sou · H5B393 · 2017-11-30 00:00:00 — 3.10Behandling av fotografier och fingeravtryck Insamling, lagring och användning av fotografier eller fingeravtryck för exempelvis sökning och jämförelser utgör personuppgiftsbehandling. Sådan behandling hos och i verksamhet, som rör bland annat utlänningars inresa och vistelse i eller utlänningars utresa eller avlägsnande härifrån, regleras i utlänningsdatalagen och utlänningsdataförordningen (2016:30). För behandling av personuppgifter med stöd av lagen (2000:344) om Schengens informationssystem, viseringskodexen och Eurodacförordningen gäller dock i stället bestämmelser i dessa författningar, i och rådets förordning (EG) nr 1987/2006 av (SIS II- förordningen) och i och rådets förordning (EG) nr 767/2008 av (VIS-förordningen). personuppgiftsbehandling såvitt avser fotografier och fingeravtryck som tas med stöd av regler på grund av misstanke om brott regleras i polisdatalagen. Av 14 § utlänningsdatalagen framgår att får föra separata register över de fotografier och fingeravtryck som tas med stöd av 9 kap. 8 § utlänningslagen. Där framgår också i vilka syften uppgifterna får användas. I 2–3 §§ utlänningsdataförordningen anges vilka uppgifter som får behandlas i register över fotografier och fingeravtryck. Där finns också föreskrifter om gallring. för med stöd av nämnda bestämmelser dels ett fingeravtrycksregister med asylsökandes fingeravtryck, dels den centrala utlänningsdatabasen (), där de fotografier, som tas med stöd av 9 kap. 8–8 a §§ utlänningslagen på asylsökande och övriga personer som ansöker om uppehållstillstånd, lagras jämte andra uppgifter. De fingeravtryck som enligt Eurodacförordningen ska tas på alla asylsökande och på tredjelandsmedborgare eller statslösa personer , som gripits i samband med att de olagligen passerat en yttre gräns, registreras i informationssystemet Eurodac. De lagras där när det gäller asylsökande och upp när det gäller de personer som olagligen passerat en yttre gräns. Bestämmelserna härom och om användningen av uppgifterna i Eurodac finns i Eurodacförordningen. I Eurodac registreras inte fotografier utan bara fingeravtryck. Behandlingen i övrigt av fotografier och fingeravtryck gås igenom i avsnitt 7.3. 3.11Resedokument, främlingspass och uppehållstillståndskort För flyktingar eller statslösa personer får utfärda resedokument, som är en särskild passhandling för resor utanför . I vissa fall inte bara får, utan ska, utfärda sådana dokument på grund av konventionsåtaganden. Be- stämmelser om resedokument finns i 4 kap. 4 § utlänningslagen, 2 kap. 7–10 §§ och 4 kap. 9 § utlänningsförordningen och föreskrifter om främlingspass och resedokument (MIGRFS 03/2017). får också, och ska i vissa särskilt angivna fall, utfärda ett främlingspass för en utlänning som inte har någon handling som gäller som pass. Som huvudregel utfärdas dock inte något sådant pass om verket bedömer att personen har möjlighet att skaffa ett hemlandspass. Om en utlänning har ett behov av att resa till eller från , får utfärda ett provisoriskt främlingspass för honom eller henne. Bestämmelser om främlingspass finns i 2 kap. 1 a § utlänningslagen, 2 kap. 13–16 §§ utlänningsförordningen och föreskrifter om främlingspass och resedokument. utfärdar vidare bevis om uppehållstillstånd i form av uppehållstillståndskort. Ett sådant kort är alltså inte någon rese- eller identitetshandling, utan enbart ett bevis på att innehavaren har uppehållstillstånd i . En person kan därför inte använda sig av endast uppehållstillståndskortet för en resa. Han eller hon kan däremot resa med kortet tillsammans med ett hemlandspass eller en resehandling utfärdad av . Bestämmelser om uppehållstillståndskort finns i rådets förordning (EG) nr 1030/2002 av (nedan EU-förordningen om uppehållstillståndskort), i 4 kap. 19 a och 22 §§ och 5 kap. 3 § utlänningsförordningen och i föreskrifter om uppehållstillståndskort (MIGRFS 06/2011). Bestämmelserna om resedokument, främlingspass och uppehållstillståndskort gås närmare igenom i kapitel 9. 