sou · H5B366 · 2017-08-31 00:00:00 — Enligt 1 kap. 4 § patientdatalagen gäller personuppgiftslagen vid sådan behandling av personuppgifter inom hälso- och sjukvården som är helt eller delvis automatiserad eller där uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt sär- skilda kriterier, om inte annat följer av patientdatalagen eller före- skrifter som meddelats med stöd av den lagen. Som anges i avsnitt 9.6 bör registerförfattningarna alltjämt gälla utöver den nationella generella regleringen. I patientdatalagen ska förhållandet till dataskyddslagen liksom endast regleras för automatiserad behandling eller sådan behandling där upp- gifterna ingår i eller är avsedda att ingå i ett register. Som anges i avsnitt 9.6 bör även en upplysningsbestämmelse om att patientdatalagen kompletterar dataskyddsförordningen tas in i lagen. Behandling av personuppgifter som sker i samband med verk- ställighet av rättspsykiatrisk vård omfattas, som framgår av av- snitt 10.1.1, inte av dataskyddsförordningens tillämpningsområde utan av tillämpningsområdet för det nya dataskyddsdirektivet. Utredningen om 2016 års dataskyddsdirektiv har föreslagit en brotts- datalag som ska genomföra det nya dataskyddsdirektivet. Författningar som reglerar en verksamhet datalagen ska dock enligt den föreslagna 1 kap. 5 § inte gälla om det finns avvikande bestämmelser i annan lag eller förordning. Utredningen anser, som framgår av avsnitt 10.1.1, att patient- datalagen, på samma sätt som vid annan hälso- och sjukvård, bör fortsätta att gälla vid behandling av personuppgifter inom rätts- psykiatrisk vård. Utredningen har samrått med Utredningen om 2016 års dataskyddsdirektiv om den bedömningen. Patientdata- lagen bör vid behandling av personuppgifter inom den rättspsykia- triska vården gälla utöver den föreslagna brottsdatalagen på samma sätt som andra registerförfattningar inom den lagens tillämpnings- område.6 Det innebär att det är brottsdatalagens bestämmelser som ska tillämpas inom den rättspsykiatriska vården om inte patient- datalagen innehåller bestämmelser som avviker från den lagen. En ny upplyningsbestämmelse med denna innebörd bör därför införas i patientdatalagen. Dataskyddsförordningen och den föreslagna data- skyddslagen ska alltså inte tillämpas vid behandling av personuppgif- ter inom rättspsykiatrisk vård. 10.1.4Tillämpningsområdet för kapitlet med grundläggande bestämmelser om behandling av personuppgifter Utredningens bedömning: Bestämmelsen i 2 kap. 1 § patient- datalagen som innebär att de grundläggande bestämmelserna i 2 kap. ska gälla sådan behandling som avses i 1 kap. 4 § patient- datalagen kan behållas. I patientdatalagens andra kapitel finns grundläggande bestämmelser om behandling av personuppgifter. Dessa bestämmelser gäller en- ligt 2 kap. 1 § endast sådan behandling som avses i 1 kap. 4 §, dvs. behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatise- rad eller där uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en struk- turerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Bestämmelserna i 2 kap. gäller alltså inte för behandling av personuppgifter som inte ingår eller är avsedda att ingå i ett register. Utredningen har ovan föreslagit att 1 kap. 4 § ändras på så sätt att bestämmelsen 6 Jämför SOU 2017:29 s. 141. Författningar som reglerar en verksamhet ska ange lagens förhållande till dataskyddsförordningen och data- skyddslagen i stället för förhållandet till personuppgiftslagen. Någon ändring beträffande vilken typ av behandling som avses föreslås inte. Hänvisningen i 2 kap. 1 § kan därför behållas. 