sou · H5B323 · 2017-03-15 00:00:00 — Delegationen skulle stödja såväl regeringens som myndigheter- nas utvecklingsarbete samt öka samspelet mellan regeringen, myn- digheterna, kommunerna, landstingen och näringslivet. Utgångs- punkten var att utvecklingen av elektronisk förvaltning skulle göra det enklare för medborgare och företag att utöva sina rättigheter och fullgöra sina skyldigheter samt ta del av förvaltningens service. I E-delegationens uppgifter ingick bland annat att följa upp och samordna myndigheternas it-baserade utvecklingsprojekt, så att målet om enkelhet för medborgarna och företagen skulle kunna nås. Vidare skulle delegationen fortlöpande föreslå hur nya frågor om ansvars- och uppgiftsfördelning borde hanteras, prioritera pro- jekt inom e-förvaltningen, samordna it-standardiseringen inom sta- ten, och säkerställa att kalkylerade besparingar realiserades. Från datapolitik till digital förvaltning Delegationen överlämnade sammanlagt tretton betänkanden till regeringen varav slutbetänkandet – En förvaltning som håller ihop35 fick Statskontoret i uppdrag att utvärdera den verk- samhet som E-delegationen, enligt regeringens direktiv, hade bedri- vit –2013. Statskontoret skulle beskriva och analy- sera hur E-delegationen hade utfört sitt uppdrag, beskriva och ana- lysera myndigheternas nytta av E-delegationens stöd, beskriva och analysera effekten av E-delegationens arbete samt hur E-delegatio- nens sammansättning, vald organisationsform, arbetssätt och meto- dik, hade fungerat i relation till uppdraget. Baserat på resultaten från utvärderingen skulle Statskontoret, vid behov, lämna förslag för att åstadkomma ett effektivare e-förvaltningsarbete. Statskontoret konstaterade36 att E-delegationen i viss utsträck- ning hade utfört de uppgifter som regeringen angett i direktiven. Delegationens resultat bedömdes vara bättre i de delar av uppdraget som hade en mer operativ inriktning, såsom arbetet med vägled- ningar och riktlinjer. De mer principiella utredningsuppgifterna, bland annat kravet på att ta fram förslag på hur interoperabilitet inom statsförvaltningen kunde åstadkommas och kravet på uppfölj- ning av e-förvaltningens konsekvenser för medborgarna och företa- gen, hade däremot inte utförts med samma resultat. Statskontoret bedömde att genomförandet delvis försvårats av det mångfacette- rade uppdraget som inneburit svårförenliga roller och otydligheter i ansvar och uppgifter, både inom E-delegationen och i relationen till . De vägledningar och riktlinjer som E-delegationen hade tagit fram användes i statsförvaltningen och hade därmed fyllt en funk- tion som stöd och kunskapskälla i myndigheternas arbete. Däremot hade kontakten mellan E-delegationen och övriga statsförvaltningen varit liten. Förhållandevis få myndigheter hade deltagit i delegation- ens aktiviteter. Vidare ansåg flertalet myndigheter att E-delegatio- 35SOU 2015:66, En förvaltning som håller ihop, slutbetänkande av E-delegationen. 36Statskontoret 2014:12, Delegerad digitalisering. En utvärdering av E-delegationen. Från datapolitik till digital förvaltning nen hade liten eller ingen betydelse för utvecklingen av e-förvalt- ningen i den egna myndigheten. Sammantaget bedömde Statskon- toret att myndigheternas nytta av E-delegationen främst realiserats genom ett visst praktiskt stöd. Utifrån myndigheternas samman- tagna arbete med e-förvaltning tycktes detta stöd ha varit begränsat. Statskontoret ansåg att effekterna av E-delegationens arbete var svåra att bedöma, delvis eftersom många av de projekt och för- studier som E-delegationen drivit inte implementerats fullt ut. Den översiktliga bedömningen var att det direkta resultatet utgjordes av konkreta e-tjänster och publikationer, samt ett ökat engagemang och en ökad samverkansvilja inom E-delegationens myndigheter. E- delegationens resultat i form av tjänster och samverkansvilja hade begränsats till främst myndigheterna inom delegationen och hade i betydligt mindre utsträckning nått övriga delar av