4Informationssystem och pågående lagstiftningsarbete i EU För bland annat gränsförvaltningen och samarbetet kring den inre säkerheten inom unionen och Schengenområdet har det i EU utvecklats olika informationssystem till stöd för medlemsstaterna och deras myndigheter. Systemen har många beröringspunkter. De har dock utvecklats för olika behov och olika användare. De är baserade på olika rättsregler och avtal och bygger på olika tekniska och verksamhetsmässiga lösningar. Bristen på samordning mellan systemen försvårar för myndigheterna att samarbeta effektivt över myndighetsgränserna. Som redan framhållits ökade flykting- och migrationsströmmarna till EU kraftigt. valde ett antal EU- medborgare att åka till bland annat för att delta i striderna där. Ett flertal stora terroristattentat drabbade vidare medlemsstaterna. Säkerhetsfrågor kom i fokus och det blev tydligt för EU:s institutioner att det inte fungerar att hantera verksamhetsområdena gränskontroll, migrationshantering och brottsbekämpning var för sig utan att de måste ses som en helhet. Såväl som rådet för rättsliga och inrikes frågor () uttryckte att det var viktigt att de informationssystem som används av myndigheterna inom dessa olika områden skulle länkas samman och bli interoperabla, det vill säga kunna fungera tillsammans. Europeiska kommissionen väckte i sitt meddelande till och Rådet med titeln och smartare informationssystem för gränser och säkerhet (COM[2016] 205 final) frågan om hur EU:s informationssystem skulle kunna Informationssystem och pågående lagstiftningsarbete i EU stödja skyddet av de yttre gränserna och den inre säkerheten bättre. Kommissionen lade fram förslag om att inrätta två nya informationssystem, dels ett in- och utresesystem, EES, dels ett EU-system för reseuppgifter och resetillstånd, ETIAS. Kommissionen presenterade också några alternativ för att uppnå interoperabilitet. I detta kapitel genomgås inledningsvis de huvudsakliga informationssystem som finns inom de verksamhetsområden som är av intresse för utredningen (avsnitt 4.2). Därefter behandlas huvuddragen i pågående lagstiftningsarbete i EU för att stärka kontrollen vid de yttre gränserna och öka den inre säkerheten inom unionen. Det gäller såväl förslag om revideringar av befintliga system som inrättande av nya system och förbättringar av interoperabiliteten mellan de olika systemen (avsnitt 4.3). De föreslagna ändringarna är ännu inte beslutade utan dessa är under behandling. De tre huvudsakliga centraliserade informationssystem som utvecklats av EU för gränsförvaltning och inre säkerhet är Schengens informationssystem (SIS), som innehåller ett brett spektrum av registreringar om personer och föremål, informationssystemet för viseringar (VIS), som innehåller uppgifter om viseringar för kortare vistelser inom Schengenområdet (så kallade Schengenviseringar) och Eurodacsystemet1 med biometriska data i form av fingeravtryck från asylsökande och från tredjelandsmedborgare, som har gripits i samband med att de passerat de yttre gränserna olagligt. Dessa tre system kompletterar varandra. SIS, som kort presenterats i föregående kapitel, används bland annat vid personkontrollerna vid in- och utresor i Schengenområdet och vid kontroll av utländska medborgare inne i landet. Det är också ett viktigt verktyg i det brottsbekämpande arbetet och underlättar det praktiska samarbetet mellan , till exempel när det gäller ömsesidig rättslig hjälp och utlämning. I SIS kan varje Schengenland via ett nationellt register, som är en del av systemet, föra in uppgifter om personer och om fordon eller andra 1 Se avsnitt 3.10. Informationssystem och pågående lagstiftningsarbete i EU föremål som är efterlysta eller på annat sätt eftersökta och begära att en viss åtgärd ska vidtas om personen eller föremålet påträffas vid en gränskontroll eller i ett annat Schengenland. I SIS finns också registreringar i syfte att en viss person ska nekas tillträde till eller