sou · H5B35 · 2017-02-01 00:00:00 — Hälso- och sjukvården ......................................................... Förändringar i utlänningslagen ............................ Förändringar i folkbokföringslagen..................... Informationsutbyte mellan myndigheter ............ Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken...... Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:238) om Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:239) om Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) .................................................... Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (2017:000) ............................................................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:160) om Förslaget till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125) ............................................................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1651) om Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1652) om ersättning för fysioterapi...................................................... Förslaget till lag om ändring i smittskyddslagen (2004:168) ............................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (2008:145) om Förslaget till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) ............................................................................. Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716) ... 31.14Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i Bilaga 3 klassificering av förmåner ................. Jämförelse gällande uppehållsrätt och rätt till sociala trygghetsförmåner m.m. i andra EU/EES- Bilaga 5 Gemensamt svensk-danskt uttalande om tillämpning av artikel 17 i EG-förordning nr 1408/71 i vissa gränssituationer.............................. Ersättning per dag i arbetslöshets- upphävande av krav på bosättning i en medlemsstat för att få en ut- betald förmån vid arbete, bosätt- ning eller vistelse inom EU/EES. räntor, kostnadsersättningar, drag samt andra utbetalningar eller åtgärder som den enskilde är för- säkrad för i socialförsäkringen. Begreppet används i socialförsäk- ringsbalken och avser den som uppfyller de krav i fråga om bosätt- ning, arbete eller andra omständig- heter än bosättning eller arbete i samt gällande krav på En person som arbetar eller be- driver verksamhet som egenföre- tagare i en medlemsstat men som är bosatt i en annan medlemsstat, och återvänder dit eller åtminstone en gång . Ordlista och förkortningar SOU 2017:05 Att sammanföra spridda regler och praxis till skriven lag. Sådan migration där vistelsen i det månader men understiger . Villkor som måste uppfyllas för att en person ska kunna ha rätt de som omfattas av förordningen har samma rättigheter och skyldig- heter i fråga om sociala trygghets- förmåner som medborgare i värd- beakta omständigheter eller hän- delser som har inträffat i en annan medlemsstat som om de hade in- träffat inom den egna staten. Den grupp personer som en för- ordning, ett avtal eller en nationell Att en stat förbinder sig folkrätts- ligt till att förverkliga en konven- tion eller annan överenskommelse mellan stater, genom att skriva under konventionen eller överens- ersättningar inom social trygghet klassificering redovisas i bilaga 3. SOU 2017:05 Ordlista och förkortningar en person kan tillgodoräkna sig fullgjorda perioder i en medlems- stat för förvärvande och bibehåll- ande av rätten till förmåner och för beräkning av förmåners stor- lek i en annan medlemsstat förordning (EG) nr 883/2004 av av de sociala trygghetssystemen (förordning 883/2004). I socialförsäkringen, arbets- gifter som bland annat finansierar de sociala trygghetssystemen. Den stats lagstiftning som enligt lämplig i en enskild gränsöver- förordning (EG) nr 987/2009 av ordning (EG) nr 883/2004 samordning av de sociala trygg- 987/2009). Land utanför EU/EES-området. Några av dessa länder har ingått avtal om social trygghet