sou · H5B364 · 2017-06-29 00:00:00 — 2.berör ett sådant område som avses i punkten 1 och som en- ligt fastighetskartan utgör ospecificerad, låg, hög eller sluten be- byggelse, ett industriområde, ett torg, en begravningsplats, ett anläggningsområde, en idrottsplan eller en start- och landnings- bana. Plantskolor, fröplantager, golfbanor, skjutbanor, täkter, ren- gärden och motionsanläggningar ska dock inte ingå i samlad bebyggelse. Även områden vars area understiger ska inkluderas i samlad bebyggelse om de helt eller till övervägande del ligger inom ett sådant område som avses i 1 och 2. Motsvarande kriterier ska gälla för tätbebyggelse, med undan- tag för att sådan bebyggelse ska omfatta minst 50 byggnader. Ett ändrat krav på detaljplan motiverar följdändringar … Bedömning: bör ges i uppdrag att studera närmare vilka kriterier som bör ligga till grund för tätbebyggelse och samlad bebyggelse. Kriterierna för samlad bebyggelse bör bygga på äldre motivuttalanden som kompletteras med ytterligare kriterier för ett lämpligt resultat Vi har tidigare översiktligt berört hur samlad bebyggelse skulle för- stås enligt förarbetena till ÄPBL (avsnitt 4.5.2). Innan vi redogör för vår uppfattning om de kriterier som bör användas för att avgöra om bebyggelsen är samlad eller inte behöver vi först fördjupa oss i hur uttrycket användes i ÄPBL. Den lagtekniska lösningen tillkom under riksdagsbehandlingen av propositionen till ÄPBL (prop. 1985/86:1). Enligt förslaget i propositionen gällde att kommunerna kunde medge befrielse från bygglov för den aktuella typen av åtgärder genom områdesbestäm- melser. anförde bl.a. följande om möjligheterna till lovbefrielse för en- eller tvåbostadshus (BoU 1986/87:1 s. 99). Enligt utskottets uppfattning bör dock övervägas om inte ytterligare lättnader kan åstadkommas för denna bebyggelse. Som anförs i propo- sitionen bör en utgångspunkt härvid vara att bygglovsbefrielse bör kunna föreligga när varken grannintressena eller de allmänna intressena på- fordrar någon kontroll från samhällets sida. För stora delar av den glesare bebyggelsen på landsbygden torde således någon sådan kontroll inte behöva ske när det gäller mindre om- och tillbyggnader4 av en- eller tvåbostadshus. Detta har också kommit till uttryck i förslaget till PBL. Enligt förslaget ges kommunerna möjlighet att införa bygglovsbefrielse för den aktuella typen av åtgärder genom områdesbestämmelser. Enligt de av bostadsutskottet förordade ändringarna kan institutet om- rådesbestämmelser endast användas för begränsade områden. Dessutom innebär utskottets förslag i denna del att en fastighetsförteckning alltid skall upprättas inför antagandet av områdesbestämmelser. Sammantaget medför detta att det framstår som administrativt krångligt att genom om- rådesbestämmelser åstadkomma den eftersträvade bygglovsbefrielsen för de relativt stora områden som bör kunna omfattas av en sådan förenk- ling. Enligt utskottets mening bör därför bestämmelserna i stället ut- formas så att mindre om- och tillbyggnad av en- och tvåbostadshus i om- 4 När det gäller ombyggnad kan noteras att enligt det ursprungliga systemet i ÄPBL innefat- tades ombyggnader i den generella bygglovsplikten, något som ändrades genom en lagänd- ring som trädde i kraft . Åtgärder med enbart tekniska konsekvenser – t.ex. ombyggnader – granskas numera enligt systemet för teknisk kontroll i 10 kap. PBL. Ett ändrat krav på detaljplan motiverar följdändringar … råden utan samlad bebyggelse befrias från bygglovsplikt genom ett direkt stadgande i PBL. Kommunerna bör dock genom områdesbestämmelser ges möjlighet att införa bygglovsplikt för de aktuella åtgärderna där så erfordras för att tillvarata grannars intressen, av kulturhistoriska eller miljömässiga skäl eller för att undvika permanentboende i fritidshus. Skall den bygglovsbefriade åtgärden utföras närmare tomtgräns än 4,5 m skall grannes medgivande inhämtas (se prop. s. 697). Samlad bebyggelse föreligger om 1.bebyggelsegruppen utgörs av 10–20 hus, och 