sou · H5B390 · 2017-11-22 00:00:00 — Denna fråga faller dock utan- för ramen för det nuvarande uppdraget som är begränsat till frågor som berör makars, registrerade partners och sambors förmögenhets- förhållanden. 1 Betänkande 2008/09:CU19 s. 21. Internordiska bestämmelser om makars förmögenhetsförhållanden Förslag: Nuvarande bestämmelser om internationell behörighet i nordiska förhållanden vid frågor om bodelning och boskillnad samt litispendens ska i princip behållas med vissa redaktionella och språkliga ändringar. Som ovan redovisats kommer när en fråga rör förhållandet till inte längre att ha möjlighet att tillämpa de internordiska bestämmelserna om internationell behörighet. När en fråga om ma- kars förmögenhetsförhållanden rör förhållandet mellan och ska i stället de heltäckande bestämmelserna om internatio- nell behörighet i förordningen om makars förmögenhetsförhållanden tillämpas. kommer dock att kunna fortsätta tillämpa de internordiska bestämmelserna om internationell behörighet i förhållande till Dan- mark, och . Tillämpningsområdet för de internordiska bestämmelserna om in- ternationell behörighet har redovisats i avsnitt 3.4. I sammanhanget är det viktigt att påtala att de nordiska äktenskaps- respektive arvskon- ventionerna samt de svenska bestämmelser som införlivar dem inte är heltäckande när det gäller internationell behörighet. Bestämmelserna om internationell behörighet gäller endast frågor om bodelning som har samband med ett yrkande om hemskillnad eller äktenskapsskill- nad, frågor om boskillnad och frågor om bodelning med anledning av en makes död. Faller en fråga utanför tillämpningsområdet eller regle- rar inte de internordiska bestämmelserna den aktuella frågan ska i stäl- let de heltäckande bestämmelserna om internationell behörighet i för- ordningen om makars förmögenhetsförhållanden tillämpas även i för- hållande till , och . Ett exempel på detta är när frågan gäller en självständig fråga om bodelning, dvs. utan att frågan har samband med ett yrkande om hemskillnad eller äktenskapsskillnad (jfr 8 § NÄF). Internordiska bestämmelser om makars förmögenhetsförhållanden I 8 § NÄF anges förutsättningarna för internationell behörighet vid frågor om tillfälligt hävande av sammanlevnaden, bodelning och vård- nad. Med hänsyn till att bestämmelserna fortsatt kommer att kunna tillämpas i förhållande till , och i enlighet med artikel 62.1 i förordningen, föreslår utredningen att den del av be- stämmelserna som avser förutsättningar för internationell behörighet vid frågor om bodelning ska behållas. Bestämmelserna bör dock utgå från svenska förhållanden och i lag- texten bör därför tydliggöras att det endast är domstolar som prövar frågor om bodelning. I kan en fråga om bodelning i samband med ett yrkande om äktenskapsskillnad endast tas upp av tingsrätten som en ansökan om förordnande av bodelningsförrättare (se 14 kap. 5 § ). Vidare föreslås att begreppet legal separation används i lagtexten i stället för hemskillnad. Anledningen till detta är att legal separation är en neutral term som inte hänför sig till ett rättsinstitut i ett visst rättssystem. I och används också ordet separation i stället för hemskillnad. då institutet hemskillnad före- kom i kunde själva termen hemskillnad ha ett visst pedago- giskt värde. Det har dock gått sedan institutet avskaffades i och benämningen får därför anses ha förlorat sitt pedago- giska värde (se vidare avsnitt 3.5.1 för en närmare redogörelse av in- stitutet hemskillnad och legal separation). I LIMF och II- förordningen används också uttrycket legal separation. I 8 a § NÄF finns bestämmelser om litispendens när det gäller frågor om hemskillnad, äktenskapsskillnad, tillfälligt hävande av samman- levanden, bodelning och vårdnad. Bestämmelserna innebär att ett på- gående mål om exempelvis äktenskapsskillnad i vilken yrkanden om bodelning framförts, hindrar att en självständig talan om bodelning tas upp vid en annan domstol rörande samma fråga. Bestämmelserna reglerar