med. Ordlista och förkortningar SOU 2017:05 EU/EES-medborgares fristående rätt att vistas i , med stöd av det så kallade rörlighets- Beslut om tillstånd att vistas i under tid som överstiger En arbetstagare som är anställd i en stat men under en begränsad tid utför arbete i annan stat. Lagen (1997:238) om arbetslös- samordning av de sociala trygg- (Europeiska frihandelsområdet) tidning (benämndes EGT till och Förvaltningslagen (1986:223) Folkbokföringslag (1991:481) (tidigare Regeringsrätten) SOU 2017:05 Ordlista och förkortningar Lagen (1997:239) om arbetslös- (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) Socialförsäkringsbalk (2010:110) Utlänningslagen (2005:716) Svensk social trygghet i en globaliserad värld Utredningen om trygghetssystemen och internationell rörlighet före- slår i sitt betänkande ett antal åtgärder i syfte att ta fram ett tydligt, hållbart och lättillgängligt regelverk avseende försäkringstillhörighet, som skapar goda förutsättningar för gränsöverskridande personrör- lighet samt en effektiv och rättssäker myndighetsadministration. Uppdraget till utredningen har varit att göra en översyn av försäk- ringsvillkoren i de sociala trygghetssystemen. Det är en bred defini- tion av sociala trygghetssystem då trygghetssystemen innefattar socialförsäkring, hälso- och sjukvård samt arbetslöshetsförsäkring. Även en översyn av socialavgifterna i perspektivet rörlighet över grän- serna ingår i utredningens uppdrag. Utredningens förslag ska ta till vara intresset av en god balans mellan att bevara ett sammanhållet svenskt socialt trygghetssystem med hög legitimitet och de behov av internationell karaktär som finns i en alltmer globaliserad värld. I det tilläggsdirektiv som utredningen fått tydliggörs att det bör vara ett krav att en person vistas lagligen i landet för att få tillgång till svenska bosättningsbaserade förmåner. Betänkandet består av två delar. Del ett innehåller bakgrunds- kapitel och beskrivningar av för uppdraget relevant gällande svensk rätt samt en fördjupad beskrivning av relevant internationell rätt. Del två innehåller utredningens överväganden och förslag. Behovet av översyn och utgångspunkter för utredningen Utredningen beskriver, analyserar och lämnar förslag kring hur vill- koren för att få tillgång till de svenska sociala trygghetssystemen behöver förändras. Förändringarna görs i ljuset av en allt mer inter- nationaliserad världsekonomi, förändrad demografi med ökad migra- tion till och från samt den rättsliga utvecklingen som skett internationellt, inom Europeiska Unionen (EU)/Europeiska ekono- miska samarbetsområdet (EES) samt nationellt sedan blev medlem i EU . Välfungerande och hållbara sociala trygghets- system, som är anpassade till dagens samhälle, är en viktig förutsätt- ning för att möjliggöra och underlätta rörlighet på den inter- nationella arbetsmarknaden. har ratificerat ett antal internationella konventioner där social trygghet ingår som en del av mänskliga rättigheter. har även tecknat bilaterala avtal om social trygghet med ett antal andra stater. Fri rörlighet för personer och rätten att tillhandhålla gräns- överskridande tjänster är grundläggande fri- och rättigheter inom EU/EES, som syftar till att skapa en inre, gemensam marknad för varor, kapital, tjänster och arbetskraft. För att underlätta och främja dessa grundläggande principer har ett gränsöverskridande system för samordning av social trygghet utvecklats på EU-nivå, som syftar till att säkerställa sociala rättigheter och likabehandling av EU/EES- medborgare i olika gränsöverskridande situationer som t.ex. arbete eller vistelse i annan medlemsstat. Grundtanken är att EU/EES-med- borgare som flyttar till eller vistas i en annan EU/EES-stat varken ska förlora intjänade sociala rättigheter eller bli ”dubbelförsäkrade” och betala avgifter eller få ersättning från flera stater . befolkning har passerat 10 miljoner och be- döms växa till 2060. En tydlig demografisk för- ändring