sou · H5B330 · 2017-03-31 00:00:00 — Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om undantag från kravet på handlings- plan, spelansvarsåtgärder och andra krav för spelets bedrivande. Utredningens bedömning: bör meddela sådana föreskrifter. I princip är varje människa ansvarig för sitt spelande, alkoholdrick- ande, etc. Problemet i realiteten är dock att för en del personer sätts ansvarskänslan ur spel av beroendemekanismer. Feluppfattningar av olika slag kan förvränga vad som uppfattas som ansvarsfullt; man kan inte bedöma det ordentligt. Således: de som har full förmåga att vara ansvarsfulla ska givetvis vara det, och de som har begränsad Spel – problem och ansvar förmåga till ansvarsfullhet ska stödjas och styras i rätt riktning, så gott som det går, av spelansvar i olika former. De ”passiva” verktygen (se nedan avsnitt 18.6.6) innebär att spel- företagen: 1.på ett fullgott sätt måste informera spelaren om riskerna med spel. Denna information hjälper spelaren att göra ett medvetet val om de vill delta i spel. 2.vidtar nödvändiga åtgärder för att ge spelarna största möjliga insyn i sina egna spelbeteenden. Detta innefattar sådana saker som att skapa en modell för att på olika sätt ”visualisera” spelarens konto samt att följa upp att spelarna sätter sina gränser för tid och insatser. Spelföretagen måste också ge feedback beträffande spelarens spelbeteende. De proaktiva åtgärderna, som detta avsnitt i huvudsak behandlar (se även avsnitt 18.6.8), innefattar att spelföretaget vidtar åtgärder för att hjälpa en spelare att minska sitt spelande när det finns an- ledning att göra det. Dessa åtgärder innefattar kontakt med spelaren när satta gränser överskrids, samt att tillämpa restriktioner och till- trädesbegränsningar. För de spelare där ovanstående insatser ger otill- räckliga incitament att minska ett negativt spelbeteende bör strate- gin för förebyggande förstärkas med en möjlighet för en spelare att tillfälligt stänga av sig från deltagande i spel. Detta kan användas för att hålla ett tillräckligt ”avstånd från spelet” för en bestämd period, och därmed hjälpa spelaren att behålla kontrollen över sitt faktiska spelbeteende. De åtgärder som spelföretagen är skyldiga att vidta beror på de ökade nivåer av intensitet som spelarens beteende uppvisar när det gäller risk för problemspelande (t.ex. en ökad spelfrekvens eller upp- repade höjningar av självpåtagna gränser). Genom en sådan modell undviks ingripande gentemot spelare som inte har några problem. Å andra sidan kommer spelare som är i riskzonen för att utveckla problematiska spelbeteenden kunna upptäckas och erbjudas lämpliga alternativ för att få och behålla kontrollen över sitt spel- ande. När det gäller förebyggande av missbruk kan tre grupper av spelare urskiljas: nöjesspelare, riskspelare och problemspelare. Nöjesspelare ser spelandet främst som ett spel eller underhållning och deras spe- Spel – problem och ansvar lande visar liten eller ingen potential till missbruk. Fokus i förebyg- gandearbetet för denna grupp ligger på information och förmågan att hålla sina egna gränser. Riskspelare är spelare som visar riskabla spelbeteenden, dvs. några av de egenskaper som hänger samman med spelberoende. För dessa spelare är förebyggande främst inriktat på ingripande av spelföretaget och på att motivera spelare att minska sitt spelande. Slutligen, problemspelare visar problematiska spelbeteenden med hög risk att utveckla spelberoende: en ihållande ökning och oför- måga att motstå frestelsen att spela. För problemspelare är avståendet från spel och vägledning mot behandling av spelproblem i fokus för de förebyggande åtgärderna. Bortsett från gruppen problemspelare, är riskspelarna en särskilt relevant målgrupp ur ett förebyggandeperspektiv, eftersom denna grupp är i riskzonen för att utveckla allvarligare spelproblem. Sam- tidigt är denna grupp också intressant för licenshavarna att hålla aktivt engagerade, eftersom dessa spelar för relativt stora summor