sou · H4B345 · 2017-01-01 00:00:00 — Förslag: Placeringsbestämmelserna i 5 kap. lagen (2004:46) om värdepappersfonder, med möjlighet till undantag motsvarande 12 kap. 13 § lagen (2013:561) om alternativa investeringsfonder, ska vara tillämpliga på investeringsbolag. UCITS-direktivets placeringsbestämmelser (artiklarna 49–57) gäller oavsett om en fond är kontraktsrättslig eller associationsrättslig. Bestämmelserna begränsar vilka slags tillgångar en fond får placera i. I korthet kan placeringar ske endast i likvida finansiella instru- ment och medel på konto i kreditinstitut. Bestämmelserna ställer också krav på riskspridning. En fond får t.ex. inte placera för stor andel av fondens värde i finansiella instrument utgivna av en och samma emittent. Vidare är fondens möjligheter att låna pengar och ingå derivatkontrakt begränsade. Bestämmelserna har i svensk rätt genomförts framför allt i 5 kap. lagen om värdepappersfonder. En av utredningens utgångspunkter är att investeringsbolag en- bart ska få placera medlen i enlighet med UCITS-direktivets place- ringsregler eller kunna beviljas samma undantag som gäller special- fonder. Det innebär att placeringsbestämmelserna i 5 kap. lagen om värdepappersfonder, och en möjlighet till undantag motsvarande 12 kap. 13 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, också bör vara tillämpliga på alla investeringsbolag. Förslag: Kraven på att ha ett förvaringsinstitut samt förvarings- institutets uppgifter och ansvar ska vara desamma för investe- ringsbolag som för värdepappersfonder och specialfonder. Huvudregeln i UCITS-direktivet är att även tillgångarna i ett investe- ringsbolag ska förvaras av ett förvaringsinstitut. Enligt artikel 32.4 och 32.5 får dock medlemsstaterna bestämma att investeringsbolag som hör hemma i den staten och som utbjuder sina andelar på en eller flera fondbörser under vissa förutsättningar inte ska vara skyl- diga att ha förvaringsinstitut.52 En sådan ordning skulle dock inne- bära ett avvikande kundskydd för sådana investeringsbolag, vilket i sig skulle kräva överväganden som inte ryms inom denna utrednings tidsramar. Utredningen förslår därför att samma regler om för- varingsinstitut som gäller för värdepappersfonder och specialfonder också ska gälla alla investeringsbolag. Förslag: Reglerna om fusion och delning i lagen (2004:46) om värdepappersfonder ska – med de justeringar som krävs – vara tillämpliga på fusion och delning av investeringsbolag. I 23 kap. aktiebolagslagen finns bestämmelser om fusion av aktie- bolag. Regleringen är omfattande och innebär i huvuddrag att ett aktiebolag (det överlåtande bolaget) går upp i ett annat aktiebolag (det övertagande bolaget). Före en fusion ska det upprättas en fusionsplan som ska granskas av bolagets revisorer samt registreras, 52 Förutsättningarna skiljer sig åt mellan artiklarna 32.4 och 32.5 bl.a. vad gäller hur stor del av andelarna som ska vara börshandlade och vilken notering det är fråga om. Dessa skillnader är dock inte av intresse i detta sammanhang. kungöras och hållas tillgänglig för aktieägarna. När planen godkänts, ska bolaget ansöka om tillstånd att genomföra den. Tillstånd lämnas av efter det att verket kallat det över- låtande (och i vissa fall även det övertagande) bolagets borgenärer. Skyddet för borgenärerna tillgodoses primärt genom tillståndsför- farandet. Normalt beviljar ansökan om den inte bestrids. För det fall den bestrids ska verket överlämna ärendet till tings- rätten för prövning. Lämnas tillstånd ska det övertagande bolaget anmäla detta tillsammans med nödvändiga följdbeslut för registre- ring. Fusionen fullbordas i och med registreringen. Aktiebolagslagens regler (som i stora delar är genomförandet av EU-direktiv på bolagsrättens område) påminner en hel del om UCITS-direktivets regler om gränsöverskridande fusioner mellan fonder. De senare reglerna har genomförts i 8 kap. lagen om värde- pappersfonder. Vid genomförandet gjordes bedömningen att