statsförvaltning- en. Syftet hade dock varit att de förvaltningsgemensamma tjänsterna på skulle kunna användas av hela statsförvaltningen. E-delegationen hade hjälp till med centralt underlag inför inrät- tandet av vissa konkreta gemensamma e-förvaltningsinsatser, såsom e-legitimationslösningen för den offentliga sektorn och gemen- samma administrativa stödtjänster som Statens servicecenter har till uppgift att tillhandahålla. Statskontoret konstaterade att regeringens styrning av E-dele- gationen brustit i flera avseenden. Den statssekreterargrupp som skulle fungera som mottagare av E-delegationens förslag hade i praktiken inte fyllt denna funktion. Därför fanns det inte en funge- rande hantering av E-delegationens förslag. Genomslaget för e-förvaltningsfrågorna hade, enligt Statskon- toret, missgynnats även genom att de skiljts från förvaltningspoliti- ken. E-delegationens uppdrag var omfångsrikt, disparat och otydligt. Styrsignalerna från den ansvariga enheten i hade varit otillräckliga och motstridiga. Regeringen hade inte heller, i jäm- förelse med eller , avsatt särskilda medel för verk- samheten. Regeringen hade brustit i att tydligt avgränsa ansvar, roller och prioriteringar för E-delegationen. En tydligare avgränsning av uppdraget hade förbättrat förutsättningarna för E-delegationen att uppfylla sitt uppdrag. Statskontoret fann att E-delegationen tillvaratagit driv- och ut- vecklingskraften hos de myndigheter som ingick i delegationen. Delegationens arbete hade bidragit till att ha kvar och utveckla nät- Från datapolitik till digital förvaltning verk och kompetensgemenskaper i e-förvaltningsfrågor inom den offentliga sektorn. Denna utvecklingskraft hade legat bakom flera av E-delegationens främsta förtjänster, såsom vägledningar och rikt- linjer för e-förvaltningsarbetet, samt de förvaltningsgemensamma projekten. Statskontoret bedömde att potentialen i ökad samverkan mellan statlig, och landstingskommunal nivå i e-förvaltnings- frågor fortfarande i stora delar var outnyttjade. Delegationen hade inte i tillräcklig utsträckning förmått redogöra för hur samverkan mellan staten och kommuner och landsting kunde förstärkas, bland annat beroende på att kommunernas och landstingens representa- tion i delegationen var för svag. De statliga myndigheter som är centrala för kommuner och landsting, såsom vård och skola, ingick inte i delegationen. Statskontoret bedömde att det kvarstod ett behov av att stärka den samlade besluts- och genomförandekraften inom e-förvalt- ningsområdet och att det kunde göras på följande sätt: –Digital samverkan i förvaltningen som helhet, mellan sektorer och mellan förvaltningsnivåer måste utvecklas mer. –Förutsättningarna för ökad interoperabilitet inom statsförvalt- ningen och hela den offentliga sektorn måste utredas mer. –Riskerna med e-förvaltning i form av bristande informations- säkerhet eller inskränkningar av den personliga integriteten be- höver också ytterligare belysning. –Mer kraftfulla finansieringsmodeller för e-förvaltningsinitiativ av större format måste tas fram. –Fortsatt kompetensstöd och behov av vägledning i frågor som rör it-utveckling inom förvaltningen såväl vad gäller tekniskt som juridiskt, men även frågor relaterade till nyttorealiseringen av e-förvaltningsprojekt. –Tydliggörande av regeringens samlade prioriteringar för e-för- valtningsområdet, då frågor om e-förvaltning är centrala för den offentliga sektorns utveckling, och inte kan reduceras till av- göranden på tjänstemannanivå. Från datapolitik till digital förvaltning Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare för att förbereda och genomföra bildandet av en nämndmyndighet för samordning av statens och kommunernas hantering av metoder och tjänster för elektronisk identifiering och signering (e-legitimationer). Nämn- dens uppgifter är att stödja och samordna den offentliga sektorns behov av säkra metoder för identifiering och signering. Nämnden har ansvar för att ta fram regler och avtal för Svensk