och har en potential att spela ännu mer. Ett aktivt genomförande av omsorgsplikten innebär att spelföretaget ska övervaka spelbeteen- den inom just denna grupp och ingripa vid behov genom minsk- ning av spel eller tillfällig avstängning från spel för att förhindra utvecklingen av problematiskt spelande. Onlinespel anses av många vara det mest riskfyllda. Å andra sidan erbjuder en reglering av onlinespel särskilt bra möjligheter att upptäcka riskfyllda spelbeteenden på ett tidigt stadium och att ingripa på ett lämpligt sätt vid behov. Vid onlinespel, till skillnad från i den fysiska världen, kan spelarnas beteende och transaktioner övervakas kontinuerligt. Den digitala miljön erbjuder också möjlig- heten att konfigurera och registrera individualiserade gränser för spel genom att skapa modeller och verktyg såsom självtester och hän- visningar till (anonym) hjälp. Åtgärder för att främja ett ansvarsfullt spelande bör tillämpas inte bara på ett långt framskridet stadium, när spelproblemen redan har utvecklats. Genom att följa spelarens spelbeteende kan spelföretaget detektera risken för problematiska beteenden på ett tidigt stadium. Spelföretagen kan då använda skräddarsydda insatser för att för- hindra ytterligare problematisk utveckling. Detta skulle kunna om- fatta meddelanden (under eller efter spel), feedback om en spelares spelbeteende eller personlig kontakt om spelbeteende. Dessa insatser uppmuntrar spelarna att minska sitt spelande. Spel – problem och ansvar informera om vilka spelbeteenden m.m. som registreras. Detta görs lämpligen på exempelvis bolagets webbplats. För att kunna följa att spelföretaget uppfyller sin omsorgsplikt bör spelföretag, förslagvis , rapportera följande uppgifter till . •antal registrerade spelare, •antal spelare som genomfört köp, •antal öppnade spelkonton, •antal spelkonton som avslutats av spelföretaget respektive spe- laren, •antal avstängningar , respektive tills vidare, •antal personer som kontaktat spelföretaget gällande spelpro- blem, •antal spelare som satt en spelbegränsning, med undantag för spel där detta är obligatoriskt, respektive pengar, •antal spelare som har sänkt respektive höjt sin gräns respek- tive pengar, •antal spelare som nått sin gräns respektive pengar, och •antal genomförda självtester. Avseende punkterna som rör spelare, 1, 2 och 5, bör uppgifterna rapporteras fördelat på kön och ålder med intervallerna 18–, 25–, 45–och >65. Spelföretagen bör kvartalsvis rapportera följande punkter. •andel av den totala nettoomsättningen som kommer från 5 pro- cent av de spelare som har den högsta nettoomsättningen, •nettoomsättningen, i genomsnitt och som median, för spelare enligt föregående punkt, •antal spelare som har kontaktats vid misstänkt eller identifierat problemspelande, Spel – problem och ansvar •antal av de kontaktade spelarna som därefter valt att stänga av sig för spel, •antal av de kontaktade spelarna som minskade sitt spelande, och hur mycket spelandet minskade i genomsnitt i procent. Ovan nämnda punkter borde utgöra en god grund för Spelmyndig- hetens arbete med riskvärdering och kontinuerlig utvärdering av spelen (se avsnitt 18.6.10). Ett spelföretag ska även ha rutiner för att upptäcka och mot- verka förekomsten av gärningar som spelfusk och andra överträdel- ser av användarvillkoren och spelreglerna. Motivet för detta är det- samma som anförs i avsnitt 18.6.2, dvs. att ge förutsättningar för att spelen får ett högt konsumentskydd. I detta ligger att spelföretaget även ska möjliggöra för spelare att kunna rapportera om sådana händelser. Utredningens förslag: Ett spelföretag ska ha rutiner och beman- ning för hantering av klagomål och andra frågor rörande spelet. Ett av spellagens (2018:000) syften är att spelen får ett högt kon- sumentskydd. Detta innebär att den information konsumenterna behöver ska vara lättillgänglig och tillförlitlig. Självfallet innefattar detta också att konsumenterna ska kunna framföra klagomål rö- rande spelen till såväl