sou · H5B381 · 2017-10-17 00:00:00 — 14.4Sveriges genomförande av Århuskonventionen har genomfört Århuskonventionens krav på tillgång till rättslig prövning huvudsakligen genom bestämmelser i . I fastställs dels kriterier för vilka organisationer som har rätt att överklaga, dels vilka typer av beslut som organisationerna har rätt att överklaga. 20 Med detta avses att kriterier ska fastställas i nationell rätt. Tillgång till rättslig prövning Den som, enligt 16 kap. 13 § i , har rätt att överklaga vissa typer av beslut21 är en ideell förening eller en annan juridisk person som 1.har till huvudsakligt ändamål att tillvarata naturskydds- eller miljö- skyddsintressen, 2.inte är vinstdrivande, 3.har bedrivit verksamhet i under , och 4.har minst 100 medlemmar eller på annat sätt visar att verksam- heten har allmänhetens stöd. I tredje stycket anges att den som vill överklaga ska göra det innan tiden för överklagande har gått ut för parterna och sakägarna. Ändamålet med miljöorganisationernas klagorätt är att de ska företräda allmänna intressen, sådana intressen som inte har någon naturlig företrädare utan berör alla. I förarbeten till upp- gavs som skäl för att ge miljöorganisationerna klagorätt att det hos dessa finns ett starkt intresse och djupt engagemang i miljöfrågor. Genom att ge organisationerna klagorätt kan detta intresse och enga- gemang tas till vara. I propositionen om Århuskonventionen anfördes att konventio- nens artikel 9.3 lämnar ett relativt stort utrymme för tolkning. Vilka handlingar och underlåtenheter som avses har inte preciserats närmare än att det anges att det är sådana som står i strid med miljö- rättsliga bestämmelser. Det uttalades att det är relativt oklart vilka svenska regler som egentligen faller under bestämmelsen, eftersom konventionen inte anger vad som ska anses omfattas av nationell miljölagstiftning.22 I propositionen utgick regeringen från att det som ska kunna prövas enligt artikel 9.3 dels är myndigheters och personers hand- lingar (inklusive myndigheters beslut) i strid med svensk miljölag- stiftning, dels deras underlåtenhet att handla när det finns en miljö- rättslig bestämmelse som slår fast en plikt att handla på ett visst sätt. passivitet från en myndighets sida kunde dock enligt pro- 21Möjliga beslut att överklaga är domar och beslut om tillstånd, godkännande eller dispens enligt , om upphävande av skydd av områden enligt 7 kap. eller om tillsyn enligt eller i sådana frågor enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. 2004/05:65, s. 93 f. Tillgång till rättslig prövning positionen inte bli föremål för överklagande. I stället måste det röra sig om ett beslut i form av ett uttalande som består vid tiden för pröv- ningen av överklagandet och som har någon form av rättslig eller faktisk verkan, dvs. som är bindande eller påverkar partens eller någon annans rättsställning eller berör ett intresse som på något sätt har erkänts i rättsordningen.23 I propositionen framhölls att även s.k. nollbeslut, dvs. situationer där en tillsynsmyndighet har beslutat att inte vidta några åtgärder, föll under konventionen. Utan ett över- klagbart beslut går det emellertid inte att vända sig till domstol för prövning av en myndighets underlåtenhet. Det konstaterades vidare att allmänheten har rätt att anmäla till vederbörande tillsynsmyn- dighet att den anser att något bör kontrolleras. En sådan anmälan ska i likhet med andra ärenden som kommer in till myndigheter läggas upp som ett ärende och avslutas med någon form av beslut. När myndigheten fattar ett beslut att inte vidta någon åtgärd borde även detta vara möjligt att överklaga.24 Krav på att miljöorganisationer måste kunna överklaga tillsyns- beslut ansågs inte kunna baseras på artikel 9.3, och svensk rätt be- dömdes alltså inte strida mot konventionens krav i denna del. Be- dömningen var att svensk rätt överensstämmer med konventionens krav beträffande möjligheter att få myndigheters beslut prövade. Lagrådet fann det