sou · H5B385 · 2017-11-08 00:00:00 — –arbete på advokatbyrå i land utom EU, EES eller , under särskilt angivna villkor, –undervisning på deltid, –deltagande som expert eller sekreterare i statlig utredning, –forskning på deltid, –adjunktion i domstol och –arbete på Europeiska kommissionen.5 Eftersom den nu föreslagna domarutbildningen för kvalificerade och erfarna jurister innebär att det adjungerade rådet ska genomgå ut- bildning i kombination med adjunktion i domstol bedömer vi att det saknas anledning att göra ändring i bestämmelser om advokater. Detta förutsätter att även fortsättningsvis kommer att bevilja dispens för den advokat som vill adjungera i domstol . 5 , PM angående uthyrning av advokater och biträdande jurister, s.k. secondment (). Adjungerat råd – domarmeritering för kvalificerade och erfarna jurister Bedömning: Hovrätterna och kammarrätterna ska hämta in upp- gifter ur belastningsregistret i ärenden om anställning av adjungerat råd. Om sökanden har varit anställd i överrätten, ska inhäm- tande av uppgifter ur belastningsregistret inte vara obligatoriskt. Vissa arbetsgivare har rätt att i ärenden om anställning få ut uppgif- ter från belastningsregister, som innehåller upp- gifter om bl.a. den som har dömts till ansvar för ett brott. Bestäm- melser om vilka myndigheter och andra som får begära ut uppgifter ur belastningsregistret finns i förordningen (1999:1134) om belast- ningsregister. Bl.a. har rätt att begära ut uppgifter ur belastningsregistret i fråga om den som verket avser att anställa som notarie (10 § första stycket 17). Vidare har rätt att begära ut uppgifter ur registret i ärenden om anställning som domare eller hyresråd (10 § första stycket 18). En allmän domstol eller all- män förvaltningsdomstol får också begära ut av uppgifter ur registret i fråga om en nämndeman som ska påbörja sin tjänstgöring i dom- stolen (10 § första stycket 21). En arbetsgivares rätt att begära ut uppgifter ur belastningsregistret kombineras i vissa fall med en skyldighet för arbetsgivaren att hämta in uppgifter ur belastningsregistret. Att har en sådan skyldighet i ärenden om anställning av notarier anges i 7 a § notarie- förordningen (1990:469). skyldighet att hämta in sådana uppgifter i ärenden om anställning som domare eller hyresråd anges i 4 § tredje stycket förordningen (2010:1793) med instruktion för . I 7 § lagen (1998:620) om belastningsregister, som det hänvisas till i förordningen med instruktion för och notarie- förordningen, anges att en myndighet som har rätt att få uppgifter ur registret ska pröva behovet av information noga i varje särskilt fall och att en begäran om att få ut uppgifter ur registret får göras endast om skälet till det uppväger den olägenhet det innebär för den som be- rörs. I praktiken tillämpas bestämmelserna på så sätt att uppgifter Adjungerat råd – domarmeritering för kvalificerade och erfarna jurister från belastningsregistret hämtas in rutinmässigt av såväl Domarnämn- den som Domstolsverket.6 Med hänsyn till vikten av att på ett fullständigt sätt kunna bedöma en sökandes lämplighet för att utföra domaruppgifter är det rimligt att en skyldighet för överrätterna att hämta in uppgifter ur belastnings- registret införs i ärenden om anställning av adjungerade råd som ska domarmeritera sig. Det skulle visserligen kunna hävdas att domar- meriteringen är tidsbegränsad och att det rör sig om ett slags utbild- ningstjänstgöring. Mot detta kan dock invändas att notarieanställ- ningar, som föregås av kontroll i belastningsregist- ret, har en mycket tydligare karaktär av utbildning. De adjungerade råden kommer att fullgöra uppgifter som domare. Vi anser därför att överrätterna ska göra en kontroll i belastningsregistret avseende den som en överrätt avser att anställa som adjungerat råd. Överrätterna bör vara skyldiga att hämta in uppgifter ur belast- ningsregistret inför anställning av en sökande som inte har tjänstgjort i domstolen tidigare. När en överrätt avser att anställa en sökande