spelföretagen som tillsynsmyndigheten. Ett spelföretag ska därför se till att man har rutiner och bemanning för denna hantering. När det gäller krav mot spelföretag rörande ekonomisk ersätt- ning löser Lotteriinspektionen inte sådana tvister. Utredning- en föreslår inte heller att ska ha en sådan funktion. har en missnöjd spelare som begär ersättning varit hänvisad till allmän domstol. prövar dock () tvister rörande spel om pengar under förutsättning att tvisten rör mer än (8 § förordningen [2015:739] med instruktion för ). Spel – problem och ansvar Av 10 § lagen (2015:617) om alternativ tvistlösning i konsu- mentförhållanden framgår att näringsidkare som åtagit sig att lösa tvist med en konsument genom alternativ tvistlösning ska lämna klar, begriplig och lättillgänglig information om den eller de nämn- der för alternativ tvistlösning som åtagandet avser. Informationen ska lämnas på näringsidkarens eventuella webbplatser och i eventu- ella skriftliga avtalsvillkor mellan näringsidkaren och konsumenter. I de fall näringsidkaren inte gjort något sådant åtagande som avses i 10 § föreligger en skyldighet att informera konsumenten om ARN:s webbadress och postadress när tvist föreligger (11 §). Även om det är fråga om relativt ny lagstiftning och systemet därför ännu inte ”satt sig” kom det in 39 sådana ärenden till . Av dessa är 24 avgjorda; 2 ärenden har resulterat i att konsumenten har fått helt eller delvis bifall till sitt yrkande. I 4 ärenden har konsumentens yrkande avslagits och 12 ärenden har blivit avvisade (9 p.g.a. att komplettering inte inkommit, 2 för att yrkandena underskridit värdegränsen och i ett ärende fanns inget avtal). 6 ärenden har avskrivits (4 för att parterna kommit överens och 2 ärenden har återkallats). Utredningens förslag: Ett spelföretag ska kontinuerligt utbilda ledning och personal, såväl egen som extern, som arbetar med marknadsföring, spelövervakning, försäljning och kundtjänst. Utbildningen ska syfta till att skapa medvetenhet och förståelse för riskerna med spel och vilka faktorer som påverkar spelarens spelbeteende. De personer hos spelföretaget som har till uppgift att föra direkta samtal med spelare i spelansvarsfrågor ska ha en särskild utbildning för detta, eller jämförbar dokumenterad erfarenhet av sådana samtal. Spelföretaget ska föra en förteckning över den personal som genomgått utbildning enligt första stycket. Det ankommer på spelföretaget att besluta om vilken modell för kontakt med spelaren (interventionsteknik) som ska använ- das i de fall problemspelande identifierats eller misstänks. Spel – problem och ansvar Utbildningen ska baseras på aktuell kunskap och forskning samt vara föremål för återkommande uppföljning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om vad utbildning enligt ska innehålla, vilka spelformer utbildningskraven ska gälla, när och hur ofta utbild- ning ska ske samt om undantag från vilka ska utbildas. Utredningens bedömning: bör i föreskrifter bestämma vad en utbildning ska innehålla, vilka spelformer ut- bildningskraven ska gälla, när och hur ofta utbildning ska ske samt om eventuella undantag från vilka som ska utbildas. En grundläggande förutsättning för att ett spelföretag ska kunna uppfylla sin omsorgsplikt är att dess företrädare och annan per- sonal har kunskap om problemspelande. Ett spelföretag ska därför kontinuerligt utbilda ledning och personal, såväl egen som extern, som arbetar med marknadsföring, spelövervakning, försäljning och kundtjänst. Motsvarande krav föreligger genom Lotteriinspek- tionens föreskrifter (LIFS 2014:2). De nämnda personalkategorierna är många, men det är dessa som normalt har den närmare kontakten med kunderna i ett spelföretag. Avsikten är att även säljpersonalen hos extern personal, t.ex. tele- marketingföretag som anlitas, ska omfattas av kravet. Utredningen anser dock att det bör vara möjligt att medge undantag från utbild- ningskravet i de fall det är uppenbart att kravet inte fyller sin