sou · H5B333 · 2017-04-25 00:00:00 — Någon motsvarighet till bestämmelserna i 21 a § nämndlagen att part ska beredas tillfälle att anta den angivna marknadshyran finns inte. Yttrandet har alltså inte samma funktion att få parterna att förlikas som ett marknadshyresyttrande. Det borde därför kunna avges även efter hyrestidens utgång. Vi utgår från att hyresnämndernas praxis stabiliseras i den riktningen. Någon bestämmelse om att kunna flytta fram upphörandetidpunkten för att möjliggöra ett yttrande om an- visad lokal behövs då inte. Slutligen bör i denna del framhållas att ett beslut av hyresnämnden om att upphörandetidpunkten ska flyttas fram inte innebär att något nytt hyresavtal uppkommer mellan parterna. Beslutet inne- bär sålunda endast att den upphörandetidpunkten som parterna avtalat om i sitt hyresavtal flyttas fram. Det gamla hyresavtalet och villkoren i detta kommer då alltjämt gälla till dess parterna kommer överens om annat. 7.5.5Hyresnämndens skyldighet att avge yttrande Förslag: I nämndlagen klargörs att hyresnämnden är skyldig att yttra sig om marknadshyran när detta är möjligt. En part kan därför inte undandra sig att medverka till ett marknadshyres- yttrande. Detsamma ska gälla i fråga om en lokal som har an- visats av hyresvärden är godtagbar. Utredningen har i det föregående kunnat konstatera att hyres- nämnderna i praxis har vägrat avge ett yttrande om marknadshyra när hyrestiden har gått ut. Utredningen anser att detta är en riktig ordning och har lämnat våra förslag utifrån den ståndpunkten. Den kritik som har riktats mot tillämpningen av dagens regelverk från partsorganisationer på lokalmarknaden och som vi nu tar upp går till stor del ut på att vissa hyresnämnder anser sig förhindrade att avge yttrande om marknadshyra även i de fall någon av parterna förklarar sig inte vilja medverka till ett sådant yttrande. Enligt vår mening är kritiken i denna del berättigad. Förfarandet vid uppsägning av lokalhyresavtal och avtal om anläggningsarrende Enligt 12 § nämndlagen ska hyresnämnden i samtliga tvister som nämnden handlägger klarlägga tvistefrågorna och söka förlika part- erna. Kan parterna inte förlikas efter förslag av någondera parten, ska hyresnämnden lägga fram förslag till förlikning, om det inte är uppenbart att förutsättningar för en överenskommelse saknas. Av 12 a § nämndlagen framgår att vid sådan medling som avses i 58 eller 58 a § hyreslagen ska hyresnämnden, om hyresvärden eller hyres- gästen begär det, yttra sig om marknadshyran för lokalen eller om huruvida en lokal som har anvisats av hyresvärden är godtagbar enligt 57 § första stycket 2 eller 3 hyreslagen. Som grund för att inte yttra sig över marknadshyran i de fall en part förklarar sig inte vilja medverka till något yttrande torde nämn- den i de fall detta har förekommit ha hänvisat till 12 § nämndlagen där det framgår att nämnden ska skriva av ärendet om det är uppen- bart att förutsättningar för förlikning saknas. Enligt vår mening står förfaringssättet dock mindre väl i överensstämmelse med den tolkning som lagtexten bör ges tillsammans med innehållet i 12 a §. Förfaringssättet strider dessutom mot syftet med ett yttrande. En begäran om yttrande är just till för att en part ska kunna få ett bättre underlag för att ta ställning till en förlängning av hyresavtalet och om en part inte vill godta yttrandet har detta ändå betydelse för rätten till ersättning. Inte heller ordalydelsen av bestämmelsen i 12 a § nämndlagen sedd för sig ger uttryck för att hyresnämnden skulle kunna vägra att avge ett yttrande om den bedömer att förut- sättningar för förlikning saknas. Tvärtom framgår av bestämmelsen, vilket ligger i linje med förarbetena31, att hyresnämnden ska yttra sig om hyresvärden eller hyresgästen begär det. Om ett yttrande om marknadshyra visar att den hyra hyresvärden begär överstiger marknadshyran är sannolikheten hög att hyres- värden jämkar sina krav till att motsvara marknadshyran för att undvika en efterföljande skadeståndsprocess