sou · H5B389 · 2017-11-16 00:00:00 — Efter att avläsningen avslutats ska som utgångspunkt den dom- stol som fattat beslut om tillstånd underrätta den som har rådighet över det avlästa informationssystemet. En advokat som utsetts för den enskilde ska få en kopia av underrättelsen skickad till sig. Under- rättelsen ska lämnas möjligt, om polisen inte från att tiden för tillståndet löpte ut begärt att underrättelse ska skjutas upp eller underlåtas. En sådan begäran kan polisen framställa om en underrättelse skulle vara till skada för den aktuella utred- ningen eller annan utredning om en lagöverträdelse som kan med- föra ”indgreb i meddelelseshemmeligheden” (t.ex. dataavläsning eller teleavlyssning), eller om hänsyn till skyddande av konfidentiella upp- lysningar om polisens utredningsmetoder alternativt omständig- heterna i övrigt talar emot att underrättelse sker. Rätten kan besluta att underrättelse ska skjutas upp till ett senare fastställt datum (som därefter kan skjutas upp på nytt) eller helt underlåtas. Den advokat som utsetts för den enskilde ska ges möjlighet att yttra sig innan rätten beslutar i frågan. Det anförda följer av hänvisningen i bestäm- melsens fjärde stycke till § 788. Dataaflæsning får, enligt hänvisningen i fjärde stycket till andra stycket i § 782, inte ske av förbindelser mellan den misstänkte och personer som enligt § 170 inte kan avkrävas vittnesmål. De person- kategorier som avses i § 170 motsvarar i allt väsentligt de som fram- går av 36 kap. 5 § . En advokat ska, enligt hänvisningen i fjärde stycket i § 791 b till §§ 784 och 785, utses för den som åtgärden vidtas mot. Reglerna om att advokat ska utses liknar de svenska bestämmelserna om offentligt ombud (27 kap. 26–30 §§ ). Överskottsinformation som framkommer vid dataavläsning får användas av polisen vid utredningen av brott. Som utgångpunkt får dock sådan information inte användas som bevis i rätten om infor- mationen rör brott som tillståndet inte avsåg och som inte hade kunnat leda till tillstånd till något av de tvångsmedel som avses i 71 kap. retsplejeloven (som innehåller bestämmelser om bland annat dataavläsning och avlyssning). Domstolen kan emellertid medge undantag från denna huvudregel. Så får dock ske endast om andra utredningsmetoder inte skulle vara ägnade att säkra bevis om saken, det gäller brott som kan bestraffas med fängelse samt rätten i övrigt inte finner det olämpligt. Detta följer av hänvisningen i fjärde stycket till § 789. Av hänvisningen i bestämmelsens fjärde stycke till § 791 följer att upptagningar som gjorts vid dataaflæsning som huvudregel ska förstöras om åtal inte väcks mot någon angående det brott som låg till grund för tillståndet eller om åtal väckts men ogillats. Polisen ska underrätta den advokat som utsetts när materialet har förstörts. Avsteg från huvudregeln om förstörande av upptagningar kan med- delas av rätten, på ansökan av polisen, om materialet är av fortsatt utredningsmässig betydelse. I sådana fall kan rätten, efter hörande av advokaten, bestämma att förstörande ska underlåtas eller skjutas till ett bestämt datum. 5.2.3Andra relevanta danska regler Enligt första stycket första punkten i § 780 kan polisen, på de villkor som framgår av lagens 71 kapitel avlyssna ”telefonsamtaler eller anden tilsvarende telekommunikation (telefonaflytning)”. För till- gång till avlyssning krävs att det ”er bestemte grunde til at antage, at der på den pågældende måde gives meddelelser eller foretages for- sendelser til eller fra en mistænkt” och att åtgärden ”må antages at være af afgørende betydning for efterforskningen”, se första stycket punkterna 1 och 2 i § 781. De brott som kan föranleda åtgärden är enligt tredje punkten i nämnda lagrum sådana som kan bestraffas med fängelse och vissa andra, i lagen angivna, brott. Ett tillstånd till telefonaflytning avser inte bara tele- fonsamtal, utan också ”anden tilsvarende telekommunikation”, som e-post och sms. Åtgärden kan dock endast riktas mot meddelanden