sou · H5B384 · 2017-11-03 00:00:00 — Mot denna bak- grund gör bedömningen att något hinder mot att på nytt besluta om att klaganden ska avlägsnas från inte finns, trots preskriptionen av tidigare utvisningsbeslut. tar även i beaktande att klaganden har en stark anknyt- ning till hemlandet där fru och barn vistas. UN 316-98 (beslut i stornämnd, ) Ärendet gäller en kvinna från som i första hand åberopade anknytningsskäl samt psykisk och fysisk ohälsa till grund för sin ansökan om uppehållstillstånd efter att tidigare avlägsnandebeslut preskriberats. fastslår inledningsvis, utifrån vad som uttalats i förarbeten, att det i normalfallet föreligger en stark presumtion för att en enskild vid en förnyad ansökan efter preskription ska ges uppehållstillstånd, men att det inte bör vara uteslutet att på nytt ta upp frågan om avlägsnande om den enskilde har hållit sig undan verkställigheten. I praxis har också uppehållstillstånd vägrats i vissa fall om individen har hållit sig undan verkställighet av ett avlägs- nandebeslut eller på annat sätt själv bidragit till den långa vistelse- tiden. Enligt ligger det i sakens natur att undan- hållandet ska vara den avgörande faktorn för att avlägsnandebeslutet inte har kunnat verkställas. Uppehållstillstånd som en följd av preskription Vad gäller den i ärendet aktuella situationen konstaterar nämnden att verkställande myndigheter allt hade haft pro- blem att verkställa avlägsnandebeslut till slavien. var det i praktiken inte möjligt att genomgöra verkställigheter till landet. Det var också känt att pass ibland inte utfärdades eller förlängdes för medborgare som befann sig i . Klaganden, som för prövningen hade vistats i , hade enligt nämnden hållit sig undan en förhållandevis . Därmed skulle undanhållandet inte påverka hennes möjlighet att beviljas uppehållstillstånd. Eftersom det enligt inte finns några omständigheter som i övrigt talar emot presum- tionen beviljar man klaganden permanent uppehållstillstånd. UN 401-00 () Ärendet gäller en man från som i ingått äktenskap med en syrisk kvinna. Makarna hade fått en son och väntade för prövning ytterligare ett barn. Makan hade konverterat till kristendomen från islam och på grund av detta åberopades ett skyddsbehov. Klaganden anförde också att hans psykiska hälsa var dålig och att det sammantaget förelåg starka skäl att bevilja honom uppehållstillstånd. I ärendet hade bl.a. vissa intyg från psykolog, psykoterapeut och kurator ingetts. uttalar att en ny fråga om avlägsnande normalt inte ska tas upp sedan ett avlägsnandebeslut preskriberats men att detta inte är uteslutet om den enskilde hållit sig undan verkställigheten. Nämnden konstaterar att klaganden i ärendet hade vistats i varav utgjordes av illegal vistelsetid. Vidare hade han varit registrerad som avviken under och efterlyst . Mot denna bakgrund och med hänsyn till vad som framkomit om klagandens personliga för- hållanden gör bedömningen att de omständig- heter som talar mot presumtionen för uppehållstillstånd inte är av den styrka, att tillstånd ska vägras. Klaganden beviljas därför perma- nent uppehållstillstånd. Uppehållstillstånd som en följd av preskription UN 407-01 (beslut i stornämnd, ) Ärendet gäller en man från som lämnat in en ny asyl- ansökan efter det att hans tidigare avlägsnandebeslut preskriberats. Mannen åberopar såväl skyddsskäl som anknytningsskäl. Migrations- verket gjorde bedömningen att det var uppenbart att grund för asyl saknades samt att det inte heller fanns någon annan grund för att bevilja uppehållstillstånd. noterar att i det överklagade beslutet, sedan det konstaterats att det tidigare avvisningsbeslutet preskriberats och att mannen vistats illegalt i under , endast har bedömt de av honom anförda skälen för att beviljas uppehållstillstånd. I skälen för beslutet har inte angetts att prövningen av den nya ansökan skett mot bakgrund av att det tidigare avvisningsbeslutet preskriberats och vilka omständigheter som lagts till grund för att ändå meddela