e-legitimation. Vidare ska stödja och samordna elek- tronisk identifiering och underskrift i den offentliga förvaltningens e-tjänster. ska även, efter överenskom- melse med upphandlande myndigheter, tillhandahålla system för säker elektronisk identifiering enligt lagen om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering, administrera valfri- hetssystem, och upprätta och driva en nationell webbplats för an- nonsering av valfrihetssystem, m.m. Nämnden ska också delta i internationellt standardiserings- arbete, internationellt samarbete och informationsutbyte inom sitt ansvarsområde. Efter E-delegationen fortsätter myndigheterna som ingick i E-delegationen och SKL att driva frågor om digital samverkan i ett nytt egeninitierat samarbete, E-samverkansprogrammet(eSam). Efterhand har fler myndigheter anslutit sig och ingår 21 medlemmar i eSam. Regeringen har därefter tillsatt ett råd för digitaliseringen av den offentliga . Rådet består av 11 ledamöter som representerar myndigheter, kommuner och landsting. Regeringen inrättade även en ny enhet på , , som har beredningsansvaret för e-för- valtningsfrågorna. Vid regeringsombildningen flyttades en- heten från till och Av- delningen för offentlig förvaltning. bytte enheten namn till . Från datapolitik till digital förvaltning Regeringen har beslutat om ett antal olika digitaliseringsuppdrag till statliga myndigheter. I uppdragen har bland annat ingått att ut- reda molntjänster i staten (), följa anslutning- en till Mina meddelanden () och om ekonomiska medel för att införa e-legitimation (). har under en rad år haft uppdrag till- sammans med andra myndigheter och SKL inom ramen för att utveckla den digitala förvaltningen avseende frågor om e-faktura, e- beställningar, e-handel och främja arbetet med gränsöverskridande lösningar och tjänster för e-handel. fick ett särskilt uppdrag att ge stöd till regering- ens satsning på e-förvaltning.37 har även fått flera regeringsuppdrag om it-kostnader, att följa de statliga myndigheternas användning av it och hur myndig- heterna tar tillvara digitaliseringens möjligheter, samt kartläggning av it-projekt med hög risk.38 fick , och Lantmäteriet var sitt regeringsuppdrag att, , verka för digitalt först. De tre myndigheterna, som benämndes ut- vecklingsmyndigheterna, skulle utveckla smartare miljöinformation (), utveckla en smartare samhällsbyggnadsprocess (Lantmäteriet) och utveckla en smartare livsmedelskedja (Jord- bruksverket).39 3.3Digitaliseringen i och andra länder Ramböll har på uppdrag av , gjort en omvärlds- analys av e-förvaltningspolitiken i våra nordiska grannländer samt i , , och . 37Regeringsbeslut , N2015/3210/EF, Uppdrag att ge stöd till regeringens sats- ning på e-förvaltning. Regeringsbeslut , Fi2017/00199/DF. 38Regeringsbeslut , N2015/3210/EF, Uppdrag att ge stöd till regeringens sats- ning på e-förvaltning, Regeringsbeslut , N2015/738/EF, Uppdrag att fördjupa arbetet med jämförelser av it-kostnader och att kartlägga it-projekt med hög risk, Ekonomi- styrningsverkets regleringsbrev . 39Regeringsbeslut , N2016/01419/EF Uppdrag att verka för digitalt först – en smartare samhällsbyggnadsprocess, Regeringsbeslut , N2016/02035/EF, Uppdrag att verka för digitalt först – för smartare miljöinformation, Regeringsbeslut , N2016/01646/EF, Uppdrag att verka för digitalt först – en smartare livsmedelskedja. Från datapolitik till digital förvaltning Samtliga länder i omvärldsanalysen har, till skillnad från , genomfört storskaliga satsningar för att skapa en gemensam infra- struktur för e-förvaltningen. Av omvärldsanalyser framgår att de studerade länderna har beslutat om gemensamma lösningar i e-för- valtningen och pekat ut nyckelkomponenter. Ofta har arbetet på- gått . Ramböll menar att förhållandet är lika oav- sett förvaltningstradition. Samtliga studerade länder har identifierat nyckelkomponenter som kan vara obligatoriska eller frivilliga att använda sig av. Elektronisk identifikation är en sådan nyckelkom- ponent, även om