med hyresgästen. Och om ett yttrande om marknadshyra visar att den hyra hyresvärden begär motsvarar marknadshyran är sannolikheten hög att hyres- gästen accepterar hyresvärdens krav för att inte riskera att behöva flytta utan större möjlighet att få ersättning av hyresvärden. Det kan därför hävdas att det finns goda förutsättningar för förlikning 31 Se SOU 1978:8 och prop. 1978/79:89 s. 10 f. Förfarandet vid uppsägning av lokalhyresavtal och avtal om anläggningsarrende när ett yttrande om marknadshyra har avgetts, i vart fall så länge hyresgästen sitter kvar i lokalen. Naturligtvis finns det situationer då hyresnämnden på grund av faktiska omständigheter inte kan yttra sig om marknadshyran för en lokal eller en erbjuden lokals godtagbarhet. Om det aktuella objektet inte längre finns kvar skulle kunna vara en situation då ett yttrande faktiskt inte kan avges. En särskild situation kan vara att det står klart att hyresgästen har flyttat från lokalen. I sådana fall bör man kunna se saken på det sättet att hyresgästen inte är intresse- rad av en förlängning oavsett vad ett marknadshyresyttrande ger vid handen. I denna särskilda situation bör därför hyresvärden, om denne begär ett yttrande, ha ett intresse av att få ett yttrande i syfte att använda detta i en eventuell ersättningsprocess. Något skäl från att då avstå från ett yttrande finns då inte. Mot bakgrund av att praxis på området vid vissa nämnder har utvecklats på ett sätt som innebär att en part med hänvisning till bristande intresse av att medverka kan förhindra att hyresnämnden avger ett marknadshyresyttrande, anser utredningen att syftet med bestämmelsen i 12 a § nämndlagen har förfelats. Vi föreslår därför att lagstiftningen förtydligas på denna punkt. Lämpligen bör detta ske genom än ändring av 12 § nämndlagen av innebörd att nämnden inte ska skriva av ärendet när part begärt ett yttrande. Bestämmel- serna bör i övrigt få en sådan formulering att yttrande inte behöver lämnas om ett yttrande på grund av omständigheterna faktiskt inte är möjligt. Vi ska i författningskommentaren närmare återkomma till denna bestämmelse. 7.5.6Yttrande vid en begäran om omsättningshyra Förslag: Om en part vid medlingen har begärt en omsättnings- hyra, ska hyresnämnden, om detta begärs av någon av parterna, yttra sig om marknadshyran som ett fast belopp. Begär parten efter nämndens yttrande alltjämt omsättningshyra, ska partens slutliga ståndpunkt anmälas till . Om parten i stället vill ha en fast hyra ska detta anmälas till nämnden på samma sätt som . Förfarandet vid uppsägning av lokalhyresavtal och avtal om anläggningsarrende Av 19 § tredje stycket hyreslagen framgår att hyran för en lokal som huvudregel ska vara till beloppet bestämd i hyresavtalet till den del den inte omfattas av ersättning som hänför sig till lokalens uppvärmning, el och vatten m.m. Trots detta gäller ett förbehåll i hyresavtalet om att hyran ska utgå med belopp som står i visst för- hållande till hyresgästens rörelseintäkter, s.k. omsättningshyra. En sådan hyra är alltså rörlig och beroende av hyresgästens omsättning. Är hyresavtalet träffat för bestämd tid och är hyrestiden , gäller dessutom förbehåll om att hyran ska bestämmas enligt annan beräkningsgrund. Sistnämnda möjlighet gör att de flesta lokalhyres- avtal träffas med en klausul om index, dvs. också det en rörlig hyra. En hyresgäst har rätt till ersättning enligt reglerna om indirekt besittningsskydd om de hyresvillkor som hyresvärden begär för förlängning inte är skäliga. Enligt 57 a § hyreslagen ska en krävd hyra inte anses som skälig om den överstiger den hyra som lokalen vid hyrestidens utgång kan antas betinga på den öppna marknaden (marknadshyra). Marknadshyran ska i första hand bestämmas med utgångspunkt i en jämförelse med hyran för andra liknande lägen- heter på orten. Enligt den redogörelse som vi har lämnat, ska hyres- nämnden under närmare angivna förutsättningar yttra sig om mark- nadshyran för en lokal. Bestämmelsen i 57 a § hyreslagen anses dock endast lämna utrymme för att bestämma hyran till ett fast belopp. I de förarbeten som finns beträffande lokalhyreslagstiftningen ges inte i något sammanhang någon antydan om eller hur hyresnämn- den ska kunna yttra sig när en omsättningshyra begärs. Även av hyresnämndernas praxis framgår att ett yttrande om marknadshyra inte kan avse omsättningshyra eller någon annan form av rörlig hyra. Vissa nämnder vägrar över huvud taget att avge ett yttrande när hyresvärden begär omsättningshyra. Andra nämn- der yttrar sig dock på begäran om en fast marknadshyra även om hyresvärden begär en omsättningsklausul i hyresavtalet. Motivet till detta är att parterna ofta anser att ett yttrande om fast belopp kan vara till ledning för dem vid förhandlingarna, t.ex. när det gäller s.k. minimihyra. Beträffande index finns däremot uttalanden om att nämnden i ett yttrande om marknadshyra bör beakta en indexklausul såsom andra hyresvillkor när marknadshyran bestäms. Ju mer be- tungande ett hyresvillkor är desto lägre kommer marknadshyran att Förfarandet vid uppsägning av lokalhyresavtal och avtal om anläggningsarrende Motsvarande synsätt är enligt vår bedömning dock inte applicer- bart för en omsättningsklausul. Motsvarande betraktelsesätt kan enligt vår mening inte anläggas beträffande en omsättningsklausul. I betänkandet Hyresgästinflytande vid ombyggnad, Besittnings- skydd vid lokalhyra, Andra hyresrättsliga frågor32 föreslog den då- varande hyreslagstiftningsutredningen att hyresnämnden skulle kunna yttra sig också om något annat hyresvillkor än hyran är skäligt och överensstämmer med god sed i hyresförhållanden. Förslaget god- togs dock inte av regeringen.33 Bl.a. pekades på nackdelen att nämnderna handlägger yttrandena under stark tidspress och skulle, om förslaget godtogs, belastas med nya frågor. Det anfördes också att frågor om hyresvillkor ofta torde vara inriktade på den enskilde hyresgästens verksamhet och därför inte ägnande för det slag av generella bedömningar som präglar yttrandena. Bedömningen av just villkor om omsättningshyra togs dock inte specifikt upp varken av utredningen eller i propositionen. Vi anser att det vore önskvärt att både hyresvärden och hyres- gästen, på motsvarande sätt som vid ett yttrande om marknadshyra, i ett yttrande av hyresnämnden fick ett kvalificerat underlag som kan ligga till grund för en överenskommelse även när hyresvärden begär en omsättningshyra. Oskäliga hyresvillkor skulle då kunna undvikas. En sådan ordning har även bejakats av organisationerna på lokalhyresmarknaden. Villkor om omsättningshyra blir allt van- ligare, särskilt i centrumanläggningar, och avsaknaden av regler om yttranden i dessa fall minskar parternas möjligheter att ta ställning till om en omsättningsklausul är skälig. Utredningen har mot denna bakgrund diskuterat frågan om ytt- rande över omsättningshyra tämligen ingående. Vi har dock funnit att det finns flera svårigheter med att införa ett system med yttrande från hyresnämnderna om omsättningshyra. Det torde till en början vara en svår uppgift att, på det sätt som sker vid ett yttrande om marknadshyra, jämföra olika lokaler med varandra. Frågan om omsättningen och de skiftande konstruktio- nerna av omsättningsklausuler med olika procenttal i olika branscher, bestämmelser om minimihyra och maximihyra m.m. är alltför indi- viduella för att kunna jämföras. Ett system som byggs upp efter 32SOU 2000:76 s. 221 f. 2001/02:41 s. 55–56. Förfarandet vid uppsägning av lokalhyresavtal och avtal om anläggningsarrende samma principer som gäller för yttrande om marknadshyra skulle därför bli väldigt tungrott. En möjlighet skulle kunna vara att hyresnämnden, i linje med det förslag som lades fram i det nämnda betänkandet Hyresgäst- inflytande vid ombyggnad, Besittningsskydd vid lokalhyra, Andra hyresrättsliga frågor34 yttrade sig om huruvida en omsättnings- klausul är skälig. Enligt nuvarande lagstiftning måste denna bedömning göras av tingsrätten när hyresgästen