2.de bebyggda tomterna gränsar till varandra eller åtskiljs endast av väg, parkmark o.d. Tomtmark definieras i sin tur i detta sammanhang enligt fastighets- taxeringslagen (1979:1152), avdelning 1, 2 kap. 4 §. Begreppet samlad bebyggelse har alltså av defini- erats som bebyggelsegrupper om 10–20 hus, om de bebyggda tomt- erna gränsar till varandra eller åtskiljs endast av väg, parkmark o.d. Med ”hus” avses inte bara bostadshus utan också andra byggnader som inte utgör komplementbyggnader till bostadshus, t.ex. butiker och industribyggnader (bet. BoU 1986/87:8 s. 12). Innebörden av samlad bebyggelse har kommenterats ytterligare i lagkommentaren till ÄPBL5. Beträffande innebörden av begreppet ”tomtmark” hänvisade Bostads- utskottet i det ovan återgivna uttalandet (BoU 1986/87:1 s. 99) till Avd. 1. 2 kap. 4 § fastighetstaxeringslagen i paragrafens lydelse . Enligt detta lagrum skall mark till en fastighet som är bebyggd med ett småhus i sin helhet utgöra tomtmark, om fastigheten har en areal som inte överstiger . Motivet bakom utskottets hänvisning till begreppet tomtmark i fastighetstaxeringslagen torde ha varit att klarlägga att en bebyggelse normalt inte skall anses utgöra samlad bebyggelse i PBL:s mening, om ett antal byggnader ligger utspridda på fastigheter, som vis- serligen gränsar till varandra men som var och en har en areal över- stigande , t.ex. på jordbruksfastigheter. Situationer kan dock tänkas där samlad bebyggelse måste anses föreligga även under sådana förutsättningar, nämligen i de fall där byggnaderna är så placerade på de stora fastigheterna att de ligger i närheten av varandra. Avsikten torde vara att man skall bedöma om det går att lägga ut en tänkt tomtplats som är större än kring varje hus. Om inte detta är möjligt skulle alltså samlad bebyggelse föreligga. Uttrycket ”parkmark” som används i utskottets utlåtande är kanske mindre väl valt, eftersom frågan om bygglovsbefrielse enligt andra stycket endast är aktuell utanför planlagda områden där parker i teknisk 5 , et al, 2010; uttalandet återfinns i anslut- ning till kommentaren till 8 kap. 4 b § ÄPBL Ett ändrat krav på detaljplan motiverar följdändringar … mening inte förekommer. Uttalandet torde dock få tolkas så att ytor som normalt utgör en del av en bymiljö, såsom en kyrkogård, parkeringsplat- ser, samfälld mark av olika slag och andra luckor i bebyggelsen av någon tomtbredds storlek inte skall anses dela bebyggelsen i flera grupper. Vad som är samlad bebyggelse eller ej kan det naturligtvis råda delade meningar om. […] Vid sin lagtolkning har framför allt att ta ställning till om husgrupper där husen är flera än tio men färre än tjugo skall anses utgöra samlad bebyggelse. Härvid torde hänsynen till granneintressena spela in, men också allmänna intressen kan få betydelse. Vad som kan behöva beaktas torde t.ex. vara områdets läge, avståndet till kommunikationer och service samt bebyggelsetrycket i området. Detta betyder att redan tio hus i ett attraktivt område nära en tätort kan utgöra samlad bebyggelse, medan avlägsna byar med lågt bebygg- elsetryck kan hänföras till samlad bebyggelse först vid en omfattning som närmar sig tjugo hus. I de grupper där tomtplatserna inte gränsar till varandra torde nämnden behöva beakta karaktären och omfattningen av den mark som skiljer tomterna åt. Vi menar att det är lämpligt att innebörden av samlad bebyggelse an- sluter till dessa förarbeten. Vi tänker då bl.a. på uttalandena om hur många byggnader som bör finnas för att bebyggelsen ska anses vara samlad, men även att referensen till fastighetstaxeringslagen ger vissa utgångspunkter för vilka avstånd mellan byggnaderna som det bör vara fråga om för att bebyggelsen ska anses vara samlad. De kriterier som följer av förarbetena är dock inte tillräckliga. Vi menar att det krävs ytterligare kriterier för att få en ändamålsenlig avgränsning av vilka områden som ska anses utgöra samlad bebyggel- se, vilket vi strax återkommer till. När det gäller innebörden av termen