kunna utgöra särskilda skäl är där ombud eller apotek ligger på öar som saknar broförbindelser. De av befintliga apoteksombud som ligger inom 5 kilometers bilväg från ett befintligt fysiskt apotek skulle också kunna omfattas av särskilda skäl. Enligt utredningen vore det olyckligt att avveckla befintliga apoteksombud för att de ligger när- mare än 5 kilometers bilväg från ett befintligt apotek eftersom det skulle innebära att berörda konsumenter, tvärt emot intentionerna, får en försämrad tillgänglighet till läkemedel jämfört med . Många av ombuden har funnits och är väl etablerade i lokalsamhället. Bestämmelsen i 2 a kap. 1 § som anger syftet med apoteksombud kan vara till ledning för bedömning av vad som kan anses utgöra särskilda skäl. Förslaget behandlas i avsnitt 13.5.9. 2 a kap. 3 § Det saknas helt regler för inrättande och drift av apoteks- ombud. är det bara som genom ägaranvisning från staten har i uppdrag att bibehålla befintliga apoteksombud i den utsträckning som behövs för att upprätthålla en god läke- medelsförsörjning på den ort ombudet är verksamt. Genom den nu föreslagna paragrafen ges i första stycket möjlighet för alla aktörer som har tillstånd att bedriva öppenvårdsapotek att inrätta apoteks- ombud. Det är alltid ett enskilt öppenvårdsapotek som ska bedriva verksamhet genom apoteksombud. Det innebär bland annat att den läkemedelsansvarige på även ansvarar för den läkemedels- hantering som sker genom ombudet och att de krav som rör apote- kens egenkontroll i förekommande fall även innefattar ombuds- verksamheten. Det innebär också att ombudsverksamheten måste avvecklas i händelse av att tillståndet för öppenvårdsapoteket skulle dras in, alternativt att ett annat apotek tar över ansvaret för apo- teksombudet. Den begränsning som finns i 2 kap. 8 § lagen om handel med läkemedel att en läkemedelsansvarig, om det inte finns särskilda skäl, får ansvara för högst tre apotek utgör inget hinder mot att en läkemedelsansvarig ansvarar för flera ombud. I enlighet med vad som gäller enligt 2 kap. lagen om handel med läkemedel är det ytterst tillståndshavaren för öppenvårdsapoteket som ansvarar för att kraven på den verksamhet som öppenvårds- bedriver genom apoteksombud är uppfyllda. Den verk- samhet som apoteksombudet bedriver är en del av tillståndsinne- havarens verksamhet. Det är därför ytterst den som har tillstånd enligt 2 kap. 1 § att bedriva öppenvårdsapotek, och som har inrättat apoteksombudet i enlighet med 2 a kap. 3 §, som ansvarar för att verksamheten hos ombudet sker i enlighet med gällande bestäm- melser. Det är också tillståndsinnehavaren som vänder sig till om det framkommer brister i ombudets verksamhet. I andra stycket anges att apotek bara får ansvara för ombud i en omfattning som medger att nödvändig kontroll över ombuden går att upprätthålla. Tillståndshavarna bör ges möjlighet att organisera verk- samheten som bedrivs genom apoteksombud på valfritt sätt, t.ex. genom att verksamheten bedrivs genom tillståndshavarens distans- apotek eller genom att ett enskilt öppenvårdsapotek är ansvarigt för Det avgörande för hur många apoteksombud en tillståndshavare ska få inrätta är att tillståndshavaren kan visa att nödvändig kontroll över ombudens verksamhet går att upprätthålla. Det kan exempelvis innebära att det i vissa fall där tillståndshavaren har en omfattande ombudsverksamhet kan finns anledning att utse en särskild läkemedelsansvarig för ombudsverksamheten. Att kraven på verksamheten uppfylls hos ombudet kan tillståndsinnehavaren säker- ställa exempelvis genom att ta fram tydliga instruktioner och rutiner för ombudets verksamhet och genomföra regelbundna kontroller hos ombudet. bemyndigas att meddela föreskrifter om vad som ska vara avgörande för hur många apoteksombud som ett en- skilt apotek får ansvara för. Som framgår av paragrafens tredje stycke kan ett apoteksombud inte vara ombud för flera öppenvårdsapotek . Skälen för