sou · H5B36 · 2017-02-08 00:00:00 — En vårdnadshavare som underlåter att hålla uppsikt eller vidta lämp- liga åtgärder i syfte att hindra ett barn från att orsaka skada för någon annan kan bli skyldig att betala skadestånd enligt den allmän- na culparegeln i 2 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207). Vårdnads- havarens ansvar förutsätter att det föreligger adekvat kausalitet mellan vårdnadshavarens vårdslöshet och skadan (se prop. 2009/10:142 s. 13 och 14). kompletterades den allmänna culparegeln med en bestäm- melse i 3 kap. 5 § skadeståndslagen om ett principalansvar, dvs. ett ansvar för en annan persons vållande utan krav på eget vållande, för en förälder som är vårdnadshavare. Ansvaret omfattar personskada eller sakskada som barnet vållar genom brott och skada på grund av att barnet kränker någon annan genom brott. Särskilt förordnade vårdnadshavare är inte barnets föräldrar och omfattas därför inte av principalansvaret (se prop. 2009/10:142 s. 45). I 23 kap. 6 § tredje stycket finns en bestämmelse om att föräldrar, andra uppfostrare och förmyndare kan dömas om de underlåter att hindra den underårige från att begå brott. En förut- sättning för att underlåtenheten ska vara straffbar är att brottet kan hindras utan fara för den handlande eller för någon annan och utan anmälan till någon myndighet. Skyldigheten att hindra brott gäller inte bara den som är vårdnadshavare utan även den andra föräldern och en förmyndare eller någon annan som har en roll som uppfostra- re, t.ex. fosterföräldrar (se prop. 1993/94:57 s. 8). Allvarligt våld i familjen – överflyttning av vårdnad 13.2.2Vårdnadshavaren är normalt också förmyndare När det gäller ställföreträdarskapet för barn skiljer mellan två funktioner: vårdnad och förmynderskap. Förmyndaren ska förvalta barnets tillgångar och företräda barnet i angelägenheter som rör tillgångarna (12 kap. 1 § första stycket FB). Förmyndaren företräder i övrigt barnet när detta inte enligt lag ska göras av någon annan (12 kap. 1 § tredje stycket FB). Liksom vårdnaden består för- mynderskapet till dess att barnet fyller . Normalt är en förälder som också är vårdnadshavare förmyndare för barnet (10 kap. 2 § FB). Även en särskilt förordnad vårdnads- havare är också vanligen förmyndare för barnet (10 kap. 3 § första stycket FB). Om särskilda skäl talar för det ska dock någon annan än den särskilt förordnade vårdnadshavaren utses till förmyndare (10 kap. 3 § andra stycket FB). 13.2.3När kan vårdnaden flyttas över till en särskilt förordnad vårdnadshavare? blir en förälder som dödar den andra föräldern en- sam vårdnadshavare för ett gemensamt barn. Om båda föräldrarna är vårdnadshavare och en av dem dör, får nämligen den andra för- äldern automatiskt ensam vårdnad (6 kap. 9 § första stycket FB). Om den döda föräldern hade ensam vårdnad om barnet ska dom- stolen flytta över vårdnaden till den andra föräldern eller, om det är lämpligare, till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare (6 kap. 9 § andra stycket FB). Detta förutsätter en ansökan i domstol. I 6 kap. 8 a § FB finns bestämmelser om vad som gäller när en förälder som är vårdnadshavare är varaktigt förhindrad att utöva vårdnaden om barnet. Om båda föräldrarna är vårdnadshavare ska domstolen i en sådan situation anförtro vårdnaden åt den andra för- äldern ensam. Om den förälder som är varaktigt förhindrad att ut- öva vårdnaden i stället är ensam vårdnadshavare ska domstolen flytta över vårdnaden till den andra föräldern eller, om det är lämpligare, till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. En sådan änd- ring i vårdnaden förutsätter att talan väcks i domstol. En förälder är varaktigt förhindrad att utöva vårdnaden om han eller hon inte kommer att kunna fatta beslut i frågor som rör barnet. Hindret kan bestå i att föräldern på grund av Allvarligt våld i familjen – överflyttning av vårdnad att han eller hon är skild från barnet inte kan se till att barnet tas om hand eller ta ställning