som har tjänstgjort i domstolen tidigare bör den ha en möjlighet, men inte en skyldighet, att hämta in uppgifter ur belastningsregistret. Om den som ska anställas har haft en annan anställning i domsto- len och det inför den anställ- ningen har gjorts en kontroll i belastningsregistret, bör det som ut- gångspunkt inte vara behövligt att göra en ny kontroll. Det kan exem- pelvis handla om att det adjungerade rådet har haft en anställning som adjungerad ledamot, exempelvis i ett enstaka mål, före ansökan om an- ställning som adjungerat råd. I ett sådant undantagsfall ska en kontroll i belastningsregistret ha gjorts redan vid den första anställningen som adjungerad ledamot (se avsnitt 12.7). Frågan om när överrätterna ska hämta in uppgifter ur belastnings- registret bör regleras i deras instruktioner. bör ha en skyldighet att lämna ut uppgifter ur belastningsregistret till en all- män domstol eller allmän förvaltningsdomstol som begär det inom ramen för ett ärende om anställning av adjungerat råd. Förordningen (1999:1134) om belastningsregister bör ändras i enlighet med det. 6 Se /Om-Sveriges-Domstolar/Domarnamnden/Ansokan-om-domaranstallning/ Domarnamndens-handlaggning-/ (hämtad ) och /Notarie/Sa-blir-du- notarie/Krav-och-urval/ (hämtad ). 12Det nuvarande systemet för extern adjunktion finns det en möjlighet för jurister med annan yrkes- bakgrund än särskild domarutbildning att vara tjänstlediga från sin anställning och arbeta i hovrätt eller kammarrätt under inom ramen för ett system för så kallad extern adjunktion. Det är inte ovanligt att externa adjunkter efter adjunktionen söker anställ- ning som ordinarie domare. avsatte medel för extern adjunktion motsvarande knappt 50 platser för sex måna- ders tjänstgöring. Det innebar en fördubbling jämfört med . Efter att hade meddelat ett beslut som innebar att externa adjunkter i vissa fall kunde anses vara jäviga vid handläggningen av mål sjönk antalet externa adjunkter i hela landet till tio. Antalet externa adjunkter i hela landet har fortsatt att ligga på en mycket låg nivå. 12.2Rättslig reglering av extern adjunktion Den grundläggande bestämmelsen om hovrätternas och kammarrät- ternas adjungerade ledamöter finns i 44 § förordningen (1996:379) med hovrättsinstruktion respektive 44 § förordningen (1996:380) med kammarrättsinstruktion. Bestämmelsen, som är innehållsmässigt identisk för de båda domstolsslagen, har följande lydelse: Det nuvarande systemet för extern adjunktion [Hovrätten/Kammarrätten] får till adjungerad ledamot förordna 1.den som är eller har varit ordinarie domare eller den som är eller har varit av regeringen anställd eller rådman, 2.den som har anställts som [hovrättsfiskal eller kammarrättsfiskal/ kammarrättsfiskal eller hovrättsfiskal] och som därefter har tjänstgjort under sammanlagt som [tingsfiskal, förvaltningsrätts- fiskal/förvaltningsrättsfiskal, tingsfiskal], rådman eller , 4.en lagfaren professor eller docent i ett rättsvetenskapligt ämne eller annan lagfaren person med mångårig erfarenhet av ett rättsområde som förekommer i [hovrätten/kammarrätten], 5.en ledamot av , eller 6.den som förut har varit adjungerad. [Hovrätten/Kammarrätten] får för ett visst mål eller en viss samman- trädesdag till adjungerad ledamot förordna den som har tjänstgjort som [hovrättsfiskal/kammarrättsfiskal] men som inte uppfyller föreskrifterna i första stycket 2, om en behörig ledamot inte finns att tillgå. Systemet med extern adjunktion bygger på att kvalificerade och er- farna jurister ges möjlighet att pröva arbetet i överrätt genom förord- nanden enligt första stycket 3–5 i bestämmelsen. 