det är att verksamheten hos ombudet kommer att omfattas av öppen- vårdsapotekets tillstånd att bedriva apoteksverksamhet, egenkontroll och den läkemedelsansvariges ansvar. Det är öppen- vårdsapoteket som ansvarar för att kraven på ombudsverksamheten är uppfyllda och det är därför inte lämpligt att flera apoteksaktörer ska ansvara för samma ombudsverksamhet. Det är också en förutsättning för att vid sin tillsyn av ombudsverksamheten ska kunna tillsyna öppenvårdsapotekets kontroll över ombudet. Eftersom ombudsverksamheten baseras på ett avtalsförhållande mellan och verksamhetsutövaren så kan ombudet avtala med ett annat öppenvårdsapotek om att bli ombud för den aktören i stället. I så fall måste det anmälas till av den första apoteksaktören att verksamheten som bedrivs genom den verksam- hetsutövaren upphör. Den nya apoteksaktören måste anmäla till att den börjar bedriva ombudsverksamhet genom den aktuella verksamhetsutövaren. Förslaget behandlas i avsnitt 13.5.15. 2 a kap. 4 § Av bestämmelsen framgår att etablering av apoteksombud får ske efter anmälan till . Det krävs därmed inte särskilt tillstånd för att bedriva öppenvårdsapotek genom apoteksombud. Den som inrättat ombudet ska också anmäla till om verksamheten hos ombudet upphör. Förslaget behandlas i avsnitt 13.5.14. 2 a kap. 5 § I paragrafen anges grundläggande krav på ombudsverksamheten. För att en aktör ska få vara apoteksombud måste samtliga dessa krav vara uppfyllda. Det är tillståndshavaren för öppenvårdsapoteket som an- svarar för att kraven är uppfyllda. I punkten 1 anges att apoteksombudet ska kunna lämna ut beställda läkemedel och varor. Ofta har konsumenten gjort beställningen via telefon eller e-handel och får dem levererade till apoteksombudet. Apoteksombud kan till skillnad från vanliga paketutlämningsställen även lämna ut kylvaror. I punkten 2 anges att ombuden ska kunna förmedla beställningar av läkemedel och andra varor från konsument till öppenvårds- . Aktörerna får närmare utveckla metoder för hur sådana beställningar ska kunna förmedlas. har rutiner för att konsumenter som har pappersrecept kan lämna in dem i en recept- påse för förmedling till . Konsumenter kan också ha en lista med sig med ”Mina sparade recept” och pricka för på pappret vilket recept konsumenten vill få expedierat. Det läggs också i en receptpåse för vidareförmedling till . Det bör också vara möjligt för konsumenter med hjälpmedelskort beställa varor genom apoteksombud. Enligt punkten 3 ska apoteksombudet tillhandahålla läkemedel och andra varor på lämpligt sätt. Ett motsvarande krav finns i 16 § första stycket punkten 3 lagen (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel. har i 7–11 §§ i föreskrif- terna (LVFS 2009:20) om handel med vissa receptfria läkemedel preciserat vad som avses med att läkemedlen ska ”tillhandahållas på lämpligt sätt”. Där finns krav på hantering vid mottagande av leve- ranser av läkemedel, krav på att läkemedlen ska förvaras inlåsta eller under direkt uppsikt av personal samt bestämmelser om under vilka förutsättningar läkemedelförpackningar inte får lämnas ut. begreppet ”tillhandahålla” avses därmed både hantera, förvara och lämna ut läkemedel. föreskrifter kompletteras av myndighetens vägledning till föreskrifterna för verksamhetsutövare. Motsvarande krav som ställs på hantering, förvaring och utlämnande av läkemedel vid handel med vissa receptfria läkemedel bör tillämpas för apoteks- ombudens hantering av läkemedel. Därutöver kan vid behov förskriva om ytterligare krav på apoteksombudens till- handahållande av läkemedel och andra varor mot bakgrund av att apoteksombuden får sälja ett större sortiment av receptfria läkemedel än vad om är tillåtet enligt lagen om handel med vissa receptfria läke- medel. Det är ytterst tillståndsinnehavaren som ansvarar för att de läkemedel och andra varor som förmedlas via apoteksombudet han- teras, förvaras och lämnas ut på lämpligt