tätbebyggelse anser vi att det är möjligt att utgå från samma kriterier som för samlad bebyggelse, med undantag för att antalet byggnader behöver vara högre. Kriterierna bör huvudsakligen regleras på förordningsnivå – men den nya lagen bör ange ramarna för innebörden av termerna Vi anser att det är lämpligt att knyta kriterierna till olika kart- och registerdata för att därigenom underlätta analysen om vilka områden som kan anses utgöra tät- respektive samlad bebyggelse, t.ex. till viss redovisning i Lantmäteriets fastighetskarta eller att en byggnad har registrerats i fastighetsregistrets byggnadsdel. En sådan ordning leder till att kriterierna blir relativt tekniska till sin natur och dessutom kan Ett ändrat krav på detaljplan motiverar följdändringar … behöva justeras om de tekniska underlagen ändras. Det medför att det enligt vår bedömning är olämpligt att ange samtliga kriterier på lag- nivå. Med bestämmelserna om miljökvalitetsnormer i 5 kap. miljöbal- ken som förebild förordar vi en ordning där regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om kriterierna för tät- respektive samlad bebyggelse, men där lagen anger ramarna för vilka föreskrifter som kan komma i fråga. Vi föreslår att sådana föreskrifter ska avse bebyg- gelse av en viss minsta omfattning och täthet eller att marken ska användas för ett visst ändamål. Att bebyggelsen ska ha en viss täthet avser i detta sammanhang att byggnaderna måste ligga på ett visst avstånd från varandra. Kriterierna behöver utformas med hänsyn till att förändringar i bebyggelsen snabbt ska få genomslag i de områden som pekas ut Den bakomliggande tanken med att koppla tillämpligheten av vissa krav till förekomsten av detaljplan är – som tidigare nämnts – att bestämmelsen ska omfatta bebyggelse av viss täthet. Eftersom ny sammanhållen bebyggelse vanligtvis föregås av en ny detaljplan kom- mer kraven även att omfatta nya områden i takt med att bebyggelsen utvecklas, åtminstone så länge kommunen planlägger i den omfatt- ning som lagstiftaren avsett. De krav som enbart gäller områden med en detaljplan bör även gälla inom områden som utgör tätbebyggelse eller samlad bebyggelse, i förhållande till de kriterier som följer av en ny lag. Av rättssäkerhetsskäl är det angeläget att samhällets krav är möj- liga att förutse, vilket ligger bakom vårt förslag att samhället ska redovisa sin uppfattning om vilka områden som utgör tät- respektive samlad bebyggelse i förväg. Att området har pekats ut på en karta blir därmed en förutsättning för att kraven ska vara tillämpliga. Att vissa krav endast kommer att vara tillämpliga inom de områ- den som redovisas på kartan medför ett behov av att med jämna mellanrum se över kartan. Denna översyn bör då leda till att förändringar i bebyggelsestrukturen också får genomslag i kartan och att kraven således utvidgas till att även gälla nya områden med tät- respektive samlad bebyggelse. På motsvarande sätt bör befintliga områden inte längre utgöra sådan bebyggelse, om byggnader rivs eller bebyggelsen förändras på ett sådant sätt att denna inte längre mot- Ett ändrat krav på detaljplan motiverar följdändringar … svarar de kriterier som ligger till grund för tät- respektive samlad be- byggelse. Fastighetskartan bör normalt utgöra ett lämpligt underlag för ana- lyser av vilka områden som utgör tät- respektive samlad bebyggelse. är kartan inte nödvändigtvis en spegel av verkligheten, utan en bild av verkligheten vid det tillfälle när kartan skapades. Hur ofta kartan uppdateras beror på vilket område som kartan avser. Inom tät- orter tillhandahåller kommunerna vanligtvis lägesinformation om nya byggnader regelbundet, normalt eller oftare. Inom sådana områden kan fastighetskartan därmed antas spegla verklighe- ten på ett bra sätt. Utanför kommunernas ansvarsområden för byggnadsgeometrier ajourhålls kartan enligt Lantmäteriets bildförsörjningsprogram. Inom sådana områden tolkas nya byggnader in i kartan via flygbilder. Bild- försörjningsprogrammet innebär att det kan