uppehållstillstånd i . Vidare finns där uppgifter om objekt som är anmälda försvunna, stulna eller på annat sätt är eftersökta, bland annat – såvitt här är av intresse – pass och andra identitetshandlingar. I varje medlemsland finns det en nationell kontaktpunkt, ett så kallat Sirenekontor, som bland annat ansvarar för registreringarna i SIS. I är det som ansvarar för det nationella register som är en del i SIS. Den internationella enheten på Nationella operativa avdelningen () har uppgiften att vara Sirenekontor. Det SIS som är i bruk är en vidareutveckling av det ursprungliga informationssystemet och benämns ibland SIS II. Till skillnad från vad som gällde för den tidigare versionen av systemet får numera även biometriska data i form av fotografier och fingeravtryck lagras i SIS. Biometriska data varken kan eller får dock användas för sökning i systemet utan bara för jämförelser i identifieringssyfte. Att fingeravtryck ska få användas för sökning så snart det är tekniskt möjligt framgår emellertid av artikel 22 c i SIS II-förordningen. Arbete med att ta fram en teknisk lösning pågår och sökfunktionen beräknas kunna tas i bruk . I har , och direktåtkomst till alla typer av registreringar i SIS. Det har även , när verket bistår i gränskontrollverksamhet. Säkerhetspolisen har direktåtkomst till registret i sin verksamhet för att förebygga och utreda brott. Vissa andra myndigheter har rätt att få tillgång till sådana uppgifter ur registret, som de behöver i sin verksamhet. Till exempel har myndigheter och domstolar som prövar ärenden om visering tillgång till uppgifter om framställningar om att en person ska nekas inresa till och uppehållstillstånd i ett Schengenland. Registreringar om personer och föremål får inte bevaras i SIS längre än vad som är nödvändigt för det syfte som registreringen har. En översyn ska göras med jämna mellanrum. För de flesta registreringar om personer ska en översyn göras . Det krävs ett aktivt beslut i samband med översynen att registreringen Informationssystem och pågående lagstiftningsarbete i EU fortfarande behövs för att den ska vara kvar i systemet. Annars gallras uppgifterna. VIS innehåller uppgifter om så kallade Schengenviseringar, det vill säga viseringar för kortare vistelser för att besöka eller passera genom Schengenområdet. Nationella viseringar, det vill säga viseringar för vistelse i en medlemsstat och som beviljas i enlighet med nationell rätt, registreras inte i systemet. I VIS lagras uppgifter om viseringsansökningar och beslut om Schengenviseringar, såväl bifallssom avslagsbeslut. Där registreras också beslut om att återkalla, upphäva eller förlänga utfärdade Schengenviseringar. I ansökningsakten, som upprättas i VIS och lagras av , finns bland annat uppgifter om sökanden, eventuell referensperson och vissa uppgifter om resan. Akten innehåller även ett digitalt fotografi av sökanden och samtliga tio fingeravtryck från sökande som är eller äldre och kan lämna fingeravtryck. raderas uppgifterna automatiskt. Andra befintliga verktyg som används inom gränsförvaltningen är databas över stulna och förkomna resehandlingar (SLTD) och systemet för förhandsinformation om passagerare (API-uppgifter) på ankommande flygningar till EU. SLTD innehåller uppgifter om pass och andra resehandlingar, som de utfärdande myndigheterna har anmält som stulna eller förkomna till , inklusive information om stulna passunderlag. Resehandlingar, som anmälts som stulna eller förkomna till myndigheterna i länder som deltar i , registreras såväl i SLTD som i SIS. API står för Advance Passenger Information, alltså förhandsinformation om passagerare. API-uppgifterna består av information som ingår i en resehandling, såsom en resandes fullständiga namn, födelsedatum, nationalitet, resedokumentets nummer och typ, information om gränsövergångsstället för utresa och inresa och transportuppgifter. API-uppgifter samlas vanligen in av flygbolaget vid incheckningen och överförs till immigrationsmyndigheterna i