sou · H5B388 · 2017-11-15 00:00:00 — Vidare förekommer särskilda konsumenträttigheter inom många olika om- råden som regleras i flera olika lagar. Utredningen bedömer att det är uteslutet att skulle kunna göra all information som myndigheten lämnar om konsumenters rättigheter tillgänglig på de tre territoriella språken. Som ett första steg anser utredningen att det är rimligt att Kon- sumentverket får i uppdrag att på finska, meänkieli och samiska tillhandahålla den skriftliga information om konsumenters rättig- heter som myndigheten bedömer är mest väsentlig. Om möjligt bör den mest synliga och efterfrågade informationen prioriteras då den får antas ge störst effekt i förhållande till minoritetsspråken. I uppdraget kan även ingå se över möjligheten att, efter en invente- ring bland personalens språkkunskaper, lämna muntlig information på minoritetsspråk. Vård och omsorg på minoritetsspråket (punkt 2.c) har redan infört en möjlighet att få äldreomsorg på de terri- toriella språken, vilket kan ses som ett steg på vägen mot tillämp- ning av punkten. Därutöver har utredningen uppfattat att efterfrå- gan bland de nationella minoriteterna främst rör den sjukvård som bedrivs av landstingen eller av privata aktörer på landstingens upp- drag. Även om begreppet social omsorg enligt punkt 2.c) skulle omfatta även annat bedömer utredningen att en tillämpning i rimlig utsträckning bör innebära att minoritetsspråk inom landstingssjuk- vården prioriteras. En tillämpning i rimlig utsträckning bör inte heller kräva att alla grenar inom sjukvården omfattas. Möjligheten att tillgodose beho- vet av personal med kunskaper i finska, meänkieli eller samiska torde vara svårare ju mer specialiserad sjukvård det handlar om. För minoritetsspråkens del bör det vara mer väsentligt att språken används inom delar av sjukvården som når en större del av allmänheten. Utökade åtaganden enligt språkstadgan Som ett första steg skulle en möjlighet att använda av minori- tetsspråk vid vårdcentraler inom förvaltingsområdena kunna vara ett sätt att i rimlig utsträckning genomföra punkten. För att kunna bedöma om detta vore möjligt och hur det i så fall skulle kunna genomföras skulle särskild en kartläggning av behov och möjlig- heter behövas. Detta ryms inte inom uppdragets ramar. Utred- ningen bedömer därför inte att kan utöka sitt åtagande till punkten. Övriga punkter i artikel 13 skulle kräva en särskild utredning som inte ryms inom utredningens uppdrag. Utredningen kan därför inte föreslå att utökar sitt åtagande till någon av punkterna. När det gäller vissa av punkterna finns det anledning att utveckla resonemanget något. Enligt punkt 1.b) krävs att lagstiftningen förbjuder formella språkförbud inom ”ekonomisk och social verksamhet”, i bl.a. före- tags interna regler. Diskrimineringslagen får i och för sig anses täcka in den verksamhet som avses i punkten. Lagen innebär dess- utom att språkförbud under vissa omständigheter kan anses otillåt- na. Detta är dock beroende av bedömningen i det enskilda fallet. Hur det tillåtna området ser ut är svårt att generellt uttala sig om mot bakgrund av avsaknaden av rättspraxis. Det är osäkert om den typen av indirekta förbud mot språkförbud, som diskriminerings- lagen innebär, kan anses tillräckliga enligt språkstadgan. Avgörande för bedömningen enligt diskrimineringslagen är dessutom att det finns ett samband med språkanvändarens etniska tillhörighet. Punkt 1.b) i språkstadgan tar emellertid sikte på förbud mot an- vändning av minoritetsspråk oavsett om det finns en koppling till etnicitet eller liknande. En ytterligare oklarhet är i vilken utsträck- ning språkstadgan tillåter att det görs sådana intresseavvägningar som krävs när det gäller indirekt diskriminering. Sammanfattningsvis är det tveksamt om diskrimineringslagen kan anses tillräcklig för att motsvara språkstadgans krav. Det är inte heller givet att det är genom diskrimineringslagstiftningen sta- ten bör angripa problemet. Frågan om