sou · H5B359 · 2017-06-20 00:00:00 — Domstolen an- vänder termen import även för handel mellan EU:s medlems- länder.55 Det existerar inte heller motsvarande begreppsbildning på andra språk.56 Utredningen kommer i betänkandet att använda den av dessa termer (införsel respektive import) som används i den bestämmelse eller praxis som beskrivs eller hänvisas till i respektive del. Detta innebär i praktiken att samma företeelse kan, beroende på den källa som beskrivningen härrör ifrån, komma att benämnas antingen im- port eller införsel. 53I rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen, avdelning 3, kap. 1; talas t.ex. om införseln av importerade varor. 54Se bl.a. prop. 2009/10:125 s. 153. 55Jfr bl.a. mål C-170/04 , där man på engelska använder ”importation” och på franska ”l’importation” i de fall där införsel används på svenska, vilket är när alkohollagen citeras. I domen i övrigt används import genomgående även på svenska. 56Jfr bl.a. SOU 2014:58 s. 24 f. Utgångspunkter för utredningens uppdrag Utredningen har till uppgift att i sitt arbete lägga särskild vikt vid att skydda barn och unga från skadliga effekter orsakade av alkohol.57 Bestämmelser om åldersgränser finns på flera ställen i alkohollagen. I 3 kap. 7 § första stycket står det t.ex. att alkoholdrycker inte får säljas eller annars lämnas ut till den som inte har fyllt . Beträff- ande folköl gäller motsvarande för den som inte har fyllt . Av andra stycket samma paragraf framgår att servering av alkohol- drycker får ske till den som har fyllt . Av 7 kap. 1 § andra stycket alkohollagen framkommer att marknadsföring av alkohol- drycker inte får rikta sig särskilt till eller skildra barn eller ung- domar som inte har fyllt . Enligt artikel 1 i avses med barn varje människa under , vilket även är den definition som avses när man i alkoholpolitisk kontext talar om barn.58 Med unga eller ung- domar avses de yngre människor som har uppnått men inte har fyllt . Åldersgränsen infördes i bestämmelsen om förbud mot marknadsföring genom en ändring i den förra alkohol- lagen (1994:1738). Regeringen angav i propositionen bland annat att den föreslagna åldern hade valts mot bakgrund av den minister- konferens om unga och alkohol som WHO höll i där man antog en deklaration som avsåg barn och ungdomar upp till . Vidare lyfte regeringen fram att alkoholvaneundersök- ningar i visat att alkoholkonsumtionen i landet var högst i åldersgruppen 20–för båda könen och att det anses vara i åldern 18–som en persons framtida alkoholvanor oftast grund- läggs.59 57Jfr bl.a. dir. 2016:80 s. 7. 58FN:s konvention om barnets rättigheter, eller . Konventionen antogs av . Samma definition av barn används bl.a. i socialtjänstlagen 1 kap. 1 §. 2003/04:161 s. 36. Utgångspunkter för utredningens uppdrag Barn har enligt rätt till bästa uppnåeliga hälsa.60 Ett av den svenska folkhälsopolitikens målområden är trygga och goda uppväxtvillkor. Att inom olika områden särskilt lyfta fram barn- och ungdomsperspektivet ligger väl i linje med den långa tradition som finns i när det gäller en samlad syn på barns och ungdomars hälsa.61 Det har uppskattats att det i föds runt 1 000 barn med alkoholskador och att 385 000 svenska barn växer upp i en familj där minst en förälder har en riskabel eller skadlig alkohol- konsumtion.62 Förutom att skydda barn från risker som kommer av vuxnas alkoholkonsumtion ska den svenska alkoholpolitiken mot- verka den förhöjda risk för hälsan som tidig alkoholdebut och alko- holbruk hos barn utgör. Den svenska alkohollagstiftningen inne- håller därför, som konstaterats ovan, bl.a. åldersgränser för inköp och servering av alkoholdrycker samt förbud mot marknadsföring riktad mot barn och unga.63 I fråga om marknadsföring uttalas bland annat att skälet för bestämmelserna är att barn och unga an- ses vara en särskilt skyddsvärd grupp, bland annat med beaktande av att en sen alkoholdebut anses minska riskerna för en överdriven alkoholkonsumtion.64 Lagstiftningen har stöd i forskningen. Alkohol är den största riskfaktorn för dödsfall och skador hos 16–24-åringar.65 Hjärnan, som är under utveckling , är särskilt utsatt för per- manenta skador av alkohol.66 Den del av hjärnan som genomgår den kanske mest omfattande utvecklingen är 60FN:s konvention om barnets rättigheter, artikel 24. 