ankomstlandet. Syftet är att underlätta för myndigheterna att identifiera irreguljära migranter vid ankomsten. När det gäller brottsbekämpning, brottsutredning och rättsligt samarbete har EU utvecklat verktyg för informationsutbyte i form av den så kallade Prümramen och det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris). Informationssystem och pågående lagstiftningsarbete i EU Prümramen, som grundar sig på Rådets beslut /615/RIF av , innebär ett fördjupat gränsöverskridande samarbete mellan myndigheter som ansvarar för att förebygga och utreda brott. Detta sker i huvudsak genom ett automatiserat utbyte av DNA-profiler, fingeravtryck och uppgifter om fordon, som redan finns lagrade i medlemsstaternas befintliga databaser. Några nya databaser har alltså inte inrättats med anledning av rådsbeslutet. Medlemsstaterna är därutöver skyldiga att bistå varandra i vissa fall och har också möjlighet att delta i frivilligt operativt samarbete. Genom Ecris kan myndigheterna via ett säkert nätverk utbyta uppgifter om fällande domar, som har meddelats mot en viss person av brottsmålsdomstolar inom Europeiska unionen. Andra viktiga informationssystem på området är Europols informationssystem, som är en centraliserad databas för information om brottslighet, där medlemsstaterna kan lagra och söka uppgifter om grov brottslighet och terrorism, PNR-systemet för passageraruppgifter, som innehåller information som samlats in av lufttrafikföretag i samband med beställning och bokning av flygbiljetter respektive vid incheckning och som är avsett att kunna användas för att förebygga, förhindra, upptäcka, utreda och lagföra terroristbrott och annan grov brottslighet, samt tullmyndigheternas informationssystem. I de följande avsnitten redogörs för ett antal förslag, som kommissonen har lagt fram i syfte att bland annat få effektivare gränskontroller, stärka den inre säkerheten i EU och underlätta återvändande. Om förslagen antas, kommer det för del att innebära bland annat en skyldighet att se till att berörda myndigheter fotograferar och tar fingeravtryck även på utlänningar som befunnits vistas olovligt i och överföra deras biometriska data till Eurodac. Fingeravtryck på dessa personer och övriga personkategorier som omfattas av Eurodac ska vidare tas redan och återvändandebeslut ska registreras i SIS så snart de har meddelats. Informationssystem och pågående lagstiftningsarbete i EU I sitt meddelande om starkare och smartare informationssystem för gränser och säkerhet pekade kommissionen på strukturella brister i de befintliga informationssystemen. Bristerna avsåg bland att informationssystemen är många och att de administreras på olika sätt och att strukturen för uppgiftshanteringen på områdena gränskontroll och säkerhet är splittrad, med information som lagras separat i olika system som sällan är sammankopplade, vilket leder till bristande insyn. Kommissionen presenterade några alternativ för att få interoperabilitet mellan systemen och gav en expertgrupp, HLEG, i uppgift att bedöma om de föreslagna åtgärderna är nödvändiga, om de är genomförbara tekniskt, om de är proportionella och vilka konsekvenser de skulle få för uppgiftsskyddet. HLEG ombads också att identifiera och uppmärksamma brister och potentiella informationsluckor, som orsakas av att informationssystemen är komplexa och fragmenterade. HLEG bestod bland annat av experter från medlemsstaterna och de associerade och från olika EU-organ. HLEG lämnade sin slutrapport . Av rapporten framgår att gruppen har kommit till slutsatsen att det är nödvändigt och tekniskt genomförbart att arbeta mot följande tre lösningar för interoperabilitet: en europeisk sökportal med hjälp av vilken olika informationssystem kan samköras en gemensam biometrisk matchningstjänst för att möjliggöra sökningar i olika informationssystem med biometriska uppgifter, och en gemensam databas med identitetsuppgifter för att kunna upptäcka om en person har registrerats under flera identiteter i olika databaser. HLEG