sou · H5B332 · 2017-03-31 00:00:00 — Analysen ska ske i två steg.I den första görs en screening för att identifiera möjliga alternativ såväl på ämnesnivå som på process eller designnivå. I det andra steget görs en mer djupgående studie av alternativen. Flera utvärderingsmoduler för att undersöka exponeringsvägar och livscykelfaser ärinkluderade i detta steg. Lagen kräver att ett stort antal olika kriterier utvärderas i den kemiska alternativanalysen, och att de metoder som används är offentligt tillgängliga och väl 13 personlig kommunikation, , , TCO Development. IC2 Alternatives Assessment Guide Innan man gör en alternativbedömning bör företaget identifiera och samordna resurser och expertis som krävs, och få stöd från ledningen. AA omfattar många aspekter av verksamheten, inklusive processteknik, miljöledning, finansiell analys, och forskning och utveckling. Den ansvariga enheten kanske har anställda med nödvändigerfarenhet och kunskap för att genomföra en analys, exempelvis personer som kan utvärdera processdata, toxikologiska studier, exponering och riskbedömning, konstruktion och design, projektledning, teknisk genomförbarhet och ekonomiska analyser. Ett företag kan hyra in tekniska konsulter för att komplettera den egna expertisen. Särskilt små och medelstora företag kan också behöva arbeta med sina branschorganisationer eller inrätta ett konsortium för att genomföra en bedömning gemensamt. Metodiken som ska användas vid alternativbedömning regleras av myndigheten, och är delvis fortfarande under utveckling. har () publicerat ett utkast till vägledningsdokument för företag hur och när en alternativanalys ska utföras. Guiden, på drygt 200 sidor ger utförlig vägledning för val av parametrar, ingångsdata och analyssteg. IC2 inledde 2011 arbetet med att ta fram en guide som riktar sig till såväl myndigheter, stora som små företag. Den nuvarande versionen publicerades . Ambitionen är att tillhandahålla en metodik med ”tillräcklig flexibilitet så att bedömare kan definiera vad som ska ingå i en alternativbedömning, inklusive vilka kriterier som skall användas och hur omfattande varje kriterium ska utvärderas.” Dokumentet innehåller rekommendationer hur vilken datamängd som kan anses tillräcklig föratt genomföra en AA. Guiden fokuserar på att "reducera risk genom att reducera fara". Kriterierna för Grön Kemi är centrala som utgångspunkt i metoden. Vägledningen utgörs av tre olika beslutsmodeller: Den första är uppbyggd som en stegvis analys, en andra metod innebär att flera bedömningar sker parallellt och den tredje utgör en hybrid av de två första metoderna. omfattar totalt sju bedömningsmoduler, där var och en används för att utvärdera ett alternativ ur ett visst perspektiv. Användarna av metoden kan välja vilka moduler man vill använda, men det rekommenderas att en ämnesbedömning bör omfatta åtminstone fyra av modulerna. IC2 har också skapat en ”Safer Alternative Assessment Wiki” för att dela med sig av resurser och metoder. 5.Hur sker styrning och uppföljning? Utredningen har också studerat vilken organisationsform som initiativen har valt och vilka finansieringsmodeller som förekommer. Det ger viktig information om hur ett svenskt centrum lämpligen kan organiseras. Exempel5.1 Målgrupppå relativtr och produktsektorersmalt definierat verksamhetsområde är den franska substitutionsportalen . förbjöd bisfenol A (BPA) i livsmedelsförpackningarSNA‐Substitution.14 Eftersom motsvarande lagrestriktion saknas i flertalet andra länder var bristen på information kring BPA‐fria alternativ stor. För att råda bot på detta gav organisationen i uppdrag att upprätta en helpdesk riktad framför allt till de företag som berörs av förbudet. Verksamheten har som övergripande mål att leverera tekniskt kunskapsstöd till alla de aktörer som är i behov av alternativinformation. Ambitionen är att utveckla tjänsten vidare till att även omfatta flera kemikalier, vid sidan av BPA. läggs information till om alternativ till ftalater. De flesta initiativ som studerats förefaller ha samarbete med större företag snarare än små. Det kan tyckas ologiskt med tanke på att det framför allt är mindre företag som saknar kunnande och kapital att själva driva substitutionsfrågor. En förklaring är sannolikt att de små nästan helt saknar resurser att engagera sig i utvecklingen av nya produktlösningar. Ett annat skäl är att större företag är en mer intressant grupp att samarbeta med därför att de kan medfinansiera eller sponsra initiativen. Stora företag kan misstänkas ses som mer intressanta genom att de utgör välkända varumärken, som kan ge instituten PR. En annan kategori av initiativ är de som i första hand ser sig som , exempelvis Clearinghouse (IC2). Överlag vill dock de flesta initiativ se sig som relevanta för en bred målgrupp, bestående av såväl företag, myndigheter och i bland även allmänhet. Flertalet5.2 Orgainitativsationsformerhar tillkommit på frivillig grund. Några undantag finns, där substitutionsarbetet helt eller delvis initierats genom lagstiftning: Det mest tydliga exemplet är , som införde en särskild lagstiftning 1989, Toxic Use Reduction Act (). föreskriver att anläggningar som använder större mängder farliga kemikalier rapporterar in sin kemikalieanvändning, samt uppdaterar reduktionsplaner . Man är också skyldig att betala in en årlig avgift som finansierar insatser från delstatens 14 Förbudet gäller den del som kommer i kontakt med livsmedlet. 15 Ineris, (Eng: ,) En fransk offentlig forskningsinstitution av industriell och kommersiell karaktär, under överinseende av sida för att främja företagens substitutionsarbete, exempelvis utbildning, ekonomiskt och tekniskt stöd. Arbetet under bedrivs av tre institutionella MassDEP, har som uppgift att certifiera personer (s.k. Toxics Use Reduction kemikaliebedömningar enligt TURAs regler. Dessa kan antingen vara anställda i företagen eller externa konsulter. den information om kemikalieanvändning som rapportera in, samt utfärdar vägledningar och utövar tillsyn enligt lagen. (OTA) erbjuder kostnadsfri teknisk support kring substitution. Assistansen ges på plats till Toxic Use Redcution I stitute de tillverkare, handelsföretag och andra som efterfrågar hjälp. (TURI) ger utbildning till företag; finansierar forskning för utveckling av säkrare material och teknik; samt ger bidrag till företag, samhällsorganisationer och kommuner; Vidare sammanför man företag i arbetsgrupper för att hantera specifika miljörisker. också laboratorie‐ och bibliotekstjänster . har som nämnts en lagstiftning som antogs 2008 under namnet Safer () Act . Lagen föreskriver att företag som saluför produkter med farliga ämnen gör en inventering av alternativ och redovisar till myndigheten enligt en fastställd tidsplan. Tillvägagångssättet innehåller en relativt omfattande alternativanalys där också vissa aspekter av produktens livscykel ingår. ska i enlighet med SCP Act följas upp med specifika åtgärder för att göra produkten Metodiken som företag ska följa är fortfarande under utveckling. publicerade ett detaljerat förslag till vägledningsdokument för företag. Dokumentet beskriver ingående hur en alternativanalys ska utföras. I har en liknande lagstiftning föreslagits under namnet ”Detox”. inte avsedd att göra substitution tvingande. Däremot krävs att företag kartlägger om deras produkter innehåller något av de farliga ämnen som listas i lagstiftningen, och att rapportera detta till det nationella institutet . Vissa av de mer frivilligt upprättade intiativen är kopplade till akademiska i sin uppbyggnad. Ofta är företag och organisatoriska uppbyggnaden beskrivs mera i listan över initiativen, bilaga 1. Sammantaget kan man konstatera att initiativ med förhållandevis liten budget oftare förlitar sig på internetbaserad kunskapförmedling, medan de med större budget ofta anordnar mer av fysiska möten (workshops, utbildningsdagar, etc. )med målgrupperna. Organisationer med större personella resurser har av naturliga skäl också lättare att etablera sig som partner