som är under transport mellan avsändare och mottagare. Mottagen e- post som inte öppnats hos mottagaren får polisen således till- godogöra sig enligt reglerna om rannsakan och beslag. Hemlig rannsakan, dvs. rannsakan med fördröjd eller underlåten underrättelse till den mot vilken åtgärden vidtas, är reglerad i § 799. Hemlig rannsakan kan beslutas av rätten om utredningen avser en ”forsætlig overtredelse” av den danska straffelovens kapitel 12 (for- brytelser mot statens selvstendighet og sikkerhet) eller 13 (for- brytelser mot statsforfatningen og de øverste statsmyndigheter, terrorisme mv. ), eller vissa andra allvarliga brott listade i första stycket i § 799. För att få företa hemlig rannsakan krävs att det ska vara ”af afgørende betydning for efterforskningen” att rannsakan sker utan underrättelse till den misstänkte eller annan. Misstankekravet av- seende den misstänkte är samma som vid vanlig rannsakan, nämligen att sådan kan ske om någon ”med rimelig grund er mistænkt” för något av de brott som nämnts . Enligt tredje stycket i § 799 kan rätten besluta att det, inom en viss tidsram som bestämts, får företas ett angivet antal upprepade rannsakningar eller, om det finns särskilda skäl, ett obestämt antal upprepade rannsakningar. Rannsakan enligt dansk rätt kan rikta sig mot elektroniskt lagrad information, t.ex. innehållet i ett e-postkonto eller en användarprofil på sociala medier, och uppställer inte krav på fysisk närvaro där rannsakan sker (se Højesterets kendelse af 10. i sag 129/2011). Några särskilda regler om preventiva tvångsmedel finns inte i . Det har i tidigare utredningar anmärkts att kravet på miss- tankegrad för att använda hemliga tvångsmedel under förunder- sökning är satt något lägre än i , vilket ansetts medföra att det i inte föreligger ett lika stort behov att använda sådana metoder inom ramen för underrättelseverksamhet (se SOU 2009:1 s. 82 och 2012:44). I regleras frågor om tvångsmedelsanvändning dels i tvångs- medelslagen, dels i polislagen och lagen om brottsbekämpning inom tullen. I den förstnämnda lagen regleras tvångsmedelsanvändning under förundersökning medan det i de två senare finns regler om tvångsmedelsanvändning för att förhindra eller avslöja brott. Regel- verken är förhållandevis nya men utgör i stora delar överföringar från tidigare lagstiftning, i syfte att göra systemet för tvångsmedels- användningen mer enhetligt. Det finns i inte något tvångsmedel som ensamt motsvarar hemlig dataavläsning enligt våra utredningsdirektivs definition. Emellertid finns några tvångsmedel som i stora delar täcker samma område och som kan ge motsvarande uppgifter som metoden för hemlig dataavläsning kan ge, utifrån hur den definierats i utred- ningsdirektiven. Dessa beskrivs nedan. Först ska emellertid påpekas att den finska lagstiftningstekniken på tvångsmedelsområdet enligt förarbetena strävat efter heltäckande och exakta bestämmelser för att tillgodose grundlagskraven om att all utövning av offentlig makt ska bygga på lag och att i all offentlig verksamhet ska lag noggrant iakttas. Att regleringen utvecklats på det sättet, dvs. med heltäckande och exakta bestämmelser, bedömdes vara förenat med förbättringar i den rättsliga ställningen för de personer som är föremål för myndig- heternas befogenheter liksom i rättsskyddsarrangemangen (se t.ex. propositionen RP 222/2010 rd s. 392). I någon mån har utredningen dock funnit att den finska lagstiftningstekniken på området försvårar jämförelser mellan finska och svenska förhållanden. I de lagar som reglerar tvångsmedelsanvändning har lag- fäst vissa grundläggande principer som ska gälla för all tvångsmedels- användning i landet. Bland dessa märks proportionalitetsprincipen och principen om minsta olägenhet. I 10 kap. tvångsmedelslagen och 5 kap. polislagen anges vilka hemliga tvångsmedel4 som får användas i och förutsätt- ningarna för att så ska få ske. De åtgärder som nämns i dessa kapitel är teleavlyssning, inhämtande av information i stället för