i princip de regler, som enligt UCITS-direktivet ska gälla gränsöverskridande fusioner, också borde gälla för inhemska fusioner. Det ansågs inte rimligt att ha två parallella system med i vissa avseenden mer restrik- tiva bestämmelser för inhemska fusioner.53 För fusioner mellan investeringsbolag inställer sig ett liknande problem. Det skulle i och för sig vara möjligt att genomföra direk- tivets bestämmelser för gränsöverskridande fusioner och tillämpa aktiebolagslagens fusionsregler för inhemska fusioner. Men liksom för värdepappersfonder är det inte rimligt att ha två parallella system. De fusionsregler som gäller för värdepappersfonder bör, i stället för aktiebolagslagens regler, tillämpas även på investeringsbolag, med de justeringar som krävs. Det är enligt 8 kap. 25 § lagen om värdepappersfonder möjligt att dela en värdepappersfond, och utredningen föreslår vissa för- ändringar av reglerna om delning, se avsnitt 11.1. På detta område finns dock inga krav i UCITS-direktivet. Man skulle därför kunna tänka sig att tillämpa reglerna om delning av aktiebolag i 24 kap. aktiebolagslagen på investeringsbolagen. Kundskyddsregler och pro- cesser för delning av ett investeringsbolag bör dock inte skilja sig från vad som gäller värdepappersfonder, och när nu reglerna om delning för värdepappersfonder föreslås utformas som en spegel- 2010/11:135 s. 197 ff. bild av reglerna om fusioner lämpar sig dessa regler bättre för in- vesteringsbolagens del. Förslag: För att få driva verksamhet som investeringsbolag ska krävas tillstånd från . Samtliga investerings- bolag ska ha en bolagordning som uppfyller samma krav som fondbestämmelserna för en värdepappersfond. För ett självför- valtande investeringsbolag ska därutöver krävas 1.att bolaget har ett startkapital på , 2.att det finns en verksamhetsplan som beskriver bolagets orga- nisationsstruktur, 3.att de personer som ingår i bolagets ledning har tillräcklig erfarenhet och är lämpliga för sitt uppdrag, och 4.att bolaget inte har nära förbindelser med andra personer som skulle hindra från att utöva tillsyn. Ett investeringsbolag ska inte kunna få tillstånd att bedriva sido- verksamhet. Enligt artikel 27 i UCITS-direktivet ska ett investeringsbolag ha tillstånd från den behöriga myndigheten () och ha sitt säte i hemmedlemsstaten. Förutsättningarna för att få tillstånd skiljer sig åt beroende på om investeringsbolaget har utsett ett förvaltningsbolag/fondbolag eller inte. Om investeringsbolaget har utsett ett förvaltningsbolag/fondbolag ställs inga andra krav än dem som ställs på fondföretag i allmänhet, dvs. investeringsbolaget kan få tillstånd under samma förutsättningar som en värdepappersfond. På ett självförvaltande investeringsbolag ställs i stort sett samma krav som på ett fondbolag. Bolaget ska ha ett startkapital på ,54 det ska finnas en verksamhetsplan som beskriver bolagets organisationsstruktur, de personer som ingår i bolagets led- ning ska ha tillräcklig erfarenhet och vara lämpliga för sitt uppdrag 54 Artikel 29.1 första stycket i UCITS-direktivet. och bolaget ska inte ha nära förbindelser med andra personer som skulle hindra den behöriga myndigheten att utöva tillsyn.55 Tillståndsförfarandet i svensk rätt är utformat så att Finans- inspektionen, enligt 4 kap. 9 § lagen om värdepappersfonder, god- känner fondbestämmelserna som ska vara utformade enligt kraven i 4 kap. 8 § samma lag. Som nämnts bör ett investeringsbolags rätts- kapacitet – möjligheten att förvärva rättigheter och åta sig skyldig- heter – knytas till att bolaget får tillstånd från . Det bör därför vara fråga om ett uttalat tillståndsförfarande och inte någon motsvarighet till inspektionens godkännande av fond- bestämmelserna för en värdepappersfond. För ett självförvaltande investeringsbolag bör, förutom en bolagsordning som uppfyller de krav som angetts i avsnitt 6.20, också krävas att bolaget uppfyller kraven avseende startkapital, verksamhetsplan och bolagets ledning m.m. för