är att andelen äldre i befolkningen antas fortsatt växa. Arbetskraften antas inte växa i samma takt. Den ökning av arbetskraften som ändå sker bedöms i allt väsentligt komma från personer som flyttat till . Utformningen av de svenska sociala trygghetssystemen har spe- cifika drag som gör att de ingår i det som brukar kallas den nordiska välfärdsmodellen. Denna modell präglas bland annat av universalism i bemärkelsen att hela befolkningen omfattas av välfärdssystemen. I modellen ses sociala rättigheter inte endast som en angelägenhet för lägre samhällsklasser, utan utsträcks även till att få stor betydelse för medelklassen. Modellen syftar till att ge en gemensam hög nivå av välfärd och inte bara en garanterad miniminivå. Finansieringen sker genom en kombination av socialavgifter och skatter. har (tillsammans med ) en förvaltningsmodell som kännetecknas av från regeringen fristående myndigheter, förbud mot ministerstyre och självständigt beslutsfattande i maktutövningen mot den enskilde. De flesta andra stater i har i stället förvaltnings- modeller med ett uttalat ministerstyre. En konsekvens av detta är att i dessa stater kan politiska ställningstaganden få direkt genomslag i förvaltningen vid till exempel den nationella tolkningen av domar från . I ansvarar myndigheterna självständigt för detta. De svenska sociala trygghetssystemen i form av socialförsäkring, arbetslöshetsersättning samt hälso- och sjukvård är alla centrala delar i den svenska välfärdsmodellen. Systemen har fram- gångsrikt bidragit till att bekämpa fattigdom, förbättra folkhälsan och medverkat till en mer rättvis fördelning av de ekonomiska resurserna i . De har därmed bidragit till både social sammanhållning och ekonomisk tillväxt.1 De svenska sociala trygghetssystemen måste vara väl anpassade för de möjligheter och de utmaningar som följer av ökad globalisering med en allt mer integrerad världsekonomi och en ökad gränsöver- skridande personrörlighet. Utifrån dessa utmaningar behövs ett tyd- ligt regelverk för vad som krävs för att omfattas av svensk social trygg- het som underlättar för enskilda att avgöra sitt försäkringsskydd och som möjliggör en rättsäker och effektiv administration. Villkoren för att omfattas av de sociala trygghetssystemen behöver utvecklas mot denna bakgrund. Tilliten till de sociala trygghetssystemen ligger på en hög nivå. De åtgärder som behöver vidtas med anledning av gränsöverskri- dande personrörlighet bör utformas så att denna tillit upprätthålls. De allmänna svenska sociala trygghetssystemen kan sägas utgå från tre principer – universell tillgång för alla, individuella rättigheter samt solidarisk finansering via socialavgifter och skatter. 1 SOU 2015:21, s. 235. har varit synnerligen stabila och har en stark folklig förankring. Det finns inte skäl att ändra dessa principer enbart utifrån perspektivet gränsöverskridande personrörlighet. Bosättning eller arbete bör även fortsättningsvis vara de huvud- sakliga grunderna för att omfattas av den sociala tryggheten i . finns det skäl att förtydliga och anpassa regelverket kring bosättning respektive arbete i syfte att både upprätthålla tilliten till systemen och vid behov underlätta gränsöverskridande rörlighet samt möjliggöra en effektiv och rättssäker administration. Villkoren för att omfattas av och få tillgång till förmåner inom svensk social trygghet bör så långt möjligt förutsätta att en person vistas lagligen i landet. Tillämplig lagstiftning i gränsöverskridande situationer För personer i olika gränsöverskridande situationer finns olika inter- nationella, europeiska, nordiska regelverk och i bilaterala avtal som syftar till att ge dessa personer socialt trygghetsskydd. Gränsöver- skridande situationer kan omfatta många olika grupper av personer som rör sig över landsgränserna av många olika anledningar, som exempelvis arbete, studier eller familjeförhållanden. Grundprincipen vid samordning i gränsöverskridande situationer är att endast