dock inte den situationen då en självständig talan om bodel- Internordiska bestämmelser om makars förmögenhetsförhållanden ning är väckt när en bodelningsfråga anhängiggörs i ett mål om äkten- skapsskillnad.2 Med hänsyn till att bestämmelserna fortsatt kommer att kunna tillämpas i förhållande till , och i enlighet med artikel 62.1 i förordningen, föreslår utredningen att den del av bestäm- melserna som avser litispendens vid frågor om bodelning behålls. I lik- het med bedömningen ovan bör det i lagtexten tydliggöras att det för svenskt vidkommande är domstolar som prövar frågor om bodelning. Ordet myndighet bör därför ändras till uttrycket domstol eller annan myndighet. Vidare bör begreppet hemskillnad ändras till legal separation. I 5 § NÄF finns bestämmelser om internationell behörighet i fråga om ansökan om boskillnad. är avskaffat i men finns fortfarande kvar i och . För en mer ingående redogörelse av boskillnadsinstitutet, se avsnitt 3.4.1. Bestäm- melserna kommer att kunna fortsätta tillämpas i förhållande till Dan- mark, och i enlighet med artikel 62.1 i förordningen och utgångspunkten är därför att bestämmelserna i huvudsak ska behållas. har enligt 5 § andra meningen NÄF gällt att om makarna har hemvist i olika stater ska en ansökan om boskillnad tas upp i den stat där den make som ansökan riktar sig mot har hemvist eller, om denna stat är , i den stat vars lag är tillämplig på makarnas för- mögenhetsförhållanden. Det andra ledet i andra meningen blir dock aldrig tillämpligt för del eftersom boskillnadsinstitutet är av- skaffat i svensk rätt. Om svensk lag är tillämplig på makarnas för- mögenhetsförhållanden kommer ju en ansökan om boskillnad att av- visas. Utredningen föreslår därför att med undantag för andra ledet i andra meningen, ska bestämmelserna i 5 § NÄF behållas. Vissa redaktionella och språkliga ändringar bör dock vidtas i syfte att tydliggöra när svensk domstol är behörig att ta upp en fråga om boskillnad. Sådana ändringar ligger i linje med vad som gäller enligt andra svenska bestämmelser om internationell behörighet, t.ex. be- stämmelserna i LIMF (jfr 2 och 2 a §§ LIMF). Några ändringar i sak är dock inte avsedda. 2000/01:98 s. 62. Internordiska bestämmelser om makars förmögenhetsförhållanden Enligt nuvarande bestämmelser i (se 2 a §) uppställs ett antal anknytningskrav som måste vara uppfyllda för att 5 § NÄF ska vara tillämplig. Med hänsyn till att 5 § NÄF föreslås behållas bör även be- stämmelserna om det närmare tillämpningsområdet för 5 § NÄF (del av 2 a § NÄF) behållas. Frågor om bodelning med anledning av en makes död I 3 kap. 9 och 10 §§ IAL regleras internationell behörighet i frågor som gäller bodelning med anledning av en makes död. Bestämmel- serna ska fortsätta att tillämpas i förhållande till , och i enlighet med artikel 62.1 i förordningen om makars för- mögenhetsförhållanden och bestämmelserna ska därför behållas. Som tidigare angetts bör dock lagtexten utgå från svenska förhållan- den. Det bör därför tydliggöras att det endast är domstolar som tar upp frågor om bodelning. Uttrycket eller annan myndighet i första stycket bör tas bort. Förslag: Nuvarande bestämmelser om tillämplig lag i nordiska för- hållanden ska behållas. Bestämmelserna om begränsning av lagvals- reglernas tillämpning med avseende på äldre äktenskap och om formell giltighet av lagvalsavtal när frågan bedöms enligt svensk lag ska dock tas bort. Som ovan redovisats kommer i förhållande till inte längre att kunna tillämpa de internordiska bestämmelserna om tillämp- lig lag. När en fråga om makars förmögenhetsförhållanden rör för- hållandet mellan och ska i stället bestämmelserna om tillämplig lag i förordningen om makars förmögenhetsförhållanden tillämpas. Det betyder att i de fallen kommer att tillämpa oföränderlighetsprincipen i stället för föränderlighetsprincipen som gällt. kommer dock att kunna fortsätta att tillämpa de internordiska bestämmelserna om tillämplig lag i förhållande till Dan- mark, och . Det