till vilka åtgärder som kan vara behövliga för att tillgodose barnets behov. Hindret kan också bestå i att för- äldern har försvunnit eller i att han eller hon på grund av långvarig medvetslöshet eller allvarlig psykisk sjukdom är förhindrad att sörja för sitt barn (se prop. 2004/05:136 s. 54). Bestämmelserna i 6 kap. 8 a och 9 §§ FB kan alltså vara tillämp- liga när den ena föräldern dödat den andra eller utsatt denne för annat allvarligt våld som leder till ett varaktigt hinder att utöva vårdna- den. Om föräldrarna har gemensam vårdnad vid dödsfallet eller det varaktiga hindret, erbjuder bestämmelserna inte något annat alter- nativ än ensam vårdnad för den andra föräldern. Enligt 6 kap. 7 § första stycket FB ska domstolen besluta om ändring i vårdnaden om en förälder vid utövandet av vårdnaden om ett barn gör sig skyldig till missbruk eller försummelse eller i övrigt brister i omsorgen om barnet på ett sätt som medför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att en överflyttning av vårdnaden kan ske om barnet befin- ner sig i en sådan risksituation att ett ingripande med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) kan komma i fråga och denna risksituation kan antas bli bestående. Det är i och för sig inte nödvändigt att ett beslut om vård enligt LVU har meddelats för att paragrafen ska kunna tillämpas. I förarbetena uttalades att det dock sannolikt endast i undantagsfall kommer vara aktuellt att ta upp en fråga om att flytta över vårdnaden enligt denna paragraf utan en föregående placering enligt LVU (se NJA II 1983 s. 15). När båda föräldrarna är vårdnadshavare och endast en av för- äldrarna på sådant sätt brister i omsorgen om barnet ska domstolen anförtro vårdnaden åt den andra föräldern ensam. Om också den för- äldern brister i omsorgen om barnet ska rätten flytta över vård- naden till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare (6 kap. 7 § andra stycket FB). När bara den ena föräldern är vårdnadshavare ska domstolen i en sådan situation flytta över vårdnaden till den andra föräldern eller, om det är lämpligare, till en eller två särskilt förord- nade vårdnadshavare (6 kap. 7 § tredje stycket FB). I rättsfallet RH 1990:127 hade en pappa uppsåtligen dödat en mamma och dömts till ett långt fängelsestraff. Hovrätten konsta- terade att pappans gärning inneburit att barnen hade förlorat sin Allvarligt våld i familjen – överflyttning av vårdnad mamma och sitt hem. Pappan hade dessutom satt sig ur stånd att ta hand om barnen . Hovrätten ansåg därför, mot bak- grund av vad som gäller om en vårdnadshavares grundläggande skyl- digheter, att pappan hade brustit i omsorgen om barnen. Domstolen konstaterade också att det av barnpsykologernas uppgifter framgick att bristerna i omsorgen fortfarande innebar bestående fara för barnens psykiska hälsa och utveckling. Hovrätten, som fastställde tingsrättens domslut, kom därför fram till att vårdnaden om barnen borde flyttas över till en särskilt förordnad förmyndare (numera vård- nadshavare). Frågor om ändring i vårdnaden enligt 6 kap. 7 § FB prövas på talan av socialnämnden. Domstolen kan även utan särskilt yrkande pröva sådana frågor i mål om äktenskapsskillnad mellan föräldrarna eller i andra vårdnadsmål där en av föräldrarna eller båda väckt talan (6 kap. 7 § sista stycket FB). Också i 6 kap. 8 § FB finns en bestämmelse om när vårdnaden kan flyttas över till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Bestämmelsen gäller barn som har vårdats och fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet, t.ex. ett familje- hem. Under vissa förutsättningar får vårdnaden föras över till den eller dem som har tagit emot barnet. När barnet har varit placerat i samma familjehem från det att placeringen verkställdes, ska socialnämnden särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § FB (6 kap. 8 § andra stycket socialtjänstlagen [2001:453] [SoL] och 13 § LVU). har initiativrätt i vårdnadsfrågor enligt 6 kap. 7– 9 §§ FB. Av 5 kap. 2 § socialtjänstförordningen (2001:937) framgår att socialnämnden är skyldig att väcka talan eller göra en framställ- ning i domstol om den får veta att någon åtgärd behöver vidtas i fråga om vårdnaden om ett barn. Enligt förarbetena bör socialnämn- den i regel väcka talan om överflyttning av vårdnaden, om en för- älder har dödat eller försökt döda den andra föräldern. Men det förutsätter att det finns någon att flytta över vårdnaden till. kan det vara bättre för barnet att han eller hon får rota sig i ett familjehem och att nämnden väcker talan om en överflytt- ning av vårdnaden först när det har visat sig att familjehemsplacer- ingen utfallit positivt för barnet (se prop. 2005/06:99 s. 44). Om det behövs kan domstolen besluta interimistiskt i frågan om vårdnad (6 kap. 20 § första stycket FB). Allvarligt våld i familjen – överflyttning av vårdnad 13.2.4Vem kan vara särskilt förordnad vårdnadshavare? De allmänna kraven för att kunna utses till särskilt förordnad vård- nadshavare är att personen är lämpad att ge barnet omvårdnad, trygg- het och en god fostran. Den som är underårig får inte utses till sär- skilt förordnad vårdnadshavare (6 kap. 10 a § första stycket FB). För syskon ska samma person utses till vårdnadshavare, om det inte finns särskilda skäl mot det (6 kap. 10 a § tredje stycket FB). Om en vårdnadshavare ska utses efter föräldrarnas död och föräldrarna eller en av dem har gett till känna vem de önskar till vårdnadshavare, ska denna person förordnas, om det inte är olämpligt (6 kap. 10 a § sista stycket FB). I förarbetena till 6 kap. 7 § FB anförde departementschefen att en överflyttning av vårdnaden med stöd av bestämmelsen bör ske endast om det fanns någon annan, lämplig person som är villig att utöva vårdnaden. Det bör dessutom krävas att barnet har ett så gott för- hållande till personen att barnet kan och rimligen bör acceptera honom eller henne som vårdnadshavare. Detta betyder enligt departe- mentschefen att ett beslut om att skilja en förälder från vårdnaden om ett barn redan när förälderns olämplighet kommer till myndigheternas kännedom i allmänhet kan meddelas bara om den andra föräldern är lämplig att ensam ta ansvaret för barnet. Departe- mentschefen anmärkte att det i övriga fall är nödvändigt att barnet har bott i ett fosterhem för att man ska kunna avgöra hur placeringen utfallit (se prop. 1981/82:168 s. 68). Även JO har med hänvisning till dessa förarbetsuttalanden fram- hållit att åtgärden att flytta över vårdnaden inte helt enkelt låter sig göras i fall där barnet ännu inte har placerats i familjehem och där den andra föräldern inte kan överta vårdnadsansvaret. Under ett senare skede kan det däremot vara befogat för socialnämnden att ta upp frågan om överflyttning av vårdnaden. Enligt JO kan så vara fallet sär- skilt om föräldern är frihetsberövad och därför inte har möjlighet att aktivt ta tillvara barnets intressen (se JO 2001/02 s. 204). I RH 2001:50 prövade domstolarna om den omständigheten att den av socialnämnden föreslagna vårdnadshavaren inte avsåg att var- aktigt bo tillsammans med barnen utgjorde hinder mot att personen utsågs till särskilt förordnad vårdnadshavare. yrkade i det aktuella fallet att vårdnaden om två barn skulle flyttas över till Allvarligt våld i familjen – överflyttning av vårdnad en särskilt förordnad vårdnadshavare med stöd av 6 kap. 7 § FB och att en viss kvinna skulle utses. Kvinnan var utbildad barnskötare och hade dessutom en fritidspedagogutbildning. hade hon arbetat som föreståndare på ett daghem. Såvitt framgår av referatet av rättsfallet planerade kvinnan att träffa barnen två halv- dagar . Det var dock inte meningen att hon skulle ta hand om den faktiska vården om barnen. Hovrätten ansåg att bestämmelsen i 6 kap. 7 § FB inte hindrade att en överflyttning av vårdnaden skedde till en särskilt förordnad vårdnadshavare som inte i någon större utsträckning skulle ta hand om den faktiska vården om barnen så länge vårdnadshavaren