funktion. Utbildningen ska syfta till att hos spelföretaget skapa medveten- het och förståelse för riskerna med spel och vilka faktorer som påverkar spelarens spelbeteende. De personer hos spelföretaget som har till uppgift att föra direkta samtal med spelare i spelansvarsfrågor ska ha en särskild utbildning för detta, eller jämförbar dokumenterad erfarenhet av sådana samtal. I syfte att möjliggöra kontroll av att spelföretaget uppfyller nu aktuellt krav ska spelföretaget föra en förteckning över den per- sonal som genomgått sådan utbildning som avses i detta avsnitt. på bästa sätt tar kontakt med spelare som upp- visar ett problematiskt spelbeteende är en komplicerad fråga. Det bör därför ankomma på spelföretaget, som bäst känner just sina spelare, att besluta om vilken modell för kontakt (interventions- Spel – problem och ansvar teknik) som företaget vill använda i de fall problemspelande iden- tifierats eller misstänks. Kravet på att det ankommer på spelföretaget att besluta om vilken modell för kontakt (interventionsteknik) som ska användas i de fall problemspelande identifierats eller misstänks är enligt utred- ningens mening en direkt följd av omsorgsplikten. Tanken är inte att spelföretaget ska ställa några medicinska diagnoser. Men de in- dikationer som framkommer genom att följa spelarens spelmönster, sedda i ljuset av bl.a. den information om spelarens ekonomiska för- hållanden spelföretaget borde ha, måste hanteras av spelföretaget på ett professionellt sätt. Enligt utredningens förslag ska utbildningen baseras på aktuell kunskap och forskning samt vara föremål för återkommande upp- följning. Med hänsyn till att utredningens förslag till spellag utgör en ramlagstiftning bör det vara möjligt för regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer, att meddela föreskrifter om vad utbildningen ska innehålla, vilka spelformer utbildningskraven ska gälla, när och hur ofta utbildning ska ske samt om undantag från vilka som ska utbildas. Enligt utredningens mening bör sådana före- skrifter meddelas av . Utredningens förslag: Varje spelföretag ska ha rutiner som anger vilka anställda och uppdragstagare som inte får delta i spel- företagets spel. Ett spelföretag ska se till att anställda vid ett landbaserat kasino i därför avsedd lokal inte tar emot dricks. Förbudet att ta emot dricks omfattar inte anställda i spelföretagets restaurang- verksamhet. En annan grundläggande förutsättning för att spelföretaget ska kunna uppfylla sin omsorgsplikt är att spelföretaget inte har några oegent- liga intressen i sina egna spel. Sådana misstankar från spelarnas sida torde leda till ifrågasättanden av de erbjudna spelens integritet. Utredningen föreslår därför att varje spelföretag ska ha rutiner som anger vilka anställda och uppdragstagare som inte får delta i spel- företagets spel. Spel – problem och ansvar föreligger ett förbud för Casino Cosmopols per- sonal – med undantag för de som jobbar i restaurangverksamheten – att ta emot dricks. Utredningen ser ingen anledning att ändra på denna ordning. Utredningens förslag: Spel som säljs till konsumenter ska till- handahållas på ett sådant sätt att det går att kontrollera köparens ålder. Ett spelföretag ska säkerställa att kommersiella meddelanden om spel innehåller tydlig information om lägsta ålder för att få spela. På platser där spel bedrivs och i samband med kommersiella meddelanden om spel, med undantag för sådana meddelanden i radio, ska spelföretaget säkerställa att kontaktuppgifter anges till en organisation som tillhandahåller information om och stöd i samband med spelproblem. Kontaktuppgifterna ska vara tyd- liga och läsbara. gällande reglering kring åldersgränser för spel och skyl- digheten att tydligt ange åldersgränsen för ett spel på platser där försäljning av spelet sker, ska kvarstå. Vid en internationell jämförelse om åldersgränser som gjordes av (SOU 2008:124) framkom att det var främst i fråga om lotter och nummerspel som inte ställde samma krav på åldersgräns