att tillstånd ska ges. För ett investeringsbolag som har utsett en förvaltare bör förutsättningarna för tillstånd vara desamma som för att inspektionen ska godkänna fondbestämmelserna för en värde- pappersfond. Liksom för värdepappersfonder ska även ändringar i bolagsordningen godkännas av . Därutöver ska förändringar i ledningen i ett självförvaltande investeringsbolag an- mälas till inspektionen. Tillståndet för ett investeringsbolag innebär enbart ett tillstånd att med kapitaltillskott från allmänheten göra kollektiva investe- ringar i finansiella tillgångar och förvalta dessa i enlighet med place- ringsbestämmelserna i lagen om värdepappersfonder (med möjlighet till undantag motsvarande de undantag som en specialfond kan få). Ett investeringsbolag är, även om det är självförvaltande, att betrakta som en fond. Det bör därför inte vara möjligt för ett investerings- bolag att bedriva någon annan verksamhet än just att vara fond. Ett investeringsbolag bör inte, som ett fondbolag, kunna bedriva t.ex. diskretionär portföljförvaltning. Det framgår av artikel 6.3 i UCITS- direktivet att möjligheten att bevilja tillstånd för sådana sidoverk- samheter är begränsad till ”förvaltningsbolag”, dvs. motsvarigheten till fondbolag. 55 Artikel 29.1 andra stycket i UCITS-direktivet. Förslag: Bestämmelser om ägarprövning, motsvarande dem som gäller för fondbolag, ska gälla för självförvaltande investerings- bolag med den skillnaden att bedömningen av vad som utgör ett kvalificerat innehav enbart ska utgå från röstandelen, inte kapi- talet. För företag inom finanssektorn gäller att inte bara lämpligheten och kompetensen hos företagets ledning, utan också lämpligheten hos större ägare ska prövas. Prövningen ska ske dels när företaget får tillstånd och dels vid ägarförändringar. genomfördes en rad förändringar i de svenska ägarprövningsregler- na för kreditinstitut, försäkringsbolag, värdepappersbolag, börser m.fl. till följd av EU:s s.k. förvärvsdirektiv,56 se prop. 2008/09:155. Motsvarande förändringar genomfördes för fond- bolagens del, se prop. 2010/11:135 s. 224 ff. Reglerna för ägarprövning är således i stort sett identiska för kreditinstitut, försäkringsbolag, värdepappersbolag och fond- bolag. Sammanfattningsvis innebär regleringen att större ägares lämp- lighet ska prövas i samband med att företaget söker tillstånd. Att ägare med ett kvalificerat innehav är lämpliga är en av förutsättning- arna för att företaget ska få tillstånd. De kriterier som avgör om en ägare kan betraktas som lämplig är anseende och kapitalstyrka, att ägaren inte kommer att motverka att verksamheten bedrivs i enlig- het med lagen och att förvärvet/ägandet inte har samband med pen- ningtvätt eller finansiering av terrorism. För en närmare beskrivning av de olika kriterierna se prop. 2008/09:155 s. 87 ff. Förutom vid tillståndprövningen ska ägares lämplighet också prövas vid ägarför- ändringar, dels om någon som inte har haft ett kvalificerat innehav (av kapitalet eller rösterna) men får det, och dels om någon som har ett kvalificerat innehav ökar sitt innehav i större omfattning (t.ex. om ägarandelen stiger från ). Detta innebär också att en blivande ägare – och även bolaget självt 56 och rådets direktiv /44/EG av om ändring av direktiv /49/EEG och direktiven /83/EG, 2004/39/EG, 2005/68/EG och 2006/48/EG vad gäller förfaranderegler och utvärderingskriterier för bedömning av förvärv och ökning av innehav inom finanssektorn. – är skyldig att anmäla ägarförändringar till , och en blivande ägare av ett kvalificerat innehav måste söka tillstånd för sitt förvärv. Om en ägare inte bedöms vara lämplig kan Finans- inspektionen vidta olika åtgärder, t.ex. förbjuda att ägaren företrä- der sina aktier vid stämman. För investeringsbolag som förvaltas av en extern förvaltare är reglerna om ägarprövning inte relevanta. Förvaltningsverksamheten sköts i dessa fall av ett företag där lämpligheten av både ledning och ägare har prövats enligt