dock vara tveksamt om kunde anses upp- fylla konventionens krav, eftersom miljöorganisationer inte hade rätt att överklaga tillsynsbeslut.25 Denna kritik mot genomförandet av konventionen har upprepats vid flera tillfällen.26 Det har slagits fast i praxis att även beslut omfattas av artikelns begrepp ”handlingar”.27 När det gäller tillsynsbeslut omfattar 16 kap. 13 § även tillsynsmyndigheternas beslut enligt 10 kap. . Dessa beslut kan avse förelägganden om avhjälpande- åtgärder som fattas med stöd av 10 kap. 14 § men även andra till- synsbeslut enligt 10 kap. meddelade med stöd av 26 kap. Rätten att överklaga omfattar även tillsynsmyndighetens beslut att inte ingripa i 2004/05:65, s. 120. 2004/05:65, s. 121, SOU 2006:39, s. 183 ff. och prop. 2006/07:95, s. 95. 2004/05:65, s. 313 f. 2005/06:56 s. 32 och prop. 2006/07:95, s. 210. 27C-240/09 samt MÖD 2012:47 och MÖD 2012:48. Tillgång till rättslig prövning enlighet med bestämmelserna i 10 kap. miljöbalken.28 Bestämmelsen omfattar till sin ordalydelse dock inte tillsynsbeslut generellt. Bestämmelsen i 16 kap. 13 § har ändrats sedan den infördes. Ändringarna avser såväl vilka krav som gäller för att miljöorganisationer ska ha klagorätt som vilka beslut som kan överklagas. finns förslag i en departementspro- memoria om att ta bort kravet på att miljöorganisationen ska ha bedrivit verksamhet i samt att minska kravet på verksamhet från tre till två år.29 Det föreslås också att klagorätten ska omfatta ett vidare omfång av domar och beslut, t.ex. i fråga om tillsyn generellt. Dessa förslag är bl.a. föranledda av utvecklingen i rättspraxis om miljöorganisationers klagorätt (se avsnitt 14.5). För- slagen har remitterats men i skrivande stund har de inte behandlats i en proposition.30 För att säkerställa överensstämmelse med Århuskonventionens krav på att miljöorganisationer ska ha rätt att få ett beslut om till- stånd prövat för de verksamheter som räknas upp i konventionen, har en sådan rätt även införts i flera speciallagstiftningar.31 Detta har genomförts genom att i dessa lagar hänvisa till bestäm- melserna i om miljöorganisationers klagorätt.32 har granskat genomförandet av EU:s miljöpolitik. En del i denna granskning gällde genomförande av miljö- organisationers klagorätt enligt Århuskonventionen.33 I rapporten ut- talas bl.a. följande (s. 28): De befintliga reglerna och bestämmelserna i om möjligheten att överklaga och tillgången till rättslig prövning är i allmänhet förut- sägbara och transparenta. Icke-statliga miljöorganisationer har dock 2006/07:95. 2016/17:200 som utgår ifrån Ds 2016:25 behandlar inte dessa förslag. 2004/05:65. 32En sådan bestämmelse finns t.ex. i 13 kap. 12–13 §§ (2010:900), 75 a § väglagen (1971:948), 16 kap. 4 a § minerallagen (1991:45), 5 kap. 1 a § lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, 12 kap. 7 § luftfartslagen, (2010:500) och 4 a § lagen (1983:293) om in- rättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och hamn. 33Arbetsdokument från kommissionens avdelningar, Granskningen av genomförandet av EU:s miljöpolitik, Landrapport – , SWD (2017) 56 final. Tillgång till rättslig prövning fortfarande inte partsbehörighet i alla miljösektorer. Även villkoren för att erkännas som en icke-statlig miljöorganisation är delvis för strikta. Kostnaderna för ett domstolsförfarande anses dock inte vara oöverkom- ligt höga. Den har tillsatt en statlig utredning (dir. 2015:121 [dvs. denna utredning]) med uppdrag att utreda bland annat huruvida det behövs ytterligare åtgärder för att ska följa i Århuskonven- tionen när det gäller partsbehörighet för icke-statliga miljöorganisationer i skogsbrukssektorn. Föreslagna åtgärder – Vidta nödvändiga åtgärder för att se till att icke-statliga miljöorganisationer får behörighet att invända mot en offen- tlig myndighets handlingar eller försummelser, helt i enlighet med EU- lagstiftning samt konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljö- frågor (Århuskonventionen). har som