betyder att , i förhållande till dessa stater, kommer att kunna fortsätta tillämpa föränderlighetsprin- Internordiska bestämmelser om makars förmögenhetsförhållanden Se avsnitt 3.3.5 om innebörden av föränderlighets- respektive oföränderlighetsprinciperna. De internordiska bestämmelserna om tillämplig lag är visserligen heltäckande. Tillämpningsområdet är dock begränsat, vilket har redo- visats i avsnitt 3.5.1. Faller en fråga utanför tillämpningsområdet kom- mer därför bestämmelserna om tillämplig lag i förordningen om makars förmögenhetsförhållanden att tillämpas även i förhållande till , och . I 3–4 §§ NÄF finns bestämmelser om tillämplig lag i nordiska för- hållanden. Det gäller bestämmelser som avgör tillämplig lag när makarna har ingått lagvalsavtal (3 §) och när ett sådant avtal saknas (3 a §). Det gäller också bestämmelser om tillämplig lag för att av- göra behörigheten för en make att råda över fast egendom m.m. (3 b §), bestämmelser som reglerar rättsverkningarna av rättshand- lingar när det sker ett byte av tillämplig lag (3 c §) samt lagvalsavtals och äktenskapsförords giltighet till formen (4 §). Vidare finns bestämmelser om tillämplig lag med anledning av en makes död i IAL (3 kap. 8 §). Det är dock endast frågan om tillämplig lag avseende förfarandet vid bodelning som regleras där. Gäller frågan vilken lag som är tillämplig i materiellt hänseende på en bodelning med anledning av en makes död blir de lagvalsregler som grundas på den nordiska äktenskapskonventionen tillämpliga, dvs. 3–4 §§ NÄF. Med hänsyn till att de ovan redovisade bestämmelserna fortsatt kommer att kunna tillämpas i förhållande till , och enligt artikel 62.1 i förordningen, föreslås att bestämmelserna huvudsakligen ska behållas. När det gäller bestämmelser om formell giltighet av lagvalsavtal finns lagvalsbestämmelser i 4 § NÄF. Bedöms frågan enligt svensk lag, ska lagvalsavtalet anses giltigt om det är skriftligt (4 § andra stycket andra meningen NÄF). Enligt bestämmelserna i 4 § LIMF föreskrivs nämligen skriftlighet för ett lagvalsavtals formella giltighet. När förordningen om makars förmögenhetsförhållanden börjar tillämpas kommer dock svensk rätt att ändras i detta avseende. Artikel 23 punkten 1 i förordningen föreskriver att ett lagvalsavtal är giltigt till formen om det är skriftligt, daterat och undertecknat. Enligt punkterna 2–4 i samma artikel kan dock ytterligare formkrav gälla för lagvalsavtalet om makarna eller en av dem har hemvist i en medlemsstat som föreskriver kompletterande formkrav för äkten- skapsförord (se vidare avsnitt 6.5.1 angående formell giltighet av lag- Internordiska bestämmelser om makars förmögenhetsförhållanden valsavtal enligt förordningarna). Punkten 1 i artikel 23 kommer att utgöra svensk lag som alltid gäller. Punkterna 2–4 däremot är lagvals- regler som kommer att gälla endast om förordningen är tillämplig. I förhållande till , och kommer lagvalsreglerna angående den formella giltigheten av lagvalsavtal i den nordiska äkten- skapskonventionen att tillämpas i stället för förordningens lagvals- regler. Detta betyder att i ett fall där den nordiska äktenskapskonven- tionen är tillämplig, kommer, om frågan ska bedömas enligt svensk lag, ett lagvalsavtal att anses vara giltigt till formen om det är skriftligt, daterat och undertecknat. Bestämmelserna i 4 § andra stycket andra meningen NÄF strider således mot förordningen och bör därför tas bort. I 10 § första stycket NÄF finns bestämmelser som reglerar rätts- verkningarna av hemskillnad för frågor om makars förmögenhets- förhållanden. förekom hemskillnadsinstitutet i samtliga nor- diska stater men det har numera avskaffats i och (se vidare avsnitt 3.5.1 för en närmare redogörelse av hemskillnadsinstitu- tet). Med hänsyn till att bestämmelserna i 10 § första stycket NÄF fortsatt kommer att kunna tillämpas i förhållande till , och ska de behållas. Enligt utredningen krävs dock vissa språk- liga ändringar av lagtexten. Bland annat bör begreppet legal