sou · H4B394 · 2017-01-01 00:00:00 — Skolorna är inte heller representativa mätt med andra mått, de har i genomsnitt bl.a. en mindre andel elever med utländsk bak- grund och en högre andel elever vars föräldrar har eftergymnasial utbildning. Av dessa skäl kan inte beskrivningen användas för att generalisera om svenska skolors närvarofrämjande arbete. Den söker därför peka på likheter och skillnader i de skolor som utgör urvalet. Av de fjorton skolorna har elva blivit intervjuade via telefon eller videosamtal och tre skolor i på respektive rektorsexpedition. Vid samtliga intervjuer har rektorn närvarat, även 1 Skolinspektionen (2016). Omfattande ogiltig frånvaro i grundskolor. om hen biträtts av en medarbetare som varit mer insatt i frågorna. I texten anges därför rektorn som respondent. Vid samtliga intervjuer har två utredningssekreterare deltagit, varav en ställt frågor och diskuterat och en fört anteckningar och kompletterat frågorna. Den sistnämnde har sedan sammanställt sina anteckningar som kontrollästs och i vissa fall tillförts synpunkter av frågeställaren. Tio sådana sammanställningar har färdigställts helt och fyra har sammanfattats i en enklare form. Det är på dessa fjorton som denna redovisning bygger. Av de fjorton skolorna har två en statlig huvudman, en special- skola och en sameskola, åtta har en och fyra har en en- skild huvudman. En av de kommunalt anställda rektorerna företrä- der en grundsärskola som är placerad i lokaler som är gemensamma med en större grundskola, medan två andra grundskolor med kom- munal huvudman, liksom en med enskild huvudman också har tagit emot elever som följer grundsärskolans läroplan. De intervjuade rektorerna/biträdena ger olika beskrivningar av från- varosituationen i den skola de företräder. Flera anser att situationen är god eller oproblematisk, andra att frånvaron har minskat och att närvaron är hög, men att det finns fall av oroande frånvaro. De rektorer som har ansvar för elever som är mottagna i grundsär- skolan uppger att närvaron bland dessa elever i regel är mycket god. Flera rektorer anger att det på respektive skola finns tre till fem elever som varit långvarigt frånvarande.2 På ytterligare en skola finns också tre elever med i varierande grad av långvarig frånvaro. En rektor anger att det finns sju elever med en oroande frånvaro och att en av dessa har en fyrtioprocentig frånvaro. På en skola bedöms vissa elevers ströfrånvaro vara bekymmersam, då ”skolsituationen för en sådan elev blir fragmentarisk”. Ytterligare ett par rektorer omnämner också ströfrånvaro som ett problem. Flera rektorer talar om en minskande frånvaro och en nämner t.ex. att ”slentrianfrånvaron” har minskat från , att 2 I intervjuerna har rektorerna ofta benämnt dessa elever som ”hemmasittare”. Eftersom detta uttryck inte förekommer i skolförfattningarna används det inte i den här sammanfattningen. närvaron överlag är god, men att grupper av elever kräver större in- satser. En rektor som anger att ”ströfrånvaron” är låg på skolan talar om en ökning av problematisk frånvaro och nämner att det gäller särskilt flickor i årskurs 7–9. Ytterligare några rektorer anser sig se en generell ökning av frånvaron på skolan. När rektorerna talar om oroande eller problematisk frånvaro be- dömer de detta utifrån olika måttstockar. Även om flera talar om tidig upptäckt, som också möjliggörs genom rutinerna för registre- ring (se nedan), finns det olika bedömningar av vad som är . Vissa skolor följer direktiv i huvudmannens policy där definitioner och gränser för frånvaro anges. Andra har fattat beslut om när skolan ser särskilt allvarligt på frånvaron. Det kan vara oanmäld frånvaro som omfattar av en månads skoltid eller upp- repad anmäld frånvaro under en månad. En skola anger en möjlighet att genom systemet sätta en ”kontrollspärr” vid 12–15 procents från- varo, en annan sätter en gräns vid och en har som rutin att kartlägga vid den nivån. Den högsta gränsen där en av de intervjuade skolorna definierar frånvaron