har flyttat och om hyresgästen begär ersättning på den grund att hyresvillkoret påstås vara oskäligt. Ett yttrande om en omsättningsklausuls skälighet ger dock inte parterna alltid ett sådant förhandlingsunderlag som efter- frågas. Om nämnden finner att hyresvillkoret är oskäligt vet part- erna sålunda fortfarande inte hur de ska ställa sig i förhandlingen. Ett förfarande där parterna måste presentera underlag i form av om- sättning, branschpraxis beträffande procentuella påslag m.m. torde även det bli tungrott. En annan möjlighet som vi diskuterat är att nämnden på vanligt sätt yttrar sig om marknadshyran även när hyresvärden begär en omsättningshyra och därefter transformerar resultatet till en skälig omsättningsklausul. Utgångspunkten skulle då vara att hyran be- räknad enligt omsättningsklausulen vid hyrestidens utgång inte får vara högre än den marknadshyra i fast belopp som nämnden kommit fram till. Blev beloppet högre skulle omsättningsklausulen anses oskälig och behöva justeras, t.ex. med avseende på minimihyran eller den omsättningsprocent som hyresvärden begär. Nämnden skulle i sitt yttrande då kunna redovisa vilken justering som behövs för att omsättningsklausulen ska vara skälig vid hyrestidens utgång. En invändning som framförts är dock att parterna tidigare kan ha avtalat om omsättningshyra och att omsättningsprocenten skulle behöva ändras vid den nya hyrestidens början. Om hyresvärden gjort investeringar som påverkat omsättningen kan då hävdas att detta inte är förenligt med parternas ursprungliga avtal och att en transformation av detta slag inte går att göra. Å andra sidan måste den marknadshyra i fast belopp som nämnden kommer fram till givetvis påverkas av de investeringar som hyresvärden har gjort. Mot denna modell kan därför knappast hävdas att den omsättnings- hyra som kan beräknas enligt omsättningsklausulen ska få vara 34 SOU 2000:76. Förfarandet vid uppsägning av lokalhyresavtal och avtal om anläggningsarrende högre än marknadshyran i fast belopp vid hyrestidens utgång. Vi menar därför att det finns vissa skäl som talar för denna modell. Det finns dock osäkerhetsmoment. Det gäller särskilt möjligheten av att transformera en marknadshyra i fast belopp till en skälig om- sättningsklausul. Att även denna metod kräver utredning om hyres- gästens omsättning, möjligen beräknad som en genomsnittlig omsätt- ning , talar vidare emot metoden, låt vara att hyresgäst- ens uppgifter om omsättningen i allmänhet borde kunna godtas. Ett yttrande som görs på detta sätt behöver dock inte ges den presum- tionsverkan som ett marknadshyresyttrande med fast belopp har. Det främsta syftet skulle i stället vara att ge parterna vägledning för ett nytt avtal. Vi har dock stannat för att inte föreslå en sådan modell som hart diskuterats. Det har också föreslagits att hyresnämnden på begäran alltid ska yttra sig om marknadshyran i fast belopp. En hyresvärd som har be- gärt en omsättningsklausul måste efter nämndens yttrande då välja att antingen anta beloppet enligt yttrandet med verkan att hyran i fortsättningen ska vara fast, eller att avstå och riskera att ersättning måste betalas. Detta skulle emellertid innebära att en hyresvärd som önskar ett hyresavtal med omsättningsklausul riskerade att bli fråntagen denna möjlighet. Eftersom omsättningsklausuler enligt nuvarande lag är tillåtna bör, enligt vår mening, en sådan ordning därför inte komma i fråga. Mot bakgrund av de svårigheter som vi alltså har kunnat konsta- tera beträffande ett yttrande om omsättningshyra och organisatio- nernas inställning i denna fråga bedömer vi att förutsättningar för att finna en godtagbar metod för att ge parterna den eftersträvade förhandlingshjälpen saknas. Vi har därför slutligen stannat för ett mer begränsat förslag. Vårt förslag innebär till en början att den metod som flera hyresnämnder använder sig av att på begäran av part yttra sig om marknadshyra i fast belopp befästs i lag som en skyldighet för nämnden att avge ett sådan