sätt. I punkten 4 anges att apoteksombudet ska ha en skylt väl synlig där det framgår att inrättningen är ett apoteksombud. I sista stycket anges att ”det anges att apoteksombudet ska utföra förmedlingen av läkemedelsbeställningar och utlämnandet av läkemedel och varor utan någon extra kostnad för konsumenten. Apoteksombudet ska få ersättning för sitt arbete genom avtal med . Apoteksombudet får inte ta ut någon extra avgift av kon- sumenterna för den förmedling av läkemedelsbeställningar och utlämning av paket som apoteksombudet utför. De läkemedel och varor som är förskrivna och ingår i läkemedelsförmånerna har fast- ställda priser som ska tillämpas av oavsett vilken försälj- ningskanal kunden väljer. För läkemedel utanför förmånerna och för övriga receptfria läkemedel och varor är prissättningen fri, men det är som styr prissättningen på de produkter som apoteksombudet får ha i lager. Förslaget behandlas i avsnitt 13.5.18. Försäljning av receptfria läkemedel 2 a kap. 6 § I första stycket anges att apoteksombud, på samma sätt som , får sälja samtliga receptfria läkemedel som öppenvårdsapoteket tillhanda- håller. Apoteksombuden är därmed inte begränsade till att sälja de läkemedel som får säljas på andra ställen än apotek enligt lagen (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel. Det är till- ståndshavaren som avgör vilka receptfria läkemedel som apoteks- ombudet ska tillhandahålla. Samråd kring sortimentet kan också ske med den lokala hälso- och sjukvården. Apoteksombudet bör också kunna påverka sortimentet genom att informera tillståndshavaren om vilka läkemedel som särskilt efterfrågas lokalt. Det finns inget krav på att ett apoteksombud ska sälja receptfria läkemedel, utan det får ske i den utsträckning som tillståndshavaren och apoteksombudet kom- mer överens om det. I andra stycket anges att regeringen eller den myndighet reger- ingen bestämmer får meddela föreskrifter om att vissa receptfria läkemedel inte får säljas genom apoteksombud om det inte är lämp- ligt med hänsyn till patientsäkerheten och folkhälsan. I lagen (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel finns bestämmelser om att beslutar vilka läke- medel som får säljas på andra försäljningsställen än apotek. En för- utsättning för att läkemedel ska få säljas på andra ställen än apotek är enligt 6 § 2 c) att det är lämpligt med hänsyn till patientsäker- heten och skyddet för folkhälsan. Enligt 8 § samma lag kan Läke- medelsverket besluta att ett läkemedel inte längre får säljas på andra ställen än öppenvårdsapotek. Ett sådant beslut har Läkemedels- verket bland annat beslutat om avseende paracetamol i tablettform. Det bör finnas utrymme för att vid behov besluta att vissa receptfria läkemedel inte ska få säljas direkt från lager hos apoteksombud. Det är rimligt att förutsättningarna för ett sådant beslut baseras på liknande grunder som när läkemedel inte längre får säljas utanför apotek enligt lagen om handel med vissa receptfria läkemedel, det vill säga om det är lämp- ligt med hänsyn till patientsäkerheten och folkhälsan. Förslaget behandlas i avsnitt 13.5.17. 2 a kap. 7 § I första stycket anges att receptfria läkemedel inte får säljas till personer . 12–14 §§ lagen (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel finns bestämmelser om 18-årsgräns för köp av läkemedel och att det ska finnas en tydlig skylt med infor- mation om dessa förbud. Motsvarande begränsningar föreslås gälla även när receptfria läkemedel säljs via apoteksombud. har valt att tillämpa dessa bestämmelser vid försäljning från apoteks- ombud av receptfria läkemedel som inte förskrivits, så paragrafen innebär inte någon förändring mot hur det fungerar hos apoteks- ombuden . I andra stycket hänvisas till att vid försäljning av receptfria nikotinläkemedel gäller bestämmelserna i 2 kap. 6 a och 6 b §§ som anger att de inte får säljas till någon och inte heller om det finns anledning att anta att läkemedlet är avsett att lämnas över till någon som inte har fyllt . Motsvarande förbud finns i 11 § lagen (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel. Samma skäl som låg till grund för införandet av den bestämmelsen gäller för försäljning av läkemedel via apoteksombud (prop. 2008/09:190 s. 71 ff). I tredje stycket tydliggörs att det är tillståndshavaren som ansvarar för att det hos ombudet finns skyltar med information om dessa åldersgränser, på samma sätt som gäller för öppenvårdsapoteken en- ligt 2 kap. 6 c §. Förslaget behandlas i avsnitt 13.5.17. 