komplement till landrapporterna tagit fram ett vägledande dokument för genomförande av Århuskon- ventionen avseende tillgången till rättslig prövning.34 Syftet är bl.a. att sammanställa rättspraxis och dra slutsatser av denna för att på så sätt skapa klarhet och en referenskälla för natio- nella förvaltningar som har ansvar för att säkerställa att EU:s miljö- lagstiftning tillämpas korrekt.35 14.5Svensk rättspraxis om klagorätt enligt Århuskonventionen Det finns flera avgöranden från svenska domstolar där miljöorga- nisationers rätt att överklaga enligt artikel 9.3 i Århuskonventionen har varit föremål för prövning. I vissa fall har miljöorganisationer bedömts ha klagorätt grundad direkt på bestämmelserna i ventionen. Nedan följer en sammanställning av rättsfall på området som kan vara av intresse för denna utredning. 34Commission Notice on Access to in Environmental Matters, , 28.4.2017 C(2017) 2616 final. 35Commission Notice on Access to in Environmental Matters, , 28.4.2017 C(2017) 2616 final, punkt p. Tillgång till rättslig prövning I HFD 2014 ref. 8 har rätt att överklaga beslut om tillstånd till avverkning i fjäll- nära skog (det s.k. Änokfallet). Två fastighetsägare hade hos Skogs- styrelsen ansökt om tillstånd enligt 15 § skogsvårdslagen om avverk- ning i fjällnära skog. Fastigheten ligger i i kommun och gränsar till två naturreservat och Natura 2000-områden. fann i avgörandet att den aktu- ella avverkningen inte utgjorde någon sådan verksamhet som åsyf- tas i bilaga I till Århuskonventionen. Inte heller ansåg domstolen att avverkningen innebar en sådan betydande miljöpåverkan som av- ses i konventionen. beslut omfattades därför inte av artikel 9.2. Däremot fann att beslutet om tillstånd till avverkning i fjällnära skog omfattades av artikel 9.3, dvs. att beslutet avsåg nationell miljölagstiftning. Högsta förvaltnings- domstolen framhöll att skogsvårdslagen innehåller flera bestämmelser med anknytning till miljö- och naturskydd, att lagen ska tillämpas parallellt med , att de allmänna hänsynskrav som gäller enligt också gäller vid verksamhet enligt skogsvårdslagen, att 18 § skogsvårdslagen behandlar miljöintressen36, att Skogsstyrel- sen i beslutet har tagit sådan miljöhänsyn samt att samråd enligt hade ägt rum. Eftersom beslutet omfattades av artikel 9.3 förelåg enligt domstolen en på konventionen grundad förpliktelse att säkerställa att allmänheten i enlighet med nationell rätt har till- gång till effektiva rättsmedel. anförde vidare att ”målet rör natio- nella förhållanden men tangerar också unionsrätt genom avverknings- områdenas läge invid ett Natura 2000-område. Enligt dom i mål C-240/09 finns det, när en konventionsbestämmelse kan tillämpas såväl på situationer som omfattas av nationell rätt som på situationer som omfattas av unionsrätten, ett bestämt intresse av 36 18 § skogsvårdslagen anger att tillstånd till avverkning i fjällnära skog inte får medges om avverkningen är oförenlig med intressen som är av väsentlig betydelse för naturvården eller kulturmiljövården. Tillgång till rättslig prövning att bestämmelsen tolkas på ett enhetligt sätt, oberoende av under vilka omständigheter den ska tillämpas.” Slutligen konstaterade att uppfyller de krav som anges i 16 kap. 13 § miljö- balken. För att säkerställa tillgång till effektiva rättsmedel för allmän- heten i enlighet med Århuskonventionen bedömdes beslut angå föreningen i den mening som avses i 22 § förvaltnings- lagen. hade således rätt att överklaga beslutet. Efter Högsta förvaltningsdomstolens avgörande har lokala av- delningar inom att överklaga i ärenden om tillstånd till avverkning i fjällnära skog.37 Kammarrätten i Göteborg38 ansåg att en lokal naturvårdsförening hade rätt att klaga på ett beslut av att bevilja tillstånd till visst ingrepp i fornlämning.39 Det finns inte någon bestämmelse i kulturmiljölagen som ger en miljöorganisation klagorätt utan i stället gäller, i likhet med som föreskrivs i skogsvårdslagen, 22 § förvalt- ningslagen. Kammarrätten