som problematisk, är över en given tid, oavsett om det rör sig om sammanhängande frånvaro eller inte. Skolorna har med ett par undantag någon form av datoriserad regi- strering av elevernas närvaro i syfte att följa och kontrollera från- varon. Undantagen är två skolor med mycket få elever där närvaron är mycket god och ett starkt socialt sammanhang, eller en skolskjuts- verksamhet ger en särskilt nära kontakt mellan skola och hem. En av rektorerna i dessa skolor uppger att lärarna noterar frånvaro dag- ligen och att rektorn sammanställer denna . De övriga skolorna använder åtta olika system för registrering av närvaro och i flera fall är de utformade så att det automatiskt, t.ex. vid utebliven närvaroregistrering efter första lektionen, utgår ett sms eller mejl till de vårdnadshavare som inte förhandsanmält sjuk- dom eller annan giltig frånvaro. Även sen ankomst registreras på vissa håll. Det kan också vara en lärare som skickar ett sms-meddelande om frånvaro. I någon skola är det i stället en särskilt ansvarig med- arbetare som samlar upp oanmäld frånvaro i systemet och via telefon kontaktar vårdnadshavaren . Några rektorer uppger att vårdnadshavare kan ange sjukdom eller annat skäl till frånvaro via Internet, andra har en särskild telefon- linje för detta. föreligger båda möjligheterna. Även då vård- nadshavaren kontaktas kan den uteblivna närvaron i efterhand bli registrerad som giltig. Flera rektorer uppger att denna form av registrering fungerar väl, att lärarna är konsekventa med att ange närvaro och att vårdnads- havarna uppskattar modellen. Andra menar att det har varit en in- körningstid för att det ska fungera bättre och att alla inte är lika konsekventa med registreringen. En rektor har försett alla lärare med läsplattor som de ska utnyttja för att registrera närvaron. Efter ett visst motstånd har detta enligt rektorn blivit accepterat och funge- rar väl. I andra skolor kan lärarna registrera vid en närbelägen dator. Andra rektorer uppger att det finns svårigheter med den datori- serade delen av den formella hanteringen av närvaro/frånvaro. Det kan vara att vårdnadshavare upplever det krångligt att logga in i system för att rapportera sjukdom, att vissa ambulerande lärare har svårt att hinna med registreringen, att lärare som i direkt anslutning till lektionen blir upptagna av elevärenden inte hinner med registre- ringen eller att systemet inte på ett enkelt sätt ger möjlighet till flexi- bilitet, till exempel vid schemabrytande aktiviteter. Det finns också en risk att vårdnadshavares telefonmeddelanden inte hinner föras in innan systemet har sänt iväg sms eller epost. En rektor uppger att hen då och då måste be vårdnadshavare om ursäkt för att meddelanden om frånvaro skickats hem på grund av någon av dessa orsaker, trots att eleven varit på plats. Det riskerar enligt rektorn att urholka tilltron till modellen och har bidragit till motstånd mot den bland lärarna. En annan rektor önskar att det skulle komma ett mottagningsbevis från vårdnadshavarna och en rektor har av detta skäl valt bort sms-funktionen. En rektor har en kluven inställning till att tekniken tar över och önskar frånvarogranskning, även om lärarna och vårdnadshavarna är nöjda. I flera fall har de datoriserade systemen kommit till skolorna genom huvudmännens försorg, liksom kraven på att använda dessa. En aspekt som rektorerna framhåller är vikten av information, inte enbart till lärarna som ska ansvara för närvaroregistrering, utan också till vårdnadshavarna som måste få god kännedom om skolans rutiner. Samtliga uppger att skolorna har rutiner eller riktlinjer för frånvarohantering. De anger bl.a. lärarnas ansvar för att registrera elevernas närvaro, när och hur elevernas frånvaro ska registreras, vikten av god närvaro, hur elevernas frånvaro ska föranmälas och hur oanmäld frånvaro ska hanteras. Vissa rektorer anser att vårdnads- havarna ytterligare behöver informeras om rutinerna, men att lärarna överlag är införstådda med och lojala mot dem. I