teleavlyss- ning, teleövervakning, inhämtande av basstationsuppgifter, syste- matisk observation, förtäckt inhämtande av information, teknisk observation (innefattande teknisk avlyssning, optisk observation, teknisk spårning och teknisk observation av utrustning), inhämtande av identifieringsuppgifter för teleadresser eller teleterminalutrust- ning, täckoperationer, bevisprovokation genom köp, användning av informationskällor och kontrollerade leveranser. Det kan nämnas att i lagen om brottsbekämpning inom Tullen återfinns ett antal av dessa tvångsmedel, vilka får användas under vissa förutsättningar för att förhindra tullbrott. Den lagen behandlas emellertid inte vidare här. En allmän förutsättning för att hemliga tvångsmedel ska få använ- das är enligt 10 kap. 2 § tvångsmedelslagen att det kan antas att man på det sättet får information som behövs för att utreda ett brott. På motsvarande sätt krävs enligt 5 kap. 2 § polislagen att man med det avsedda tvångsmedlet kan antas få information som behövs för för- hindrande, avslöjande eller avvärjande av risk för brott. För samtliga hemliga tvångsmedel gäller dessutom enligt samma bestämmelser att de får användas bara om de kan antas vara av synnerlig vikt för utred- ning av ett brott (tvångsmedelslagen) eller för förhindrande eller avslöjande av ett brott (polislagen). Därtill gäller enligt båda lagarna att användningen av ett hemligt tvångsmedel ska avslutas inom den tid som anges i beslutet, om syftet med användningen har nåtts eller om det inte längre finns förutsättningar för att använda metoden. I det följande beskrivs vissa av de åtgärder som i kan användas som hemliga tvångsmedel. Utgångspunkten för framställ- ningen är förundersökningsfallen, dvs. tvångsmedelsanvändningen enligt tvångsmedelslagen. I ett avslutande avsnitt beskrivs emellertid även vad som gäller för att vissa åtgärder ska få vidtas enligt polis- lagen. Det bör nämnas att det enligt den finska tvångsmedelslagen finns möjlighet för förundersökningsmyndigheten att genomsöka datorer, teleterminalutrustning eller andra motsvarande tekniska 4 I den finska polislagen benämns åtgärderna enligt lagen ”hemliga metoder för inhämtande av information”. I det följande används emellertid, i syfte att underlätta läsningen, begreppet hemliga tvångsmedel för såväl åtgärder enligt tvångsmedelslagen som enligt polislagen. anordningar eller informationssystem på distans. Eftersom detta inte utgör ett hemligt tvångsmedel kommer förutsättningarna för sådan genomsökning inte närmare att beskrivas här (se RP 222/2010 rd s. 318 f.). Med teleavlyssning avses enligt 10 kap. 3 § tvångsmedelslagen att ett meddelande som tas emot av eller sänds från en viss teleadress eller teleterminalutrustning genom ett allmänt kommunikationsnät eller ett därtill anslutet kommunikationsnät avlyssnas, upptas eller behand- las på något annat sätt för utredning av innehållet i meddelandet och de identifieringsuppgifter i anslutning till det som avses i reglerna om teleövervakning. Begreppet teleterminalutrustning ska enligt förarbetena förstås som utrustning för sändning, bearbetning eller mottagande av meddelanden som är avsedd att via ledning, per radio, optiskt eller på något annat elektromagnetiskt sätt vara antingen direkt kopplad till en anslutning i ett allmänt kommunikationsnät eller att fungera i anslutning till det allmänna kommunikationsnätet direkt eller indirekt kopplad till en anslutning i ett allmänt kom- munikationsnät (se RP 222/2010 rd s. 327). Med meddelande avses i bestämmelsen samtal, elektronisk post, textmeddelande, talmed- delande och annat motsvarande meddelande som i ett kommuni- kationsnät förmedlas mellan parterna eller till en mottagarkrets som inte är utvald på förhand (ib. Tillstånd till åtgärden kan lämnas om den misstänkte är skäligen misstänkt för något av de i lagen särskilt angivna brotten, vilka i huvudsak består av grova brott av olika slag (bl.a. grov spridning av barnpornografisk bild, grov ordnande av