gjorde prövningen utifrån bestämmelserna i konventionen. Inledningsvis konstaterade kammarrätten att artikel 9.2 i Århuskonventionen inte är tillämplig, eftersom verksamheten inte omfattas av bilaga I eller har betydande miljöpåverkan. Däremot fann kammarrätten att kulturmiljölagen är att anse som en sådan miljölagstiftning som avses i artikel 9.3 i Århuskonven- tionen. Som stöd för detta tog kammarrätten upp att det är en natio- nell angelägenhet att skydda och vårda kulturmiljön. Domstolen lutade sig också mot uttalanden i prop. 2012/13:96 som gav lagen en mer miljörättslig inriktning. beslut om ingrepp i forn- lämning var, enligt kammarrätten, således ett beslut som omfattas av artikel 9.3 och det föreligger då en på konventionen grundad för- pliktelse att säkerställa att allmänheten har tillgång till effektiva rätts- medel. Eftersom naturvårdsföreningen uppfyllde kraven i 16 kap. 37Förvaltningsrätten i , mål nr 3867-15 och 3869-15. 38Kammarrätten i , mål nr 1186-16. 39Beslutet gällde tillstånd till enbostadsrättsförening att täcka över en fornlämning med villkor om arkeologisk kontroll. Tillgång till rättslig prövning , ansåg kammarrätten att beslut angick föreningen i enlighet med 22 § förvaltningslagen. Naturvårdsföre- ningen hade därför rätt att överklaga beslut. Domen överklagades till (mål nr 3951-16) som beslutade att inte meddela prövningstillstånd. Som har redogjorts för ovan ger bestämmelser i vissa miljöorganisationer rätt att överklaga utpekade domar och beslut enligt balken. När det gäller tillsynsbeslut enligt 10 kap. miljöbal- ken omfattar överklagandemöjligheten även de fall då tillsynsmyn- digheten inte ingriper i ett ärende. I rättspraxis har miljöorganisa- tioner utöver detta i flera fall getts klagorätt i andra situationer än de som särskilt räknas upp i 16 kap. 13 § miljöbalken.40 Detta med hänvisning till Århuskonventionen och . Högsta dom- stolen har uttalat att tillämpningen av 16 kap. 13 § ska vara generös och ske med beaktande av Århuskonventionen och bestämmelsens bakomliggande syfte, dvs. att ge miljöorganisationer en omfattande och lättillgänglig möjlighet att överklaga. Detta även i de fall där återverkningarna på miljön inskränker sig till lokala för- hållanden.41 Mark- och har i ett mål ansett att en miljö- organisation har haft rätt att överklaga beslut att inte vidta några åtgärder (s.k. nollbeslut) med anledning av en begäran från organisationen.42 Organisationen hade begärt att skulle bedriva tillsyn mot ägaren av en damm om anläggningens lag- lighet. beslutade att avsluta ärendet utan vidare åt- gärd. Domstolen konstaterade att det aktuella beslutet var fattat med stöd av 26 kap. 9 § och utgjorde ett tillsynsbeslut. Ett sådant beslut om tillsyn omfattas inte av uppräkningen i 16 kap. 13 § , men är inte heller uttryckligen undantaget. Mark- och konstaterade vidare att nollbeslut i princip 40Se MÖD 2013:6, MÖD 2014:30, MÖD 2012:47, MÖD 2012:48 m.fl. 41NJA 2012 s. 921. Tillgång till rättslig prövning är överklagbara och omfattas av artikel 9.3 i Århuskonventionen samt att, även om det aktuella ärendet var att betrakta som ett till- synsärende, så innefattade det frågor om tillstånd till vattenverk- samhet liksom frågor med koppling till art- och habitatdirektivet. bestämmelse skulle därför tolkas på så sätt att läns- styrelsens beslut skulle ses som ett beslut om tillstånd och därmed omfattas av klagorätten. Klagorätt vid ett anmälningsärende I ett annat mål har Mark- och funnit att en miljöorganisation har rätt att överklaga ett beslut av en miljönämnd att godta en anmälan om anläggande och drift av vindkraftverk. Domstolen uttalade att om en dom eller ett beslut överklagas av en sådan miljöorganisation som anges i 16 kap. 13 § och domen eller beslutet är av sådan karaktär som anges i artikel 9.3 i Århuskonventionen, ska en konventionsenlig tolkning av miljöorga- nisationens klagorätt göras. I det aktuella fallet utgjorde nämndens beslut ett tillsynsbeslut