till andra aktörer, som forskningscentra, och myndigheter. På5.3vilketImplementeringsätt kan ett substitutionscenter medverka till att de alternativ som man pekat ut som lämpliga faktiskt också används av marknadens aktörer? Om identifiering och selektering av alternativ är den mest omtalade delen av en substitutionsprocess, så utgör själva genomförandet av substitutionen en mindre men inte oväsentlig utmaning. Relationer mellan centrumfunktionen och avnämarna är centralt för implementering och hanteras på olika sätt av de initiativ som studerats. Vissa ser själva rekommendationen om att byta till ett utpekat alternativ som slutpunkten i processen, man menar att informationen om att ett bättre alternativ finns i sig genererar utbyten. Många ser det som en integritetsfråga att aktören själv tar beslut och genomför en viss substitution. De lagstiftningar som nämnts, som ålägger företag att göra en substitutionsutredning, ställer inte krav på att substitutionen faktiskt genomförs. TURA‐lagstiftningen i kan dock indirekt sägas påverka utbyten, eftersom företag får sänkt avgift till TURA‐systemet om man som en följd av utbyte minskar sitt flöde av farliga kemikalier. Däremot är det flera system som ålägger eller främjar företag att göra själva alternativbedömningen. En föregångare på detta område är , som i sin lagstiftning statuerar att en bedömning ska utföras, enligt en angiven modell. Företag kan anlita en person som fått en formell utbildning för att genomföra bedömningen. Personen kan antingen vara anställd i det aktuell företaget eller en extern konsult. Detta har skapat en ny yrkeskategori, ”Toxic Use Reduction Planners” med specialkompetens att identifiera alternativ och värdera dess lämplighet i en viss situation. En fördel som framhålls är att detta har ökat kompetensen hos en yrkeskår (externa och interna riskbedömare) genom att lägga till kunskaper om hur alternativ ska vägas mot varandra. GreenScreen‐metoden har på likartat sätt introducerat ett system med experter som är licensierade att använda och verifiera enligt GreenScreen‐metodiken. För att bli certifierad krävs att personen har viss grundkompetens i toxikologi/riskbedömning,men också genomgår en speciell utbildning där GreenScreen metoden ska tillämpas i olika typfall. Det finns två typer av godkännanden, dels ”Licensed Profilers” som har rätt att göra analyser åt andra, samt ”authorized practitioners” som endast får göra bedömningar inom den egna organisationen. har CPA, den organisation som är huvudman för GreenScreen, kontrakt med fyra konsultföretag om att agera ”profilers”, dvs erbjuda tjänster till andra, samtliga fyra finns i . Ett tjugotal personer är därutöver godkända som ”practitioners”.16 Finansieringsformerna5.4 Finansiering varierar och är av naturliga skäl kopplade till målgruppsfokus och huvudmannaskap. Många av systemen bygger på medlemsavgifter eller avgifter för tjänster som utförs. 16 , Action. skiljer framför allt TURI i ut sig genom de lagstadgade avgifter som tas ut för kemikaliehanterande företag i delstaten. En mycket vanlig finansieringsform är de institut som har offentlig finansiering i grunden men där de företag som drar nytta av tjänsterna betalar för detta. Danska Kemi i Kredslob (KiK) har samarbeten med företag enligt en samfinansierings‐ modell där staten och företaget delar lika på kostnader för utvecklingsprojekt. En tanke med detta är att det anses öka incitamenten för företag att delta aktivt. En negativ effekt har dock blivit att små företag inte anser sig ha råd att skjuta till de summor som krävs. Representanter för KiK menar att det kanske hade varit bättre att små företag avger löfte att medverka med sin arbetstid snarare än pengar. Även avgiftsfinansierade institut har utvecklat tilläggsfinansiering genom samarbeten med näringslivet. Så har exempelvis TURI byggt upp ett testlaboratorium som till stor del finansieras genom att företag mot betalning kan få testa olika alternativa produkter. Flera initiativ grundar