ett nytt avvisningsbeslut. Enligt saknas således utredning om de omstän- digheter som är av betydelse för frågan om ett nytt avvisningsbeslut borde meddelas, såsom på vilket sätt och i vilken omfattning mannen hållit sig undan verkställighet, om detta på ett avgörande sätt inverkat på problemet med verkställigheten eller om det har andra orsaker, vilka verkställighetsåtgärder som faktiskt vidtagits m.m. Dessa omständigheter, anger nämnden, kan ha betydelse vid en samlad bedömning av om det numera finns humanitära skäl att be- vilja uppehållstillstånd. finner med hänsyn till dess nämnda brister att någon fullständig prövning av den nya an- sökan inte skett i ärendet. beslut undanröjs därför och ärendet återförvisas till verket för förnyad prövning. UN 472-04 (beslut i stornämnd, ) Ärendet handlar om en syrisk kvinna som reste in i med en visering beviljad för besök av barn och barnbarn. Hon ansökte sedan om uppehållstillstånd för bosättning men fick slutgiltigt avslag genom beslut av . Ett försök gjordes därefter att delge kvinnan hos dottern, vilket var den adress hon lämnat till svenska myndig- heter. Kvinnan kunde inte påträffas och hade enligt dottern flyttat till en annan bostad. skickade polisen en kallelse Uppehållstillstånd som en följd av preskription till kvinnan på den tidigare angivna adressen hos dottern. ringde emellertid kvinnans svärson och meddelade att hon höll sig gömd på ett för honom okänt ställe. Han uppgav vidare att ”det kan hända att hon gömmer sig i någon kyrka”, att hon i varje fall inte vill tillbaka till och att situationen för familjen var besvärlig. Han uppgav också att han skulle uppmana henne att ta kontakt med polisen om tillfälle gavs. fattade polismyndigheten beslut om att kvinnan skulle tas i förvar samt efterlyste henne. Efter att avlägsnandebeslutet preskriberades ansökte kvinnan på nytt om uppehållstillstånd . Kvinnan anförde bl.a. att hon har fyra barn med familjer som bor i och att hon varit till mycket hjälp för två av sina barn- barn som är handikappade. Vidare angav hon att hon har nedsatt hälsa i form av bl.a. depressiva symtom och ångestproblem och är glömsk och desorienterad. lyfter i sitt avgörande fram vad som ut- talats i förarbetena om att någon ny fråga om avlägsnande normalt inte ska tas upp sedan ett avlägsnandebeslut har preskriberats men att det inte är uteslutet att meddela ett nytt avlägsnandebeslut om en enskild hållit sig undan verkställigheten. Vidare hänvisar nämnden till vad man i tidigare praxis uttalat om att undanhållandet i så fall ska vara den avgörande faktorn för att avlägsnandebeslutet inte har kunnat verkställas. Nämnden anger även att det i praxis också har tillmätts betydelse vilka möjligheter verkställande myndigheter ändå haft att genomföra sin uppgift och vilka åtgärder som vidtagits i syfte att få en verkställighet till stånd. Därutöver konstaterar nämnden att även andra omständigheter har ansetts kunna vägas in i bedöm- ningen, t.ex. om den enskilde använt sig av falska handlingar och vilken anknytning hen har till hemlandet samt förekomsten av huma- nitära skäl, särskilt om beslutet rör barn. I fråga om den i ärendet aktuella kvinnan konstaterar att hon för deras bedömning hade vistats i varav utgjordes av illegal vistelse. hade hon varit registrerad som avviken och efterlyst i ungefär . drar slutsatsen att något egentligt försök att verkställa avvisningsbeslutet sannolikt inte genomfördes eftersom kvinnas anhöriga lämnade oriktiga uppgifter om var hon befann sig. Emellertid anför nämnden att det oftast kan antas att den som rest Uppehållstillstånd som en följd av preskription in i landet och åberopat anknytning till sin familj här också är bo- satt hos eller vistas nära sin familj. Svärsonens uppgifter till polisen ger också visst stöd för att familjen kände till var kvinnan befann sig eller att de i vart fall hade kontakt med henne. noterar vidare att det inte finns några anteckningar om ytterligare försök att anträffa kvinnan