en stats lagstiftning ska vara tillämplig. Syftet med att endast en stats lagstiftning ska gälla är att ingen ska stå utan socialt skydd, men inte heller omfattas av fler än en stats sociala trygghets- system. Detta kräver att de berörda staterna samarbetar så att den enskilde inte går miste om rättigheter när han eller hon bosätter sig eller arbetar i en annan stat. Inom EU/EES och finns ett väl utvecklat regelverk som reglerar detta. Även avtal om social trygghet som har med andra stater är del av regelverket för samordning av sociala trygghetsförmåner. Jag föreslår att det för den enskildes trygghet och rättssäkerhet ska införas en rätt att på begäran få prövat om han eller hon är försäkrad enligt SFB, samt att få ett intyg som visar detta. Det införs även en rätt att överklaga beslutet. En rätt att överklaga beslut som är utfärdade med stöd av avtal om social trygghet ska också införas. Ett sådant intyg från skulle till exempel kun- na användas av en utsänd arbetstagare eller av en person som avser att bedriva näringsverksamhet i länder utanför EU/EES, och som är försäkrade i samband med utsändning från . Jag bedömer att förslaget underlättar för personer som ska tjänstgöra i stater med vilka inte har avtal om social trygghet, oavsett om de har en statlig arbetsgivare eller inte, eftersom det skulle medföra en större tydlighet och förutsägbarhet gällande vilket lands lagstiftning de kommer att tillhöra samt var socialavgif- ter ska betalas. Jag bedömer vidare att intyget vid behov även torde kunna användas som grund för tillgång till vård i för de personer som omfattas av samordningsförordningen och har som behörig stat, men som inte är folkbokförda i landet. Om dessa per- soner anses bosatta i , enligt mitt förslag i 5 kap. 3 § social- försäkringsbalken (SFB), kan de också antas uppfylla kraven för till- gång till vård i enligt 8 kap. 2 § hälso- och sjukvårdslagen, sär- skilt mot bakgrund av att kravet bosättning i 5 kap. 3 § SFB tas bort samt att den föreslagna bosättningsbedömningen i hög grad står i överensstämmelse med den EU-rättsliga. Utöver att tydliggöra rättigheten för den enskilde att kunna på begäran få ett intyg om han eller hon omfattas av svensk social- försäkring, kan mitt förslag bidra till att ge en bättre framtida över- sikt av hur stort antal personer det gäller där har ett ansvar vad gäller den sociala tryggheten. Det är således sammantaget viktigt att fortsättningsvis för löpande statistik över hur många intyg som utfärdas, och på vilken grund, för att få en god bild av hur många utanför landets gränser som omfattas av svensk social trygghet och varför. Detta gäller även dem som är i en gränsöverskridande situation i . Arbete som villkor för att omfattas av svensk socialförsäkring Att arbeta i är ett grundläggande villkor för att tillhöra de arbetsbaserade delarna av de sociala trygghetssystemen och få tillgång till arbetsbaserade förmånerna. Det handlar exempelvis om sjuk- penning, graviditetspenning, föräldrapenning på sjukpenningnivå, inkomstrelaterad sjuk- och aktivitetsersättning samt arbetsskadeer- sättning. De krav som, förutom arbete, ställs för att omfattas av socialförsäkringsskydd är till exempel försäkringstider eller arbets- tillstånd. För att kunna få en arbetsbaserad förmån beviljad finns krav på inkomst, som ligger till grund för förmånsbeloppet. I en gräns- överskridande situation, när en person kommer till från en annan EU/EES-stat, kan under vissa förutsättningar faktiska in- komster från den andra medlemsstaten jämställas med inkomster som intjänats i . När det är en gränsöverskridande situation i förhållande till en stat utanför EU/EES och det inte finns något bilateralt avtal om social trygghet tillämpas det svenska regelverket för att bedöma arbete. Jag har övervägt om det finns skäl att närmare definiera eller reglera vad som avses med förvärvsarbete (till exempel begreppen anställd, arbetstagare, egenföretagare, uppdragstagare) i SFB. Min