olaglig inresa, grovt häleri, och grov skadegörelse etc.) och även allvarliga brott som inte har epitetet grov i brottsbeteckningen (såsom sabotage, kapning, brott som begåtts i terroristiskt syfte och mord etc.). Det finns också möjlighet att i bevilja tillstånd till hemlig teleavlyssning beträffande viss särskilt angiven grov ekonomisk brottslighet, under förutsättning att det genom brottet har eftersträvats synnerligen stor och att brottet har begåtts särskilt planmässigt. Det anförda följer av 10 kap. 3 § andra-fjärde styckena tvångsmedelslagen. Beslut om teleavlyssning fattas av domstol på yrkande av en anhållnings- berättigad tjänsteman och tillstånd kan lämnas för högst en månad åt gången (10 kap. 5 § tvångsmedelslagen). Som ett komplement till reglerna om teleavlyssning finns i 10 kap. 4 § tvångsmedelslagen en möjlighet till tvångsmedlet inhäm- tande av information i stället för teleavlyssning. Denna åtgärd ger enligt bestämmelsens första stycke, om det är sannolikt att med- delanden och tillhörande identifieringsuppgifter är till- gängliga genom teleavlyssning, brottsbekämpande myndigheter möjlighet att beslagta eller kopiera dem hos ett teleföretag eller en sammanslutningsabonnent. För att så ska få ske krävs att förutsätt- ningarna för teleavlyssning i övrigt är uppfyllda. Åtgärden kan enligt bestämmelsens andra stycke i stället riktas mot en personlig teknisk anordning som lämpar sig för att sända och ta emot meddelanden (t.ex. en Bluetooth-hörlur) och som finns i direkt anslutning till tele- terminalutrustning eller mot förbindelsen mellan en sådan anordning och teleterminalutrustning. Även i den situationen krävs att förut- sättningarna för teleavlyssning i övrigt är uppfyllda. 5.3.3Teknisk avlyssning och bostadsavlyssning Med teknisk avlyssning avses enligt 10 kap. 16 § tvångsmedelslagen att en brottsmisstänkt persons samtal eller meddelande som inte är avsett för utomstående och i vilket avlyssnaren inte deltar upptas eller behandlas på något annat sätt med hjälp av en teknisk anord- ning, metod eller programvara i syfte att ta reda på innehållet i sam- talet eller meddelandet eller utreda deltagarna eller den misstänkta verksamheten. får rikta teknisk avlyssning mot en person som är misstänkt för brott och befinner sig utanför ett utrymme som används för stadigvarande boende och mot en misstänkt som befinner sig i en myndighetslokal och som berövats sin frihet på grund av brott. Avlyssningen kan utföras så att den riktas mot ett utrymme eller någon annan plats som den miss- tänkte sannolikt kan antas befinna sig i eller på eller besöka. En förutsättning för teknisk avlyssning är att den som avlyssningen riktas mot är skäligen misstänkt för antingen ett brott för vilket det föreskrivna strängaste straffet är fängelse eller narko- tikabrott, förberedelse till brott som begås i terroristiskt syfte, del- tagande i utbildning för ett terroristbrott, finansiering av terrorist- Internationell utblick SOU 2017:89 grupp eller resa i syfte att begå ett terroristbrott (om gärningen är så allvarlig att den förutsätter fängelsestraff), grovt tullredovisningsbrott, förberedelse till tagande av gisslan och förberedelse till grovt rån. Teknisk avlyssning (då kallad bostadsavlyssning) får enligt 10 kap. 17 § tvångsmedelslagen också riktas mot ett utrymme som används för stadigvarande boende och där den som är misstänkt för brott sannolikt befinner sig om personen avlyssningen ska riktas mot är skäligen misstänkt för något av vissa, i lagen, särskilt angivna brott. Enligt 10 kap. 18 § tvångsmedelslagen gäller att beslut om bostads- avlyssning eller teknisk avlyssning som riktas mot en misstänkt som berövats sin frihet på grund av brott ska fattas av domstolen. Övriga beslut om teknisk avlyssning kan fattas av anhållningsberättigad tjänsteman. Tillstånd kan meddelas för högst en månad åt gången. Vid teknisk avlyssning enligt 10 kap. 16 och 17 §§ tvångsmedels- lagen får de brottsbekämpande myndigheterna tillgång till