fondlagstiftningen, och investeringsbolagets aktieägare motsvarar andelsägarna i en värdepappersfond eller en specialfond. I ett självförvaltande investeringsbolag däremot hanteras förvaltningsverksamheten internt inom bolaget. I jämförelse med värdepappersfonder är ett självförvaltande investeringsbolag att jämställa med att en värdepappersfond och ett fondbolag skulle vara en och samma enhet. Ägare med ett kvalificerat innehav kan styra bolaget bl.a. genom beslut på bolagsstämman, genom val av styrelse och genom ägardirektiv. Samma skäl som föranlett ägarprövning i fondbolag gör sig alltså gällande för ett självförvaltande investe- ringsbolag. För sådana investeringsbolag bör därför införas regler om ägarprövning som motsvarar vad som gäller för fondbolag. I fråga om vad som ska anses vara ett kvalificerat innehav bör dock en åtskillnad göras mellan självförvaltande investeringsbolag och fondbolag. är, enligt 1 kap. 1 a § lagen om värde- pappersfonder, eller mer av kapitalet eller rösterna att betrakta som ett kvalificerat innehav. För ett investeringsbolag är andelen av kapitalet inte en lämplig faktor för att avgöra vad som är ett kvalificerat innehav. Som nämnts ska aktierna i ett investe- ringsbolag alltid vara lika stora (se avsnitt 6.17). ska aktierna kunna ha olika röstvärde, och någon begränsning i skill- naderna i röstvärde, t.ex. som i aktiebolagslagen, ska inte finnas. Det innebär att om andelen av kapitalet var avgörande skulle någon mer eller mindre av en tillfällighet kunna komma att betraktas som kvalificerad ägare och behöva genomgå en ägarprövning, trots att denne inte har något reellt inflytande över investeringsbolaget. En sådan situation skulle kunna uppstå om den som startat investe- ringsbolaget innehar aktier med ett mycket högt röstvärde och den förste investerarens aktieteckning innebär att denne tecknar sig för av kapitalet. Då skulle både den som startat inve- steringsbolaget och den förste investeraren behöva genomgå ägar- För att undvika sådana situationer bör bedömningen av vad som utgör ett kvalificerat innehav enbart utgå från andelen av rösterna, dvs. den som har eller mer av rösterna i ett självförvaltande investeringsbolag ska anses ha ett kvalificerat innehav. I övrigt bör reglerna – dvs. kriterierna för att anses lämplig och anmälnings- och tillståndsförfarandena samt tillsyns- och sanktionsverktyg – vara desamma för självförvaltande investeringsbolag som för fondbolag. Förslag: Bestämmelserna i 5 a kap. lagen (2004:46) om värde- pappersfonder om matarfonder och mottagarfonder ska vara tillämpliga på investeringsbolag. I 5 a kap. lagen om värdepappersfonder finns bestämmelser om matar- fonder och mottagarfonder. Bestämmelserna utgör det svenska genomförandet av UCITS-direktivets regler om masterfonder (mot- tagarfonder) och feederfonder (matarfonder) och innebär i korthet ett undantag från placeringsreglerna i 5 kap. lagen om värdepappers- fonder. I en matarfond kan , dock minst 85 pro- cent, av fondmedlen placeras i en annan fond, en s.k. mottagarfond. för mottagarfonden gäller dock placeringsreglerna i 5 kap. lagen om värdepappersfonder. Fonderna behöver inte ha hemvist i samma medlemsstat och en utländsk matarfond kallas i lagen om värde- pappersfonder för matarfondföretag och en utländsk mottagarfond kallas mottagarfondföretag. Enligt UCITS-direktivet ska dessa regler gälla samtliga fondföre- tag, dvs. För att genomföra denna del av UCITS-direktivet för investeringsbolagens del bör det i den före- slagna lagen om investeringsbolag anges att bestämmelserna om matarfonder och mottagarfonder i 5 a kap. lagen om värdepappers- fonder ska tillämpas på investeringsbolag. Förslag: I den nya lagen om investeringsbolag tas in bestämmel- ser om att ett självförvaltande investeringsbolag, –dels i informationsbroschyren/prospektet ska lämna infor- mation om storleken på och sättet för utbetalning av bolagets ersättningar och täckande av omkostnader, avseende