sin verksamhet på årliga medlemsavgifter. Ett exempel är GC3, där årsavgiften baseras på företagets storlek. Syftet med denna utredning har varit att studera erfarenheter i andra länder som kan användas i uppbyggnaden av ett svenskt substitutionscentrum. Det förekommer många initiativ i andra länder som baseras på den Några slutsatser av den intern utblicken: grundläggande målsättningen att främja substitution av farliga ämnen. av verksamheterna har bedrivits (i vissa fall decennier) och det finns därmed gott om erfarenheter att dra nytta av. utvärderingar av verksamheterna är dock relativt ovanliga, vilket delvis försvårar en analys; Även om verksamheterna har liknade målsättning, skiftar utbudet av de Studien har definierat och kartlagt verksamheternas tjänsteutbud i sju kategorier; 1) Opinionsbildning/tankesmedjor, 2) Clearinghouse/Nätverksfunktion 3) Praktisk vägledning i substitutionsarbetet 4) forskningsbaserat, 5) testlaboratorium/inkubatorer för alternativ 6) fokuseringpå marknadsdrivande faktorer, 7) förmedling av finansiella bidrag Relativt få av initiativen är specialiserade på vissa målgrupper eller De tänkta avnämarna förfaller ofta otydligt definierade och Det verkar vanligt att verksamheter etablerats och givits man närmare kartlagt vilka målgrupper man bör vända sig Kemikalielagstiftning baseras traditionellt på hälso‐ och miljörisker kopplat till enskilda kemikalier och kemiska blandningar. samma sätt ofta inriktade på frågor som rör kemiska produkter och processer, snarare än varor. En utveckling pågår dock att flytta fokus till substitution av varor. Ett exempel är Safer Consumer Programme Act (SCP), som har konsumentvaror som urvalsgrund. exempel är C2C (”vagga‐till‐vagga”)‐certifiering som betygsätter varor snarare än enskilda kemiska ämnen. Tillämpade metoder uppvisar stora likheter i synen på hur substitution bör Stegvisa analysmetoder är vanliga. En relativt stor samsyn finns i grunden, baserad på generella principer. De tolv kriterierna för används ofta som utgångspunkt. betraktas som en grundpelare för substitution och är också ett aktivt och växande forskningsfält. om olika metodsteg, avgränsningar, etc. Det finns en tydlig ambition att vetenskapligt grundad metodik. ett intressant förslag att ta har i flera fall haft betydelse som drivkraft för verksamheternas etablering och resultat. I flera fall ställer lagstiftningen krav på att företag värderar alternativ till utpekade farliga ämnen/produkter, vilket har gjort verksamheterna mer intressanta och relevanta för avnämarna. har medfört ökad kontinuitet och mer långsiktig finansiering i flera fall. Många av initiativen lägger särskild vikt vid att hantera frågan om bristande Metoder involverar i allmänhet en bedömning av vad som avgör att dataunderlag är tillräckligt (samt hur otillräckligt dataunderlag ska hanteras). Arbete kring substitution riskerar annars att paralyseras av till synes oändligt analysbehov, innan en åtgärd kan genomföras. är en annan nyckel till framgång. Man påpekar vikten av moment som ingår. är otydliga försvåras såväl bedömning som kommunikation. UtöverHur överförbaraatt se tillärvaderfarenheternasom fungerat fråni denandrakontextländer?som initiativen befinner sig i, behövs en bedömning av i vilken mån initiativen är relevanta för ; finns motsvarande behov och målgrupper i ? Finns det eventuella andra aktörer i (myndighet, kommuner, branschorganisationer,) som redan levererar funktioner som det utländska initiativet gjort till sin uppgift? Hur påverkar skillnader i lagstiftning den roll som ett centrum spelar? Flertalet av initiativen i denna utredning är hämtade från och det är viktigt att notera de olika förutsättningar som råder i europeisk och amerikansk kontext. Europeiska och i synnerhet den nordiska länderna ligger i allmänhet långt före i lagstiftningshänseende när det gäller kemikaliekontroll. har ingen egentlig motsvarighet till EU:s ramlagstiftning Reach, även om ett arbete pågått att uppdatera Toxic Substance Control