bedömning är dock att dagens arbetsmarknad som består av en rad olika anställningsformer som ständigt utvecklas och föränd- ras , gör det svårt att närmare definiera förvärvsarbete i SFB. En sådan reglering skulle kunna leda till oönskade konsekven- ser när arbetsmarknaden utvecklas och i förhållande till övrig natio- nell lagstiftning som på olika sätt reglerar arbete samt i förhållande till . Jag bedömer därför att ett en närmare definition av förvärvsarbete i SFB inte bör införas. Om en person slutar att förvärvsarbeta finns det regler i SFB som gör att arbetstagaren är fortsatt försäkrad för arbetsbaserade för- måner efter att arbetet upphört. Syftet med de svenska efterskyddsreglerna är att säkerställa socialförsäkringsskydd vid kortare arbetsuppehåll, som till exempel vid byte av anställning, samt vid arbetshinder som sjukdom och arbetslöshet. Reglerna har utfor- mats utifrån en nationell kontext och reglerna tillämpas även i gräns- överskridande situationer. I gränsöverskridande situationer innebär nuvarande regler att personer som har arbetat i och som bosätter sig i en annan stat i vissa fall fortsätter att uppbära förmåner (efterskyddstiden) från under förut- sättning att de inte arbetar och omfattas av motsvarande försäkring i den andra staten. Jag har övervägt att förändra efterskyddstiden eftersom det utifrån ett gränsöverskridande perspektiv skulle kunna finnas ett visst behov av att förändra efterskyddtiden. Jag bedömer dock att med hänsyn till de förändringar som är föreslagna gällande förordning 883/2004 kan de svenska efterskyddsreglerna med tremånaders frist fylla en bra funktion och i stället stärka den rättsliga positionen för de som Sammantaget är min bedömning därför att inte förändra de svenska efterskyddsreglerna. Den arbetsbaserade delen av försäkringen gäller som en person har ett arbete, eftersom den arbetsbaserade försäkringen ska ge skydd mot förlorad arbetsinkomst. Det finns inga särskilda villkor utöver förvärvsarbete för att bli försäkrad. Med den definition har av vad som utgör förvärvsarbete kan en person anses vara arbetstagare även när arbete utförs i mycket liten omfattning och det finns inget krav på en minimigräns t.ex. i form av inkomst- krav. Dock kan arbetstillstånd för tredjelandsmedborgare anses vara en typ av kvalifikationskrav. Jag har övervägt att införa ytterligare kvalifikationskrav för att bli försäkrad av socialförsäkringssystemet genom arbete. Den typ av kvalifikationsvillkor som skulle kunna vara aktuella är t.ex. en viss minimiinkomst eller att arbetet måste pågå . De kvalifika- tionskrav som finns för att kunna fastställa en sjukpenninggrundande inkomst (SGI), nämligen en årsinkomst om av prisbasbeloppet och ett arbete som kan antas vara i följd samt de villkor som kopplade till enskilda förmåner, är enligt min mening tillräckliga. Dessa villkor säkerställer att det i praktiken krävs en verklig och varaktig anknytning till den svenska arbetsmarknaden samt för att en person ska omfattas av den arbets- baserade delen av socialförsäkringen. Min bedömning är därför att ytterligare kvalifikationskrav inte är nödvändiga. De nuvarande reglerna i SFB medger att arbete utomlands för en arbetsgivare med verksamhet i kan anses som arbete i om arbetstagaren är utsänd av arbetsgivaren och arbetet kan antas vara längst ett år.2 Syftet är att även om arbetet inte fysiskt utförs i är det rimligt att ändå fortsätta omfattas av socialförsäkrings- skydd i under förutsättning att det ändå finns en stark an- knytning till för den enskilde. Min bedömning är att det inte finns skäl för en generell ändring, oavsett situation, för utsändning av arbetstagare av annan än statlig 2 6 kap. 4 § SFB. Den svenska ekonomin är dock djupt integrerad i världsekonomin. För svenska arbetsgivare kan det finnas situatio- ner där det är angeläget att kunna ha nyckelpersonal utsänd än . Jag föreslår därför att den tid som en person arbetar utomlands som utsänd ska kunna ses