som flertalet övriga länder. Merparten av de stater som studerats tillämpade en generell åldersgräns (SOU 2008:124 s. 330 f.). tillämpar de reglerade lotterierna som omfattas av samarbetet i SPER frivilligt en generell 18-årsgräns för alla former av lotterier, oavsett förmedlingssätt. Även Europeiska kommissionen har i en rekommendation för att skydda konsumenter och spelare i samband med onlinespeltjänster som antogs understrukit vikten av att underåriga inte ska få spela eller inneha ett spelkonto och att det ska finnas Spel – problem och ansvar tydlig information om lägsta ålder för att få spela.12 Vidare bör enligt rekommendationen speloperatörerna ha rutiner och förfaran- den för att säkerställa att underåriga inte kan spela. Som underårig definieras i rekommendationen varje person som enligt tillämplig nationell lagstiftning inte har nått den åldersgräns som gäller för att få delta i onlinespeltjänster. Av 4 § kasinolagen (1999:355) framgår att den som är inte får ges tillträde till ett kasino. I 35 § lotterilagen anges att den som anordnar lotteri eller dennes ombud, med undantag för lotterier som kräver registrering och inte behöver till- stånd, inte får låta någon som är delta i lotteriet. Av andra stycket i nämnda paragraf framgår att åldersgränsen tydligt ska anges på platser där försäljning av spelprodukter sker. Den införda generella åldersgränsen m.m. motiveras av regeringen enligt följande (prop. 2016/17:8, s. 25 f.). Lotterier är en företeelse som kan skapa problem för både den enskilde och det allmänna. Barn och ungdomar utgör en särskilt skyddsvärd grupp. Det får därför betraktas som en självklarhet att barn och ung- domar ska skyddas från lotteriverksamhet. En viktig del i detta skydd är barns och ungdomars tillgänglighet till lotterier, som till stor del avgörs av åldersgränser och hur väl dessa upprätthålls. Mot denna bak- grund instämmer regeringen, i likhet med det stora flertalet av remiss- instanserna, i bedömningen i promemorian om att det bör införas en 18-årsgräns i lotterilagen för deltagande även i andra lotterier än de som omfattas av nuvarande lagstiftning. I enlighet med vad anförts i avsnitt 6.2, och då det är angeläget att skydda barn och ung- domar från verksamhet som består av lotterier, anser regeringen, till skillnad från Lotteriinspektionen, , TU och Unibet samt flera av de ideella föreningarna och lotterierna som yttrat sig, inte att förslagen bör överlämnas till eller invänta slutförandet av utredningens uppdrag. Åldersgränsen bör utformas som en lägsta gräns, och inte hindra att en högre gräns uppställs som tillståndsvillkor för spelformer som innebär en särskilt hög risk för spelproblem. I promemorian har regleringen av åldersgränsen utformats med före- bild i den bestämmelse om åldersgräns som finns för vissa lotterier i lotterilagen, som anger att den som anordnar lotteri eller är ombud för anordnaren inte ska få låta någon som är 12 Kommissionens rekommendation av om principer för att skydda kon- sumenter och spelare i samband med onlinespeltjänster och för att förhindra att underåriga spelar onlinespel om pengar (2014/478/EU). Spel – problem och ansvar delta i lotteri. Den nu föreslagna utvidgningen av åldersgränsen syftar således inte till att införa någon ny betydelse av begreppet delta i lotteri än den som gäller enligt gällande regler och praxis. finns inte något förbud för barn och unga att sälja lotter, och den föreslagna utvidgningen av regleringen i lotterilagen är inte avsedd att förändra detta, vilket bl.a. och Scouterna, uttryckt oro för. Något liknande förbud finns inte heller på tobaks- och alkoholområdet. Tillhandahållande av lotterier sker i stor uträckning via ombud, såväl genom Svenska Spels och ATG:s olika fasta försäljningsställen som genom medlemmar i ideella organisationer. Regeringen delar, liksom remissinstanserna, promemorians bedömning att upprätthållandet av en åldersgräns för lotteri kräver att också försäljningsombuden iakttar denna