61Regeringens skrivelse 2015/16:86 s. 33. 62Socialstyrelsen, Praxisbeskrivning – underlag till SBU. 11 till SBU: Fetalt alkohol- syndrom (FAS) och Fetala alkoholspektrumstörningar (FASD) – tillstånd och insatser. SBU utvärderar, nr 258. Webbpublicerad . /258 samt Statens folkhälso- institut, Barn i familjer med alkohol- och narkotikaproblem: Omfattning och analys, 63Jfr bl.a. 3 kap. 7 § och 7 kap. 1 § alkohollagen samt uttalanden i prop. 1993/94:136 s. 9. 64Se bl.a. , , Alkohollagen, Kommentarer och rättsfall, 2015, s. 94. Holder, H m.fl. Alkoholen och samhället: Forskningsrapport från och . Tema 2013: Ungdomar och unga vuxna. 66Se bl.a. Guerri, C. och , M, Mechanisms involved in the neurotoxic, cognitive, and neurobehavioral effects of alcohol consumption during adolescence, Alcohol 44(1), , s. 15–26 och Feldsteing m.fl. The effect of alcohol consumption on the adolescent brain: A systematic review of MRI and fMRI studies of alcohol-using youth, NeuroImage: Clinical 2014, volume 5, s. 420–437. Utgångspunkter för utredningens uppdrag prefrontalkortex, som finns i den främre delen av hjärnans pannlob och bland annat styr arbetsminne, impulskontroll, känsloreglering, konsekvenstänkande, planering, beslutsfattande och värdering av risk och belöning. Direktivens fokus på skyddet för barn och unga i fråga om skad- liga effekter av alkohol överensstämmer alltså med såväl forskning som det nationella och internationella arbetet för barns och ungas hälsa och välmående och har dessutom länge varit en viktig faktor i den svenska alkoholpolitiken. För att det ska vara möjligt att arbeta fram en reglering som tar hänsyn till barns och ungas skyddsbehov på bästa möjliga sätt är det viktigt att utredningsarbetet bedrivs med en medvetenhet om denna kontext. Flera typer av alkoholhaltiga produkter avsedda att förtäras, men i annan form än dryck, har lanserats både i och internationellt. Ett exempel på detta är alkoholhaltig glass med en alkoholhalt på cirka fem volymprocent och en smakprofil häm- tad från välkända drinkar, vilken finns på den svenska marknaden . Ett annat exempel på en produkt som har introducerats, i till exempel , är alkoholhaltigt pulver.1 Av utredningens direktiv framgår att regeringens syn på de nya alkoholhaltiga produkter som finns på den svenska markna- den, främst alkoholhaltig glass, är att dessa i allt väsentligt kan jäm- ställas med alkoholdrycker. Regeringen menar därför att denna typ av produkter bör omfattas av samma överväganden när det gäller risker för medicinska och sociala skadeverkningar som alkohol- drycker gör. Det är dessa överväganden kring risker som ligger till grund för alkohollagens bestämmelser om hur alkoholdrycker får marknadsföras, säljas till konsument och serveras.2 Jämfört med alkoholhaltig glass är alkohol i pulverform eller i form av tabletter av en annan karaktär. Hälsoriskerna som förknippas med produkterna kan göra att det finns skäl att helt hindra dessa och liknande produkter från att introduceras på den svenska mark- naden.3 Mot bakgrund av de skillnader som finns mellan olika alkohol- haltiga produkter som inte utgör alkoholdrycker, finns det skäl att utreda om alkohollagens definitioner bör ändras eller om det finns 1Se bl.a. /?page:home och / 2016:80 s. 3. andra sätt att säkerställa en ändamålsenlig reglering av dessa typer av produkter.4 I kapitlet kommer vi inledningsvis att redogöra för begreppet ”alkoholhaltigt preparat”, hur det har använts historiskt och hur det förekommer i den svenska lagstiftningen. Detta innebär att såväl alkoholhaltiga preparat som är avsedda för förtäring som de som inte är avsedda för förtäring kommer att ingå i redogörel- sen. Från och med avsnitt 4.6 kommer utredningen att gå in mer i detalj på de olika typerna av alkoholhaltiga preparat som är avsedda för förtäring, bl.a. vad gäller definitoner samt det behov av regler- ing som vi bedömer finns i fråga om dessa. 