sou · H5B372 · 2017-09-27 00:00:00 — 1Any Party may, at any time, denounce this Protocol by means of a notification addressed to the Secretary General of . 2Such denunciation shall become effective on the first day of the month following the expiration of a period of three months after the date of receipt of the notification by the Secretary General of . 3Denunciation of the Convention automatically entails denunciation of this Protocol. Article 14 – Notifications The Secretary General of shall notify the member States of , Union, the non-member States which have participated in the elaboration of this Protocol as well as any State which has acceded to, or has been invited to accede to, this Protocol of: CETS 217 – Prevention of Terrorism (Protocol), 22.X.2015 b the deposit of any instrument of ratification, acceptance, approval or accession; cany date of entry into force of this Protocol in accordance with Articles 10 and 11; dany other act, declaration, notification or communication relating to this Protocol. In witness whereof the undersigned, being duly authorised thereto, have signed this Protocol. Done at , this 22nd day of October 2015, in English and in French, both texts being equally authentic, in a single copy which shall be deposited in the archives of . The Secretary General of shall transmit certified copies to each member State of , to Union, to the non -member States which have participated in the elaboration of this Protocol, and to any State invited to accede to it. Tilläggsprotokoll till konvention om förebyggande av terrorism (som antogs av ministerkommittén vid dess 125:e session ) medlemsstater och de övriga parter i konvention om förebyggande av terrorism (CETS nr 196) som har undertecknat detta protokoll, som anser att syfte är att skapa en fastare enhet mellan dess medlemmar, som vill ytterligare öka insatserna för att förebygga och bekämpa alla former av terrorism, både i och i resten av världen, med respekt för de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen, som särskilt påminner om de mänskliga rättigheter och grundläg- gande friheter som fastställs i konventionen om skydd för de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande friheterna (ETS nr 5) och dess protokoll samt i den internationella konventionen om med- borgerliga och politiska rättigheter, som uttrycker sin djupa oro över hotet från personer som reser utom- lands för att begå, medverka till eller delta i terroristbrott eller för att ge eller motta utbildning för terroristsyften i en annan stat, som i detta sammanhang beaktar resolution (2014), som an- togs av säkerhetsråd vid dess 7272:a möte , särskilt punkterna 4–6, som anser att det är önskvärt att komplettera konven- tion om förebyggande av terrorism i vissa avseenden, har kommit överens om följande: Artikel 1 – Syfte Syftet med detta protokoll är att komplettera bestämmelserna i konvention om förebyggande av terrorism, som öpp- nades för undertecknande i (nedan kallad konventionen), när det gäller kriminalisering av de handlingar som beskrivs i artiklarna 2–6 i detta protokoll, och därigenom öka parter- nas ansträngningar att förebygga terrorism och terrorismens negativa inverkan på människors möjligheter att fullt ut utöva sina mänsk- liga rättigheter, särskilt rätten till liv, såväl genom åtgärder som ska vidtas på nationell nivå som genom internationellt samarbete, med tillbörlig hänsyn till befintliga tillämpliga multilaterala eller bilaterala avtal eller överenskommelser mellan parterna. Artikel 2 – Deltagande i en sammanslutning eller grupp för terroristsyften 1.I detta protokoll avses med ”deltagande i en sammanslutning eller grupp för terroristsyften” att delta i en sammanslutnings eller grupps verksamhet i syfte att begå eller medverka till att samman- slutningen eller gruppen begår ett eller flera terroristbrott. 2.Varje part ska vidta de åtgärder som fordras för att se till att del- tagande i en sammanslutning eller grupp för terroristsyften, enligt definitionen i punkt 1, är straffbelagt i dess nationella lagstift- ning, när gärningen begås rättsstridigt och uppsåtligen. Artikel 3 – Mottagande av utbildning för terroristsyften 1.I detta protokoll avses med ”mottagande av utbildning för terroristsyften” att motta undervisning, däribland att inhämta kunskaper och praktiska färdigheter, från en annan person i tillverkning eller användning av sprängämnen, skjutvapen eller andra vapen, eller skadliga eller farliga ämnen, eller i andra särskilda metoder eller tekniker, i syfte att begå eller medverka till terroristbrott. 