språkförbud får anses rela- tivt outforskad i . Utredningen har i delbetänkandet pekat Utökade åtaganden enligt språkstadgan på behovet av att se över denna fråga (se SOU 2017:60, s. 249– 251). Utredningen anser att frågan behöver angripas mer systema- tiskt av lagstiftaren innan det är möjligt att ta ställning till om kan och bör tillämpa punkt 1.b). När det gäller punkt 1.c) täcker den bl.a. in ”informella” språk- förbud. Bedömningen ovan avseende punkt 1.b) är relevant även när det gäller dem. Därtill kan det emellertid krävas andra åtgärder än förbudslagstiftning för att motverka sådana sedvanor som nämns i punkt 1.c). Ett första steg bör i så fall vara att det görs en kartläggning av i vilken utsträckning det förekommer sedvanor som motverkar användning av minoritetsspråken inom social och ekonomisk verksamhet. Utifrån en sådan kartläggning kan lämpliga åtgärder övervägas. Utredningen anser att bör låta utreda frågor som rör språkförbud och sedvanor som motverkar användning av minori- tetsspråken, dvs. punkt 1.b) och 1.c), i ett sammanhang. Därefter kan ta ställning till om det är möjligt att utforma lagstift- ning och andra åtgärder för att leva upp till dessa punkter. Punkt 1.d) bör enligt utredningen tillämpas så att staten inom den privata sektorn, exempelvis bland företag, underlättar eller uppmuntrar användning av minoritetsspråk. Inom minoritetspoli- tiken vidtas i princip inte några sådana åtgärder, möjligen med undantag för verksamheten vid Samiskt språkcentrum. För att bedöma hur punkten skulle kunna genomföras skulle det krävas en särskild kartläggning av behov och möjligheter på området. 3.8Synpunkter från företrädare för de nationella minoriteterna Sverigefinländarnas delegation har anfört att de områden där det är mest angeläget att höja ratifikationsnivån är utbildning, samt äldre- omsorg och hälso- och sjukvård. Delegationen har pekat på att har valt en högre ambi- tionsnivå än avseende artikel 8, punkt 1, avseende samiska och svenska i fråga om punkterna a)–f), förskola, grundskola, yrkes- utbildning, universitetsutbildning och vuxenutbildning. Delega- tionen har vidare pekat på att har valt en högre ambitionsnivå Utökade åtaganden enligt språkstadgan avseende samiska samt att det lagstadgade skyddet i är betyd- ligt starkare för enskilda elever. Delegationen har vidare i huvudsak anfört följande. Mot bak- grund av att underkänt den svenska modellen med modersmålsundervisning och mot bakgrund av den faktiska språk- bytessituation som de nationella minoritetsspråken befinner sig i, är det ytterst angeläget att höja ambitionsnivån och nivån av ratifi- ceringen och därmed stärka rätten till undervisning på minoritets- språk i vart fall inom förvaltningsområdet. Det är också ett naturligt nästa steg att ta i utvecklandet av minoritetsrättigheter. I fråga om punkt 2.c) i artikel 13, social omsorg, konstaterar dele- gationen att har valt att inte tillämpa den, trots att äldre- omsorg finns medtagen i minoritetslagen som rättighet och uttryckligen uttalat att äldreomsorg omfattas av det förstärkta skyddet. Delegationen har vidare anfört följande. Även här är det motsvarande åtagandet betydligt högre i och för svenska respektive samiska. De territoriella nationella minoritets- språken behöver ges ett folkrättsligt skydd på omsorgsområdet, och då behöver ratificeringsnivån höjas i . Hälso- och sjukvård på finska går redan att lösa i viss mån , dels genom tolktjänster, dels genom mer systematisk listning av husläkare med språkkun- skaper på vårdcentralerna. Det handlar således i första hand om en högre grad av matchning mellan språkkunskaper och brukare, vilket också skulle kunna innebära en effektivisering av landstingens nu- varande resurser. För samiskans del har det också betydelse om de nordiska regelverken nu ska harmoniseras i högre grad – det är ju ett av argumenten för framtagandet av en nordisk samekonvention. Delegationen har anfört att behovet av höjning av ratifikations- nivån är