som omfattas av artikel 9.3 i Århuskonven- tionen. Eftersom prövningen i ärendet även innebar en bedömning av frågan om artskyddsdispens fann Mark- och att nämndens beslut skulle ses som ett beslut om dispens och omfattas av klagorätten.43 I ett mål rörande samråd var det fråga om en länsstyrelses beslut att i ett samrådsärende förelägga en kommun att vidta skyddsåtgärder vid ingrepp i livsmiljöer för åkergroda.44 överklagade detta beslut och ansåg bl.a. att ärendet borde ha be- handlats som ett dispensärende. Målet i sak avsåg prövningen av ett föreläggande om skyddsåtgärder fattat i ett ärende om en anmälan för samråd enligt 12 kap. 6 § . Inom ramen för ett så- dant ärende fattar tillsynsmyndigheten de beslut som anmälan be- döms kräva. Ett sådant förfarande utgör ett tillsynsärende. Tillgång till rättslig prövning och uttalade att beslutet tveklöst utgjorde ett beslut som omfattas av artikel 9.3 i konventionen. Det ska alltså enligt konventionen finnas möjlighet att få till stånd en prövning av beslutets förenlighet med svensk miljölagstiftning. Domstolen fann vid en tillämpning av klagorättsbestämmelsen i 16 kap. 13 § miljö- balken att en tolkning som stämmer överens med både artikel 9.3 och med unionsrätten ska göras och att det är möjligt att då se be- slutet i anmälningsärendet även som ett beslut om dispens. Ett annat mål handlade om en nämnds beslut att acceptera en anmälan om miljöfarlig verksamhet samt föreläggande om vissa försiktighetsmått.45 överklagade beslutet och anförde bl.a. att verksamheten krävde tillstånd enligt reglerna om Natura 2000. Mark- och fann även i detta mål att en tolkning av 16 kap. 13 § som stämmer överens med Århuskonventionen och unionsrätten innebär att be- slutet i anmälningsärendet ska ses som ett beslut om tillstånd. Före- ningen hade därför rätt att överklaga beslutet. En nämnds beslut att lämna en begäran om åtgärder mot fordonstrafik på en strand utan åtgärd har ansetts överklagbart av en miljöorganisation.46 Föreningen hade anmält störningar i miljön på strandområden till nämnden, dvs. en begäran som handlar om kommunens generella tillsynsansvar enligt . Nämnden beslutade att inte vidta några åtgärder. Mark- och miljööverdom- stolen konstaterade att ett sådant beslut omfattas av artikel 9.3 i Århuskonventionen och därför ska kunna överklagas av en miljö- organisation. Eftersom det i ärendet uppkom frågor som aktualise- rar tillämpningen av bestämmelser om bl.a. strandskyddsdispens och artskyddsdispens, ska 16 kap. 13 § tolkas så att nämn- dens beslut ska ses som ett beslut om dispens. hade därmed klagorätt. 46Mark- och , mål nr M 3574-16. Tillgång till rättslig prövning Två pågående domstolsprocesser är av särskilt intresse för de frågor som denna utredning ska belysa. Båda målen rör en och samma avverk- ningsanmälan enligt 14 § skogsvårdslagen. En skogsägare i kommun hade inkommit med en underrättelse om avverkning, var- efter lämnat en vägledning om skogsvårdslagens krav. Vägledningen innehåller, enligt förvaltningsrättens dom47, ett antal åtgärder som anser att markägaren behöver ta hän- syn till för att uppfylla kraven i skogsvårdslagen. Föreningen vände sig med anledning av detta till Förvaltningsrätten i och yrkade bl.a. att vägledning med an- ledning av avverkningsanmälan skulle upphävas och att förvaltnings- rätten skulle besluta att planerade skogsbruksåtgärder inte är tillåtna. Förvaltningsrätten avvisade överklagandet med hänvisning till att vägledning inte är ett överklagbart beslut. Som motivering till detta framhölls framför allt att det inte framgår att fastighetsägaren kommer att drabbas av någon påföljd om denne inte följer myndighetens vägledning samt att det inte är uteslutet att fastighetsägaren kan uppfylla skogsvårdslagens krav på andra sätt än att följa vägledningen. Skydda skogen har överklagat förvalt- ningsrättens beslut till Kammarrätten i som har meddelat prövningstillstånd.48 Med anledning av avverkningsanmälan skickade Skydda