efter , trots att beslut om såväl efterlysning som förvar hade fattats. Enligt bedömning måste det, som därefter återstod innan beslutet preskriberades ha varit möjligt för verkställande myndigheter att vidta ytterligare åtgärder för att få en verkställighet till stånd. Mot denna bakgrund och med beaktande av kvinnans långa vistelsetid i och vad som framkommit om hennes personliga förhållanden anser att de omständigheter som talar mot presumtionen för uppehållstillstånd inte är av sådan styrka att uppehållstillstånd ska vägras. I stället ska permanent uppehålls- tillstånd beviljas. MIG 2007:46 I och II () När ett avlägsnandebeslut har preskriberats på grund av att ut- länningen hållit sig undan verkställighet, uppträtt under falsk identitet eller på annat sätt bidragit till att beslutet inte kunnat verkställas kan ett nytt utvisningsbeslut meddelas. Den tid som utlänningen vistats illegalt i skall inte tillgodoräknas vid bedömningen av om det föreligger skäl för uppehållstillstånd. Båda målen handlar om personer som bedöms ha agerat på ett sätt som medfört att avlägsnandebesluten inte kunnat verkställas. I det följande sammanfattar vi avgörandena i de delar dessa rör konse- kvenserna av preskription för möjligheterna att få uppehållstill- stånd. I det första avgörandet rör det sig om en då underårig pojke (A) som ansökte om asyl i tillsammans med sin far. An- sökan avseende A gjordes i en annan identitet, först uppgav fadern de identitetsuppgifter avseende A som så småning- om kom att godtas. När avslagsbeslutet vann laga kraft var A fortfarande ett barn och registrerad under den Uppehållstillstånd som en följd av preskription Verkställighetsärendet överlämnades till polis- myndigheten . Av anteckningar framgår bl.a. att fadern i kontakt med myndigheten uppgav att han skulle komma att medverka vid verkställighet och att han skulle vidarebefordra en kallelse till A. Både far och son uteblev emeller- tid från möte med gränspolisen varför de också efterlystes . ansökte A på nytt om uppehållstillstånd. avslog ansökan och framhöll i sin bedömning av preskriptionens betydelse att A:s agerande hade varit den avgör- ande orsaken till att avlägsnandebeslutet inte hade kunnat verkställas. Därmed ansågs inte hinder finnas mot att på nytt besluta om av- lägsnande. Migrationsdomstolen avslog A:s överklagande och angav som skäl bl.a. att A, som var då beslutet om avlägsnande vann laga kraft, hade uppgett fel identitet och hållit sig undan verkställighet. Därmed ansåg domstolen att undantag skulle göras från presum- tionsregeln gällande preskriberade avlägsnandebeslut. A överklagade till Migrationsöverdomstolen och anförde bl.a. följande. Det är inte hans fel att verkställighet inte har kunnat ske. Han kom till som barn och allt beslutsfattande sköttes av fadern. Han har inte själv hållit sig undan utan följt med fadern. Han har inte haft kännedom om polisens kallelser. Han har endast undanhållit sig under ett av de han vistats i och detta var för honom själv omedvetet. Eftersom verkställigheten således har fördröjts på grund av förhållanden som han inte kunnat råda över ska den illegala vistelsen inte ha någon inverkan. Migrationsöverdomstolen redogör inledningsvis för rättsläget mot bakgrund av vad som uttalats i förarbetena samt med hänvisning till tidigare praxis från (UN 15-92, 28-92 och 401-00). Migrationsöverdomstolen gör mot denna bakgrund be- dömningen att det måste göras en åtskillnad mellan beslut som inte kunnat verkställas trots medverkan av den asylsökande och beslut som inte kunnat verkställas på grund av att den asylsökande inte samarbetat eller hållit sig undan. Domstolen framhåller också sär- skilt att det i första hand är den av- eller utvisade som är skyldig att självmant lämna landet och inte svenska myndigheter som är skyl- diga att genom tvångsåtgärder verkställa beslutet. Det är vidare, framhåller Migrationsöverdomstolen, den sökande som ska visa att Uppehållstillstånd som en följd av preskription