2.Varje part ska vidta de åtgärder som fordras för att se till att mot- tagande av utbildning för terroristsyften, enligt definitionen i punkt 1, är straffbelagt i dess nationella lagstiftning, när gärning- en begås rättsstridigt och uppsåtligen. Artikel 4 – Utlandsresor för terroristsyften 1.I detta protokoll avses med ”utlandsresor för terroristsyften” att resa till en annan stat än den där resenären är medborgare eller har sin hemvist, i syfte att begå, medverka till eller delta i terrorist- brott eller för att ge eller motta utbildning för terroristsyften. 2.Varje part ska vidta de åtgärder som fordras för att se till att utlandsresor för terroristsyften, enligt definitionen i punkt 1, som utgår från partens territorium eller görs av partens medborgare, är straffbelagda i dess nationella lagstiftning, när gärningen begås rättsstridigt och uppsåtligen. I samband med detta får varje part, i enlighet med sina konstitutionella principer, fastställa de villkor som krävs med hänsyn till dess nationella principer. 3.Varje part ska också, i enlighet med sin nationella lagstiftning, vidta de åtgärder som fordras för att det i dess nationella lag- stiftning ska vara straffbelagt att försöka begå något av de brott som anges i denna artikel. Artikel 5 – Finansiering av utlandsresor för terroristsyften 1.I detta protokoll avses med ”finansiering av utlandsresor för terroristsyften” att, oavsett tillvägagångssätt och oavsett om detta görs direkt eller indirekt, tillhandahålla eller samla in tillgångar som helt eller delvis gör det möjligt för en person att göra ut- landsresor för terroristsyften, enligt definitionen i artikel 4.1 i detta protokoll, med vetskap om att tillgångarna helt eller delvis är avsedda att användas för ett sådant syfte. 2.Varje part ska vidta de åtgärder som fordras för att se till att finansiering av utlandsresor för terroristsyften, enligt definitionen i punkt 1, är straffbelagd i dess nationella lagstiftning, när gär- ningen begås rättsstridigt och uppsåtligen. Artikel 6 – Organiserande eller annat underlättande av utlandsresor för terroristsyften 1.I detta protokoll avses med ”organiserande eller annat underlät- tande av utlandsresor för terroristsyften” varje åtgärd av organi- satorisk eller underlättande art varigenom en person får hjälp med att göra utlandsresor för terroristsyften, enligt definitionen i artikel 4.1 i detta protokoll, med vetskap om att hjälpen ges för terroristsyften. 2.Varje part ska vidta de åtgärder som fordras för att se till att orga- niserande eller annat underlättande av utlandsresor för terrorist- syften, enligt definitionen i punkt 1, är straffbelagt i dess natio- nella lagstiftning, när gärningen begås rättsstridigt och uppsåtligen. Artikel 7 – Informationsutbyte 1.Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3.2 a i konven- tionen ska varje part, i enlighet med sin nationella lagstiftning och gällande internationella förpliktelser, vidta de åtgärder som fordras för att öka parternas rättidiga utbyte av relevant information om personer som gör utlandsresor för terroristsyften, enligt defini- tionen i artikel 4. För detta ändamål ska varje part utse en kon- taktpunkt som kan nås dygnet runt, . 2.En part får välja att utse en redan befintlig kontaktpunkt enligt punkt 1. 3.En parts kontaktpunkt ska ha kapacitet att kommunicera med en annan parts kontaktpunkt utan dröjsmål. Artikel 8 – Villkor och garantier 1.Varje part ska se till att genomförandet av detta protokoll, inklu- sive införandet, genomförandet och tillämpningen av kriminalise- ringen enligt artiklarna 2–6, sker med respekt för mänskliga rättigheter, särskilt rätten till fri rörlighet, yttrandefrihet, för- eningsfrihet och religionsfrihet, såsom de i för parten tillämpliga delar anges i konventionen om skydd för de mänskliga rättig- heterna och grundläggande friheterna, i den internationella kon- ventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och i andra folkrättsliga förpliktelser. 2.Införandet, genomförandet och tillämpningen av kriminaliseringen enligt artiklarna 2–6 i detta protokoll ska vidare ske med beak- tande av proportionalitetsprincipen, med hänsyn till de legitima syften som eftersträvas och deras nödvändighet i ett demokra- tiskt samhälle, och ska utesluta varje form av godtycke eller diskriminerande eller rasistisk behandling. Artikel 9 – Förhållandet mellan detta protokoll och konventionen De ord och uttryck som används i detta protokoll ska tolkas i den mening som avses i konventionen. I förhållandet mellan parterna ska alla bestämmelser i konventionen tillämpas på motsvarande sätt, med undantag av artikel 9. Artikel 10 – Undertecknande och ikraftträdande 1.Detta protokoll ska stå öppet för undertecknande av de stater som har undertecknat konventionen. Det ska ratificeras, godtas eller godkännas. En signatärstat får inte ratificera, godta eller godkänna detta protokoll såvida den inte har ratificerat, godtagit eller godkänt konventionen, eller gör detta . Ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstrument ska de- poneras hos generalsekreterare. 2.Detta protokoll träder i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då det sjätte ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstru- mentet deponerades, varav minst fyra ska ha deponerats av med- lemsstater i . 3.För en signatärstat som senare deponerar sitt ratifikations-, god- tagande- eller godkännandeinstrument träder detta protokoll i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då ratifikations-, godta- gande-, eller godkännandeinstrumentet deponerades. Artikel 11 – Anslutning till protokollet 1.Efter det att detta protokoll har trätt i kraft får en stat som har anslutit sig till konventionen också ansluta sig till protokollet, eller göra detta . 2.För en stat som ansluter sig till protokollet enligt punkt 1 ovan träder det i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då anslut- ningsinstrumentet deponerades hos generalsekre- terare. Artikel 12 – Territoriell tillämpning 1.En stat eller Europeiska unionen kan, när den undertecknar eller deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller an- slutningsinstrument, ange för vilket eller vilka territorier proto- kollet ska gälla. 2.En part kan , genom en förklaring ställd till generalsekreterare, utsträcka tillämpningen av protokollet till ett annat territorium som anges i förklaringen. I förhållande till ett sådant territorium träder protokollet i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då generalsekreteraren mot- tog förklaringen. 3.En förklaring som avgetts enligt de båda föregående punkterna kan, med avseende på ett territorium som har angetts i förklaring- en, återtas genom ett meddelande ställt till general- sekreterare. Återtagandet börjar gälla i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då generalsekreteraren mottog meddelandet. Artikel 13 – Uppsägning 1.En part får när som helst säga upp detta protokoll genom ett meddelande ställt till generalsekreterare. 2.Uppsägningen börjar gälla i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då generalsekreterare mottog meddelandet. 3.Uppsägning av konventionen medför automatiskt uppsägning av detta protokoll. Artikel 14 – Meddelanden generalsekreterare ska meddela medlems- stater, Europeiska unionen, de icke-medlemsstater som har deltagit i utarbetandet av detta protokoll och de stater som har anslutit sig till det eller har inbjudits att ansluta sig till det om a)undertecknanden, b)deponering av ratifikations-, antagande-, godkännande- eller an- slutningsinstrument, c)dag för detta protokolls ikraftträdande enligt artiklarna 10 och 11, d)alla andra handlingar, förklaringar, underrättelser eller meddelan- den som rör detta protokoll. Till bevis härpå har undertecknade, därtill vederbörligen befullmäk- tigade, undertecknat detta protokoll. Upprättat i ..., den ... 2015 på engelska och franska, vilka båda texter är lika giltiga, i ett enda exemplar som ska deponeras i arkiv. generalsekreterare ska översända bestyrkta kopior till var och en av medlemsstater, Europeiska unionen, de icke-medlemsstater som har deltagit i utarbetandet av detta proto- koll och till de stater som har inbjudits att ansluta sig till det. L 88/6 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2017/541 av om bekämpande av terrorism, om ersättande av rådets rambeslut /475/RIF och om ändring av rådets beslut /671/RIF OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 83.1, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1) i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)Unionen bygger på de universella värdena människans värdighet, frihet, jämlikhet och solidaritet samt respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Den grundar sig på den demokratiska principen och rättsstatsprincipen, som är gemensamma för medlemsstaterna. (2)Terroristgärningar är en av de allvarligaste kränkningarna av de universella värdena mänsklig värdighet, frihet, jämlikhet och solidaritet samt åtnjutandet av mänskliga rättigheter och grundläggande friheter, som unionen bygger på. De är också en av de grövsta formerna av angrepp på demokratin och rättsstatsprincipen, principer som är gemensamma för medlemsstaterna och på vilka unionen är grundad. (3)Rådets rambeslut /475/RIF (3) är hörnstenen i medlemsstaternas straffrättsliga insatser för att bekämpa ter rorism. En rättslig ram som är gemensam för alla medlemsstater, och i synnerhet harmoniserade rekvisit för terroristbrott, tjänar som ett riktmärke för informationsutbyte och samarbete mellan de behöriga nationella myndigheterna inom ramen för rådets rambeslut /960/RIF (4), rådets beslut /615/RIF (5) och 2005/671/RIF (6), och rådets förordning (EU) nr 603/2013 (7) samt rådets rambeslut /584/RIF (8) och 2002/465/RIF (9). EUT C 177, , s. 51. ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . Rådets rambeslut /475/RIF av om bekämpande av terrorism (EGT L 164, 22.6.2002, s. 3). (4) Rådets rambeslut /960/RIF av om förenklat informations- och underrättelseutbyte mellan de brotts bekämpande myndigheterna i unionens medlemsstater (EUT L 386, 29.12.2006, s. 89). Rådets beslut /615/RIF av om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet (EUT L 210, , s. 1). Rådets beslut /671/RIF av om informationsutbyte och samarbete när det gäller terroristbrott (EUT L 253, 29.9.2005, s. 22). (7) och rådets förordning (EU) nr 603/2013 av om inrättande av Eurodac för jämförelse av fingeravtryck för en effektiv tillämpning av förordning (EU) nr 604/2013 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat och för när medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter och Europol begär jäm förelser med Eurodacuppgifter för brottsbekämpande ändamål, samt om ändring av förordning (EU) nr 1077/2011 om inrättande av en Europeisk byrå för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa (EUT L 180, 29.6.2013, s. 1). Rådets rambeslut /584/RIF av om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (EGT L 190, , s. 1). Rådets rambeslut /465/RIF av om gemensamma utredningsgrupper (EGT L 162, 20.6.2002, s. 1). Europeiska unionens officiella tidning L 88/7 (4)Terroristhotet har vuxit och utvecklats snabbt . Personer som kallas utländska terroriststridande reser utomlands för terrorismsyften. Återvändande utländska terroriststridande utgör ett förhöjt säkerhetshot för alla medlemsstater. Utländska terroriststridande har kopplats till attacker och planer i flera medlems stater. Dessutom står unionen och dess medlemsstater inför ökande hot från personer som inspireras av eller får instruktioner från terroristgrupper utomlands men som stannar kvar i . (5)uttryckte i sin resolution (2014) oro över det allt större hotet från utländska terrorist stridande och krävde att FN:s samtliga medlemsstater skulle säkerställa att brott med anknytning till denna företeelse är straffbara i nationell rätt. antog 2015 i detta sammanhang tilläggsprotokollet till Eu roparådets konvention om förebyggande av terrorism. (6)Med beaktande av hur hotet från terrorism mot unionen och medlemsstaterna utvecklas och av unionens och medlemsstaternas rättsliga skyldigheter enligt internationell rätt, bör rekvisiten för terroristbrott, för brott med anknytning till en terroristgrupp och för brott med anknytning till terroristverksamhet tillnärmas ytterligare i samtliga medlemsstater, så att de på ett mer heltäckande sätt omfattar handlingar med anknytning till i synnerhet utländska terroriststridande och finansiering av terrorism. Dessa typer av handlingar bör vara straffbara även när de begås via internet, inbegripet sociala medier. (7)Terrorismens gränsöverskridande karaktär kräver dessutom ett kraftfullt och samordnat bemötande och samarbete såväl inom och mellan medlemsstaterna som med och mellan behöriga unionsbyråer och unionsorgan för att motverka terrorism, däribland Eurojust och Europol. För detta ändamål bör man på ett effektivt sätt utnyttja de verktyg och resurser för samarbete som finns tillgängliga, till exempel gemensamma utredningsgrupper och sam ordningsmöten anordnade av Eurojust. Att terrorismen är världsomspännande till sin natur gör att det är nöd vändigt med internationella motåtgärder, vilket kräver att unionen och dess medlemsstater fördjupar samarbetet med relevanta tredjeländer. Ett kraftfullt och samordnat bemötande och samarbete är också nödvändigt med tanke på säkrande och inhämtande av digitala bevis. (8)I detta direktiv förtecknas uttömmande ett antal allvarliga brott, till exempel angrepp mot en persons liv, som uppsåtliga gärningar som kan betraktas som terroristbrott när och i den mån de begås i ett specifikt terrorismsyfte, nämligen att injaga allvarlig fruktan hos en befolkning, att otillbörligen tvinga ett offentligt organ eller en internationell organisation att utföra eller att avstå från att utföra en viss handling, eller att allvarligt destabilisera eller förstöra de grundläggande politiska, konstitutionella, ekonomiska