skogen också en skrivelse till och begärde att myndigheten skulle klassa det avverkningsanmälda skogsområdet som en nyckel- biotop och inrätta ett biotopskydd i området så att avverkningen inte kunde påbörjas. skickade ett e-postmeddelande till föreningen och meddelade att de inte avsåg att vidta några åtgärder med anled- ning av begäran. Skydda skogen vände sig därefter till Mark- och miljödomstolen i och yrkade att domstolen skulle upp- häva beslut att inte inrätta nyckelbiotop eller bio- topskydd. Domstolen avvisade överklagandet med motiveringen att myndighetens meddelande inte var att anse som ett överklagbart beslut.49 I domskälen anges även att om det vore fråga om ett beslut 47Förvaltningsrätten i , mål nr 13997-16. 48Kammarrätten i , mål nr 3074-17. 49Vänersborg tingsrätt, mål nr M 4845-16. Tillgång till rättslig prövning som var möjligt att överklaga så saknar föreningen ändå klagorätt enligt 16 kap. 13 § , eftersom bestämmelsen endast ger klagorätt gällande beslut om upphävande av skydd av områden och inte beslut om inrättande av skyddat område. Efter överklagande av Skydda skogen har Mark- och meddelat pröv- ningstillstånd i målet. I skrivande stund är målet ännu inte avgjort.50 14.6Utredarens bedömningar av Århuskonventionens förhållande till vissa bestämmelser i skogsvårdslagen 14.6.1Bakgrunden till nuvarande rättsläge I propositionen om anslutning till Århuskonventionen framhölls att artikel 9.3 hade en något oprecis utformning och att de krav som angavs i artikeln var vaga. Enligt regeringen var det därför svårt att slutligt ange vilka krav som kunde ställas på lagstiftningen i dessa frågor. Under förhandlingarna om konventionen argumenterade de nordiska länderna för att de nationella parlamentens ombudsmän (i , JO) skulle vara tillräckligt för att garantera tillgången till rättsligt prövning. Redan i propositionen om tillträde till Århuskonventionen kon- staterades emellertid att det var tveksamt om JO:s granskning ensamt skulle kunna erbjuda den prövning som konventionen föreskriver i artikel 9.3. JO är ett extraordinärt organ som saknar möjlighet att ändra och upphäva myndigheters beslut och granskningen är inte ämnad att ersätta sådan sakprövning som skett eller kunnat ske i en ordinarie process. JO har inte heller någon möjlighet att inhibera beslut eller följa upp granskningar med förelägganden och vite (vilket artikel 9.4 kräver). Det kunde därför inte hävdas att enbart genom JO lever upp till konventionens krav.51 Däremot an- såg regeringen att tillsynsmyndigheter borde kunna leva upp till kraven på prövningsorganet, och att deras arbete i kombi- nation med JO:s granskning kunde anses uppfylla vad som krävdes 50Svea Hovrätt, mål nr M 575-17. 2004/05:65, s. 123. Tillgång till rättslig prövning Det bedömdes därför inte som nödvändigt att förändra det svenska systemet med tillsynsmyndigheter och JO. Under det dryga decennium som har förflutit sedan an- slöt sig till konventionen har rättsutvecklingen på området varit snabb. har gjort extensiva tolkningar av konventionens artiklar avseende klagorätt och dessa har bekräftats vid partsmötena. och svenska domstolar har tolkat kon- ventionen på ett sätt som har gett miljöorganisationer omfattande möjligheter att överklaga beslut enligt liksom på andra områden med miljömässig anknytning på ett sätt som många av ledamöter nog inte hade föreställt sig när frågorna be- handlades . Synsättet i propositionen att JO och tillsynsmyndig- heternas granskning skulle vara tillräcklig får numera betraktas som överspelad. Högsta förvaltningsdomstolens beslut att med stöd av 22 § för- valtningslagen ge en miljöorganisation möjlighet att överklaga Skogs- styrelsens beslut om tillstånd till avverkning av fjällnära skog i det ovan refererade Änokfallet utgör ett exempel på denna utveckling. 14.6.2Skogsnäringens reaktioner på Änokdomen Högsta Förvaltningsdomstolens avgörande i Änokfallet har väckt en stor oro bland många skogsägare liksom inom skogsindustrin.