4.2Rättsliga definitioner av alkoholhaltiga preparat Alkoholhaltigt preparat definieras i 1 kap. 10 § alkohollagen (2010:1622) som ”en vara som färdigställts för slutlig användning, som innehåller mer än 2,25 volymprocent alkohol och inte är alkohol- dryck eller teknisk sprit och inte heller är sådant läkemedel som om- fattas av läkemedelslagen (2015:315)”. Enligt förarbetena till nuvarande alkohollag motsvarar gränsen om (mer än) 2,25 volymprocent alkohol den i lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. (LFT) angivna gränsen 1,8 vikt- procent.5 Med alkoholdryck avses i 1 kap. 5 § alkohollagen en dryck med en alkoholhalt som överstiger 2,25 volymprocent. Den nedre gränsen i fråga om alkoholinnehåll för att en vara ska räknas som alkoholhaltigt preparat respektive alkoholhaltig dryck är alltså densamma. Till förtydligande av definitionen av alkoholhaltigt preparat föreslog regeringen i propositionen till alkohollagen att det även skulle anges att varan ska vara ”färdigställd för slutlig användning”. I detta uttryck ligger bland annat att produkten ska vara avsedd att användas direkt, alltså utan vidare bearbetning eller förädling, för visst, åsyftat slutligt ändamål. Regeringen påpekade också att ett 4Se bl.a. dir. 2016:80 s. 4 och 7. 2009/10:125 s. 69. alkoholhaltigt preparat i allmänhet finns att tillgå i detaljhandeln och att dess användning riktar sig till konsumenter.6 Definitionen av alkoholhaltigt preparat innefattar en mängd produkter; såväl sådana som inte är avsedda att förtäras, som sådana som är avsedda att förtäras. Under avsnitt 4.7 nedan kommer vi att beskriva den indelning av alkoholhaltiga preparat och produkter som vi har använt oss av inom ramen för betänkandet. 4.2.2Definitioner i några andra rättssystem Mot bakgrund av EU-medlemskap och den betydelse unionsrätten har för utformningen av svensk reglering framstår det som naturligt att börja med att redogöra för om man inom unionen har definierat termerna ”alkoholdrycker” och ”alkoholhaltiga pre- parat” eller liknande begrepp. Vid sidan av kan det vara av intresse att även titta på hur dessa definitioner ser ut i och , som har de rättsliga regleringar som kanske mest liknar på detta område, med detaljhandelsmonopol i fråga om alkoholförsäljning.7 Såvitt utredningen har kunnat efterforska finns det inte någon EU- rättslig definition att förhålla sig till avseende ”alkoholdrycker” eller ”alkoholhaltiga preparat”. I den primära EU-rättsliga förordningen på livsmedelsområdet finns det däremot en definition av livsmedel där även drycker ingår.8 Det kan också noteras att det finns EU- rättsliga definitioner av till exempel ”spritdrycker”9, ”vin”10 och ”aromatiserat vin”11. 2009/10:125 s. 69. 7Det kan noteras att i pågår det en lagstiftningsprocess som inne- fattar antagandet av en ny alkohollag, se mer nedan. 8Se och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av om all- männa principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet, artikel 2. 9Se och rådets förordning (EG) nr 110/2008 av om definition, beskrivning, presentation och märkning av, samt skydd av geografiska beteck- ningar för, spritdrycker, samt om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1576/89. Enligt den finska alkohollagen avses med alkoholhaltigt ämne, ett ämne eller en produkt som innehåller över 2,8 volymprocent etyl- alkohol. Till de alkoholhaltiga ämnena räknas alkoholdrycker, alkohol- preparat och sprit. Med alkoholdryck avses en dryck som är avsedd att förtäras och som innehåller högst 80 volymprocent etylalkohol (man delar in detta begrepp i svag alkoholdryck; en alkoholdryck som innehåller högst 22 volymprocent