preskription inträtt utan egen förskyllan och inte verkställande myn- digheter som ska visa att beslutet att av- eller utvisa sökanden inte har kunnat verkställas. Migrationsöverdomstolen prövar därefter de individuella omstän- digheterna i målet och anför bl.a. följande. A fyllde i decem- ber 2002 och är därefter att betrakta som vuxen. I den mån A, i myndig ålder, frivilligt lämnat över hanteringen av sin asylansökan till sin far, har han också att ta konsekvenserna av faderns hand- lande och får stå risken för de följder detta fått. A har visserligen vistats i , men av dessa har varit illegal vistelsetid. Dessutom har A lämnat falska identitetsuppgifter och undanhållit sig verkställighet. Därmed finns skäl för att frångå huvud- regeln om att bevilja uppehållstillstånd på grund av att det tidigare beslutet om avvisning eller utvisning preskriberats. Migrationsöver- domstolen avslår därmed överklagandet. Det andra avgörandet handlar om en vuxen man (B) från , som sökte asyl i . avslog ansökan och vann avlägsnandebeslutet laga kraft. överlämnade verkställighetsärendet till Polis- myndigheten som beslutade att ta B i förvar efter- som han var försvunnen vid den planerade verkställigheten . B ansökte på nytt om uppehålls- och arbetstillstånd efter att det tidigare avlägsnandebeslutet preskriberats . avslog ansökan och anförde bl.a. att det i nor- malfallet gäller en stark presumtion för att en person vid förnyad ansökan efter preskription ska ges tillstånd att stanna kvar i landet men om den enskilde har hållit sig undan verkställigheten bör det inte vara uteslutet att på nytt ta upp frågan om avlägsnande. Migra- tionsverket fann att B:s agerande hade varit den avgörande orsaken till att avlägsnandebeslutet inte hade kunnat verkställas. Därmed ansågs inte hinder finnas mot att på nytt besluta om avlägsnande. Migrationsdomstolen biföll B:s överklagande. Migrationsdom- stolen anförde bl.a. att undantag från huvudregeln om konsekvenserna av preskription borde göras då den enskilde själv måste bära bördan av att avlägsnandet inte kunnat genomföras. Migrationsdomstolen angav emellertid också att ansvariga myndigheter borde kunna för- klara vilka åtgärder som vidtagits för att möjliggöra en verkställig- het och varför dessa misslyckats, när så förflutit utan att avlägsnandebeslutet verkställts. Enligt migrationsdomstolen var det Uppehållstillstånd som en följd av preskription förvisso en besvärande omständighet för B att han hade avvikit från en planerad verkställighetsresa och därefter hållit sig undan. Sam- tidigt hade han bara hållit sig undan under ett knappt halvår, varför – med beaktande också av vad som övrigt framkommit om bl.a. B:s psykiska hälsa – detta inte borde påverka hans möjligheter att be- viljas uppehållstillstånd. Omständigheterna som talade mot presum- tionen för att B skulle beviljas uppehållstillstånd var enligt dom- stolen inte tillräckligt starka. överklagade till Migrationsöverdomstolen och anförde bl.a. att eftersom B avvek från en planerad verkställig- hetsresa hade hans agerande varit den enda och avgörande orsaken till att avlägsnandebeslutet inte kunnat verkställas. Några läkarintyg som visade att B:s hälsa innebar hinder för honom att medverka i verkställighetsarbetet fanns inte. uppgav också att man varit i kontakt med hemlandsambassaden och arbetat aktivt med B för att förmå honom att medverka till att fastställa hans identi- tet. Migrationsöverdomstolen redogör, på samma sätt som i det första avgörandet, inledningsvis för rättsläget mot bakgrund av vad som uttalats i förarbetena samt med hänvisning till tidigare praxis från . Därefter prövar Migrationsöverdomstolen de individuella omständigheterna i målet och anför bl.a. följande. B hade förvisso vistats i , men fyra av dessa utgjordes av illegal vistelsetid. Dessutom konstateras att B hade avvikit från en planerad verkställighet där det funnits en beställd resa och utfärdad resehandling, samt därefter undanhållit sig tills preskription