ta 6–innan kartan görs om i de delar som förändras minst (vilket i praktiken handlar om fjällområdet). I mer tätbefolkade områden av landet tar Lantmäteriet flygbilder . Detta innebär att det i extrema fall skulle kunna ta uppåt in- nan en ny bebyggelse pekas ut som tätbebyggelse eller samlad bebyg- gelse, trots att bebyggelsen uppfyller kriterierna för detta. Eftersom merparten av förändringarna sker i och i anslutning till tätorterna, där kommunerna regelbundet ajourför förändringar, handlar det endast om få fall där det skulle kunna ta så som . Vi menar emellertid att utgångspunkten bör vara att kartan över tät- respektive samlad bebyggelse bör uppdateras så ofta att redovisningen på kartan i allt väsentligt motsvarar förhållandena i verkligheten. Förändringar i verkligheten bör normalt slå igenom inom högst på kartan som visar vilka områden som utgör tät- respektive samlad bebyggelse. Detta innebär att analysen av vad som utgör sådan bebyggelse inte enbart kan bygga på redovisningen i fastighetskartan. Kriterierna bör kopplas till redovisningen i fastighetskartan och fastighetsregistret För att underlaget för analysen ska spegla verkligheten i så stor ut- sträckning som möjligt är det lämpligt att underlaget från fastighets- kartan kompletteras med information från fastighetsregistrets bygg- nadsdel. Ett ändrat krav på detaljplan motiverar följdändringar … Lantmäteriet ansvarar för drift och förvaltning av fastighetsregist- ret, dvs. det informationssystem som används för att samla, lagra, bearbeta samt lämna uppgifter om innehållet i fastighetsregistret. Fas- tighetsregistret regleras av lagen (2000:224) respektive förordningen (2000:308) om fastighetsregister. I registrets byggnadsdel registreras bl.a. uppgifter om redovisningsenhetens (byggnadens) beteckning och belägenhet. Här för kommunerna regelbundet in information om nya och borttagna byggnader. Uppgifterna ligger bl.a. till grund för adressättning och taxering. Eftersom byggnadsinformationen förs in kontinuerligt i fastig- hetsregistrets byggnadsdel av kommunerna anser vi att även denna information bör ligga till grund för vilka områden som ska utgöra tät- respektive samlad bebyggelse. Departementspromemorian ger uttryck för ambitionen att det område som avses med samlad bebyggelse så långt möjligt ska upp- fattas som samlad bebyggelse på platsen. Således skulle exempelvis gränsen för samlad bebyggelse normalt sammanfalla med berörda fas- tighetsgränser, eftersom tomtens utbredning normalt sammanfaller med fastighetsgränsen (promemorian s. 75). I vissa fall, t.ex. när det är fråga om bebyggelse på större fastigheter, skulle gränsen vanligtvis sammanfalla med en häck, ett staket eller något annat i landskapet som skiljer tomten från omgivningen. Som riktmärke angavs i pro- memorian att det normalt inte kan vara frågan om samlad bebyggelse om avståndet till närmaste större byggnad överstiger . Vi bedömer att det är svårt att skapa förutsättningar för enhetliga och rättssäkra bedömningar med den metodik som promemorian ger uttryck för. Från rättssäkerhetssynpunkt får det anses vara viktigare att det är entydigt vilka områden som ska anses utgöra tät- respektive samlad bebyggelse än att det utpekade området uppfattas som sådan bebyggelse utifrån förhållandena på platsen. Det leder oss till slut- satsen att det är bättre att använda förhållandevis enkla och förut- sebara kriterier, snarare än kriterier som förutsätter en bedömning av hur den enskilde uppfattar situationen på platsen. Vi menar att antalet byggnader och avståndet mellan dessa bör vara en grundläggande utgångspunkt för om ett område ska anses ut- göra tät- respektive samlad bebyggelse. Detta ligger i linje med vad uttalade i samband med tillkomsten av ÄPBL. Det är dessutom förhållandevis enkelt för den enskilde att bedöma anta- let byggnader och avståndet till dessa. Ett ändrat krav på detaljplan motiverar följdändringar … Av lagkommentaren till ÄPBL framgår att avsikten bakom Bo- stadsutskottets hänvisning