många av skolorna finns rutinerna för hantering av frånvaro som dokument, ofta initierade och framställda av huvudmännen för en gemensam policy. I flera fall är dessa dokument allmänt hållna, med relativt självklara beskrivningar av konsekvenser vid frånvaro, i andra fall finns regler som förväntas efterlevas noga och där blan- ketter av flera slag har utformats för att ansvariga också på central nivå ska kunna följa upp frånvarorapporteringen. En skola uppvisar mycket detaljerade och delvis motsägelsefulla beskrivningar om frånvaro med definitioner, riskbeskrivningar och kopplingar till en problematik som också ger intryck av att skolfrånvaron är ett synner- ligen allvarligt bekymmer för huvudmannen. Andra har mer tydliga anvisningar som understryker huvudmannens intresse av att följa frånvarosituationen om den visar sig problematisk. I ett par skolor förväntas att resultat från registreringen av frånvaro redovisas till central nivå. Flera rektorer uppger att den skolansvariga nämnden särskilt efterfrågar de fall där frånvaron överstiger en viss nivå. En huvudman kräver att en särskild närvaroansvarig med definierat an- svar utses i skolorna. För en icke-kommunal skola är policyn utarbetad i samverkan med näraliggande skolor. En rektor anger att skolan valt bort tillämpningen av rutiner/rikt- linjer helt och hållet, eftersom hen vill arbeta situationsbaserat. Detta arbetssätt kan enligt rektorn hämmas av en detaljerad styrning i form av skriftliga rutiner. Åtgärdstrappan – likartade tillvägagångssätt De intervjuade skolorna följer en mer eller mindre strukturerad åt- gärdstrappa, dvs. de tar stegvis till nya åtgärder i sin hantering av frånvaro. I flera fall är dessa på förhand beskrivna, liksom att de kan ingå i en av huvudmannen utformad policy som i ett par fall är dokumentstinn. betonar de flesta att insatserna för att komma till rätta med en elevs problematiska frånvaro oftast måste ”skräddarsys” efter elevens behov. De formella stegen fram till ut- redning är dock förhållandevis likartade när det gäller hantering av olovlig frånvaro. Det första steget är som nämnts att efter en noterad ogiltig frånvaro kontakta hemmet. Det andra är att mentorn, kontaktlärare, biträdande rektor eller, på någon skola rektorn själv, kallar vård- nadshavare och elev till ett samtal om frånvaron. Inledningsvis kontaktar skolan vårdnadshavaren, automatiskt via datasystemet eller via telefonsamtal/sms från mentorn eller annan av rektor utsedd ansvarig, för att meddela att eleven inte kommit till lektionen. Vanligen ska detta göras , flera skolor vittnar om att man tar kontakt efter första lektionen, men det finns också skolor som anger att det ska ske . Elever kan också avvika från skolan , vilket be- höver uppmärksammas. Flera rektorer påpekar vikten av en tidig reaktion, vilket även framhålls i policydokumenten. Vid ett sådant samtal kan också vårdnadshavaren i de flesta fall i efterhand god- känna elevens frånvaro, t.ex. på grund av att eleven insjuknat efter att vårdnadshavaren lämnat hemmet . Om den första kontakten enbart är ett meddelande om utebliven närvaro så har den andra, när eventuell ogiltig frånvaro upprepas, mer karaktären av ett allvarligt samtal med eleven och ett upprepat meddelande till hemmet. Flera rektorer uppger att skolans elevhälsa ofta redan på detta stadium får kännedom om frånvaron. Detta kan ske genom att arbetslag/eller någon annan tar upp frågan vid regelbundna sammanträden eller att elevhälsan har ett uttalat ansvar att följa registreringen. I nästa steg, när en elevs frånvaro betraktas som problematisk, ska skolan utforska orsakerna till frånvaron. Detta sker så gott som alltid genom samtal med vårdnadshavare och elev. I detta steg är också vanligen elevhälsan delaktig, antingen genom medverkan eller ansvar för samtalet, eller som analyspartner för att utreda orsaker. I vissa fall är elevhälsan involverad i beslutet om en kartläggning av orsaker till en elevs frånvaro. I flera fall är det mentorn/handledaren