mest akut beträffande ovannämnda artiklar, men att det även finns andra artiklar där nivån skulle kunna höjas. Delegationen har anfört följande. Om regeringen vill höja medvetenhet och ansvarstagande för minoritetsspråken generellt i skulle man även kunna överväga ratificering av punkt 3 i artikel 12. Punkten innebär ett åtagande för staten att ta vederbörlig hänsyn till minori- tetsspråk och den kultur dessa ger uttryck för när den sprider sin kultur utomlands. Det skulle innebära en bekräftelse av att de natio- nella minoriteternas språk och kultur faktiskt är en del av det svenska kulturarvet som ska skyddas och främjas, inte bara nationellt. Utökade åtaganden enligt språkstadgan Svenska Tornedalingars Riksförbund-Tornionlaaksolaiset (STR-T), vars yttrande i frågan har biträtts av ungdomsförbundet , har föreslagit en generell höjning eller utvidgning av åtagan- den enligt del III i språkstadgan. Vad gäller artikel 8 har STR-T förespråkat att ambitionsnivån i samtliga punkter höjs till den högsta. Förbundet har anfört följande. har underkänt den svenska utbildningsmodellen. Det är ytterst angeläget att höja ambitionsnivå på grund av språk- bytesprocessen. Ratificering av dessa artiklar stärker rätten till under- visning och skapar en sammanhängande utbildningskedja. Vi kan för meänkielis del se att en ratificering skulle höja språkets status ytter- ligare. Vår utmaning är inte för få elever utan synen på språket och attityden till den. En naturlig utveckling av minoritetslagen skulle vara att en förstärkt undervisning erbjuds åtminstone i förvaltnings- områdeskommuner. I fråga om artikel 9 har förbundet föreslagit att ska tillämpa ambitionsnivå i) i samtliga punkter, vilket innebär att rätte- gången i brottmål, tvistemål respektive förvaltningsmål ska hållas på minoritetsspråket. Förbundet har anfört följande. För STR-T är det en självklarhet att det ska finnas möjlighet att få använda meänkieli inom rättsväsendet. Meänkieli blir legitimt och språkets status höjs om det får användas i fler samhällsdomäner. Det enda fall förbundet känner till där meänkieli nyttjats är ett fall . Vad gäller artikel 10 har förbundet förespråkat att ett utökande av åtagande beträffande samtliga punkter som inte redan om- fattas av åtagandet, samt att ambitionsnivån höjs avseende de punkter som redan omfattas. Förbundet har anfört följande. En ratificering skulle vara en bekräftelse på det som redan sker i mer eller mindre omfattning inom förvaltningsområdeskommunerna för meänkieli, så även för Region del. Därför ser inte vi att en ratificering av artiklarna skulle vara betungande. I sammanhanget bör nämnas om det historiskt proaktiva beslut som kommun fattade 2008, att kommunfullmäktigeledamöter hade möjlighet att tala meänkieli, finska och svenska vid fullmäktige. Trots beslutet valde de flesta att tala svenska. Det om något visar att språken har en låg status och att individer inte alltid är trygga i att använda minoritetsspråk i offentliga rum. Förbundet har föreslagit att utökar sitt åtagande till punk- terna 1.a.i), 1.f.i), 1.g) och 3 i artikel 11(höjd ambitionsnivå avseende Utökade åtaganden enligt språkstadgan public service-media och stöd till massmedia samt utbildning av journalister). Förbundet har anfört följande. Språkbytesprocessen pågår och media har en oerhört viktig nyckelroll i revitaliseringen av meänkieli. Media har också en viktig roll i utvecklingen av meänkieli. Förutom språkliga aspekter så är tillgången till media på minoritets- språk en demokratifråga. När det kommer till kapacitet och resurser inom public service vad gäller meänkieli är dessa ytterst marginella i förhållande till finska och samiska. STR-T har uppmärksammat att public service-bolagen insett behovet för meänkielis del. STR-T vill dock understryka att de personella resurserna för meänkielis del är ytterst marginella i förhållande till finska och samiska trots att åhörarna/tittarna för meänkielis del är stor och trogen. Förbundet