till 2 kap. 4 § fastighetstaxeringslagen tor- de ha varit att man ska bedöma om det går att lägga ut en tänkt tomt- plats som är större än kring varje hus. Om inte detta är möj- ligt skulle alltså samlad bebyggelse föreligga. En tänkt tomtplats om motsvarar en kvadratisk tomt där sidorna är knappt , alternativt en rund tomtplats där radien uppgår till knappt . Modellen får därmed förstås som att det ska vara frågan om minst 10–20 hus där avståndet mellan husen inte överstiger (dvs. för var och en av de tänkta tomtplatserna, givet att byggnaderna placeras centriskt på den tänkta tomtplatsen). Det gråmarkerade området illustrerar tomtplatsens area som i båda fallen uppgår till . Vi menar att dessa avstånd kan vara rimliga när det är frågan om fri- liggande bostadshus. Däremot bör avståndet kunna vara större när det är frågan om olika typer av verksamheter, som skolor, butiker och industrier. Vi föreslår att en lämplig schablon kan vara att ”radien” för den tänkta tomtplatsen för bostäder bestäms och för verksamheter. Detta kan jämföras med de avstånd som gäller enligt tätortsdefinitionen, där avståndet mellan enstaka byggna- der tillåts vara (dvs. en radie ). I författnings- texten föreslår vi att det område som ligger innanför den tänkta radien ska benämnas byggnadsområde6. För att bebyggelsen ska anses 6 Med GIS-terminologi motsvarar byggnadsområdet den yta som uppstår när en buffertzon läggs ut kring ett objekt i kartan. Ett ändrat krav på detaljplan motiverar följdändringar … tillhöra samma bebyggelsegrupp måste dessa byggnadsområden grän- sa eller överlappa varandra. De analyser för som vi har låtit genomföra pe- kar på att 10 byggnader är ett högt ställt krav, dvs. att det leder till att relativt många områden på landsbygden kommer att anses utgöra samlad bebyggelse. Även flera områden där bebyggelsen i verkligheten inte kommer att uppfattas som ”samlad”, skulle kunna utgöra samlad bebyggelse i formell mening. Vi menar att ett lämpligt kriterium är att bebyggelsegruppen om- fattar minst 20 byggnader för att detta ska anses utgöra samlad bebyg- gelse. Vid denna bedömning anser vi att hänsyn även bör tas till plane- rade byggnader, dvs. sådana byggnader som ännu inte har byggts men har fått bygglov och registrerats i byggnadsregistrets byggnadsdel. De GIS-analyser som vi har låtit göra pekar på att det är lämpligt att sätta gränsen för tätbebyggelse vid 50 byggnader. Det antalet ger nämligen en relativt god överensstämmelse med de områden som omfattas av en detaljplan. Bilden visar två olika bebyggelsegrupper som består av elva respektive två byggnader Enligt vår uppfattning bör en tätort normalt även utgöra tät- respek- tive samlad bebyggelse. Om enbart avståndet mellan byggnaderna beaktas kan det leda till att en tätort delas upp i flera bebyggelse- grupper som var för sig skulle utgöra tätbebyggelse eller samlad bebyggelse. Detta leder till slutsatsen att tät- respektive samlad be- Ett ändrat krav på detaljplan motiverar följdändringar … byggelse behöver kompletteras med ytterligare kriterier, i linje med vad som gäller enligt definitionen för tätorter. Även om avståndet mellan husen överstiger , skall det icke betraktas som avbrott i bebyggelsen, när det mellan husen belägna om- rådet utnyttjas till allmännyttiga ändamål såsom vägar, parkeringsplatser, parker, idrottsplatser och kyrkogårdar; detsamma gäller sådana obe- byggda områden som lagerplatser, järnvägslinjer och kajer. De områden som ska anses utgöra tät- respektive samlad bebyggelse bör även omfatta mark som enligt fastighetskartan anger viss mark- användning som berör sådana bebyggelsegrupper med minst 50 res- pektive 20 byggnader som vi har berört ovan. Det gäller områden som i fastighetskartan redovisas som olika slag av bebyggelse (ospe- cificerad, låg, hög och sluten bebyggelse), industriområden, torg och s.k. anläggningsområden. Vissa anläggningsområden saknar dock bebyggelsekaraktär, vilket gör att vissa slag av anläggningar inte bör inkluderas i tät- respektive