som ska genomföra samtalen, i en skola ska en biträdande rektor med långtgående ansvar för en årskurs leda samtalen. På en liten skola med nära kontakter mellan vårdnadshavare och skola har en problematisk frånvaro upphört genom att rektorn ringde hemmet. I flera skolor sker de stegvisa insatserna som nämnts efter en given mall. Det kan då framgå att mentorn ska ansöka om samarbete med elevhälsoteamet. I en skola finns särskilda blanketter för ansö- kan, men vid samtal med rektorer framgår att lärare också kan ta en mer informell kontakt med elevhälsan. Flera rektorer eller policy- dokument uppger också att den ansvarige ska dokumentera alla kontakter som tas. Om skolnärvaron trots dessa samtal inte blir bättre söker skolan, tillsammans med elev och vårdnadshavare efter möjliga anpassningar som ska främja närvaron i skolan. I dessa fall talar flera rektorer om att upprätta överenskommelser med eleverna. I det här steget är elev- hälsan alltid delaktig, även om det skiljer sig åt mellan skolorna i vilken grad och vilken yrkesgrupp som förväntas vara aktiv. I de fall rektorerna talar om elever med långvarig frånvaro är an- passningar ett begrepp som ofta förekommer. Syftet är att möjlig- göra en återgång till skolarbetet. Individuella lösningar eller anpass- ningar för denna grupp elever genomförs i flera av skolorna och har olika utformning.3 Flera rektorer uppger också att man är noga med att följa upp hur anpassningarna verkar och att vid behov göra på ett annat sätt. är en period som anges, men upp- följningar kan ske både tätare och mer sällan. En rektor betonar att det är fråga om ett långsiktigt arbete. Ett eventuellt sista steg som rektorerna anger är orosanmälan till socialnämnd. En skola kontaktar elevernas hemkommuner och sociala myndigheter bl.a. om det förekommer sjukanmälan på oklara grunder och rektorn uppger att frånvaron därefter upphört. En annan rektor kontaktar de sociala myndigheterna bl.a. då vårdnads- 3 Särskilt stöd, anpassad studiegång och särskild undervisningsgrupp som ibland nämns i intervjuerna regleras i skollagen. har även meddelat allmänna råd om arbetet med extra anpassningar, särskilt stöd och åtgärdsprogram. havarna trots problematisk frånvaro inte är beredda att ta emot hjälp av elevhälsan. Flera rektorer nämner, utan att någon direkt fråga ställs om detta, skolans möjlighet att få till stånd ett vitesföreläggande för att åstadkomma en god närvaro för en enskild elev. Ett par av dessa skolor använder inte vitesförfarande, eftersom rektorn anser att detta riskerar att skapa en dålig relation till vårdnadshavarna och skolan är särskilt mån om att ha goda relationer till alla hem. En annan skola har vid tillfällen utarbetat två underlag för att den aktuella nämnden skulle kunna besluta om att vitesförelägga vårdnads- havaren. Rektorn uppger sig ha så dåliga erfarenheter av vitesföre- läggande att skolan inte kommer att pröva åtgärden igen. Rektorerna ser fördelar med de datoriserade systemen. Systemen gör det möjligt att snabbt och enkelt skaffa en överblick över från- varon. Det blir möjligt att identifiera elever med problematisk från- varo och att kartlägga mönster. De intervjuade rektorerna (och/eller den medarbetare som deltar i intervjun) är som regel engagerade i kartläggningen och följer den noga, antingen genom att själva regelbundet se över den eller uppdra detta åt någon som sedan rapporterar. Medarbetaren kan vara en lärare, specialpedagog, elevassistent, fritidsassistent, skolsköterska eller biträdande rektor. En rektor följer upp , andra med en eller ett par veckors, eller upp . Sannolikt är uppföljningen beroende av hur allvarlig frånvarosituationen be- döms vara i respektive skola. Med uppföljningen av frånvaro som grund uppger de flesta rektor- erna att skolan kan börja kartlägga/utreda orsaker till elevers från- varo. Det kan motsvara ett av stegen i åtgärdstrappan. När sedan mentorn, kontaktläraren, elevhälsofunktionären, biträdande rektorn eller, på någon skola rektorn