föreslagit att utökar sitt åtagande enligt punk- terna 1.c), 1.e), 1.h) i artikel 12 till att omfatta även meänkieli och anfört att det är rimligt att det som tillämpas för samiska och finska även ska tillämpas för meänkieli. Förbundet har även föreslagit att punkt 3 ska tillämpas och har anfört att en tillämpning av punkten skulle vara en bekräftelse att de nationella minoriteternas språk och kultur är en del av det svenska kulturarvet. Beträffande artikel 13 har förbundet föreslagit att punkt 2.c tillämpas och har anfört att har valt att inte tillämpa punkten trots att äldreomsorgen är en del av lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk, samt att det är fullkomligt naturligt att utvidga skyddet till att även gälla hälso- och sjukvård. Sáminuorra har föreslagit att punkt 1.a.ii) i artikel 10 ska tillämpas (ett åtagande som innebär att statstjänstemän som är i kontakt med allmänheten använder minoritetsspråket i förhållande till de personer som kontaktar dem på språket). Förbundet har anfört att det skulle höja förtroendet för myndigheter och statliga institutioner hos den samiska befolkningen, som annars har en lägre grad av förtroende mot dessa jämfört med den övriga befolkningen i . Förbundet har vidare föreslagit att tillämpar punkt 1.c i artikel 11 (ett åtagande att uppmuntra och/eller underlätta inrättan- de av minst en tv-kanal på landsdels- eller minoritetsspråk) och an- fört att det hade varit ovärderligt för de samiska språken att tillsammans med och verkar för att starta en samisk tv-kanal med längre sammanhängande sändningar än och mer frekventa nyhetssändningar. Utökade åtaganden enligt språkstadgan Förbundet har slutligen föreslagit att tillämpar punkt- erna 2.d och 2.e i artikel 13 (att se till att det finns säkerhetsan- visningar respektive myndighetsinformation om konsumenters rättigheter på minoritetsspråket) samt anfört att det är symboliskt viktigt för att synliggöra de levande samiska språken i för majoritetsbefolkningen men också för att ge samer möjlighet att se sitt eget språk utanför sfären i det egna hemmet. har anfört att skolfrågorna är en av de viktigaste frågorna och att det är nödvändigt att höja nivån avseende artikel 8, punkterna a)–c). () har föreslagit att utökar sina åtaganden enligt språkstadgan på ett antal punkter, vilka framgår i det följande. Förbundet har inledningsvis anfört att övergripande kommentarer om förbundets förslag till punkter att tillämpa är följande: Sveriges internationella åtaganden gentemot språkstadgan måste harmoniseras med den nationella lagstiftningen. Sveriges internationella åtaganden skulle kunna intensifieras för att följa nutida språkforskning och de olika behov som respek- tive språklig nationell minoritet står inför. Sveriges internationella åtaganden skulle kunna höjas för att flytta fram positionerna i samråd samt i den politiska debatten som följer efter den statliga utredningen och kom- mande regeringspropositionen. Förbundet har angående punkt 8.1.a.ii) i språkstadgan anfört föl- jande. Enligt språkforskning behövs språkbad för att kunna återta språket i de familjer där språket förlorats. För sverigefinska barn med detta mål, skadar en tvåspråkig förskolemiljö inlärningen av det finska språket. Då utredningen föreslår att lydelsen ”helt eller delvis” ersätts med ”hela eller en väsentlig del” skulle detta åtagan- de harmonisera den nationella lagstiftningen. När det gäller generellt har SFU anfört följande. SFU är starkt emot dagens text i skolförordningens 9 kapitel, 13 § som nämner att: Utökade åtaganden enligt språkstadgan Under den sammanlagda tid som eleven får tvåspråkig undervisning en- ligt 12 § får högst hälften av undervisningen ges på umgängesspråket. Undervisningen ska planeras så att undervisningen på svenska successivt ökar SFU har anfört att förbundet inte förstår hur en sådan begränsning i är förenlig med minoritetspolitikens ambitioner att föra vidare språket till kommande generationer. På grund av