12.3Fördelar med extern adjunktion Bedömning: Systemet med extern adjunktion i överrätt har inne- burit att domstolarna har tillförts kompetens, att fler har sökt ordinarie domaranställningar och en ökad mångfald i domstolarna sett till de ordinarie domarnas yrkesbakgrund. Systemet med extern adjunktion har bidragit till att tillföra överrät- terna olika kompetenser. Det har i förlängningen varit mycket värde- fullt för rekryteringen av ordinarie domare. Av vår analys framgår att möjligheten för en jurist som inte har genomgått den särskilda do- marutbildningen att anställas som ordinarie domare, om han eller hon Det nuvarande systemet för extern adjunktion söker en sådan anställning, är dubbelt så stor om han eller hon har adjungerat i domstol.1 Det går att beskriva olika slags fördelar med att anställa adjunge- rade domare i domstolarna: En första fördel är att systemet med extern adjunktion gör det möjligt för domstolarna att introducera intresserade jurister för arbetet i domstol som det ger kvalificerade och erfarna jurister en möjlighet att meritera sig ytterligare för en ordinarie domaranställning. Med den praktiska utbildning som den adjunge- rade domaren får följer en möjlighet för domstolschefer och andra chefsdomare att bedöma och lämna referenser avseende den adjun- gerade domarens insatser. Referenser från arbete i domstol skapar stora möjligheter till jämförbarhet med andra sökande som åbero- par sådana referenser. En annan fördel är att extern adjunktion bidrar till kunskapsöver- föring mellan olika yrkeskårer inom juristbranschen. En tredje fördel är att den adjungerade domaren bidrar till dom- stolens verksamhet genom sina arbetsinsatser. Att adjungerade ledamöter i överrätt erbjuds utbildning som både ledamoten och domstolen får möjlighet att pröva intresset och lämpligheten för en anställning som ordinarie domare är av stort värde. För en kvalificerad och erfaren jurist utan tidigare domstolserfarenhet ger adjunktion i domstol en möjlighet för juristen att pröva på det praktiska domstolsarbetet inför beslutet om att söka ordinarie domar- anställning. Tjänstgöring i domstol bidrar dessutom till att juristen kan åberopa referenser från domstolsarbete vid en ansökan om ordi- narie domaranställning, vilket gör att och regeringen får ett bättre beslutsunderlag. Kunskapsöverföring mellan yrkeskårer sker genom att de adjun- gerade ledamöterna tillför kunskap om olika rättsområden och olika arbetsmetoder till domstolarna. En adjungerad ledamot som återvän- der till sin ordinarie anställning tillför sin arbetsplats kunskaper om domstolarnas arbete. Dessa överföringar av kunskap berikar rätts- väsendet och bör betraktas som en mycket positiv sidoeffekt av, men inte det huvudsakliga syftet med, ett system för extern adjunktion. 1 Se avsnitt 6.3. Det nuvarande systemet för extern adjunktion 12.4.1Rättegångsbalkens bestämmelser om jäv För adjungerade ledamöter, inklusive externa adjunkter, gäller samma regler i fråga om jäv som för övriga domare. Av särskild relevans för externa adjunkter är 4 kap. 13 § 7, 9 och 10 , som har följande lydelse: Domare är jävig att handlägga mål: [– – –] 7. om han i annan rätt såsom domare eller befattningshavare fattat be- slut, som rör saken, eller hos annan myndighet än domstol eller såsom skiljeman tagit befattning därmed; [– – –] 9.om han i saken såsom rättegångsombud fört parts talan eller biträtt part eller vittnat eller varit sakkunnig; eller 10.om eljest särskild omständighet föreligger, som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i målet. Genom en hänvisning i 41 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) gäller bestämmelserna i 4 kap. om jäv mot domare även i fråga om jäv mot den som handlägger mål i allmän förvaltnings- domstol. 12.4.2Europakonventionens krav på en rättvis rättegång Enligt artikel 6.1 i har var och en rätt att få sin sak prövad av en oavhängig och opartisk domstol. Konventionsbestämmelsens betydelse för de svenska domstolar- nas möjligheter att förordna adjungerade domare har behandlats i av- göranden från och . Det nuvarande systemet för extern adjunktion Högsta förvaltningsdomstolens avgöranden i RÅ 2009 ref. 8 och HFD 2011 ref. 15 Rättsfallet HFD 2011 ref. 15 handlar om en särskilt kvalificerad skattehandläggare vid rättsavdelningen, , som hade varit tjänstledig därifrån och adjungerat i en kammarrätt. ansåg