eller sociala strukturerna i ett land eller i en internationell organisation. Hot om att begå en sådan uppsåtlig gärning bör också anses vara ett terroristbrott om det på grundval av objektiva omständigheter fastställs att hotet framfördes i ett sådant terrorismsyfte. Gärningar som syftar till att exempelvis tvinga ett offentligt organ att utföra eller att avstå från att utföra en viss handling, dock utan att ingå i den uttömmande förteckningen över allvarliga brott, anses däremot inte vara terroristbrott i enlighet med detta direktiv. (9)Brotten med anknytning till terroristverksamhet är av mycket allvarlig art, eftersom de har potential att leda till att terroristbrott begås och möjliggöra för terrorister och terroristgrupper att bibehålla och ytterligare utveckla sin brottsliga verksamhet, vilket gör det berättigat att kriminalisera sådana handlingar. (10)Brottet offentlig uppmaning till terroristbrott omfattar bland annat att förhärliga och rättfärdiga terrorism eller att på eller utanför internet sprida meddelanden eller bilder, inbegripet sådana som anknyter till offer för terrorism som ett sätt att samla stöd för terroristers sak eller injaga allvarlig fruktan hos befolkningen. Dessa handlingar bör vara straffbara om de medför fara för att terroristgärningar begås. I varje konkret fall bör, vid bedömningen av huruvida de medför sådan fara, de specifika omständigheterna beaktas, till exempel vem som framför meddelandet till vem och det sammanhang i vilket gärningen begås. Hur betydande och trolig faran är bör också beaktas vid tillämpningen av bestämmelsen om offentlig uppmaning i enlighet med nationell rätt. (11)Kriminalisering av mottagande av utbildning för terrorismsyften kompletterar det befintliga brottet tillhandahål lande av utbildning och är särskilt utformad för att bemöta hoten från personer som aktivt förbereder sig för att begå terroristbrott, inbegripet de som i slutändan agerar ensamma. Mottagande av utbildning för terrorismsyften innefattar inhämtande av kunskaper, dokumentation eller praktiska färdigheter. Självstudier, inbegripet med hjälp av internet eller genom att konsultera annat utbildningsmaterial, bör också anses utgöra mottagande av utbildning för terrorismsyften om de är följden av aktiva handlingar och bedrivs med uppsåt att begå ett terroristbrott eller bidra till att ett sådant brott begås. Mot bakgrund av alla de specifika omständigheterna kan man sluta sig till detta L 88/8 Europeiska unionens officiella tidning uppsåt av till exempel vilken typ av material det rör sig om och hur ofta det konsulterats. Detta innebär att nedladdning av en handledning i sprängämnestillverkning i syfte att begå ett terroristbrott skulle kunna anses utgöra mottagande av utbildning för terrorismsyften. Att enbart besöka webbplatser eller samla material för legitima ändamål, till exempel akademiska ändamål eller forskningsändamål, anses däremot inte utgöra mottagande av utbildning för terrorismsyften enligt detta direktiv. (12)Med hänsyn till hotets allvar och behovet av att i synnerhet hejda strömmen av utländska terroriststridande är det nödvändigt att kriminalisera utresor för terrorismsyften, vilket inte endast omfattar att begå terroristbrott och att tillhandahålla eller motta utbildning utan även att delta i en terroristgrupps verksamhet. Det är inte absolut nödvändigt att kriminalisera resandet som sådant. Vidare utgör resor till unionens territorium för terrorismsyften ett allt större säkerhetshot. Medlemsstaterna får också besluta att bemöta terroristhot som härrör från resor för terrorismsyften till den berörda medlemsstaten genom att kriminalisera förberedande gärningar, som kan innefatta planering eller stämpling, i syfte att begå eller bidra till ett terroristbrott. Varje handling som underlättar sådana resor bör också kriminaliseras. (13)Olaglig handel med skjutvapen, olja, narkotika, cigaretter, förfalskade varor och kulturföremål har, liksom männi skohandel, beskyddarverksamhet och utpressning, blivit lukrativa sätt för terroristgrupper att skaffa finansiering. I detta sammanhang utgör de alltmer omfattande kopplingarna mellan organiserad brottslighet och terroristgrupper ett allt större säkerhetshot mot unionen och de bör därför tas i beaktande av de myndigheter i medlemsstaterna som deltar i straffrättsliga förfaranden. (14)I och rådets direktiv (EU) 2015/849 (1) fastställs gemensamma bestämmelser om förhindrande av att unionens finansiella system används för penningtvätt eller finansiering av terrorism. Utöver denna förebyg gande ansats bör finansiering av terrorism vara straffbart i medlemsstaterna.