inträdde. Mot bakgrund av detta agerande finns det enligt Migrationsöver- domstolen skäl att frångå huvudregeln om att bevilja uppehållstillstånd på grund av att det tidigare avlägsnandebeslutet upphört att gälla. Migrationsöverdomstolen bifaller således överklag- ande och undanröjer migrationsdomstolens beslut att bevilja B uppe- hållstillstånd. Migrationsdomstolarnas målhanteringssystem, , möjliggör inte sökningar på specifika rättsfrågor eller förekomsten av olika for- muleringar i domskrivningen. Däremot finns en möjlighet att i Uppehållstillstånd som en följd av preskription avgränsa en sökning till att endast omfatta avgöranden tillhörande vissa särskilda måltyper. Således skulle det vid en sök- ning vara möjligt att i viss mån begränsa mängden avgörande där frågan om preskription skulle kunna ha varit föremål för bedöm- ning. Till saken hör att har gjort en gallring i vilket medför att inga migrationsdomstolsavgörande från tiden före MIG 2009:13 finns kvar i digital form. En sökning i efter mål rörande preskription låter sig därför i denna del överhuvud- taget inte göras. Någon kommersiell rättsfallsdatabas som i större omfattning redovisar migrationsdomstolspraxis från tiden före finns inte heller. Genom rättsfallsdatabasen har vi dock fått tillgång till ett mindre antal domar i mål rörande pre- skription. För att få ett bättre underlag för kartläggningen har vi manuellt gått igenom 2 274 arkiverade domar och slutgiltiga beslut från migra- tionsdomstolarna från mars och april 2008.6 Bland dessa avgöranden rörande samtliga migrationsdomstolarnas måltyper har vi identi- fierat de domar i vilka en materiell prövning av konsekvenserna av preskription varit föremål för bedömning. Vi har också kontaktat migrationsdomstolarna och därigenom i viss utsträckning blivit upp- lysta om förekomsten av relevanta äldre avgöranden. Sammanlagt har vi genom dessa olika åtgärder fått del av 41 domar, att lägga till grund för vår genomlysning av äldre migrationsdomstolspraxis. Vår bedömning är att materialet genom dessa åtgärder blivit tillräckligt omfattande för att ge oss en bild av hur migrationsdomstolarna tidigare hanterade frågan om preskriberade avlägsnandebeslut, att lägga till grund för den analys av effekterna av MIG 2009:13 som vi enligt kommittédirektiven ska göra. 6 –meddelade Migrationsdomstolen i 640 domar och slutgiltiga beslut medan Migrationsdomstolen i meddelade 449 domar och slutgiltiga beslut. Samtliga dessa avgöranden har gåtts igenom. meddelade Migrationsdom- stolen i 1 185 domar och slutgiltiga beslut och meddelades 1 170. Med beaktande av utredningens snäva tidsramar har vi begränsat oss till att avseende Migra- tionsdomstolen i gå igenom avgöranden . Uppehållstillstånd som en följd av preskription Vilken domstol har gjort prövningen? En stor andel av de domar som ingår i kartläggningen har med- delats i (, , ). Detta kan i vart fall delvis förklaras av att det i första hand är från Migrationsdomstolen i som vi har blivit uppmärksammade på äldre avgöranden, samt att andelsmässigt fler av de avgöranden som vi kunnat få tillgång till genom meddelats av denna domstol. Huruvida frågan om preskription också var vanligare i målen vid Migrationsdomstolen i än vid de två andra domstolarna före MIG 2009:13 låter sig inte besvaras av vår undersökning. Däremot kan konstateras att rättspraxis från Migrationsdomstolen i till stor del kom- mer att prägla vår genomlysning av hur migrationsdomstolarna han- terade frågan om preskriberade avlägsnandebeslut före MIG 2009:13.7 Vilket är verkställighetslandet mot vilken prövningen görs? Domarna i materialet har sorterats utifrån vilket land den asylsök- ande i enlighet med överklagade beslut ska verk- ställas till. Som framgår av figur 6.1 är variationen stor. Det enda enskilda verkställighetsland som förekommer i någon större om- fattning i materialet är , vilket var det angivna verkställighets- landet i 13 () av de beslut som överprövades av migra- tionsdomstolarna. I 2 av de samtliga 41 undersökta domarna framgår vidare att prövningen gällde statslösa. 