separation användas i stället för hemskillnad. Vidare bör viss omstrukturering ske av lagtexten i syfte att göra den modernare och mer lättillgänglig. Några ändringar i sak är dock inte avsedda. Enligt nuvarande bestämmelser i (se 2 a §) uppställs ett antal anknytningskrav som måste vara uppfyllda för att de internordiska bestämmelserna om tillämplig lag ska vara tillämpliga. Med hänsyn till att bestämmelserna om tillämplig lag i NÄF föreslås behållas bör även bestämmelserna om det närmare tillämpningsområdet för dessa bestämmelser (del av 2 a § NÄF) behållas. Av bestämmelserna i 6 § NÄF följer vidare att bestämmelserna om tillämplig lag i NÄF (3–5 §§) inte är tillämpliga avseende äkten- skap som ingåtts för så sedan att dess rättsverkningar är att bedöma enligt den lagstiftning som gällde i , i och i före år 1918.3 Mot bakgrund av att bestämmelserna i 6 § NÄF numera måste betraktas som obsoleta bör dessa bestämmelser tas bort. 3 Se NJA II 1932 s. 415 f. Internordiska bestämmelser om makars förmögenhetsförhållanden 10.6.1Fortsatt tillämpning av internordiska bestämmelser avseende avgöranden från , och Som redogjorts för i avsnitt 10.2 kommer att kunna fortsätta tillämpa nuvarande internordiska bestämmelser i förhållande till Dan- mark, och . I förhållande till dessa länder kan alltså fortsätta att tillämpa bestämmelserna om erkännande av nor- diska avgöranden som har meddelats i enlighet med bestämmelserna om internationell behörighet i NÄF (del av 22 § NÄF). I förhållande till och gäller detta även bestämmelserna om erkän- nande och verkställighet av nordiska avgöranden om makars för- mögenhetsförhållanden i NEVL (1 och 3 §§ jämförda med 7 § andra stycket 1 och 5 NEVL). I förhållande till kommer sådana av- göranden fortsatt att behandlas enligt lag om erkännande och verkställighet av dom som meddelats i , eftersom ännu inte har antagit nordiska ramkonvention. Tillämpningsområdet för de internordiska bestämmelserna om erkännande och verkställighet har redovisats i avsnitt 3.6. Faller en fråga utanför tillämpningsområdet för de internordiska bestämmel- serna finns ett fortsatt behov av svenska autonoma bestämmelser om erkännande och verkställighet. I kapitel 12 gör utredningen en bedöm- ning av vilka svenska autonoma bestämmelser som bör gälla för avgöranden som faller utanför tillämpningsområdet för förordning- arna om makars respektive registrerade partners förmögenhetsför- hållanden och de internordiska bestämmelserna. 10.6.2Fortsatt tillämpning av internordiska bestämmelser avseende avgöranden från Bedömning: De internordiska bestämmelserna föreskriver enkla- re och snabbare förfaranden för erkännande och verkställighet än förordningen om makars förmögenhetsförhållanden gör. kan därmed fortsätta att tillämpa de internordiska bestämmelserna om erkännande och verkställighet i förhållande till . Internordiska bestämmelser om makars förmögenhetsförhållanden Som redogjorts för i avsnitt 4.4.1 och 10.2 kan fortsätta att tillämpa de internordiska bestämmelserna om erkännande och verk- ställighet även i förhållande till i den mån de föreskriver enkla- re och snabbare förfaranden än förordningen om makars förmögen- hetsförhållanden gör (artikel 62.3). Det gäller därmed nuvarande inter- nordiska bestämmelser om erkännande och verkställighet i NÄF och NEVL. Som huvudregel gäller enligt både förordningen om makars för- mögenhetsförhållanden och de internordiska bestämmelserna att av- göranden som omfattas av de aktuella regelverken ska erkännas utan att något särskilt förfarande behöver anlitas (jfr artikel 36.1 i förord- ningen om makars förmögenhetsförhållanden, 22 § NÄF och 1 § NEVL). Enligt förordningen om makars förmögenhetsförhållanden kan dock varje berörd part som tar upp frågan om huruvida en dom ska erkännas eller inte som huvudfrågan i en tvist, ansöka om att do- men ska erkännas enligt det förfarande som gäller för ansökan om verkställbarhetsförklaring (se artikel 36.2). Någon sådan möjlighet finns inte enligt de