har i sin slutrapport rekommenderat ytterligare åtgärder för att underlätta informationsutbyte och samla uppgifter av betydelse för brottsbekämpning. Enligt gruppen bör man överväga att skapa en centraliserad EU-databas med information om viseringar för längre vistelse, uppehållstillstånd och uppehållskort, så att medlems- Informationssystem och pågående lagstiftningsarbete i EU staterna får bättre möjligheter att kontrollera sådana handlingars giltighet, när de har utfärdats i en annan medlemsstat. Kommissionen har som målsättning att det ska finnas interoperabilitet mellan informationssystemen i EU . Målet är att gränskontrolltjänstemän, poliser, migrationstjänstemän och rättsliga myndigheter ska ha tillgång till nödvändig information för att bättre kunna skydda de yttre gränserna och förbättra den inre säkerheten. Kommissionen har lämnat förslag på tre separata förordningar när det gäller användningen av SIS för gränskontroll, brottsbekämpning (polissamarbete och straffrättsligt samarbete) och återvändande. Enligt förslaget till förordning om användning av SIS för gränskontrolländamål ska Europol, Frontex och nationella viseringsmyndigheter få utökad tillgång till den information i SIS, som de behöver för att fullgöra sina uppgifter. Vidare ska EES och den centrala enheten för ETIAS få tillgång till viss information i SIS. Nya möjligheter och skyldigheter att verifiera en persons identitet med hjälp av fingeravtryck ska införas, liksom möjligheter till sökning med hjälp av ansiktsigenkänning, fotografier och handflateavtryck, så snart det blir tekniskt möjligt. Det ska också bli obligatoriskt att registrera alla inreseförbud, som har utfärdats för tredjelandsmedborgare i enlighet med återvändandedirektivet (2008/115/EG). Enligt förslaget till förordning om användning av SIS på området för polissamarbete och straffrättsligt samarbete ska nationella procedurer för användning av SIS harmoniseras, särskilt vad gäller användning i syfte att bekämpa terrorism och för att skydda barn som löper risk att bortföras av en vårdnadshavare. Enligt förslaget till förordning om användning av SIS för återvändande ska medlemsstaterna bli skyldiga att registrera ett återvändandebeslut i SIS så snart som det har fattats. När personen har lämnat EU:s territorium ska den beslutande medlemsstaten få en bekräftelse på att så skett. Verkställighetsåtgärder ska kunna vidtas om personen anträffas inom territoriet. Förslaget förutsätter systematiska utresekontroller vid yttre gräns. Informationssystem och pågående lagstiftningsarbete i EU 4.3.3Ett smart in- och utresesystem (EES) Kommissionen har som nämnts föreslagit ett in- och utresesystem, EES, för att modernisera och effektivisera gränskontrollen för tredjelandsmedborgare, både viseringspliktiga och viseringsfria, som besöker Schengenområdet för en så kallad kortare vistelse (maximalt av ) eller för vistelser som baseras på en så kallad rundresevisering (en ny typ av visering för en period ). EES ska vara ett centralt in- och utresesystem, som är interoperabelt med VIS. Kommunikation mellan medlemsstaterna och det centrala systemet ska ske genom ett enhetligt utformat gränssnitt. I EES ska registreras såväl alfanumeriska som biometriska uppgifter om respektive resenär för att säkerställa en identifiering och undvika att identiteter och resehandlingar missbrukas. De biometriska data som ska samlas in och registreras ska vara fyra fingeravtryck och en ansiktsbild. Tidpunkten för resenärens inrespektive utresa ur EU ska, i stället för att som stämplas i passet, registreras i EES med hjälp av resehandlingens alfanumeriska uppgifter och biometri. Med hjälp av systemet ska gränskontrollanten kunna se om personen har rest in eller ut tidigare eller om denne har vistats för länge inom Schengenområdet, utan att som behöva räkna ut tillåten resterande vistelsetid manuellt. Även beslut om nekad inresa ska registreras i systemet. Syftet med EES är i första hand att hantera de ökande