hade möjlighet att uppfylla sina skyldigheter enligt 6 kap. 2 § FB (se av- snitt 13.2.1). Hovrätten konstaterade att något annat inte hade fram- kommit än att kvinnan hade ett gott förhållande till barnen och även till deras mormor, som skulle ha hand om den faktiska vården om barnen. Kvinnan hade dessutom lång erfarenhet av barn. Hov- rätten kom därför fram till att kvinnan var lämplig som särskilt för- ordnad vårdnadshavare och flyttade över vårdnaden om barnen till henne. Rättsfallet har kommenterats i . Där anförs att även om den rättsliga vårdnaden oftast svarar mot den faktiska vården är så inte alltid fallet. Det är vanligt att föräldrarna efter en skilsmässa fortsätter att ha gemensam vårdnad om barnet trots att barnet bor hos endast den ena föräldern. Därför ansågs det naturligt att hovrätten inte ställde krav på att den föreslagna vårdnadshava- ren för att kunna utses skulle bo tillsammans med barnen eller i någon större utsträckning själv ha hand om den faktiska vården om dem. Enligt författaren bör en viss försiktighet dock iakttas. Det anförs att den rättsliga vårdnaden och den faktiska vården inte helt torde kunna – eller böra – frikopplas från varandra. För att vård- nadshavaren ska kunna besluta i frågor som rör barnets person, i enlighet med vad som är bäst för barnet, torde det krävas att vård- nadshavaren har kontakt med och god kännedom om barnet.4 Även i behöver ny vårdnads- havare5 finns en redogörelse för det aktuella rättsfallet. I anslutning till redogörelsen konstateras att det inte kan uteslutas att det finns 4Se , , Nyare rättspraxis – vårdnad, boende och umgänge, SvJT 2004 s. 759–761. 5Socialstyrelsen, 2006. Allvarligt våld i familjen – överflyttning av vårdnad situationer när det är lämpligt att föreslå vårdnaden åt en utomståen- de person som barnet inte bor hos som barnet är placerat eller placeras hos en släkting eller i ett annat familjehem (s. 22). 13.2.5Vilken rätt till ersättning har en särskilt förordnad vårdnadshavare? Förordnade förmyndare har rätt till ett skäligt arvode för uppdraget och ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för att fullgöra uppdraget. Det är överförmyndaren som beslutar om arvode och ersättning (12 kap. 16 § FB). Om vårdnaden av ett barn har flyttats över till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare som barnet tidigare varit familjehems- placerat hos, får kommunen fortsätta att betala dessa vårdnadshavare skälig ersättning (6 kap. 11 § första stycket SoL). Bestämmelsen gäller som framgår av ordalydelsen bara för särskilt förordnade vård- nadshavare som varit familjehemsföräldrar. Om vårdnaden flyttas över till någon som inte tidigare varit sådan förälder kan ersättning i enlighet med denna bestämmelse alltså inte betalas ut. I anges att i en sådan situation är det bara aktuellt att betala ut de bidrag och socialförsäkringsförmåner som barnet har rätt till samt det särskilda arvode som vårdnadshavaren i egenskap av förmyndare har rätt till.6 Det råder olika praxis mellan kommunerna när det gäller i vilken utsträckning och med vilka be- räkningsgrunder en särskilt förordnad vårdnadshavare har rätt till arvode för den del som inte avser förmynderskapet. 13.3Annan reglering om att företräda och ansvara för ett barn 13.3.1Tvångsvård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) Ett barn ska beredas tvångsvård om det på grund av misshandel, brist- er i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet (s.k. miljö- rekvisiten) finns en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveck- 6 Om barnet behöver ny vårdnadshavare, handbok av , 2006 s. 107 och 108. Allvarligt våld i familjen – överflyttning av vårdnad ling skadas (s.k. prognosrekvisitet). En ytterligare förutsättning är att den vård som behövs inte kan ges frivilligt. Att behövlig vård inte kan ges på frivillig väg innebär att barnets vårdnadshavare eller barnet självt, när han eller hon fyllt , inte samtycker till den vård som bedöms nödvändig (1 och 2 §§ LVU).7 Ett beslut om vård enligt LVU innebär inte att en förälder fråntas den rättsliga vårdnaden om barnet. Vid en LVU-placering flyttas där- emot centrala delar av bestämmanderätten tillfälligt över till socia- lnämnden eller till den som nämnden har uppdragit vården åt (se SOU 2015:71 s. 689). Enligt 11 § första stycket LVU bestämmer socialnämnden hur vården av barnet ska ordnas och var han eller hon ska vistas . Nämnden eller den åt vilken nämnden har uppdragit vården bestämmer om barnets personliga förhållanden i den utsträckning det behövs för att genomföra vården (11 § fjärde stycket LVU). Ut- redningen om tvångsvård för barn och unga bedömde att det i denna del finns en viss otydlighet i hur bestämmelsen ska tolkas. Enligt utredningen kan detta härledas till att det i de ursprungliga förarbe- tena8 står att efter ett beslut om omhändertagande eller om vård har nämnden inträtt vid sidan av föräldrarna eller i deras ställe. Utredningen föreslog därför att bestämmelsen om socialnämn- dens bestämmanderätt för vård enligt LVU ska förtyd- ligas i den nya LVU så att det framgår att nämnden övertar vård- nadshavarens bestämmanderätt i den utsträckning det behövs för att genomföra vården. Det innebär bl.a. att socialnämnden bestämmer om medicinsk vård och behandling och val av skola och förskola. Utredningen föreslog dock att andra delen i bestämmelsen som innebär att nämnden övertar bestämmanderätt i den utsträckning det behövs för att genomföra vården ska behållas oförändrad. Enligt utredningen markerar meningen att föräldrarna inte ska fråntas allt sitt inflytande över barnet . Vårdnadshavarna, lik- som barnet själv, bör så långt möjligt vara delaktiga i vården och deras inställning i olika frågor ska så långt möjligt inhämtas och respek- teras (se SOU 2015:71 s. 714 och 715). 7Utredningen om tvångsvård för barn och unga föreslog i sitt slutbetänkande en ny lag med särskilda bestämmelser om vård av barn och unga (SOU 2015:71). Utredningen föreslog att både miljörekvisiten och prognosrekvisitet ska behållas oförändrade i den nya lagen (s. 337, 338, 350, 351 och 1029). 1979/80:1 Del A s. 596 och 597. Allvarligt våld i familjen – överflyttning av vårdnad har samma ansvar som vårdnads- havaren för att barnets grundläggande rättigheter enligt 6 kap. 1 § FB tillgodoses (11 § sista stycket LVU). 13.3.2God man för ett barn i vissa situationer Överförmyndaren ska i vissa angelägenheter utse en god man för ett barn. Så är t.ex. fallet om en förmyndare och barnet har del i ett oskiftat dödsbo. Den gode mannen har då i uppgift att vårda barnets rätt i dödsboet vid boutredningen och vid bodelningen och skiftet. Överförmyndaren ska också i andra fall utse en god man för ett barn i en angelägenhet, där barnet har ett intresse som strider mot vård- nadshavarens intresse (11 kap. 2 § FB). Den som utses till god man ska vara rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig (11 kap. 12 § FB). 13.3.3God man för ensamkommande barn I lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn finns sär- skilda regler om god man för den som är och som är utländsk medborgare (1 §). Om barnet vid ankomsten till är skilt från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, ska överförmyndaren utse en god man att i vårdnadshavares och förmyndares ställe ansvara för barnets personliga förhållanden och sköta barnets angelägenheter (2 §). Samma kompetenskrav som för en god man i övrigt gäller, dvs. den som utses till god man ska vara rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig (4 § lagen om god man för ensamkommande barn och 11 kap. 12 § FB). I uppdraget som god man ligger inte att personen ska sköta den dagliga omvårdnaden och tillsynen av barnet. Däremot ska han eller hon ha regelbunden kontakt, inte bara med barnet, utan också med t.ex. det hem som barnet vistas i. Den gode mannens har rätt och skyldighet att bestämma i alla frågor som rör barnets angelägenheter, personliga såväl som ekonomiska och rättsliga, och är också skyldig att ingripa om barnet kan komma till skada. Ytterst är det alltså den gode mannen som har ansvar för att se till att barnet får omvårdnad, trygghet och en god fostran (se prop. 2004/05:136 s. 29 och 30). Allvarligt våld i familjen – överflyttning av vårdnad En god man har rätt till ett skäligt arvode för uppdraget och er- sättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för upp- dragets fullgörande (12 § lagen om god man för ensamkommande barn och 12 kap. 16 § FB). 