att skattehandläggaren hade varit jävig när skattehandläggaren hade deltagit som referent i ett avgörande av ett mål om taxering m.m. I sitt avgörande uttalade – med hän- visning till sitt tidigare avgörande i rättsfallet RÅ 2009 ref. 8 – att frå- gan om jäv objektivt sett föreligger ska bedömas med hänsyn till det aktuella målets individuella karaktär, att det vid en sådan bedömning kan finnas skäl att beakta domstolens sammansättning och även vilken typ av beslut som är i fråga samt att bedömningen bör kunna variera beroende på om det är fråga om ett deltagande vid det slutliga avgö- randet av ett mål eller vid olika beslut som fattas under den föregående handläggningen. fall var det fråga om ett beslut om avslag på begäran om muntlig förhandling. Vidare hade den adjungerade leda- moten haft en anställning hos som avsåg annan verksam- het än den som var aktuell i målet och den adjungerade ledamoten del- tog inte när målet senare avgjordes genom dom. Mot den angivna bak- grunden hade ogillat jävsinvändningen fall. fall var omständigheterna annorlunda. menade att den adjungerade ledamotens del- tagande i kammarrätten vid det slutliga avgörandet av taxeringsmålet objektivt sett skulle ha kunnat rubba tilltron till domstolen och till att målet hade handlagts på ett opartiskt sätt. Högsta förvaltningsdom- stolen ansåg därför att den adjungerade ledamoten hade varit jävig. Högsta domstolens avgörande i NJA 2014 s. 482 Rättsfallet NJA 2014 s. 482 handlar om en åklagare, som hade varit tjänstledig från och adjungerat i en hovrätt. ansåg att den adjungerade ledamoten hade varit jävig när den adjungerade ledamoten hade deltagit i avgörandet av ett brottmål om grovt narkotikabrott m.m. uttalade att bestämmelse om rätt till en rättvis rättegång innebär att en domstol måste uppfylla Det nuvarande systemet för extern adjunktion krav på såväl oavhängighet, dvs. oberoende i förhållande till den verk- ställande makten och till parterna i målet, som opartiskhet, dvs. inte ha anknytning till den ena parten eller ett möjligt intresse i utgången i saken. anförde att jäv inte automatiskt ska anses före- ligga i varje fall då en ledamot av domstolen är tjänstledig från en myndighet eller organisation och myndigheten eller organisationen uppträder som part, vilket innebär att en bedömning måste göras av i vilken mån förhållandena i det enskilda fallet är ägnade att rubba för- troendet för domarens opartiskhet och oberoende. Enligt är det naturligt att en åklagare uppfattas som en företrä- dare för och för åklagarfunktionen som sådan. kom mot den bakgrunden fram till att en adjun- gerad ledamots anställning hos som åklagare är en sådan särskild omständighet som objektivt sett är ägnad att rubba förtroendet för domarens opartiskhet i ett brottmål. Högsta dom- stolen ansåg därför att den adjungerade ledamoten hade varit jävig. 12.5Möjligheterna till extern adjunktion bör finnas kvar Bedömning: De nuvarande möjligheterna till extern adjunktion i överrätt bör finnas kvar och kunna erbjudas i den utsträckning det är möjligt med beaktande av riskerna för jäv. Systemet med extern adjunktion i överrätterna har gjort det möjligt för överrätterna att introducera intresserade jurister i arbetet i dom- stol och ge dem en praktisk utbildning. har domstolschefer och andra chefsdomare fått en möjlighet att bedöma de externa adjunkternas arbete och lämna referenser avseende deras insatser. De externa adjunkterna har alltså fått ett breddat referensunderlag inför en eventuell ansökan om ordinarie domaranställning. Till detta kom- mer att den kunskapsöverföring mellan olika juristkategorier, exem- pelvis mellan domare och advokater, som den externa adjunktionen har medfört är positiv för hela rättssamhället. Tillämpningen av systemet för extern adjunktion kräver att över- rätterna beaktar bestämmelserna om domarjäv och Högsta förvalt- ningsdomstolens och Högsta domstolens praxis angående dessa be- stämmelser. Det innebär att det inte längre finns utrymme för