tillvägagångssättet skiljer sig åt mellan länderna. Samtliga länder i omvärldsanalysen har någon form av standard eller egenutvecklad komponent som hela den offentliga sektorn kan an- vända sig av. E-ID har varit en av de första komponenterna som har utvecklats hos länderna. De flesta länderna har ett system som lik- nar Svensk e-legitimation, en nationell funktion för federering av olika typer av (inhemska och utländska) e-legitimationer till digitala tjänster. Dessa syftar till att säkerställa interoperabilitet mellan digi- tala lösningar och de olika typer av e-legitimationer som finns till- gängliga. Flertalet länder använder sig av en liknande distribuerad lösning där staten ställer krav och den privata marknaden erbjuder lösningar som uppfyller kraven. Några länder, som , har upphandlat och utsett en exklusiv utförare av e-identifikation. Andra länder, som och , har ingått avtal med flera privata aktörer som konkurrerar om brukarna. Både (MinID) och (DigID) har utvecklat parallella iden- tifieringslösningar med lägre säkerhetsnivå (sms-kod). Det finns även exempel på centraliserade lösningar. har utvecklat en egen identifieringslösning för medborgare – Singpass, där medbor- gare får tillgång till 270 digitala tjänster från 60 olika myndigheter via en single-sign on. Majoriteten av de studerade länderna har pekat ut grunddata som en viktig komponent i infrastrukturen och har tagit ett hel- hetsgrepp över hantering och utlämning av grunddata som säker- ställer stabilitet, kvalitet och tillgänglighet för hela den offentliga förvaltningen. De vanligast förekommande registren som pekas ut är folkbokföringsregister, bolagsregister och georegister. De studerande länderna har alla påbörjat, eller etablerat, en för- valtningsgemensam struktur för att skicka elektroniska försändel- ser. Länderna har kommit olika långt i detta arbete. Från datapolitik till digital förvaltning Samtliga länder har etablerat ett gemensamt arkitekturramverk som genomgående är en grund för digitaliseringsarbetet. Ramver- ket för att skapa riktlinjer för det offentliga digitaliseringsarbetet för att säkerställa interoperabilitet mellan tjänster och funktioner, samt att möjliggöra återanvändning av dessa. De flesta länderna har valt att peka ut ett centralt digitaliserings- organ med betydande kapacitet, kompetens och mandat. Hur långt respektive land har kommit i att arbetet med att skapa en nationell struktur för digitalisering varierar beroende på när i tiden arbetet startade. började tidigt och har fler kompo- nenter än de flesta. Gemensamt för samtliga länder är att ett fåtal komponenter har pekats ut, för att säkerställa att dessa implemen- teras så väl som möjligt. Flertalet länder arbetar iterativt med att utvärdera och förbättra utpekade komponenter. Flertalet länder har utformat en för förvaltningen gemensam plattform där aktörer inom det offentliga kan samverka med privata aktörer. Inom denna plattform hanteras tekniska och juridiska krav centralt för att effektivisera och underlätta utvecklingen av nya funktioner. Inom integrationsplattformen finns tillgång till grund- data, vilket ställer krav på att ett grepp kring grunddata har tagits. har arbetat aktivt med ett helhetsgrepp för att skapa en gemensam elektronisk infrastruktur för förvaltningen. Landet har en tradition av centraliserad offentlig digitalisering base- rat på fleråriga e-förvaltningsstrategier som är gemensamma för hela den offentliga sektorn i landet. Som exempel var ett mål i digitaliseringsstrategi 2011–2015 att av medbor- garnas och företagens kommunikation med det offentliga ska gå genom digitala kanaler. Enligt digitaliseringsstrategin 2016–2020 ska alla meddelanden från det offentliga vara digitala.40 har förvaltningsgemensamma komponenter såsom Digital post och NemID, dvs. en gemensam inloggningslösning som kan användas vid inloggning till både offentliga och privata 40 A stronger and more secure digital . Digital Strategy 2016–2020. The Government/ Local Government /Danish