13.3.4Särskild företrädare för barn Enligt 1 § lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn ska domstolen, när en förundersökning har inletts eller återupptagits i fråga om ett brott som kan leda till fängelse och brottet har begåtts mot ett barn, under vissa förutsättningar utse en särskild företrädare för barnet. Så är fallet om antingen en vårdnadshavare kan misstänkas för brottet eller om det kan befaras att en vårdnadshavare på grund av sitt förhållande till den som kan misstänkas för brottet inte kom- mer att ta till vara barnets rätt. En särskild företrädare tar över vård- nadshavarnas befogenheter att ta till vara den underåriges rätt under förundersökningen och i efterföljande rättegång (3 §). En advokat, en biträdande jurist på en advokatbyrå eller någon annan får förordnas som särskild företrädare. Det krävs att den sär- skilde företrädaren på grund av sina kunskaper och erfarenheter samt personliga egenskaper är särskilt lämplig för uppdraget (5 §). En sär- skild företrädare har uppgifter som i många avseenden överensstäm- mer med dem som ett målsägandebiträde har. Vanligen utses det därför inte ett målsägandebiträde vid sidan av en särskild företrädare (se prop. 1998/99:133 s. 44). En särskild företrädare har rätt till ersättning motsvarande ett rättshjälpsbiträde (11 §). Ersättning utgår av allmänna medel. Om en tilltalad döms kan han eller hon bli återbetalningsskyldig för hela eller delar av kostnaden för den särskilda företrädaren (12 § lagen om särskild företrädare, 8 § första meningen lagen [1988:609] om målsägandebiträde och 31 kap. RB). 13.4Rätten till familjeliv enligt Av artikel 8 i den europeiska konventionen om skydd för de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonven- tionen) följer att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och Allvarligt våld i familjen – överflyttning av vårdnad familjeliv (punkten 1). Rättigheten får inskränkas endast under vissa förutsättningar (punkten 2). Inom tillämpningsområdet för artikel 8 faller bl.a. lagstiftning och avgöranden avseende vårdnad om barn och föräldrars umgänge med barn. har bara undantagsvis anledning att kritisera hur avvägningen mellan barnets och föräldrarnas intressen utfaller men kan ha synpunkter på aspekter av mer generellt intresse. Domstolen har t.ex. haft invändningar mot bestämmelser i rumänsk lag om att den som avtjänar fängelsestraff automatiskt utestängs från möjligheten att vara vårdnadshavare.9 13.5Socialstyrelsens rapport om vårdnadsöverflyttning i samband med våld i familjen Som framgått kan socialnämnden i vissa fall väcka talan om över- flyttning av vårdnaden om ett barn. Regeringen gav i regleringsbrevet för avseende myndigheten i uppdrag att kartlägga i vilken utsträckning och i vilka situationer socialnämn- den använder sin möjlighet att väcka talan om vårdnadsöverflyttning i samband med våld i familjen eller när den ena vårdnadshavaren har dödat den andra. publicerade rap- porten Vårdnadsöverflyttning i samband med våld i familjen. Vi redo- visar nedan översiktligt kartläggning och slutsat- serna av denna. skickade ut en enkät till landets 321 kommuner och stadsdelar. Av de 207 kommuner och stadsdelar som besvarade enkäten angav 11 att de –2012 hade haft ärenden där den ena vårdnadshavaren – i samtliga fall pappan – hade dödat den andra vårdnadshavaren. Dessa ärenden rörde sammanlagt 23 barn som alla tycks ha placerats i familjehem. Var barnen först placerades varierade.