att ut- Det nuvarande systemet för extern adjunktion forma adjunktionstjänstgöringen i överrätt på precis samma sätt som . Det är fortfarande möjligt för exempelvis åklagare att adjun- gera i hovrätterna och för skattejurister att adjungera i kammarrät- terna men deras arbetsuppgifter i överrätterna får bestämmas så att det inte uppkommer jävssituationer. Högsta förvaltningsdomstolens och Högsta domstolens tolkningar av bestäm- melse om rätt till en rättvis rättegång får tolkas så att en adjungerad ledamot inte bör delta i avgöranden om förhållandena i det enskilda fallet objektivt sett är sådana att de kan rubba förtroendet för doma- rens opartiskhet och oberoende. De högsta domstolarnas avgöranden innebär alltså inte att det skulle vara uteslutet att erbjuda kvalificerade och erfarna jurister möjlighet att adjungera i överrätt men att tjänstgöringen i överrätten får utformas utifrån avgörandena om jäv. För adjungerade ledamöter som i sitt ordinarie arbete fattar beslut som kan överklagas till en överrätt eller är eller representerar parter i olika domstolsinstanser, som t.ex. åklagare eller skattejurister, måste tjänstgöringens innehåll alltså utformas så att den adjungerade ledamoten arbetar med andra rättsområden. När det gäller andra adjungerade ledamöter, exempel- vis från universiteten, bör adjunktion kunna erbjudas på samma sätt som . Systemet för extern adjunktion har på ett tydligt sätt förbättrat möjligheterna för kvalificerade och erfarna jurister att få anställning som ordinarie domare. Reglerna om domarjäv innebär enligt vår be- dömning inte något generellt hinder mot att exempelvis en åklagare adjungerar i en hovrätt eller en skattejurist i kammarrätt. De nuva- rande möjligheterna till adjunktion bör därför finnas kvar och tilläm- pas när det är lämpligt. 12.6Krav på erfarenhet av ett rättsområde som förekommer i domstolen bör tas bort Bedömning: En lagfaren person med mångårig erfarenhet av kvali- ficerat juridiskt arbete bör kunna anställas som adjungerad ledamot oavsett om han eller hon har arbetat med ett rättsområde som förekommer i domstolen eller inte. Det nuvarande systemet för extern adjunktion En överrätt får som adjungerad ledamot förordna bl.a. en lagfaren per- son med mångårig erfarenhet av ett rättsområde som förekommer i hovrätten/kammarrätten (44 § första stycket förordningen med hov- rättsinstruktion och 44 § förordningen med kammarrättsinstruktion). Vi anser att det inte längre bör finnas ett krav på att en lagfaren person med mångårig erfarenhet av ett rättsområde, för att få adjun- gera som ledamot, ska ha erfarenhet av ett rättsområde som förekom- mer i överrätten. Ofta saknar kravet praktisk betydelse eftersom många olika rättsområden förekommer i både allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol. Många kvalificerade och erfarna jurister som är intresserade av domaryrket har arbetat med något av de rätts- områden som förekommer i domstolarna. skulle det nuva- rande kravet i undantagsfall kunna innebära att en kvalificerad jurist med lång erfarenhet skulle exkluderas från möjligheten att adjungera på grund av att han eller hon inte har arbetat med ett rättsområde som förekommer i överrätten. Bestämmelsen i den delen är också svår att tillämpa utifrån de högsta domstolarnas avgöranden om jäv. Det innebär att det i förordningen med hovrättsinstruktion och för- ordningen med kammarrättsinstruktion bör anges ett krav på mång- årig erfarenhet av kvalificerat juridiskt arbete i stället för ett krav på mångårig erfarenhet av ett rättsområde som förekommer i hovrätten eller kammarrätten. Det bör även fortsättningsvis ställas mycket höga krav på en jurist för att han eller hon ska få adjungera i en överrätt. Bedömningen i denna del stämmer överens med vår bedömning angående behörighetskraven för att kunna anställas som adjungerat råd (se avsnitt 11.2.7). Bedömning: Hovrätterna och kammarrätterna ska hämta in upp- gifter ur belastningsregistret i ärenden om anställning av adjunge- rad