yttrande. Det får sedan bli parternas sak att förhandla om hyran utifrån yttrandet. De kan då komma över- ens om antingen en viss omsättningsklausul eller att hyran ska vara fast i enlighet med nämndens yttrande. Vid bedömningen i en ersätt- ningstvist av en omsättningsklausuls skälighet bör också utgångs- punkten kunna vara den av nämnden bestämda marknadshyran. Utifrån yttrandet får då parterna argumentera i frågan om omsätt- Förfarandet vid uppsägning av lokalhyresavtal och avtal om anläggningsarrende ningsklausulens skälighet och yttrandet bör enligt vår mening då ofta kunna få en förhållandevis stark bevisverkan. Eftersom yttran- det inte avser själva omsättningsklausulen, kan emellertid yttrandet i dessa fall inte ges någon presumtionsverkan. Vårt förslag påverkar bestämmelserna i 12 § och 21 a § nämnd- lagen. I sistnämnda lagrum stadgas att nämnden i ett yttrande ska utsätta inom vilken part har att hos nämnden skriftligen eller muntligen vid sammanträde anmäla om parten ”antar” den hyra som har angivits i yttrandet. Iakttar part inte nämndens före- läggande, anses hans slutliga ståndpunkt i tvisten vara den som han angivit innan yttrandet avgavs. Innehållet stämmer mindre väl över- ens med det förslag beträffande omsättningshyra som vi föreslår eftersom en part som vill ha en omsättningshyra knappast kan ”anta” den marknadshyra i fast belopp som nämndens yttrande innehåller. Bestämmelsen bör därför ändras. Att en part antar den hyra som hyresnämnden har bestämt i sitt yttrande innebär att hyran kommer att dokumenteras i nämndens protokoll som partens slutliga ståndpunkt.35 När, som enligt vårt förslag, hyresnämnden har yttrat sig om en fast hyra men en part, naturligen oftast hyresvärden, önskar en omsättningshyra bör part- ens slutliga ståndpunkt om hur hyran ska bestämmas dokumenteras. Parten bör alltså inte ”anta” den hyra som nämnden har bestämt om avsikten är att parten önskar en omsättningsklausul. I stället bör parten ange klausulens utformning som sin slutliga ståndpunkt. 21 a § nämndlagen bör ändras i enlighet härmed. Av detta följer vidare att hyresnämndens föreläggande måste utformas på så sätt parterna antingen antar den hyra i fast belopp som nämnden be- stämt i sitt yttrande eller underrättar nämnden om sin slutliga stånd- punkt beträffande omsättningshyra. Vi vill slutligen erinra om att ett yttrande om marknadshyra alltid bör föregås av medlingsinsatser från hyresnämndens sida. Här kan parterna ta upp diskussioner om utformningen av en eventuell omsättningsklausul och hyresnämnden kan också lägga fram förlik- ningsförslag i denna del. Medlingen bör som kunna leda till att parterna förliks i stor utsträckning. 35 Se prop. 1978/79:89 s. 31. Förfarandet vid uppsägning av lokalhyresavtal och avtal om anläggningsarrende 7.5.7Användning av lokalen i avvaktan på beslut om uppskov Förslag: En lokalhyresgäst som före hyrestidens utgång har be- gärt uppskov med avflyttningen ska få använda lokalen efter hyrestidens utgång till dess frågan om uppskov slutligen har av- gjorts. ska hyresvillkoren vara oförändrade om hyresnämnden inte bestämmer annat. Enligt 59 § hyreslagen kan hyresnämnden medge en lokalhyresgäst uppskov med avflyttningen högst om detta begärs av hyres- gästen eller hyresvärden. En ansökan om uppskov ska ha kommit in till hyresnämnden före hyrestidens utgång. Om ansökan görs på ett sent stadium kan detta innebära att nämnden inte kan avgöra uppskovsfrågan förrän efter hyrestidens utgång. Någon uttrycklig bestämmelse om att hyresgästen har rätt att använda lokalen till dess frågan om uppskov har avgjorts finns inte. En bostadshyresgäst har enligt 50 § hyreslagen rätt att bo kvar efter uppsägningstidpunkten så länge en förlängningstvist inte har avgjorts. Man brukar då tala om att hyresgästen ”sitter på lagen”. I det fallet avgörs också uppskovsfrågan inom ramen för förläng- ningstvisten och hyresgästen är därmed skyddad så länge frågan om förlängning och den sammanhängande frågan om uppskov inte