Act. En annan skillnad är myndigheternas möjligheter att utifrån lagar och befogenheter ställa krav på företag att genomföra substitution. Substitutionsprincipen är i högre utsträckning integrerad i europeisk lagstiftning. har exempelvis en amerikansk delstatsmyndighet ofta större frihet att ställa krav än en nationell myndighet inom EU, eftersom EU‐lagstiftningen är betydligt mer harmoniserad och därmed begränsar nationella åtgärder. I en jämförelse som europeiska kemikaliemyndigheten har låtit göra bedöms den huvudsakliga drivkraften för substitution av kemikalier i utgöras av påtryckningar från konsumenter och branschen, medan trycket i snarare kommer från tillsynsmyndigheter och regelverk. 17 Å andra sidan har delstatsmyndigheter i ofta haft en mer aktiv påverkansroll för substitution inom företag, i synnerhet i där det är obligatoriskt för stora 17 Tickner & : Improving the Identification, Evaluation, Adoption and Development of Safer Alternatives: Needs and Opportunities to Enhance Substitution Efforts within the Context of REACH, Report commissioned by Echa , UMass , 2016 kemikalieanvändare att utvärdera alternativ. Amerikanska myndigheter tenderar också att ha samarbete med industrin under implementeringsfasen, för att säkerställa att substitutionen verkligen genomförs. Sättet att genomföra alternativbedömning handlar i ofta mer om att se till ämnenas farliga egenskaper och hur dessa ska undvika, medan lagstiftningen i mera gynnat en fokusering på exponering och risk, enligt utredaren för Echa. Utifrån6.2 Rekommendationerobservationerna i denna studie ges följande rekommendationer: Ge centret en tydlig värderingsgrund. I konventionell riskbedömning av kemikalier är inneboende toxiska egenskaper och parametrar [enligt paradigmet Det är lockande att dra slutsatsen att alternativbedömning innebär att jämföra inneboende egenskaper och exponeringsscenarier för två eller expone ing => risk.] flera ämnen och finna det ämnen som resulterar i den lägsta risken. Men det är ofta nödvändigt att vidga perspektivet från den toxikologiska Frånvaro av allvarliga toxiska egenskaper är visserligen en ‐ men knappast tillräcklig – parameter att utgå ifrån. Ur livscykelperspektiv bör en kemikalie också vara biobaserad, energieffektiv, inte utgöra hinder för materialåtervinning, med mera. I grunden handlar detta om att toxikologi och kemikaliestrategier måste integreras med andra hållbarhetsfrågor, som cirkularitet och reducering av fossila råvaror. Vanligt förekommande som grundläggande värderingsprincip i de initiativ som Grön Kemi utgör ett vetenskapsbaserat sätt att definiera och kemikalieanvändning, så att de står i om energieffektivitet, avfallsreduktion, viktigtT llämpaattendelastegvisuppmetodsubstitutionsprocessenmed tydligt avgränsadei distinktasteg steg, för att inte sammanblanda datainsamling, analys, beslut och genomförande. Metodskillnader finns framför allt vad gäller metodstegens avgränsningar (utifrån aspekter, exponering, etc.) Analyser kan behöva utföras enligt en tvåstegsmodell (dels övergripande eller preliminär dels fördjupad nivå) för att gallra fram huvudkandidater som alternativ. Detta för att minska kostnader och tidsåtgång, samt undvikaonödig utvärdering. Bilaga 5 SOU 2017:32 Kvantifiera dataluckor som förekommer samt ta hänsyn till dem vid Ett grundläggandebedöm ingardilemma vid substitution är bristen påkunskap om alternativ i form av kemiska ämnen eller annan teknik. Kunskapsbristen är ett problemdebå vid tillämpningen av olika kemikalieregler och i företagens frivilliga arbete. Detr ä därför nödvändigt att ett centrum som ska assistera företag använder en klar och tydlig metodik, båda vad gäller rekommendationer kring vilka ämnen som bör undvikas som vilka substitut som är lämpliga att byta till. Görbehöveren edtasbedömningtill allaavtänkbarasubstitutionensparametrarrealiserbarhetsom påverkar utfallet av genomförda substitutioner: Alla relevanta lagkrav, förekomst av standards och märknings/certifieringssystem, helst