ledamot. Om den som överrätten avser att anställa som adjun- gerad ledamot har varit anställd i överrätten, ska inhäm- tande av uppgifter ur belastningsregistret inte vara obligatoriskt. Vissa arbetsgivare har rätt att i anställningsärenden begära ut uppgifter från belastningsregister, som innehåller uppgifter om bl.a. den som har dömts till ansvar för ett brott. Det nuvarande systemet för extern adjunktion vilka myndigheter och andra som får begära ut uppgifter ur belast- ningsregistret finns i förordningen (1999:1134) om belastningsregis- ter. Vi har i avsnitt 11.3 angett att har rätt att begära ut uppgifter ur belastningsregistret i fråga om den som verket avser att anställa som notarie, att har rätt att begära ut uppgif- ter ur registret i ärenden om anställning som domare eller hyresråd och att en allmän domstol eller allmän förvaltningsdomstol får begära ut uppgifter ur registret i fråga om en nämndeman som ska påbörja sin tjänstgöring i domstolen. Vi har också konstaterat att myndigheternas rätt att begära ut uppgifter ur belastningsregistret kombineras med skyldigheter för dem att göra sådana kontroller i anställningsärenden. I samma avsnitt har vi gjort bedömningen att det bör införas en skyl- dighet för överrätterna att hämta in uppgifter ur belastningsregistret i ett ärende om anställning av adjungerat råd i fråga om en sökande som inte har varit anställd i överrätten tidigare. Om sökanden har varit an- ställd i överrätten har vi bedömt att överrätten bör ha en möj- lighet, men inte skyldighet, att göra en kontroll i belastningsregistret. Av samma skäl som anges i avsnitt 11.3 anser vi att överrätterna ska hämta in uppgifter från belastningsregistret också vid anställning av andra adjungerade ledamöter än adjungerade råd men att inhäm- tande av uppgifter ur belastningsregistret inte ska vara obligatoriskt om den sökande som överrätten avser att anställa har varit anställd i överrätten tidigare. En utgångspunkt bör vara att den hovrätt eller kammarrätt som ska anställa en adjungerad ledamot ska hämta in uppgifter från belastningsregistret om sökanden inte har varit anställd i domstolen . Om den som ska anställas som adjungerad ledamot har varit anställd i domstolen och det inför den anställningen har gjorts en kon- troll i belastningsregistret, bör det som utgångspunkt inte vara be- hövligt att göra en ny kontroll. Att överrätterna ska inhämta uppgifter ur belastningsregistret i ärenden om anställning av adjungerade ledamöter och Polismyndig- hetens skyldighet att lämna ut sådana uppgifter till domstolarna bör regleras i förordning. 13 Den särskilda domarutbildningen 13.1Antalet jurister med särskild domarutbildning behöver öka Bedömning: Antalet jurister med särskild domarutbildning be- höver öka. Vår analys av vilka som sökt ordinarie domaranställningar –2016 visar att allt för få söker utlysta tjänster som ordinarie domare. Det är inte ovanligt med endast en sökande till en ordinarie domaranställning. Ett lågt antal sökande är så vanligt förekommande att konkurrensen om de ordinarie domaranställningarna måste anses vara för låg. Eftersom de flesta som utnämns till ordinarie domare är domarutbildade talar det låga antalet sökande för att det utbildas allt för få inom ramen för den särskilda domarutbildningen. Typiskt sett skulle en ökad konkurrens om de ordinarie domaranställningarna ge förbättrade förutsättningar för att i varje ärende kunna anställa den person som tillhör de allra skickligaste och för yrket lämpligaste tänk- bara kandidaterna. Vår slutsats blir att det behövs fler kvalificerade sökande till ordinarie domaranställningar och bland dem fler domar- utbildade.1 Den särskilda domarutbildningen innebär att överrätterna och un- derrätterna tillhandhåller en domarutbildning som pågår under . Den som antas till den särskilda domarutbildningen och an- ställs som fiskal ska dessutom vara notariemeriterad innan utbild- ningen påbörjas. Den som genomför den särskilda domarutbildningen 1 Se avsnitt 6.2.