10.1.5Rätten att invända mot behandling av personuppgifter Utredningens bedömning: Bestämmelsen i 2 kap. 2 § patient- datalagen som anger att behandling av personuppgifter får utföras även om den registrerade motsätter sig den kan och bör behållas. Behandling av personuppgifter som är tillåten enligt patientdata- lagen får enligt lagens 2 kap. 2 § som huvudregel utföras även om den enskilde motsätter sig den. Den registrerade har enligt dataskyddsförordningen rätt att in- vända mot behandling av personuppgifter; detta under förutsätt- ning att det rör sig om sådan behandling som bedömts nödvändig för att utföra en arbetsuppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning eller om behand- lingen sker med stöd av en intresseavvägning (se vidare avsnitt 9.15.1). Utredningen har nedan i avsnitt 10.1.7 gjort bedömningen att stora delar av den behandling av personuppgifter som utförs enligt patient- datalagen sker för att fullgöra en rättslig förpliktelse. Vid behandling som sker med stöd av en sådan rättslig grund har den registrerade enligt dataskyddsförordningen inte någon rätt att göra invändningar. I förhållande till sådan behandling utgör bestämmelsen i 2 kap. 2 § patientdatalagen således inte en begränsning av den registrerades rätt enligt dataskyddsförordningen. En del av den behandling av personuppgifter som regleras i patient- datalagen grundar sig emellertid på artikel 6.1 e (allmänt intresse och myndighetsutövning). Sådan behandling har den registrerade med stöd av artikel 21.1 i dataskyddsförordningen möjlighet att in- vända mot. Som framgår av avsnitt 9.15.2 är det dock möjligt att göra nationella undantag från rätten att invända mot behandling om de förutsättningar som anges i artikel 23 i dataskyddsförord- ningen är uppfyllda. Begränsningen av rätten att göra invändningar måste för det första ha till syfte att säkerställa något av de i punkterna a–j upp- Författningar som reglerar en verksamhet Det intresse som ligger närmast till hands för den behandling som sker enligt patientdatalagen är det som anges i punkten e angående andra av unionens eller en medlemsstats vik- tiga mål av generellt allmänt intresse, särskilt ett av unionens eller en medlemsstats viktiga ekonomiska eller finansiella intressen, där- ibland penning-, budget- eller skattefrågor, folkhälsa och social trygghet. I avsnitt 9.8.2 har utredningen konstaterat att bedrivande av verksamhet inom bl.a. hälso- och sjukvård inklusive den admi- nistration sådan verksamhet kräver, är ett sådant viktigt mål av all- mänt intresse som avses i artikel 23.1 e i dataskyddsförordningen. För det andra måste åtgärden att begränsa rätten att göra in- vändningar ske med respekt för andemeningen i de grundläggande rättigheterna och friheterna och utgöra en nödvändig och pro- portionell åtgärd i ett demokratiskt samhälle. Utredningen kon- staterar att det inom hälso- och sjukvården måste vara möjligt att sköta journalföring och annan dokumentation på ett rättssäkert och effektivt sätt. Att begränsa rätten att göra invändningar mot behandling av personuppgifter inom hälso- och sjukvården är nöd- vändigt med hänsyn till såväl patientsäkerheten som kvaliteten på vården. En möjlighet för den registrerade att motsätta sig att per- sonuppgifter om bl.a. dennes hälsa behandlas skulle kunna få stora konsekvenser för vården av den personen. Utredningen gör därför också bedömningen att en begränsning av rätten att göra invänd- ningar är proportionerlig i förhållande till sitt syfte. Begränsningen strider inte heller mot andemeningen i de grundläggande rättighet- erna och friheterna. En begränsning av rätten att göra invändningar måste vidare uppfylla kraven i artikel 23.2 på bestämmelser som den lagstiftning som begränsar den registrerades rättigheter ska innehålla. Utred- ningens bedömning är att bestämmelser med det innehåll som krävs finns i patientdatalagen. Det är sammantaget enligt utredningens bedömning tillåtet att begränsa möjligheten att göra invändningar mot behandling av per- sonuppgifter