styrelse och personal, förvaringsinstitutet och tredje man, –dels informera varje andelsägare om hur stort belopp av de totala kostnaderna som hänfört sig till varje andels- ägares innehav. Av informationen ska framgå hur stor del av beloppet som avser förvaltningskostnader och hur stor del som avser kostnader för förvaring av fondens tillgångar. För värdepappersfonder gäller att det förvaltningsarvode som fond- bolaget maximalt får ta ut för förvaltningen av fonden ska framgå av fondbestämmelserna.57 Fondbolaget ska också informera varje andelsägare om hur stort belopp av de totala kostnaderna för fonden som hänfört sig till varje andelsägares innehav. Av informa- tionen ska framgå hur stor del av beloppet som avser förvaltnings- kostnader, inklusive kostnader för förvaring av tillgångarna. I rela- tionen mellan en värdepappersfond och ett fondbolag blir förvalt- ningskostnaderna en fråga om ersättning från fonden som betalas till fondbolaget. I ett självförvaltande investeringsbolag blir det i stället fråga om en kostnad internt i bolaget. På grund härav är reglerna om informationsgivning rörande kostnader i UCITS-direk- tivet utformade så att bolaget i prospektet ska lämna information om bolagets ersättningar och täckande av omkostnader, avseende styrelse och personal, förvaringsinstitutet och tredje man.58 Regler- na om informationsgivning rörande ersättningar bör i den föreslagna lagen utformas med UCITS-reglerna som förebild. Därutöver bör, liksom fondbolaget för värdepappersfonder, investeringsbolaget informera varje andelsägare om hur stort belopp av de totala 574 kap. 8 § 8 lagen om värdepappersfonder. 58Se 1.18 i Modul A i bilaga I till UCITS-direktivet. kostnaderna som hänfört sig till varje andelsägares innehav. I infor- mationen ska anges hur stor del av beloppet som avser förvaltnings- kostnader och hur stor del som avser kostnader för förvaring av fondens tillgångar. Förslag: De verksamhetsregler som gäller för fondbolag enligt lagen (2004:46) om värdepappersfonder ska gälla för investerings- bolag. För självförvaltande investeringsbolag ska bolagets ledning ansvara för efterlevnaden av reglerna, medan ansvaret åvilar den externa förvaltaren, om en sådan har utsetts. Enligt artikel 30 i UCITS-direktivet ska de artiklar i direktivet som rör organisation och uppföranderegler för fondbolag (artiklarna 13– 14 b) även gälla för självförvaltande investeringsbolag. I artikel 13 anges villkoren för delegering (outsourcing). I artikel 14 anges gene- rella sundhetsregler, som att bedriva verksamheten på ett hederligt och rättvist sätt, utnyttja resurser och förfaranden så att verksam- heten fungerar väl och undvika intressekonflikter. I artikel 14 a och 14 b regleras ersättningar till ledning och personal. Artiklarna 13 och 14 har för fondbolagens del genomförts genom 2 kap. 17 och 18 §§ samt 4 kap. 4–7 §§ lagen om värdepappersfonder. Artikel 14 a och 14 b har, för fondbolagens del, genomförts genom en ny bestämmelse i lagen om värdepappersfonder och myndighetsföre- skrifter (se prop. 2015/16:170 s. 6 f. och 140 f.). Motsvarande reg- ler bör tas in i den nya lagen om investeringsbolag. I lagen om värdepappersfonder finns bland verksamhetsreglerna också bestäm- melser om tystnadsplikt och uppgiftsskyldighet (vid förundersök- ningar). Även dessa regler bör gälla för investeringsbolag för att skapa neutralitet mellan de olika fondtyperna. När det gäller frågan om delegering (artikel 13 i UCITS-direk- tivet) är skillnaden mellan självförvaltande och externt förvaltade investeringsbolag av visst intresse. När ett investeringsbolag förvaltas av en extern förvaltare är det inte fråga om delegering, utan den externa förvaltaren är direkt ansvarig för fullgörande av uppdraget i förhållande till och andelsägarna, precis på samma sätt som om investeringsbolaget vore en fond som förvaltaren för- Om investeringsbolaget förvaltas av styrelsen och den verk- ställande direktören (självförvaltande