etylalkohol, och stark alko- holdryck; en alkoholdryck som innehåller mer än 22 volymprocent etylalkohol). Med ”alkoholpreparat” avses i den finska lagen ett alkoholhaltigt ämne som inte är en alkoholdryck eller sprit och som kan vara denaturerat.12 I har det statliga bolaget , med undantag för viss typ av gårdsförsäljning, ensamrätt till detalj- handel med alkoholdrycker med en alkoholhalt över 4,7 volym- procent. regleras alkoholpreparat i en särskild förordning i den finska lagstiftningen och inte i själva alkohollagen.13 I 12 § nämnda förordning föreskrivs bl.a. att ”I detaljhandeln med alko- holpreparat får inte säljas lindrigt denaturerad etanol eller alkohol- preparat som till sina egenskaper motsvarar alkoholdrycker eller som annars med fog kan antas i betydande utsträckning bli använda som berusningsmedel.” Av 13 § samma förordning framgår att den finska tillsynsmyndigheten, Produkttillsynscentralen, kan förbjuda eller avbryta detaljhandel med alkoholpreparat som ”till sina egenskaper motsvarar en alkoholdryck eller som i betydande utsträck- ning används som berusningsmedel”. Produkttillsynscentralen kan vidare i vissa fall ålägga den som tillverkar eller bedriver partihandel med ett alkoholpreparat att dra tillbaka preparatet från marknaden. I pågår en lagstiftningsprocess där man bl.a. har för avsikt att höja alkoholgränsen för alkoholdrycker som får säljas i dagligvaruhandeln till 5,5 volymprocent. 10Se Rådets förordning (EG) nr 491/2009 av om ändring av förordning (EG) nr 1234/2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter. 11Se och rådets förordning (EU) nr 251/2014 av om definition, beskrivning, presentation och märkning av, samt skydd av geografiska beteckningar för, aromatiserade vinprodukter och om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1601/91. 12Alkohollag 8.12.1994/1143, 1 kap. 3 §. 13Förordning om alkoholpreparat och denaturering, 22.12.1994/1345. att detaljhandelsmonopolet (med de undantag som finns för gårdsförsäljning) kommer att omfatta alkoholdrycker där alkohol- halten överstiger 5,5 volymprocent. Det föreslås i propositionen att alkohollagstiftningen, så heltäckande som möjligt, ska samlas i en lag och att bestämmelserna om tillståndsplikt och tillståndsförfa- rande för näringsverksamhet med anknytning till alkoholhaltiga ämnen sammanförs.14 Av utkastet till lagförslag framkommer att bestämmelserna om alkoholdrycker ska tillämpas på ett alkoholpre- parat som är ett fast ämne eller innehåller ett fast ämne och som är avsett att förtäras som sådant eller som kan göras drickbart genom att beståndsdelar avskiljs från eller vätska tillfogas till preparatet, i de fall som produktens totala alkoholhalt överstiger 2,8 viktprocent. I praktiken innebär lagförslaget att alkoholhaltiga preparat avsedda att förtäras får säljas enbart genom detaljhandelsmonopolet i de fall alkoholhalten, i likhet med vad som gäller för alkoholdrycker, över- stiger 5,5 volymprocent.15 anmälde sin nya lagstiftning till den och den initiala ”frystiden” för- längdes till den 16 juni 2017.16 Lagen får inte antas innan har gått ut. Enligt uppgifter på Social- och hälsovårdsministeriets hemsida, efter en nylig dom i hovrätt med anknytning till alkohollagstiftningen17, fortsätter man beredningen av alkohol- lagen som planerat. Målet var att propositionen skull överlämnas till under vårsessionen 2017.18 Lagen avses träda i kraft tidigast den 1 januari 2018.19 14Se bl.a. sammandrag av propositionen på 15Se utkastet till proposition 8 kap. 53 §; utkast+Alkohollag.pdf/2a6d26cb-c798-447c-bad4-4caf9cdd26ad . Det kan noteras att 2,8 vikt- procent motsvarar 3,5 volymprocent. 17Helsingfors hovrätt meddelade dom i ett mål som gäller gränsöver- skridande distansförsäljning av alkoholdrycker till . Hovrättens dom anknyter till det förhandsavgörande som meddelade i Visnapuu-målet (se vidare angående avgörande i kapitel 5). I domen uttalas bl.a. att distansförsäljning av t.ex. vin och starka alkoholdrycker till är en straffbar gärning. 