7 Genom en kategorisering av domar utifrån vilken migrationsdomstol som meddelat domen kan tänkas att eventuella olikheter i rättstillämpningen mellan de respektive domstolarna skulle kunna identifieras. vill vi poängtera att en svensk domares självständighet är grund- lagsskyddad och att den nationella instans som normalt har att meddela vägledande avgör- anden (prejudikat) på migrationsrättens område är Migrationsöverdomstolen. Någon formell möjlighet att på respektive domstol utöva lokal styrning över de olika domarnas rättstillämp- ning finns alltså inte. Även om tolkningen av gällande lagstiftning och av vägledande avgör- anden i varje mål således är ett resultat av den enskilde domarens överväganden (i tillämpliga fall även nämndemäns) utesluter inte detta att användningen av mallskrivningar och kollegial påverkan för med sig att vissa resonemang är mer vanligt förekommande i domskrivningen på en domstol jämfört med en annan. Med beaktande av att vårt underlag är begränsat bör dock några långtgående slutsatser inte kunna dras i detta avseende. I vilken mån någon even- tuell domstolsspecifik praxis ändå finns, eller har funnits, omfattas inte av denna utrednings uppdrag att undersöka. Uppehållstillstånd som en följd av preskription Figur 6.1 Vilket är verkställighetslandet? Migrationsdomstolarnas bedömning av betydelsen av inträdd preskription Bland de 41 domarna i materialet återfinns 13 domar där migrations- domstolen gjort bedömningen att uppehållstillstånd ska beviljas som ett resultat av att ett tidigare avlägsnandebeslut har preskriberats. I dessa av domarna konstaterar migrationsdomstolarna genomgående att det föreligger en presumtion, alternativt huvud- regel, för att uppehållstillstånd ska beviljas efter preskription (se fi- gur 6.2). Migrationsdomstolarna uttrycker sig vanligen på liknande sätt och framhåller vid en sammantagen bedömning att ”de om- ständigheter som talar mot presumtionen för uppehållstillstånd inte är av sådan att styrka att uppehållstillstånd kan vägras”8 eller att ”det saknas skäl att frångå huvudregeln om att bevilja uppehålls- tillstånd på grund av att det tidigare beslutet om avvisning upphört att gälla”9. Gemensamt för samtliga dessa bifallsdomar är vidare att uppe- hållstillstånd synes beviljas som en direkt följd av preskriptionen, eftersom det bedöms saknas tillräckliga skäl att frångå presum- tionen/huvudregeln om uppehållstillstånd. Det är inte i något fall 8Se t.ex. Migrationsdomstolen i , UM 1876-06. 9Se t.ex. Migrationsdomstolen i , UM 1798-07. Uppehållstillstånd som en följd av preskription fråga om en sammantagen bedömning från domstolens sida där den preskription som den enskilde inte anses kunna lastas för utgör endast en beståndsdel. Bland de övriga 28 domarna i materialet finns däremot två exempel på att migrationsdomstolen beviljar uppe- hållstillstånd på grund av synnerligen ömmande omständigheter. I dessa domar gör domstolen alltså bedömningen att preskription inte inträtt utan den enskildes förskyllan, varför uppehållstillstånd inte beviljas på denna grund. I stället beviljas uppehållstillstånd i de båda domarna huvudsakligen som ett resultat av den anpassning som klagandena fått till svenska förhållanden. Figur 6.2 Vad blev utfallet av migrationsdomstolarnas bedömning? Andelen domar i materialet som meddelats av Migrationsdom- stolen i är, som nämnts, stor. Tittar man vidare på vilken domstol som meddelat de bifall som återfinns i materialet kan kon- stateras att det stora flertalet har sitt ursprung i , se fi- gur 6.3. Genom den undersökning vi genomfört har endast två bi- fallsdomar från Migrationsdomstolen i påträffats och inte en enda från Migrationsdomstolen i . Med beaktande av det begränsade antalet avgöranden som vår undersökning innehåller, i synnerhet sett till varje respektive domstol, bör några alltför långt- Uppehållstillstånd som en följd av preskription