att avlyssna mer än bara den misstänktes uttalanden, eller samtal med andra som befinner sig i samma rum alternativt på samma plats. I förarbetena förutsätts nämligen att teknisk avlyssning också omfattar att man ”med en teknisk anordning avlyssnar eller upptar vad den andra parten i ett telefonsamtal säger i telefonen när avlyssningen riktas mot de ljudvågor som talet ger upphov till” (RP 222/2010 rd s. 340). Uttrycket ”samtal eller meddelande” innebär att avlyss- ningen inte heller är begränsad till samtal eller meddelanden som sker muntligt. I förarbetena anges att teknisk avlyssning också kan omfatta t.ex. övervakning av tangentbordet till en dator i samband med sändande av e-post, se a.a.s. 340 och RP 52/2002 rd s. 27. I denna mening kan teknisk avlyssning (och bostadsavlyssning) ut- göra ett i praktiken viktigt komplement till teleavlyssning och in- hämtande av information i stället för teleavlyssning när syftet med avlyssningen är att avslöja innehållet i den misstänktes kommuni- kation. I nämnda förarbeten klargjorde den finska regeringen i viss mening gränsdragningen mellan teknisk avlyssning och teleavlyssning samt förklarade varför behovet av utvidgad tek- nisk avlyssning hade uppkommit (RP 52/2002 rd s. 26 f.) enligt följande. Det ökade behovet av att kunna rikta teknisk avlyssning mot utrymmen som är avsedda för stadigvarande boende beror på att teleavlyssningens användbarhet vid utredningen de facto har minskat. När brottslingarna i allt högre grad blir medvetna om risken för att bli avslöjad i samband med telekommunikation kommer de att försöka undvika telekom- Också den ovan nämnda användningen av mobiltelefoner och anonymt förhandsbetalda teleanslutningar samt ibruktagandet av kryptoteknik försvårar teleavlyssningen. Det enda sättet att ta sig förbi krypteringsarrangemangen kan i praktiken vara att utföra teleavlyss- ningen vid en teleterminalutrustning. Eftersom det allmänna telenätet anses upphöra vid den s.k. husfördelningen, är det i de kopplingar som görs vid teleterminalutrustningen inte fråga om teleavlyssning utan om teknisk avlyssning. Det är med andra ord möjligt att rikta åtgärden mot t.ex. kom- munikationsutrustning i syfte att fånga upp samtal eller med- delande. Vid sådan teknisk avlyssning kan åtgärden riktas inte bara mot utrustning som ägs av den misstänkte utan också mot en dator eller liknande utrustning som den misstänkte sannolikt använder. 5.3.4Teknisk observation av utrustning Med teknisk observation av utrustning avses enligt 10 kap. 23 § tvångsmedelslagen att en funktion, informationsinnehållet eller identifieringsuppgifterna i en dator eller i en liknande teknisk anord- ning eller i dess programvara på något annat sätt än enbart genom sinnesförnimmelser observeras, upptas eller behandlas på något annat sätt för att utreda omständigheter som är av betydelse för utredningen av ett brott. Enligt förarbetena (RP 222/2010 rd s. 346) kan åtgärden använ- das för att observera en teknisk anordning och uppgifter i anord- ningen som den som är misstänkt för ett brott har lagrat där. Sådana uppgifter kan t.ex. finnas i en handling som är lagrad i anordningen. Genom teknisk observation av utrustning kan man också övervaka växelverkan mellan den brottsmisstänkte och den tekniska anord- ningen och inhämta identifieringsuppgifter för anordningar eller dess programvara samt information om signal- eller styrtrafik som inte hänför sig till meddelandet. En form av teknisk observation av utrustning ska vidare vara s.k. tangetbordsavlyssning, vars syfte är t.ex. att få reda på innehållet i lösenordet till en server. Åtgärden ska vara av huvudsakligen teknisk karaktär men information om innehållet i ett meddelande eller om identifieringsuppgifter får inte inhämtas med åtgärden, eftersom det då är fråga om teknisk av- lyssning. Teknisk observation av utrustning får riktas mot en dator eller en liknande teknisk anordning eller dess programvara som en person som är misstänkt för brott sannolikt