också förväntad marknadsacceptans. Hur sannoliktär det att den alternativa lösningen når en signifikant marknadsandel? SOU 2017:32 Bilaga 5 Denna bilaga innehåller uppgifter om flertalet av de initiativ som diskuteras i rapporten. Informationen är i detta fall hämtas direkt från presentationer som verksamheterna har gjort om sig själva. För mer aktuell och detaljerad information hänvisas till de länkar som anges för varje organisation. ’s () Program................................................... Safer Choice Programme – USEPA (f.d. Design f Environment).................................... USEPA Significant New Alternatives Policy (SNAP) program........................................ and (”GC3”).............................................................. (GCCE, UK)............................................................. (Europe)........................................................................................ Clearinghouse (IC2).............................................................................. IFA : Kolumn‐metoden.................................................................................................................... (ISC3).............................. Kemi i Kredslob.................................................................................................................................. Toxics Reduction Programme..................................................................................... (P2I)........................................................ Substitution and Alternatives Assessment Toolbox (SAAT)............................. Substitution Portal (Subsport).................................................................................................... Platform for Sustainable Chemistry ‐ SusChem..................... () – .................................................... Bilaga 5 SOU 2017:32 Action (CPA), en amerikansk ideell förening/konsultföretag. BizNGO är organisatoriskt en del av CPAs verksamhet. Medlemsavgifter och stöd från företag och stiftelser Deltagare från miljöorganisationer och stora företag, exempelvis inom branscherna elektronik, sjukvård, byggnad, textil och detaljhandel Liten adminstration som organiserar möten, etc. Samarbete mellan olika företag med en progressiv informationskampanjer gentemot företag, etc. Samarbete mellan företag och ideella organisationer för att främja utveckling av säkrare kemikalier och hållbara Företag, politiker, myndigheter, ideella föreningar Har bland annat lanserat ”Alternatives Assessment Protocol ” ett analysverktyg för att främja Uttrycket ”Vagga till vagga” myntades på 1970‐talet men utvecklades till en analysmetod av Braungart i under 1990‐talet, framför allt genom boken ”Creadle to Creadle, Remaking the We Make things” (/), 2002. Inititialt har institutet finansierats genom stöd från verksamheten ska vara självförsörjande genomintäkter från utbildningar, certifiering och licensavgifter. Alla branscher, viss tonvikt på bygg‐ och Ca 15, verksamhet framför allt i (, Standard som är “ett verktyg som förser designers och tillverkare med kriterier och regler SOU 2017:32 Bilaga 5 för kontinuerlig förbättring av varor i linje med cirkulära Egnutvecklade kriterier inom fem kategorier (material health, material reutilization, renewable energy & carbon management, water stewardship, social Varor betygsätts, Betyg ges i en fyrgradig skala (brons till platina) per ämne, grupp, etc? Produkter certifieras i ett brett spektrum, från babyprodukter till byggnadsmaterial. produkter är certifierade (). byggmaterial, textilier, och möbler/heminredning och rengöringsmedel/hygienprodukter. Standarden betygsätter bland annat utifrån analys av Vid betygsättning tas stor hänsyn till materialen anpassning till cirularitet, som återvinningsbarhet, biobaserade material, etc. Företag som tillverkar och säljer varor kan söka certifiering, informationen om vilka varor som certifieras är offentlig och kan användas av såväl