investeringsbolag) kan dock förvaltningen eller delar av den delegeras, t.ex. till ett fondbolag. I den situationen är det investeringsbolaget – utöver att se till att vill- koren för delegering är uppfyllda – som är ansvarigt för förvalt- ningen i förhållande till andelsägarna och Förslag: Avser ett investeringsbolag att marknadsföra aktier i ett annat land inom EES, ska bolaget underrätta innan verksamheten påbörjas. Bestämmelser om vilka uppgifter och handlingar som underrättelsen ska innehålla finns i kom- missionens förordning (EU) nr 584/2010 av om genomförande av och rådets direktiv /65/EG vad gäller den skriftliga anmälans och fondföre- tagsintygets form och innehåll, elektronisk kommunikation mellan behöriga myndigheter i samband med anmälan, förfaranden för kontroller på plats och utredningar samt informationsutbyte mellan behöriga myndigheter. ska från det att en fullständig underrättelse togs emot lämna över den till behörig myndighet i det land där verksamheten ska bedrivas. Tillsammans med underrättelsen ska inspektionen även lämna ett intyg om att investeringsbolaget uppfyller kraven i UCITS-direktivet. Finans- inspektionen ska meddela investeringsbolaget när inspektionen lämnar över underrättelsen. Investeringsbolaget ska offentliggöra de handlingar som läm- nats tillsammans med underrättelsen. Artiklarna 16–21 i UCITS-direktivet som regelerar rätten att etable- ra filialer och bedriva gränsöverskridande verksamhet gäller förvalt- ningsbolag, t.ex. svenska fondbolag, men inte investeringsbolag. För investeringsbolagens del gäller dock bestämmelserna om marknads- föring av andelar i andra medlemsstater (artiklarna 91–96 i UCITS- direktivet). Dessa bestämmelser gäller också kontraktuella fonder, som svenska värdepappersfonder. Reglerna innebär att ett fondföre- tag som avser att marknadsföra andelar i företaget i en annan med- lemsstat än i sitt hemland ska lämna en skriftlig anmälan till den behöriga myndigheten i hemlandet. Till anmälan ska bifogas fond- bestämmelser/bolagsordning, prospekt, faktablad, senaste årsrapport m.m. Närmare bestämmelser om vilka uppgifter och handlingar som anmälan ska innehålla finns i kommissionens genomförandeförord- ning (EU) nr 584/2010. Den behöriga myndigheten i fondföretagets hemland ska senast efter mottagandet av anmälan överlämna den tillsammans med ett intyg om att fondföretaget upp- fyller kraven i UCITS IV-direktivet till den behöriga myndigheten i värdlandet. Den behöriga myndigheten i fondföretagets hemland ska därefter underrätta fondföretaget om att handling- arna har överlämnats. får fondföretaget tillträde till marknaden i värdlandet. För att få marknadsföra sina andelar i andra medlemsstater krävs att fondföretaget kan göra ut- betalningar till andelsägarna, verkställa återköp och inlösen och lämna ut den information som företaget är skyldigt att tillhandahålla. För värdepappersfondernas del har dessa artiklar genomförts genom 2 kap. 15 c § lagen om värdepappersfonder. En motsvarande regel för gränsöverskridande marknadsföring av aktier i investeringsbolag bör tas in i den föreslagna lagen. Ett investeringsbolag som motsvarar en specialfond är, enligt 1 kap. 2 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, en AIF. För sådana investeringsbolag gäller bestämmelserna om gräns- överskridande i den lagen. Förslag: Investeringsbolagets stämma ska kunna besluta om lik- vidation. Likvidation ska också kunna följa av bestämmelser i bolagsordningen. ska kunna besluta om likvidation om investeringsbolaget inte på föreskrivet sätt har kommit in med en anmälan till om sådan behörig styrelse, verk- ställande direktör, behörig delgivningsmottagare eller revisor som ska finnas enligt aktiebolagslagen (2005:551). Övriga likvida- tionsgrunder enligt aktiebolagslagen ska inte vara tillämpliga på investeringsbolag. Aktiebolagslagens regler om handläggning av likvidation, utseende av likvidator m.m. bör dock gälla även för investeringsbolag.