resandeflödena till EU och att komma till rätta med att vissa personer överskrider den tillåtna viseringstiden. Tillgång till systemet ska ges till i första hand gränskontrollerande myndigheter och myndigheter med ansvar för att utfärda viseringar. Systemet syftar även till att bekämpa identitetsbedrägerier och missbruk av identitetshandlingar, irreguljär invandring och hot mot EU:s säkerhet. Uppgifterna i systemet ska därför under särskilda förutsättningar också få användas i brottsbekämpande syfte, för att bekämpa allvarlig kriminalitet och terrorism. Uppgifterna i systemet ska enligt förslaget få lagras . För de tredjelandsmedborgare som har överskridit sin tillåtna vistelsetid och som inte återfunnits när datalagringstiden går ut, ska en medlemsstat kunna besluta om att skapa en registrering i SIS innan uppgifterna i EES raderas. Informationssystem och pågående lagstiftningsarbete i EU 4.3.4System för reseuppgifter och resetillstånd (ETIAS) Förslaget om ETIAS innebär att det införs ett krav på ett inresetillstånd för viseringsfria tredjelandsmedborgare för att de ska få resa in i Schengenområdet. Resenären måste då ansöka om och få beviljat ett inresetillstånd före ankomsten till gränskontrollen vid Schengenområdets yttre gräns. Ansökan ska göras elektroniskt på hemsidan för ETIAS, där den resande kommer att få svara på ett antal frågor som bland annat rör identitet, kontaktuppgifter, resedokument och resedestination. Systemet kommer därefter att automatiskt processa uppgifterna för att kontrollera om angiven identitet och resedokument stämmer överens, om personen är efterlyst, om denne har meddelats inreseförbud eller om det finns information som tyder på att resenären kommer att stanna inom Schengenområdet än tillåtet. Under processen ska det bland annat göras automatiska sökningar i system såsom SIS, register över resedokument, EES, Ecris, VIS och Eurodac. Om det vid den automatiska behandlingen påträffas uppgifter om den sökande i någon av databaserna, eller om svaren på bakgrundsfrågorna föranleder närmare kontroller, ska ansökan i stället behandlas manuellt. Vid inresa i Schengenområdet kommer kontroll av registrerat inresetillstånd i ETIAS att bli en del av den obligatoriska gränskontrollen. Transportörer ska vara skyldiga att verifiera att det finns ett giltigt inresetillstånd i ETIAS före ombordstigning. Enligt förslaget till reviderad Eurodacförordning ska tillämpningsområdet för Eurodac utvidgas och registreringar i systemet kunna ske även i syfte att identifiera tredjelandsmedborgare, som vistas olagligt i medlemsstaterna och som har rest in irreguljärt vid unionens yttre gränser, och att underlätta förfaranden för återvändande och återtagande. Den nedre åldersgränsen för fingeravtrycksupptagning sänks till . Ytterligare en biometrisk uppgift – en ansiktsbild – ska samlas in av medlemsstaterna och lagras i det centrala systemet tillsammans med andra personuppgifter, innebärande att Eurodac i detta avseende kommer att överensstämma Informationssystem och pågående lagstiftningsarbete i EU med andra system, såsom ETIAS. Tanken är att kunna använda en programvara för ansiktsigenkänning. Lagringstiderna för informationen i Eurodac med avseende på tredjelandsmedborgare, som grips när de reser in i EU irreguljärt vid de yttre gränserna, förlängs från 18 månader till . Även uppgifter om tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i unionen ska kunna lagras . Lagringstiden kommer därmed att ligga i linje med andra EU-databaser på området rättsliga och inrikes frågor (RIF) och den period under vilken en irreguljär migrant kan åläggas ett inreseförbud enligt återvändandedirektivet. Enligt förslaget ska det också vara tillåtet att dela uppgifter om en irreguljär migrants identitet med behöriga myndigheter i tredjeland, om det är nödvändigt att utbyta denna information, dock bara för återsändandeändamål. Syftet är att underlätta utfärdandet av nya resehandlingar och att ursprungslandet ska återta personen.