har avgjorts. Så är inte fallet när en lokalhyresgäst sägs upp. Praxis tycks dock ändå vara att hyresgästen i denna situation sitter ”på lagen” så länge frågan om uppskov inte är avgjord.36 Indirekt kan detta också sägas framgå av 59 § hyreslagen, eftersom hyresnämn- den ska fastställa hyresvillkoren från hyrestidens utgång till dess hyresgästen ska flytta. För att undanröja tveksamhet beträffande den fråga som vi nu har tagit upp anser vi att 59 § hyreslagen bör kompletteras med en särskild bestämmelse som uttryckligen anger att hyresgästen har rätt att använda lokalen så länge frågan om upp- skov inte är avgjord. Det bör normalt inte handla om . Hyresvillkoren bör därför vara desamma som tidigare om inte hyresnämnden bestämmer andra villkor. 36 Jfr /Thomsson Hyreslagen., En kommentar, Zeteo under 59 § med där gjorda hänvisningar. Förfarandet vid uppsägning av lokalhyresavtal och avtal om anläggningsarrende Även hyresvärden kan begära att hyresgästen ska ges uppskov med avflyttningen. Anledning härtill kan finnas om parterna för- handlat om förlängning, men det på ett mycket sent stadium står klart att hyresgästen kommer att flytta. I det skedet kan hyresvärden ha underlåtit att skaffa en ny hyresgäst och kan därför vara beroende av att hyresgästen fortsätter som hyres- gäst. Även i detta fall bör hyresgästen ha rätt att använda lokalen till dess uppskovsfrågan är avgjord. 7.5.8Vissa frågor om förfarandet Bedömning: Våra förslag innebär bl.a. att lagen om arrende- nämnder och hyresnämnder ändras i olika avseenden. Vi bedö- mer att inga ytterligare ändringar som gäller förfarandet behövs. Mot bakgrund av att främst de tvistiga ärendena förs till hyres- nämnden enligt vårt förslag har vi också övervägt om förfarandet skulle främjas om parterna närmare angav yrkanden och grunder redan i ansökan. Vi har emellertid stannat för att nuvarande regel om att den som ansöker om medling i sin ansökan endast ska be- höva ange ”tvistens beskaffenhet” (8 § andra stycket nämndlagen). Parternas yrkanden och grunder kan då behöva preciseras vid sam- manträdet (jfr 12 § nämndlagen). Nämnden bör normalt sätta ut ärendet till sammanträde för medling och inte avvakta part- ernas egna förhandlingar eller skriftväxling. Någon särskild regler- ing om att sätta ut sammanträden behövs dock inte, men vi vill er- inra om det allmänna skyndsamhetskrav som finns i 26 § nämnd- lagen. lämnar nämnderna viss information till parterna i anslut- ning till en ansökan om medling, t.ex. när en begäran om yttrande senast ska framställas. En sådan information kan vara mycket värdefull. Nämnderna bör enligt vår mening dock själva avgöra i vilken utsträckning information behövs med de förändrade regler som vi föreslår. Några bestämmelser om detta krävs alltså inte heller. En särskild fråga gäller hur hyresnämnden ska förfara då en av parterna har begärt medling och eventuellt ett yttrande om mark- nadshyra men sedan återkallar sin begäran. Förfarandet vid uppsägning av lokalhyresavtal och avtal om anläggningsarrende När en sökande återkallar sin ansökan i hyresnämnden ska ären- det skrivas av (8 § femte stycket nämndlagen). Sökandens motpart kan således inte – oavsett vilka omständigheter som föranlett sök- anden att göra återkallelsen – med framgång motsätta sig att ärendet skrivs av på grund av återkallelsen (jfr BD 379/1990). Med nuvar- ande regler finns en risk att en hyresgäst utnyttjar den här möjlig- heten och återkallar sin medlingsansökan med baktanken att hyres- värden inte ska ges någon möjlighet att ge sin syn på yttrandet eller anpassa sin inställning innan ärendet avskrivs från vidare handlägg- ning av nämnden. Det uppenbara syftet med ett sådant agerande är att skapa eller vidmakthålla en fördel i en eventuell skadestånds- process. Med vårt förslag om att en ansökan om medling och därtill kopplad begäran om yttrande kan göras av båda parter ger dock ett sådant förfaringssätt inte samma fördel. Vi föreslår därför ingen reglering i detta hänseende.