använder, om personen är skäligen misstänkt för ett sådant brott som kan föranleda teknisk avlyssning enligt 10 kap. 16 § tvångsmedelslagen (se ovan). Beslut om teknisk observation av utrustning ska enligt 10 kap. 24 § tvångs- medelslagen fattas av domstolen på yrkande av en anhållnings- berättigad tjänsteman. Om ärendet inte tål uppskov, får en anhåll- ningsberättigad tjänsteman besluta om sådan observation till dess att domstol har avgjort yrkandet om beviljande av tillstånd. Ärendet ska föras till domstol så snart det är möjligt, dock timmar efter det att tvångsmedlet började användas. Tillstånd kan lämnas för högst en månad åt gången. Bestämmelsen om teknisk observation av utrustning kom enligt förarbetena till bl.a. för att förundersökningsmyndigheten enligt de tidigare gällande reglerna inte kunde vara säker på var en anordning användes, i och med att olika slags bärbara anordningar och andra anordningar som man kan ha med sig blivit så vanliga. Därtill fann den finska regeringen att den plats där anordningen används inte ska vara av någon betydelse vid teknisk observation av utrustning, efter- som syftet med befogenheten inte är att utreda vad som sker på den plats där anordningen finns (RP 222/2010 rd s. 346). En jämförelse kan i sammanhanget göras med reglerna om teknisk avlyssning. Enligt de bestämmelserna krävs att brottbekämpande myndigheter anger var, dvs. vilken plats, avlyssningen ska ske på. Installation och avinstallation av anordningar, metoder eller programvara I en särskild bestämmelse (10 kap. 26 §) i den finska tvångsmedels- lagen ges vissa instruktioner om installation och avinstallation av anordningar, metoder och programvara. Där anges att en förunder- sökningstjänsteman har rätt att fästa en anordning, metod eller programvara som används för teknisk observation på föremål, ämnen, egendom, i utrymmen och andra platser eller informations- system som åtgärden riktas mot, om det behövs för observationen. För att installera, ta i bruk och avinstallera anordningen, metoden eller programvaran har förundersökningstjänstemannen då rätt att i hemlighet ta sig in i ett ovan nämnt utrymme eller på en ovan nämnd plats eller i ett ovan nämnt informationssystem samt att kringgå, låsa upp eller på något annat motsvarande sätt tillfälligt passera eller störa objektens eller informationssystemens säkerhets- system. När bestämmelsen infördes angavs i förarbetena bl.a. att det i förhållande till den då gällande lagen innebar en utvidgning att, för att säkerställa installationen, ibruktagandet eller avinstallationen, man ska kunna kringgå, låsa upp eller på något annat motsvarande sätt tillfälligt passera eller störa objektets eller informationssystemets säkerhetssystem. Det ansågs därför viktigt att det uttryckligen framgick av lagen. Enligt den finska lagstiftaren skulle de möjligheter som utvidgningen innebar anses jämförliga med att man öppnar ett lås (i fysisk miljö), se RP 222/2010 rd s. 348. 5.3.5Vissa rättssäkerhetsgarantier i den finska lagstiftningen Liksom i föreskrivs i den finska tvångsmedels- lagen att vissa särskilda rättssäkerhetsgarantier ska gälla, generellt eller i särskilda avseenden. Av dessa framgår bl.a. följande. –Offentligt ombud ska användas i ärenden som gäller bostads- avlyssning (10 kap. 44 §). –I vissa fall råder avlyssningsförbud (10 kap. 52 §). –Granskning av upptagningar och handlingar ska ske utan ogrun- dat dröjsmål (10 kap. 53 §). –Överskottsinformation får alltid användas för att förhindra brott och för att rikta in polisen och Tullens verksamhet och som en utredning som stöder att någon är oskyldig. Den får också alltid användas för att förhindra betydande fara för någons liv, hälsa eller frihet eller betydande miljö-, egendoms- eller för- mögenhetsskada. Härutöver är det särskilt föreskrivet i vilka fall överskottsinformation får användas, särskilt såvitt avser utredande av brott. Det är också särskilt föreskrivet om utplåning av över- skottsinformation (10 kap. 55–57).