för- ordningens innehåll löser de sverigefinska skolorna situati- onen med ett jämkningssystem. I lägre årskurser sker en större del av undervisningen på minoritetsspråket. Därefter trappas undervisningen ned och är i de senare årskurserna mestadels på svenska. SFU har vidare angående punkt 8.1.b.ii) anfört följande. Följande ambition skulle harmonisera den faktiska situation som råder inom många sverigefinska grundskolor i de lägre årskurserna. Dessutom skulle kommuner i ett förvaltningsområde behöva ta ställning till om man enligt internationella åtaganden, bör skapa finsk- språkiga klasser, trots att den nationella lagstiftningen inte ålägger dem det. Därtill har SFU angående punkt 8.1.c.ii) anfört följande. Genom att anta följande ambition skulle åtagandet harmoniseras med ung- domsförbundets syn på att slopa skolförordningens 9 kap. 13 § för finskspråkig undervisning. Dessutom skulle nuvarande förvalt- ningsområden med finskspråkiga klasser i lågstadiet behöva ta ställ- ning till om man enligt internationella åtaganden, bör för- länga den finskspråkiga grundskoleundervisningen till att gälla även för högstadiet, trots att den nationella lagstiftningen inte ålägger dem det. SFU har avseende punkt 8.1.d.ii) anfört: Vi anser att avsaknaden av gymnasiestudier med finskspråkig inriktning är ett stort problem för att stärka det finska språkets status. finns både ett same- gymnasium samt ett gymnasium på teckenspråk för döva och hör- selskadade, men inget gymnasium för landets största språkgrupp. Följande ambition skulle kunna göra minoritetspolitiken mer tvär- politisk, åtminstone inom gymnasiepolitiken. SFU har anfört att 8.1.e.ii) harmoniserar nuläget då är ansvarigt universitet för finska. SFU har i fråga om punkt 8.1.f.ii) anfört: Inom den kommunala vuxenutbildningen erbjuds sällan finska som språkval, trots att Utökade åtaganden enligt språkstadgan språket är landets näst största. Det är även vanligt förekommande att man inte ens kan göra en prövning i kurserna finska I och finska II. Detta blir en dubbel bestraffning. Vi vill med denna ambition tvinga fram en förändring inom den kommunala vuxenutbildningen. Förbundet har avseende punkt 10.1.b) anfört följande. Inom både Arbetsförmedlingen och Förvaltningskassan kan exempelvis finska användas i muntliga kontakter med myndigheterna, genom tolkning. Däremot nekas enskilda att lämna in både aktivitets- rapporter och handlingar på finska. Inom , riks- dagen och inom många lokala myndigheter verkar det råda en missuppfattning att det enda som intresserar de nationella minori- teterna är en översättning av minoritetslagen på det egna språket. Det skulle vara till stor hjälp om ofta förekommande förvaltnings- texter som skolförordningen, skollagen, socialtjänstlagen och grund- lagarna, samt formulär avsedda för befolkningen inom förvaltnings- myndigheterna, fanns på finska. ser att ambiti- onen kan kräva fram en förändring. SFU har föreslagit att även tillämpar 10.3.a) och 10.3.b). Förbundet har anfört följande. Dessa paragrafer harmoniserar nu- läget, samt tvingar fram en förändring inom befintliga förvaltnings- myndigheter att genomföra en kartläggning av de anställdas språk- kompetens, samt göra nödvändiga språkliga vidareutbildningar bland de anställda. löser många förvaltningsmyndigheter be- hovet genom att erbjuda tolk, precis som för alla andra språk. Nästan alla sverigefinnar förstår svenska, men vill kunna använda sitt eget språk. Våra språkliga rättigheter är inga integrationsåt- gärder. ambitionen kan inte förvaltningsmyndighet- erna längre smita från åtgärder. SFU har därtill föreslagit att tillämpar punkt 12.3 och har anfört: Minoritetspolitikens mål är att öka jämlikheten mellan majoritetssamhället och de nationella minoriteterna, samt svenskan och de nationella minoritetsspråken. Detta gäller även när sprider sin kultur utomlands. Svenska och finska är redan officiella språk inom Europeiska unionen. Enligt språklagens 13 § ska ”sven- skans