internordiska bestämmelserna. Enligt förordningen om makars förmögenhetsförhållanden måste vidare ett avgörande som meddelats i en medlemsstat först förklaras verkställbart i den verkställande medlemsstaten för att avgörandet ska kunna verkställas (artikel 42). Parterna måste då följa ett enligt förordningen fastställt förfarande som innehåller flera olika steg, bl.a. kan var och en av parterna ansöka om ändring av beslutet med anled- ning av ansökan om verkställbarhetsförklaring (se artiklarna 44–57). De internordiska bestämmelserna saknar bestämmelser om verk- ställbarhetsförklaring. Enligt NEVL ska ett nordiskt avgörande jäm- ställas med ett motsvarande svenskt avgörande och verkställighet ska sålunda ske enligt svensk lag (se 11–12 §§ NEVL). Av jämförelsen ovan framgår att de internordiska bestämmelserna föreskriver enklare och snabbare förfaranden för verkställighet än förordningen gör medan det kan ifrågasättas om det förhåller sig på samma sätt när det gäller erkännande. I sammanhanget måste dock beaktas att förfarandena för erkännande och verkställighet är tätt för- knippade med varandra eftersom verkställighet av ett avgörande i ett land är beroende av att avgörandet också erkänns i samma land. Vid den jämförelse som ska göras enligt förordningen menar därför ut- redningen att förfarandena för erkännande och verkställighet inte ska ses skilda från varandra utan som en enhet. Det får då anses vara klar- Internordiska bestämmelser om makars förmögenhetsförhållanden lagt att de internordiska bestämmelserna föreskriver enklare och snab- bare förfaranden för erkännande och verkställighet eftersom de, till skillnad mot förordningen, inte kräver att avgörandet först förklaras verkställbart. Detta betyder att kommer att kunna fortsätta tillämpa de internordiska bestämmelserna om erkännande och verk- ställighet även i förhållande till . Faller en fråga utanför tillämpningsområdet för de internordiska bestämmelserna, har i avsnittet ovan konstaterats att i förhållande till , och kommer det att finnas behov av svenska autonoma bestämmelser. I förhållande till kommer dock för- ordningen om makars förmögenhetsförhållanden att tillämpas när de internordiska bestämmelserna om erkännande och verkställighet inte är tillämpliga. 10.6.3Bestämmelser om erkännande och verkställighet behålls Erkännande och verkställighet enligt NEVL och lag Förslag: Nuvarande bestämmelser i och lag ska be- hållas. Utredningen har konstaterat att nuvarande internordiska bestäm- melser om erkännande och verkställighet som utgångspunkt kan fort- sätta att tillämpas i förhållande till samtliga nordiska länder. I NEVL och lag finns bestämmelser om erkännande och verkställighet av nordiska avgöranden på privaträttens område. Båda lagarna har vida tillämpningsområden och omfattar även avgöranden angående makars förmögenhetsförhållanden. NEVL tillämpas på av- göranden från , och medan lag tillämpas i förhållande till eftersom ännu inte har ratifice- rat nordiska ramkonvention som NEVL grundas på. Med hänsyn till att bestämmelserna i och lag fort- satt kommer att kunna tillämpas på nordiska avgöranden bör dessa bestämmelser behållas oförändrade. Internordiska bestämmelser om makars förmögenhetsförhållanden Erkännande av avgöranden angående boskillnad och bodelning i samband med yrkande om hemskillnad eller äktenskapsskillnad Förslag: Nuvarande bestämmelser om erkännande av nordiska avgöranden om makars förmögenhetsförhållanden enligt den nor- diska äktenskapskonventionen ska behållas med vissa ändringar. Av bestämmelserna ska framgå att nordiska avgöranden som har meddelats med tillämpning av bestämmelser om internationell behörighet som motsvarar artikel 5 eller 8 i den nordiska äkten- skapskonventionen, ska gälla i . Utredningen har, som tidigare nämnts, konstaterat att nuvarande in- ternordiska bestämmelser om erkännande och verkställighet som ut- gångspunkt kan fortsätta att tillämpas i förhållande till samtliga nor- diska länder. I 22 § NÄF regleras frågan