Regions. Från datapolitik till digital förvaltning självbetjäningstjänster, samt har etablerat Digitaliseringsstyrelsen med mandat att effektivisera offentlig sektor genom mer samman- hängande offentliga tjänster. Den ekonomiska krisen har påverkat digitaliseringsarbetet i Danmark.41 En grundläggande princip har varit att digitaliseringen ska grunda sig på en ekonomisk analys (solid business case) och ge en besparing. Vissa undantag från principen om besparing har före- kommit om det finns en tvingande lag eller liknande skäl som hind- rar digitalisering trots att det skulle innebära besparingar. Digitaliseringsstyrelsen, som bildades och har cirka 200 an- ställda, är del av . Digitaliseringsstyrelsen leder digitaliseringen av och är ansvarig för att genomföra reger- ingens ambitioner för ökad digitalisering och nationell spridning av välfärdsteknologi inom den offentliga sektorn. Den digitala omställningen av grundar sig på sam- arbete inom hela den offentliga sektorn. I detta arbete fungerar ofta Digitaliseringsstyrelsen som facilitator men ansvaret för att skapa ett mer digitalt ligger på alla deltagande parter. De områden som Digitaliseringsstyrelsen arbetar inom är: Arkitektur och data (grunddata, offentliga data, it-arkitektur, standardisering, molnlösningar m.m.). Styrning (it-projektråd, riskutvärdering, status- och portfölj- översikt, projektmedel, business case-model, vägledningar, stan- dardkontrakt, kompetensutveckling m.m.). Informationssäkerhet (cyber- och informationssäkerhet, konse- kvensutvärdering, råd och forum om informationssäkerhet, koncept för tillsyn i informationssäkerhet i staten, vägledningar för säkerhetsarbetet). 41 (2010), : Efficient e-Government for Delivery, . Från datapolitik till digital förvaltning Regelförenkling och avbyråkratisering. Digitaliseringsstyrelsen har ansvar för arbetet med regelförenkling och avbyråkratisering, som en del i samlade insats för moderni- sering av den offentliga sektorn. It-lösningar (Borger.dk, Digital post, Digital fullmakt, NemID, Servicedeklaration m.m.). Medborgarmötet (it-hjälp, it-tillgänglighet, självbetjäningslösningar). Digital välfärd (Strategin för digital välfärd, Fonden för välfärds- strategi). Digitaliseringsstyrelsen leder ett antal råd och forum inom informa- tionssäkerhetsområdet. Statens informationssäkerhetsforum (SISF) ska främja kunskaps- och erfarenhetsutbyte mellan anställda som arbetar med säkerhetsarbetet i staten. Myndigheter som är intresse- rade av att delta i forumet kan anmäla sitt intresse till Digitaliser- ingsstyrelsen. Dialogforum för informationssäkerhet syftar till en regelbunden dialog med aktörer från branschen. Forumet ska vara en arena för yrkesverksamma inom informationssäkerhetsområdet att utbyta erfarenheter och ge råd till Digitaliseringsstyrelsen. I har man ett it-projektråd som består av tio ledare från både offentlig och privat verksamhet som har gedigen erfaren- het från stora it-projekt. Rådet har i uppgift att ge professionell och kompetent rådgivning. I arbetet tar man tillvara på sakkunskapen av ett team av erfarna it-projektledare och experter från hela staten. Rådets riskbedömningar resulterar alltid i ett antal specifika rekom- mendationer till projektets ledning. har upphandlat och utsett en exklusiv utförare av e-identi- fikation. lanserades NemID som både är en elektronisk ID och en digital signatur för elektronisk underskrift. Med NemID an- vänder man samma id och samma engångskoder till både sin inter- netbank, offentliga hemsidor och en rad privata tjänster på nätet. När man loggar in med NemID behöver man, förutom sitt använ- darnamn och lösenord, även en engångskod som man har på ett fysiskt kort. Denna lösning med ett fysiskt kort är gratis men det Från datapolitik till digital förvaltning finns även möjlighet att köpa en dosa för engångskoder. Om man inte har ett NemID, till exempel genom sin bank, kan man beställa NemID på nätet. Det är också möjligt att vända sig till och få per- sonlig