gräns. Vidare bör åldersgränsen anges på ett tydligt sätt där försäljning av spelprodukter sker, vilket inte någon remissinstans har invänt emot. Om en högre åldersgräns gäller enligt villkoren för det tillstånd som gäller för lotteriet bör i stället denna åldersgräns anges. Ansvaret för att åldersgränsen enligt förslaget upprätthålls bör, i likhet med vad som gäller , ligga på den som anordnar och tillhanda- håller lotterier. Om inte lotterianordnaren har väl fungerande rutiner för att kontrollera att anlitade ombud tillämpar gällande åldersgränser kan detta leda till ingripanden av tillsynsmyndigheten och få betydelse vid prövningen av framtida tillståndsärenden. En långsiktig och väl planerad tillsyn är ett viktigt verktyg för att säkerställa att lotterier anordnas i enlighet med lotterilagens krav. Den tillsyn som Lotteri- inspektionen och andra tillsynsmyndigheter inom lotteriområdet utför omfattar olika aktiviteter, såsom kontroller på plats där lotterier säljs eller anordnas, för att säkerställa att förutsättningar- na för ett meddelat tillstånd kvarstår och att tillståndshavarna följer de lagar, föreskrifter, villkor m.m. som gäller för det aktuella tillståndet. Det finns därför en upparbetad tillsynsverksamhet som bör kunna tillämpas även vid en utvidgad åldersgräns i lotterilagen. Även det för- slag till reglering som Lotteriinspektionen har föreslagit skulle ge upp- hov till problem vid tillsynen, exempelvis vid bedömningen av i vilka fall anordnare och tillhandahållare av lotterier ska försäkra sig om att deltagaren är . Frågorna om ålderskravets utformning och hur tillsynen bör bedrivas omfattas vidare av upp- drag. I avvaktan på utredningens betänkande bör enligt regeringen den nuvarande utformningen av ålderskravet behållas. Spel – problem och ansvar Regeringen anser att det för vissa lotterier skulle leda för långt att ha en åldersgräns. Detta gäller s.k. registreringslotterier och sådana lotterier som varken kräver tillstånd eller registrering (se 17, 19–21 och 21 c §§ lotterilagen). De utgörs av lokala lotterier med begränsade insatser och med varuvinster, lotterier av enklare typ, såsom marknads- och tivoli- nöjen, och s.k. massmedialotterier. Massmedielotterier är lotterier i dags- och veckopress samt i radio och tv där deltagarna ska lösa korsord, rebusar, gåtor och liknande. Även om inte någon åldersgräns gäller för deltagande i dessa typer av lotterier begränsar be- stämmelser om underårigas rättshandlingsförmåga i viss utsträckning barns och ungdomars möjligheter att delta i lotterier även av detta slag. Regeringen anser inte att det finns behov av att ge Lotteriinspektionen möjlighet att besluta om ytterligare undantag från åldersgränsen. Utredningen ser ingen anledning att föreslå några ändringar av ka- sinolagens åldersgräns, de införda reglerna avseende ålders- gränser eller skyldigheten att tydligt ange åldersgränsen för ett spel på platser där försäljning av spelet sker. Däremot bör skyldigheten att tydligt ange åldersgräns utvidgas så att även kommersiella med- delanden ska innehålla sådan information. Vid denna bedömning framstår det också som självklart att spel inte får tillhandahållas på ett sådant sätt att det inte går att kontrol- lera spelarens ålder. En regel om att spelföretaget och dess ombud ska se till att en sådan kontroll kan göras införs därför. Lika självklart är att spelföretaget ska säkerställa att kontakt- uppgifter anges till en organisation som tillhandahåller information om och stöd i samband med spelproblem på platser där spelföre- taget erbjuder spel och i samband med kommersiella meddelanden om spelen, med undantag för sådana meddelanden i radio. Kontakt- uppgifterna ska vara tydliga och läsbara. Utredningens förslag: Det är inte tillåtet för ett spelföretag att erbjuda eller lämna kredit för insatser i spelet. Detsamma gäller för den som är ombud för spelföretaget. Köp av lotter mot faktura ska inte ses som att kredit lämnas. Spel – problem och ansvar