2 a kap. 8 § Paragrafen motsvarar 11 § i lagen (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel. Det är rimligt att ett motsvarande förbud som gäller för handel med receptfria läkemedel enligt den lagen gäller för försäljning och utlämnande av läkemedel genom apoteksom- bud. Förslaget behandlas i avsnitt 13.5.17. Tillgång till farmaceutisk rådgivning 2 a kap. 9 § När apotek lämnar ut receptförskrivna läkemedel och varor ska säkerställa att konsumenterna får information och rådgiv- ning enligt 2 kap. 6 § 11 i lagen om handel med läkemedel. Även enligt 13 kap. 1 § läkemedelslagen (2015:315) ställs krav på att den som lämnar ut läkemedel ska iaktta kraven på sakkunnig och om- sorgsfull vård samt på upplysning till och samråd med patienten eller företrädare för denne. ska i förekommande fall också upp- lysa patienten om att utbyte kommer i fråga och om patientens rätt att mot betalning få det förskrivna läkemedlet eller något annat ut- bytbart läkemedel, vilket framgår av 21 § lagen (2002:160) om läke- medelsförmåner m.m. Av 8 kap. 26 § föreskrifter (HSLF-FS 2016:34) om förordnande och utlämnande av läkemedel och teknisk sprit (de så kallade receptföreskrifterna) framgår även att apotekspersonal, genom att ge individuellt anpassad information, så långt det är möjligt ska förvissa sig om att patienten kan använda läkemedlet på rätt sätt. Detta gäller även information till djurägare. Kravet på att ska lämna sådan information och rådgiv- ning gäller oavsett hur öppenvårdsapoteket väljer att lämna ut sina varor. tolkning av hur kraven på rådgivning och information bör tillämpas vid distanshandel kan vara vägledande även för hur öppenvårdsapoteken ska säkerställa att konsumenterna får information och rådgivning när läkemedel lämnas ut genom apo- teksombud. Det är tillståndshavaren för öppenvårdsapoteken som ska säkerställa att lämnar sådan information även när läke- medel och förskrivna varor lämnas ut genom apoteksombud. Förslaget behandlas i avsnitt 13. 2 a kap. 10 § I paragrafen finns ett krav på att tillståndshavaren för öppenvårds- ska säkerställa att apoteksombudet informerar konsumen- ten om var hen kan få farmaceutisk information och rådgivning. Det krav som finns för öppenvårdsapotek i 2 kap. 6 § 11 lagen om handel med läkemedel att se till att endast personal med till- räcklig kompetens för uppgiften ger information och rådgivning om läkemedel, läkemedelsanvändning och egenvård till konsument, gäller även när bedriver verksamheten genom apoteksom- bud. Den som säljer läkemedel hos apoteksombudet får normalt inte själv ge råd eller information om läkemedlet, utan ska hänvisa konsumenten till personal på öppenvårdsapoteket. Av paragrafen framgår därför ett krav på att öppenvårdsapoteket ska säkerställa att apoteksombudet informerar konsumenterna om var de kan få farmaceutisk rådgivning. Utöver den skyldighet som öppenvårdsapoteket har enligt 9 § att säkerställa att konsumenten kan använda sitt läkemedel på rätt sätt kan det också vara så att konsumenten vid beställning av läkemedel eller i samband med utlämnandet av förskrivna läkemedel har frågor kring sin läkemedelsanvändning som inte apoteksombudet har kom- petens att svara på. har tidigare bedömt att det krav som finns för apotek i lagen om handel med läkemedel att se till att endast per- sonal med tillräcklig kompetens för