ställning som officiellt språk i Europeiska unionen ska värnas”. Varför kan inte även värna om finskans ställning i EU när språket är ett oficiellt minoritetsspråk i ? Dessutom har det finska språket fortfarande en väldigt låg status inom Nord- iska rådet. Vid sidan av att sprida minoriteternas kultur utomlands, Utökade åtaganden enligt språkstadgan skulle även följande åtagande kunna höja ambition i våra internationella samarbetsorgan. SFU har vidare anfört att bör tillämpa punkt 13.1.b) och 13.1.c) och har anfört följande. Det som skiljer artiklarna är att företag inskränker användandet av ett språk, samt motverkar an- vändandet av ett språk. Konsekvensen blir densamma. Enligt mino- ritetspolitikens mål ska jämlikheten mellan svenskan och de nationella minoritetsspråken öka. De nationella minoritetsspråken är officiella språk, och därför kan inte företag motverka användan- det av dessa. Ambitionen skulle delvis harmonisera nuvarande nationell lagstiftning gentemot internationella åtaganden. Enligt diskrimineringslagens (2008:567) 2 kapitel, 1 §, får inte en arbetsgivare diskriminera bland annat den som hos arbetsgivaren är anställd, fullgör praktik eller står till förfogande för att utföra ar- bete som inlånad arbetskraft. ser att ambiti- onen kan kräva fram en utredning gällande språk som ny diskrimi- neringsgrund. SFU har anfört angående punkterna 13.1.d och 13.2.c att åtagan- dena skulle harmonisera den nuvarande nationella lagstiftningen med internationella åtaganden. När det slutligen gäller punkt 13.2.d har SFU anfört följande. Synligheten och statusen för särskilt samiskan och finskan skulle kunna höjas genom följande åtagande. Ett förslag skulle kunna vara att ambitionen gäller vid avgång eller destination till ort inom ett förvaltningsområde. Inom exempelvis ett större statligt ägt flyg- bolag råder en intern språkpolicy där personalen enbart får göra säkerhetsanvisningar på svenska och engelska. Detta håller fast vid en nationalistisk bild av som ett homogent land med ett språk. Då vi har större inrikesflygplatser i flerspråkiga områden som , och skulle artikelns ambition kunna tvinga fram en förändring av nuläget. Dessutom skulle artikeln även leda till att minoritetspolitiken blir mer tvärpolitisk när både Försvars- makten och Myndigheten för samhällskydd och beredskap behöver ta ställning till internationella åtaganden. Utökade åtaganden enligt språkstadgan 3.9Behov av ny översättning av språkstadgan Bedömning: Utredningen har vid genomgången av språkstadgan återkommande kunnat konstatera att den översättning av stad- gan som finns bilagd till betänkanden och propositioner inne- håller tveksamheter och i vissa fall rena felaktigheter. Regeringen bör överväga att låta göra en ny översättning av stadgan. De två autentiska versionerna av språkstadgan är upprättade på engelska respektive franska. Som bilagor till propositioner och betänkanden på minoritetspolitikens område finns en översättning till svenska. Även om denna översättning alltså inte är juridiskt bindande torde den ha stor betydelse, framförallt i relationen mellan regeringen och de nationella minoritetsspråkstalarna, såväl när det gäller diskussionen om huruvida lever upp till sina nuvarande åtaganden som frågan om åtagandena bör utökas. I arbetet med detta betänkande har utredningen utgått från den engelska texten, men har återkommande konsulterat den svenska översättningen när de olika avsnitten i detta kapitel har skrivits. har utredningen kunnat konstatera att den svenska översättningen innehåller rena felaktigheter. Exempel på det är punkt 1.f.iii) i artikel 8 där ”the public authorities” översatts med ”de statliga myndigheterna”, snarare än ”myndigheterna”. Ett annat exempel är punkt 2.a) i artikel 13 där dels ”payment orders” blivit ”skuldebrev”, dels implementation” blivit ”införs”. Ett ytterligare exempel finns i punkt 2.e) och 2.f) i artikel 10. Där har ”debates in their assemblies” översatts med ”i sina sammanträden”.