18http://stm.fi/sv/artikeln/-/asset_publisher/alkoholilain-valmistelussa-otetaan-huomioon- alkoholijuomien-etamyyntia-koskeva-helsingin-hovioikeuden-tuomio Här kan noteras att det kom uppgifter bl.a. i finsk media om att regeringen hade stora svårigheter att komma överens i vissa frågor angående den nya alkohollagen; se bl.a. för tryckning av detta delbetänkande var det fortfarande oklart vad som skulle hända. 19http://stm.fi/sv/artikeln/-/asset_publisher/lausuntoyhteenveto-alkoholilain- kokonaisuudistuksesta-valmis Den norska alkoholloven § 1–3 reglerar vad som är att anse som ”alkoholholdig drikk” och vad som därmed omfattas av bestämmel- serna om försäljning och servering av sådana produkter enligt lagen. Alkoholholdig drikk är en samlingsbeteckning för drycker som innehåller mer än 2,5 volymprocent alkohol. För att en produkt ska vara en alkoholholdig drikk måste den bl.a. vara avsedd att användas som berusningsmedel. Det norska detaljhandelsmonopolet, som utövas av AS Vinmonopolet, avser alkoholhaltiga drycker (alkohol- holdig drikk) med en alkoholstyrka på över 4,7 volymprocent.20 Det finns i den norska lagen ingen definition av ”alkoholhaltig produkt/preparat” men det framkommer av lagen att ansvarigt departement kan utfärda föreskrifter om vilka alkoholhaltiga pro- dukter som ska räknas som alkoholhaltiga drycker.21 Det kan kon- stateras att det inte finns några sådana klargörande före- skrifter. I förarbetena till lagen finns dock uttryckt vissa riktlinjer för vilka produkter som bör räknas som alkoholholdig drikk enligt alkohollagens mening och därmed omfattas av motsvarande regler. I förarbetena uttalas bl.a. att en naturlig förståelse av ordalydel- sen i § 1–3 är att en alkoholhaltig produkt måste kunna drickas för att omfattas av bestämmelsen. Detta innebär att produkten både måste kunna framställas i flytande form samt vara lämplig för kon- sumtion eller möjlig att konsumera. Man konstaterar vidare att ut- vecklingen på marknaden har aktualiserat frågan om vad som menas med flytande form och att många produkter kommer att kunna finnas i både fast, flytande och gasform. Departementet uttalade här- vid att man såg det som ändamålsenligt att använda sig av samma definition av ”flytande” som Tollaboratoriet i ”Toll- og avgifts- direktoratet”.22 Et stoff som tar formen av de omgivende kar ved og 1 atmos- færes trykk (dvs. vanlig romtemperatur og lufttrykk). Videre så anser vi det ikke som nødvendig at alt tar formen av det omgivende karet. Det kan godt være en usmeltet klump igjen, f.eks. for fett, smør osv., det er likevel flytende/væske dersom bare noe tar formen av det om- givende kar. 20Se bl.a. /no/tema/helse-og-omsorg/psykisk-helse/innsikt/ vinmonopolordningen/id2528183/ 21Se den norska alkoholloven (lov om omsetning av alkoholholdig drikk m.v.) § 1–3; KAPITTEL_1 83 (2003–2004) kapittel 3.5.3. Departementet konstaterade därefter att detta bl.a. innebar att alkoholhaltig glass var att betrakta som alkoholholdig drikk, efter- som det inte är avgörande om produkten säljs i fruset eller upptinat tillstånd. Departementet uteslöt inte att det även kunde komma fler nya alkoholhaltiga produkter, vilka inte uppfattades som drycker, som kunde omfattas av definitionen av alkoholhaltig dryck i den norska alkohollagen. I den utsträckning som produk- terna är lämpliga för konsumtion och som berusningsmedel ansåg departementet att produkterna borde omfattas av alkohollagens bestämmelser.23 4.3Regleringen av alkoholhaltiga preparat 4.3.1Syftet bakom den svenska regleringen De rättsliga regler som gäller alkoholhaltiga preparat har sin grund i alkoholpolitiska överväganden. Det huvudsakliga syftet är, liksom i fråga om alkoholhaltiga drycker, att försöka förebygga missbruk och andra alkoholpolitiska olägenheter. Bestämmelserna ska hindra att alkoholhaltiga preparat missbrukas eller i övrigt konsumeras som surrogat för alkoholdrycker. Detta uppnås bland annat genom att alkoholhaltiga varor som inte är avsedda för förtäring görs svåråtkomliga och så långt möjligt otjänliga för förtäring.24 Förordningen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat Begreppet alkoholhaltigt preparat har före- kommit i svensk rätt. När förordningen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat trädde i kraft ersatte den två förordningar (varav en angående 24 Jfr bl.a. prop. 2009/10:125 s. 65, SOU 2010:98 s. 33 och Ds 2009:32 s. 53. 