uppgiften ger information och rådgivning om läkemedel, läkemedelsanvändning och egenvård till konsument, gäller även när bedriver verksamheten genom apoteksombud. har pekat på att den som säljer eller lämnar ut läkemedel hos ombudet normalt inte själv får ge råd eller information om läkemedlet, utan ska i stället hänvisa konsu- menten till personal hos det ansvariga . I 15 § lagen om handel med vissa receptfria läkemedel finns en motsvarande bestämmelse om att den som bedriver detaljhandeln ska informera konsumenten om var denne kan få farmaceutisk råd- givning. I propositionen Handel med vissa receptfria läkemedel 2008/09:190) angav regeringen att den som bedriver detalj- handel och inte är farmaceut själv inte bör ge rekommendationer om till exempel hur läkemedel kan doseras. Eftersom det borde vara självklart för den försäljare som inte har farmaceutiska kunskaper ansåg regeringen att det inte var befogat att inskränka yttrandefrihe- ten genom att i regelverket begränsa den rådgivning sådan personal får ge till det som anges i bipacksedeln som följer med läkemedlet. I stället valde regeringen att införa en skyldighet för sådan personal att informera kunden om var den kan få farmaceutisk rådgivning. En motsvarande bestämmelse införs nu för apoteksombud. Förslaget behandlas i avsnitt 13.5.19 2 a kap. 11 § I paragrafen finns krav på att tillståndshavaren för öppenvårds- ska säkerställa att det finns möjlighet för konsumenten att hos apoteksombudet direkt kunna få kontakt med farmaceut för sådan rådgivning och information som öppenvårdsapoteket ska ge enligt 2 kap. 6 § första stycket 11 lagen om handel med läkemedel. Sådan kontakt ska vara möjlig under hela den tid som försäljning sker hos ombudet av andra receptfria läkemedel än de som omfat- tas av lagen om handel med vissa receptfria läkemedel. Om apoteksaktören inte kan erbjuda kontakt med farmaceut på öppenvårdsapoteket under hela den tid som ombudet har öppet, får försäljningen hos ombudet begränsas till de tider som sådan kon- takt kan ske. Hur kravet på att konsumenten direkt ska kunna kon- takta farmaceut ska efterlevas kan apoteksaktörerna ta fram egna metoder för, men kan exempelvis ske genom kundcenter för farma- ceutisk information. beslutar vilka receptfria läkemedel som får säljas utanför apotek i enlighet med lag (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel. har bedömt att det för receptfria läkemedel som inte omfattas av ett sådant beslut, föreligger patientsäkerhets- och folkhälsomässiga omständigheter som gör att de enbart bör säljas på apotek där det finns tillgång till farmaceutisk personal. Därför är det rimligt med ett krav på att konsumenten ska ha möjlighet att hos ombudet få kontakt direkt med farmaceut för information och rådgivning. Konsumenten kan exempelvis ha frågor om det receptfria läke- medel som denne vill köpa kan interagera med andra läkemedel som konsumenten använder. Det finns också receptfria läkemedel som kan förvärra vissa tillstånd hos patienter med specifika besvär eller läke- medel som är olämpliga för äldre. Vid sådana tillfällen är det viktigt att informationen ges av personer som har farmaceutisk kompetens. Förslaget behandlas i avsnitt 13.5.19. 2 a kap. 12 § är öppenvårdsapotek skyldiga att lämna försäljningsstatistik till över detaljhandeln. Eftersom det är ett öppenvårdsapotek som bedriver försäljning genom apoteksombu- den ligger det inom apotekens nuvarande skyldighet att till E-hälso- myndigheten även rapportera ombudens försäljning. saknas det tekniska förutsättningar hos E-hälso- myndigheten att ta emot särredovisning av den del av apotekens försäljning som sker genom ombud. Den försäljning som sker genom ombud betraktas i stati- stik som en del av öppenvårdsapotekets försäljning. E-hälsomyn- digheten har bedömt att med utredningens förslag behöver en sådan teknisk lösning för särredovisning inte vara särskilt komplicerad att ta fram.