som arbete i i som längst . Genom förslaget förbättras möjligheterna för svenska företag att konkurrera på en internationell marknad. Jag föreslår även ett förtydligande om att en person ska vara försäkrad enligt SFB för utsändning för att kunna fortsätta att vara försäkrad . Utsändning av egenföretagare från Min bedömning är att även om det råder viss osäkerhet kring regel- verket vad gäller utsända egenföretagare ska en särskild reglering för utsändning av egenföretagare från inte införas i SFB . För de fysiska personer med fast driftsställe i (egenföretagare) ska dock det arbete som de utför utomlands lik- som tidigare anses som arbete i . Utsändning av arbetstagare till Innebörden av det nuvarande regelverket i SFB för utländska arbets- givare som sänder ut arbetstagare till för arbete, är att arbete i inte ska anses föreligga, om utsändningen sker under mot- svarande förhållanden som det som gäller för svenska arbetsgivare som sänder ut arbetstagare från . Den närmare innebörden av ”motsvarande förhållanden” har i rättspraxis, förarbeten och doktrin bedömts som oklar. Min bedömning är trots detta att det nuvarande rekvisitet motsvarande förhållande i SFB inte ska förändras. Med motsvarande förhållande bör dock inte avses att den utsände till ska omfattas av offentligt inrättade socialförsäkringssystem i utsändningsstaten. Utsändning av egenföretagare till Min bedömning är att det inte bör införas särskilda regler i SFB gällande utsändning av egenföretagare till . En svensk frivillig försäkring? Jag har bedömt lämpligheten av att införa en möjlighet till en frivillig försäkring för att omfattas av svensk social trygghet vid utsändning. I detta sammanhang har särskilt den norska modellen för frivillig försäkring analyserats. Min bedömning är att en sådan möjlighet till frivillig försäkring av principiella skäl inte bör införas. Bosättning som villkor för att omfattas av det svenska socialförsäkringssystemet Att vara bosatt i är ett grundläggande villkor för att omfattas av de bosättningsbaserade delarna av de svenska sociala trygghets- systemen. I den svenska nationella lagstiftningen finns olika bosättnings- krav som utgör grunden för att bedöma huruvida en person anses bosatt i och som har direkt anknytning till de sociala trygg- hetssystemen. Därutöver finns bosättningsbegrepp som endast är tillämpliga i gränsöverskridande situationer. Dessa regleras av EU- rätten eller genom olika bilaterala avtal. När det gäller bosättningsbegreppet i SFB föreslår jag att det ska införas en tydligare skiljelinje än mellan socialförsäkrings- rättslig bosättning i icke gränsöverskridande respektive gränsöver- skridande situationer. Nuvarande bestämmelse i 5 kap. 2 § SFB ska endast utgöra grund för att bedöma bosättning i icke gränsöverskridande situationer medan bosättning i gränsöverskridande situationer ska bedömas en- bart med stöd av 5 kap. 3 § SFB. Med en gränsöverskridande situation avses en situation när en person rör sig eller har rört sig över lands- gränser, till exempel i syfte att bo eller arbeta i ett annat land, och hans eller hennes bosättning i inte uppfyller villkoren enligt 5 kap. 2 § SFB. De kriterier som ligger till grund för bedöm- ningen av bosättning i gränsöverskridande situationer kompletteras och vidareutvecklas. De kriterier som ligger till grund för bedömningen av bo- sättning i gränsöverskridande situationer kompletteras och vidare- utvecklas. De föreslagna kriterierna ska endast vara vägledande, förutom kravet på uppehållstillstånd som är ett styrande kriterium. Uppehållstillstånd är endast aktuellt för personer som behöver ett sådant för att vistas lagligen i . Kriterierna ska endast vara vägledande, förutom kravet på uppehållstillstånd som är ett styrande kriterium. Om kravet inte är uppfyllt kan dessa personer inte anses bosatta. Med detta menas att för de personer där uppehållstillstånd krävs kan bosättningsbaserade förmåner inte beviljas om kravet inte är uppfyllt.