hjälp på ett borgerservicecenter eller vissa bibliotek. I finns det ett stark politiskt stöd för den offentliga sek- torns digitalisering. regeringar har satt tydliga mål för den offentliga sektorns användning av IKT42 och digitalisering ligger högt på den nuvarande regeringens agenda. styr utvecklingen av informationsförvalt- ningen både inom stats- och kommunalförvaltningen.43 Finans- departementets uppgift är att ha hand om den allmänna styrningen av informationsförvaltningen medan varje departement styr utveck- lingen av informationsförvaltningen och informationsförvaltnings- projekten inom det egna verksamhetsområdet. Den finska regeringen bedriver ett antal spetsprojekt som har som mål att lyfta in ekonomi på ett spår av hållbar tillväxt och förbättrad sysselsättning, samt att säkerställa finansieringen av de offentliga tjänsterna och den sociala tryggheten. Digitalisering är ett av fem prioriterade områden. –2018 satsar på spetsprojekt inom Digitalisering.44 För varje spetsprojekt finns en ansvarig minister och alla priori- terade områden har egna ministerarbetsgrupper. Regeringen säker- ställer, med hjälp av aktiv uppföljning och styrning vid sina strategi- sessioner, att spetsprojekten genomförs och eventuellt revideras. Spetsprojektens effekter följs regelbundet upp. avser den finska regeringen att besluta om mer detaljerade mål, tids- planer och åtgärder för digitaliseringen. Planen kommer att omfatta styrning och budgetrelaterade förändringar för att skynda på digita- liseringen. 42Informations- och kommunikationsteknik (IKT) är den del av it som bygger på kommuni- kation mellan människor. Källa: , . 43Lagen om styrning av informationsförvaltningen inom den offentliga förvaltningen . 44http://valtioneuvosto.fi/sv/genomforandet-av-regeringsprogrammet/information, . Från datapolitik till digital förvaltning Den finska regeringen har beslutat om nio digitaliseringsprin- ciper som är gemensamma spelregler för digitaliseringen inom hela den offentliga förvaltningen. På uppdrag av har Statskontoret utrett hur digitaliseringen inom statsförvaltningen kan främjas och produkti- viteten förbättras. Digitalisering är i enlighet med regeringsprogrammet ett genomgripande tema i regeringens strategi. Statskontorets utredning utgör en utmärkt inledning för vardagliggörandet av digitaliseringen av offentliga tjänster. De konkreta åtgärdsförslagen i utredningen bör verkställas omgående inom samtliga förvaltningsområden. En av de viktigaste observationerna är att man bör undvika överdriven planering, och hellre lära sig genom att agera och försöka, berättar kommun- och reformminister Med utgångspunkt i de förslag som Statskontoret lämnade46 håller myndigheten på att sätta samman en grupp, D9, som ska stödja den offentliga sektorn och att skynda på digitaliseringen. D9 står för digitaliseringens nio principer och gruppen kommer att bestå av cirka 10 personer som ska stödja arbetet med livshändelser. Befolkningsregistercentralens grundläggande uppgift är att möjlig- göra att uppgifter i befolkningsdatasystemet och tjänster som Be- folkningsregistercentralen tillhandahåller inom certifierad elektro- nisk kommunikation utnyttjas som stöd för samhällets funktioner och informationsförsörjning. Myndigheten främjar med sin verk- samhet skyddet för privatlivet, skyddet för personuppgifter och datasäkerheten samt utvecklandet och iakttagandet av kraven på god databehandling och god informationshantering.47 I den rapport som Ramböll gjort på uppdrag av Finansdeparte- mentet beskrivs Befolkningsregistercentralen som den operativa motorn för arbetet med den nationella servicearkitekturen.48 –2017 genomför ett arbete med en nationell service- 45http:///sv-FI/Den_offentliga_forvaltningen_redo_for_en(56260) 46Statskontoret , Den offentliga förvaltningen redo för en digispurt. 47http://vrk.fi/sv/information-om-brc, . 48Ramböll , Förstudie Nationell digital infrastruktur, ärende Fi2016/03059/DF om potentialanalys för nationell digital infrastruktur.