samlad bebyggelse, trots att de berör ett sådant bebyggelseområde som i sig utgör sådan bebyggelse. Det gäller plantskolor, fröplantager, golfbanor, skjutbanor, täkter och rengär- den. Även s.k. idrottsplaner bor normalt ingå i tät- respektive samlad bebyggelse, dock inte i den mån de utgör golfbanor eller motions- anläggningar. Därutöver anser vi att även start- och landningsbanor bör ingå i sådana områden, förutsatt att de ligger i anslutning till en sådan bebyggelsegrupp om minst 50 respektive 20 byggnader som vi avser ovan. I de områden som ska anses utgöra tät- respektive samlad bebyg- gelse, enligt vad vi nu har redovisat, kan det ändå uppstå en eller flera ”luckor” inom det område som utgör en tätort (jfr ”luckan” i figur 5.5). Så kan vara fallet om marken används som parkmark, en trafikplats eller liknande som normalt inte är karterat som ett anlägg- ningsområde. Eftersom även sådan mark får anses vara en del av bebyggelsen menar vi att även sådana luckor bör inkluderades i de områden som ska utgöra tät- respektive samlad bebyggelse, i vart fall så länge de är av begränsad omfattning. Vi anser att sådana luckor bör inkluderas i tätbebyggelsen respektive den samlade bebyggelsen så länge den enskilda luckans area understiger . De byggnadsområden som vi har beskrivit ovan kan i vissa fall även omfatta öppet vatten, om en byggnad ligger nära stranden. Vi menar att öppet vatten normalt inte bör anses utgöra tätbebyggelse Ett ändrat krav på detaljplan motiverar följdändringar … eller samlad bebyggelse, så till vida det inte är fråga om annat än min- dre vattenområden, t.ex. små dammar och mindre vattendrag. I författningskommentaren till 4 och 5 §§ i förslaget till förord- ning om betydelsen av termerna tätbebyggelse och samlad bebyggelse redogör vi närmare för vår syn på hur kriterierna bör utformas. Utredningen har testat kriterierna med hjälp av en konsult – men det behövs mer arbete innan kriterierna kan användas för lagstiftning Vi har låtit teknikkonsulten testa de kriterier som vi före- slår i ett GIS-system. Kriterierna har testats mot kart- och register- data som omfattar . Konsultens rapport från testet finns i bilaga 5. Vi bedömer att de kriterier som vi föreslår i huvudsak ger ett ända- målsenligt resultat. Det går naturligtvis att diskutera om det är lämp- ligt att använda så schablonartade kriterier som vi har gjort, t.ex. vår hypotes att byggnadsområdet för alla bostäder ska sättas , oavsett om det handlar om ett enbostadshus eller ett flerbostadshus. På motsvarande sätt kan det diskuteras om det är lämpligt att scha- blonartat sätta byggnadsområdet för alla verksamheter , oavsett om det handlar om en stor industri eller en liten butik. Här skulle det naturligtvis vara möjligt att tillämpa en mer differentierad syn, där byggnadsområdets storlek i högre grad kopplas till byggna- dens storlek och verksamhetens art. Vårt utrymme för testkörningar har dock varit begränsat. Som jämförelse kan nämnas att det enligt uppgift tog för SCB att utveckla kriterierna för tätortsbebyggelse. Vi anser att den föreslagna principen fungerar i allt väsentligt, men att det är önskvärt med ytterligare studier innan kriterierna för tät- respektive samlad bebyggelse läggs fast. Mot denna bakgrund anser vi att regeringen bör ge SCB i uppdrag att studera närmare vilka krite- rier som bör ligga till grund för sådan bebyggelse, i linje med vad vi nu har skisserat. Ett ändrat krav på detaljplan motiverar följdändringar … 5.5.6Länsstyrelsen bör peka ut vilka områden som utgör tät- respektive samlad bebyggelse Förslag: ska ansvara för att peka ut vilka områden som utgör tät- respektive samlad bebyggelse på en karta. Läns- styrelsens föreskrifter om tät- respektive samlad bebyggelse ska omfatta samtliga områden i länet och ska uppdateras . Om det finns särskilda skäl, får avvika från de kriterier som följer av lagen respektive förordningen. ska ge tillfälle till samråd med berörda myndigheter och kommuner inför beslutet om föreskrifter.