själv, kallar vårdnadshavare och elev till ett samtal om frånvaron kan uppföljningen tjäna som underlag för samtalet. Det här gäller särskilt när vårdnadshavaren måste upp- märksammas på att eleven har problematisk frånvaro. ”Det gäller att rota i problemen”, menar en rektor. Flera rektorer uppger att en omfattande godkänd frånvaro också kan dölja en problematisk frånvaro. De ger bl.a. uttryck för att vårdnadshavare ibland ”tappar kontrollen” och/eller att de vill hjälpa sitt barn genom att gå med på att rapportera sjukdom. För en skola dröjde det till en elevs 60-procentiga frånvaro innan skolan uppmärk- sammade en sådan problematik bakom ett mönster. Orsakerna till frånvaro kan vara många Ett fåtal av rektorerna framhåller att problematisk skolfrånvaro för vissa elever enbart är orsakad av förhållanden i skolan. När detta beskrivs är det kopplat till de prestationskrav som ställs på eleverna. En rektor nämner de många ämnen i vilka eleverna måste förhålla sig till kunskapskraven som en skolfaktor som ger upphov till en stress som kan påverka närvaron. En stress på såväl fritid som i skola påverkar enligt andra skolnärvaron. Även de nationella proven be- skrivs som en stressfaktor. Detta drabbar enligt vissa rektorer ofta de ambitiösa eleverna och särskilt flickor. Det förekommer enligt en rektor att vissa elever uppvisar vad som hos vuxna benämns ut- mattningssyndrom eller utbrändhet. Ett annat exempel på förklaring till frånvaron är att den orsakas av en kombination av bristande motivation och bekymmersamma hem- förhållanden. Flera rektorer anger att elevernas familjesituation påverkar närvaron och att skolan ofta upplever sig maktlös inför detta. Det finns också exempel på att vårdnadshavarnas svaga utbildnings- bakgrund bedöms bidra till vissa elevers frånvaro och att ensam- kommande barn är överrepresenterade när det gäller frånvaro. I övrigt uppger rektorerna komplexa orsakssamband. Flera näm- ner en ökande psykisk ohälsa bland unga som en delorsak. Flera rektorer uppger neuropsykiatriska orsaksgrunder, elever som upp- visar svårigheter med sociala kontakter, ångestproblematik eller autism. En rektor menar att synen på skolan har förändrats och avser då att acceptansen för att stanna hemma har ökat. Några rektorer pekar också på datorspelsberoende som en bakgrund till att främst vissa pojkar är frånvarande. En uttrycker en oro över flickor i års- kurs 8 som kan ändra sitt beteende mycket snabbt och ”glida iväg”, med bl.a. skolfrånvaro som följd. En typ av frånvaro som alla rektorer har erfarit är förknippad med familjeresor. De flesta rektorer anser inte att detta är ett stort problem och de tar ställning till vårdnadshavares begäran om ledig- het för barnen utifrån elevens skolsituation där mentorns bedöm- ning har stor betydelse. Vanligen kan de bevilja ledighet, men det finns situationer där en längre frånvaro kan äventyra lärandet och då avslår de begäran. Alla rektorer har varit med om att elever trots att ansökan om ledighet avslagits är frånvarande . I vissa fall kräver det då extra insatser av skolan i efterhand och en rektor upprörs över att detta går ut över andra elever som skulle behöva de resurserna p.g.a. sina allmänna svårigheter. En rektor har delege- rat beslut om ledighet till mentorn. En rektor menar att frånvaro på grund av ledighet dels berör barn till vårdnadshavare med utländsk härkomst som reser till släkt utom- lands, dels barn där vårdnadshavare väljer veckor då t.ex. fjällresorna är billigare. På en skola där begärd ledighet för resor är förhållandevis vanlig måste lärarna utarbeta extrauppgifter för frånvarande elever. Rektorn är därför restriktiv med att tillstyrka ledighet. En annan rektor, som också är restriktiv, menar att de bortresta kan följa klassens veckoplanering och undervisning via Internet och därigenom inte ska behöva extra stöd vid återkomsten till skolan. En rektor uppger att det är särskilt bekymmersamt att yngre elever som är frånvarande inte är delaktiga i den sociala utveckling