om erkännande av vissa avgöranden som har meddelats i andra nordiska stater. Enligt paragrafen ska ett avgörande som har meddelats i någon av de andra nordiska länderna enligt bl.a. 5 § (boskillnad) och 8 § (bodelning i samband med ett yr- kande om hemskillnad eller äktenskapsskillnad) gälla i utan särskild stadfästelse och utan prövning av avgörandets riktighet eller myndighetens behörighet. Med hänsyn till att bestämmelserna i 22 § NÄF fortsatt kommer att kunna tillämpas i förhållande till övriga nordiska länder föreslås att de ska behållas. Enligt utredningen är det dock inte nödvändigt att i lagtexten ange annat än att de avgöranden som är aktuella ska gälla i . Andra ledet i paragrafens första mening bör därmed utgå. Ändringen innebär endast en språklig ändring. Finska avgöranden som gäller svensk-finska förhållanden kom- mer fortsättningsvis inte att vara meddelade enligt de internordiska bestämmelserna om internationell behörighet. I stället kommer de att vara meddelade enligt bestämmelserna om internationell behörig- het i förordningen om makars förmögenhetsförhållanden. Frågan är därför om sådana finska avgöranden kommer att kunna erkännas enligt de aktuella bestämmelserna om erkännande. Enligt artikel 5 i förordningen om makars förmögenhetsförhål- landen är domstolarna i en medlemsstat behöriga att avgöra frågor rörande makars förmögenhetsförhållanden som uppstår i samband med en ansökan om äktenskapsskillnad, hemskillnad eller annullering Internordiska bestämmelser om makars förmögenhetsförhållanden av äktenskap vid en domstol i den medlemsstaten. Artikel 5 i förord- ningen motsvarar i stort sett den del av artikel 8 i den nordiska äkten- skapskonventionen (motsvarande nuvarande 8 § NÄF) som är rele- vant. Skillnaden mellan bestämmelserna är att artikel 5 i förordningen har ett vidare tillämpningsområde än artikel 8 i den nordiska konven- tionen i och med att artikel 5 rör frågor om makars förmögenhets- förhållanden i allmänhet och inte bara bodelning. För internationell behörighet enligt artikel 8 i den nordiska äktenskapskonventionen förutsätts dessutom att talan om hemskillnad eller äktenskapsskill- nad har väckts enligt artikel 7 i den nordiska äktenskapskonventio- nen (motsvarande 7 § NÄF). Enligt artikel 5 i förordningen förut- sätts för internationell behörighet att talan om äktenskapsskillnad m.m. har väckts enligt någon av behörighetsgrunderna i artiklarna 3– 7 i II-förordningen. Behörighetsgrunderna i artikel 7 i den nordiska äktenskapskonventionen överensstämmer dock helt med behörighetsgrunderna i artikel 3 i II-förordningen. Bestämmelserna i artikel 22 i den nordiska äktenskapskonven- tionen utgör grunden för bestämmelserna i nuvarande 22 § NÄF. I artikel 22 anges att ett avgörande som i ett av de nordiska länderna har meddelats jämlikt bl.a. artiklarna 5 eller 8 i den nordiska äkten- skapskonventionen, ska gälla i övriga stater. Enligt utredningen får detta anses innebära att för erkännande krävs att den aktuella dom- stolen eller myndigheten har meddelat avgörandet med tillämpning av behörighetsbestämmelser som motsvarar artiklarna 5 eller 8 i den nordiska äktenskapskonventionen. Ett svenskt avgörande som har meddelats enligt bestämmelserna i 5 eller 8 § NÄF har givetvis med- delats jämlikt artiklarna 5 eller 8 i den nordiska äktenskapskonven- tionen. Utredningen menar dock att även finska och svenska av- göranden4 angående bodelning som har meddelats enligt artikel 5 i förordningen får anses ha meddelats jämlikt artikel 8 i den nordiska äktenskapskonventionen, under förutsättning att den avgjorda frågan om bodelning har samband med en väckt talan om äktenskapsskillnad eller hemskillnad enligt artikel 7 i den nordiska äktenskapskonven- tionen. Sådana finska avgöranden bör därför kunna erkännas i enligt de nu aktuella internordiska bestämmelserna om erkännande. Som exempel kan ges ett framtida avgörande från en finsk domstol som rör bodelning i samband med en ansökan om äktenskapsskillnad.