1976/77:108, s. 11, talar om att försäljningen inte ska ge anledning till missbruk. Dessa överväganden avser i stora delar även teknisk sprit, vilken produkt utredningen inte har för avsikt att närmare gå in på. vissa alkoholhaltiga preparat m.m.) och en kungörelse från 1955.25 Det var dåvarande tillsynsmyndigheten, Kontrollstyrelsen26, som lade fram förslaget som ansågs innebära en förenkling och moder- nisering av de gällande bestämmelserna. Förordningen om vissa alkoholhaltiga preparat var tillämplig på tekniska preparat som innehöll mer än 2,25 volym- procent alkohol (etylalkohol) och även, i tillämpliga delar, för ”när- ings- och njutningsmedel, som efter frånskiljande av däri ingående fasta beståndsdelar, innehåller mer än 2,25 volymprocent alkohol och inte är att anse som rusdryck, öl eller apoteksvara”.27 Vid förordningens (1961:181) om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat tillkomst definierades alkoholhaltigt preparat i 1 § som ”vara som innehåller mer än 2,25 volymprocent eller, såvitt avser icke flytande vara, 1,8 viktprocent etylalkohol och som icke är apoteksvara eller hänförligt till tulltaxenummer 22.03–22.08 eller 22.09 A eller B”.28 2 § innehöll regler om kontroll över försäljningen av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat, vilken utövades av Kontrollstyrelsen, som hade till uppgift att se till att försäljningen inte gav anledning till missbruk. Kontrollstyrelsen kunde bland annat utfärda föreskrifter om särskilda kontrollanordningar och be- gära tillträde till de lokaler som användes i verksamheten. I 4 § reglerades införsel av teknisk sprit och alkoholhaltiga prepa- rat. Vad avsåg alkoholhaltiga preparat krävdes enligt första stycket inte tillstånd då alkoholhaltigt preparat infördes av annan anledning än i handelssyfte eller för yrkesmässig förbrukning. För annan in- försel än som avsågs i första stycket krävdes särskilt tillstånd av Kontrollstyrelsen. I 5 § samma förordning stadgades i första stycket att försäljning av alkoholhaltiga preparat i annat fall än vad som avsågs i andra stycket var, med de inskränkningar som följde av för- ordningen, tillåten under samma villkor som gällde för handel i all- mänhet. Av 7 § framgick att teknisk sprit och alkoholhaltigt prepa- 25Förordningen (nr 508) angående handel med skattefri sprit, förordningen (nr 564) angående vissa alkoholhaltiga preparat m.m. samt kungörelsen den 6maj 1955 (nr 254) angående försäljning och införsel av rusdrycker för särskilda ändamål. 26Kontrollstyrelsen var ett ämbetsverk (1909–1970). När Brattsystemet infördes i hela landet 1919 blev tillsynen över alkohollagstiftningens tillämpning dess huvuduppgift. Kontroll- styrelsen hade som tillstånds- och kontrollmyndighet att se till att försäljningen av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat inte gav anledning till missbruk. uppgick Kontroll- styrelsen i . nr 1961, s. 15. 281 § förordningen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. rat inte fick tillhandahållas där särskild anledning förelåg att anta att varan var avsedd att användas i berusningssyfte. Om bestämmel- serna i lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av denna inte iakttogs fick Kontrollstyrelsen enligt 8 § i förordningen meddela vederbörande varning. Om rättelse inte uppnåddes eller där varning inte bedömdes tillräckligt fick Kontrollstyrelsen förbjuda försälj- ning eller, i fall där tillstånd meddelats, återkalla tillståndet.