som klassen genomgår. För att komma vidare i analysen av orsaker till frånvaro uppger flera av rektorerna att någon i skolan t.ex. mentorn, handledaren, studie- och yrkesvägledaren, elevhälsopersonal, biträdande rektorn eller rektorn samtalar med eleven. Vissa framhåller att det är sär- skilt viktigt att mentorn är väl informerad då hen är den som har bäst kännedom om elevens situation och ska ha fortsatt kontakt. Ett par rektorer påpekar särskilt att det rör sig om att få till stånd en intervju där eleven förmås säga hur det ligger till och att skolan lyssnar och inte ”lägger munkavle på eleven”. På en del håll sker samtalen efter en uppgjord mall. Det finns rektorer som upp- ger att det inte är ovanligt att elever med en historik av frånvaro har sökt sig till skolan från en annan skola. Det kan bero på att vårdnads- havaren fått kännedom om att den aktuella skolan har ett gott rykte vad gäller närvaro i skolan. Det kan då hända att vårdnadshavare/ elev inte informerar om historiken i syfte att eleven ska få börja om från början utan att förutfattade meningar ska störa omstarten. Rektorer påpekar att detta sällan leder till en god start och önskar att överlämnanden skulle genomföras i dessa fall. De har dock känne- dom om att vårdnadshavaren kan tillåta att åtgärdsprogram över- förs från en avlämnande skola. Flera rektorer menar också att det bakom en av vårdnadshavarna godkänd frånvaro kan finnas en problematik som beror på att dessa brister i sitt föräldraansvar. Att vårdnadshavaren sanktionerar ogil- tig frånvaro framställs som en missriktad välvilja från vårdnads- havarens sida, vilken kan leda till att eleven får en ökad ogiltig frånvaro. Ett liknande tema som nämns är att vissa elever med somatiska sjukdomar stannar hemma från skolan mer än nödvändigt. Åtgärder – insatserna med och för eleverna Alla rektorer som har erfarenheter av problematisk frånvaro anger att skolan tillämpar och prövar flera olika arbetssätt för att minska frånvaron. Främst rör det sig om insatser riktade till enskilda elever. Utgångspunkten är individualisering och åtgärderna vidtas som regel efter utredning och överenskommelse med elev och vårdnads- havare. En rektor uppger att det kan bli nödvändigt att ge stöd åt lärare om elevens problematiska frånvaro har samband med relatio- nen till läraren. För elever med en långvarig och/eller problematisk återkom- mande frånvaro, avser åtgärderna en återgång till skolarbetet och då tycks anpassning, sannolikt i form av anpassad studiegång, vara ett genomgående arbetssätt.4 Flera rektorer framhäver vikten av en successiv återgång, specialdesignad genom t.ex. utvalda lektioner som eleven särskilt uppskattar eller deltagande i sociala aktiviteter. menar några att man tvingas bromsa, eller begränsa återgången då eleven riskerar att överskatta sin förmåga efter lång bortavaro och är ivrig att klara allt. En rektor nämner att skolan på elevens önskan ordnat undervis- ning i ett språk som man inte är skyldig att erbjuda. Andra om- nämnda insatser är hemundervisning och i flera fall att eleven blir hämtad i hemmet eller att en mötesplats på skolvägen utses. 4 Se fotnot 2. rektorer nämner deltagande i de praktiskt/estetiska ämnena och en rektor talar om en praktisk sysselsättning på en gård under ledning av en kompetent och betrodd person, vilket kompletterats med moti- verande samtal. Flera anger också hembesök och olika former av praktisk hjälp för eleven att ta sig till skolan. Individuell handled- ning och specialschema är exempel på andra insatser rektorerna nämner. En rektor anser att det är viktigt att inte undervisa i hem- met och skolan arrangerar därför möten och undervisning i bl.a. kyrkans eller fritidsgårdens lokaler. Siktet är enligt rektorn inriktat mot att få eleven till skolan. Väckning och frukost erbjuds av en skola. Även en omfattande giltig, dvs. anmäld frånvaro bedöms som nämnts av rektorerna som problematisk. Rör det sig om långvarig sjukdom erbjuder skolorna i regel hemundervisning.