på det sätt som regleras i 2 kap. 2 § patientdatalagen. Författningar som reglerar en verksamhet 10.1.6Samtycke som grund för behandlingen Utredningens bedömning: Bestämmelsen i 2 kap. 3 § patient- datalagen om att den registrerades samtycke kan utgöra grund för behandling av personuppgifter kan behållas. Behandling av personuppgifter som inte är tillåten enligt patient- datalagen får enligt lagens 2 kap. 3 § ändå ske om den enskilde har lämnat ett uttryckligt samtycke till behandlingen. Undantag finns såväl i patientdatalagen som i annan lagstiftning och regeringen får meddela föreskrifter om ytterligare undantag. Enligt den bedömning utredningen har gjort i avsnitt 9.10.2 be- höver någon ny avvägning angående huruvida det är lämpligt att grunda en behandling av personuppgifter på samtycke inte göras. Bestämmelsen om behandling av personuppgifter med stöd av den enskildes samtycke i 2 kap. 3 § första stycket patientdatalagen kan därför behållas. Även möjligheten enligt 2 kap. 3 § andra stycket patientdata- lagen för regeringen att föreskriva att en behandling inte får utföras trots den enskildes samtycke kan enligt utredningens mening vara kvar. Regeringen får i vart fall, i enlighet med vad utredningen kon- staterat i avsnitt 9.10.2, reglera vad myndigheter inte ska göra, även om enskilda kan åberopa en rätt enligt dataskyddsförordningen att få behandla personuppgifter med stöd av ett giltigt samtycke. Möjlig- heten att med stöd av samtycke behandla känsliga personuppgifter kan vidare för såväl myndigheter som enskilda inskränkas genom nationell lagstiftning enligt artikel 9.2 a i dataskyddsförordningen. Regeringen får förstås inte utöva föreskriftsrätten i strid med data- skyddsförordningen. Författningar som reglerar en verksamhet 10.1.7Ändamål och grund för behandling av personuppgifter Utredningens förslag: Hänvisningen till personuppgiftslagen i 2 kap. 5 § andra meningen patientdatalagen tas bort. I stället hänvisas till artikel 5.1 b i dataskyddsförordningen som ger ut- tryck för finalitetsprincipen. Utredningens bedömning: Bestämmelserna i 2 kap. 4 § och 5 § första meningen patientdatalagen om för vilka ändamål person- uppgifter får behandlas är förenliga med dataskyddsförordningen och kan och bör därmed behållas. Den behandling av personuppgifter som sker enligt patientdata- lagen avser huvudsakligen insamling av personuppgifter för doku- mentering i en patientjournal.7 Av ändamålsbestämmelsen i 2 kap. 4 § första stycket 1 patientdatalagen framgår bl.a. att personupp- gifter får behandlas inom hälso- och sjukvården om det behövs för att fullgöra den skyldighet att föra patientjournal som anges i 3 kap. patientdatalagen. Den behandling av personuppgifter som sker i syfte att föra patientjournal är således enligt utredningens bedömning nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den personuppgiftsansvarige i enlighet med artikel 6.1 c i dataskyddsförordningen.8 Utöver skyldigheten att föra patientjour- nal i patientdatalagen finns det andra författningar som föreskriver att vårdgivare inom hälso- och sjukvården ska dokumentera och lämna ut uppgifter till olika myndigheter. Det anges därför i 2 kap. 4 § första stycket 3 patientdatalagen att personuppgifter får be- handlas om det behövs för att upprätta annan dokumentation som följer av lag, förordning eller annan författning. Även behandling som sker för detta ändamål är nödvändig för att fullgöra rättsliga förpliktelser enligt artikel 6.1 c i dataskyddsförordningen. Detsamma gäller behandling av personuppgifter för att fullgöra uppgiftsläm- nande som sker i överensstämmelse med lag eller förordning enligt 2 kap. 5 § patientdatalagen om det sker på grund av en uppgifts- skyldighet. I den mån uppgiftslämnandet inte grundar sig på en skyldighet utan på en möjlighet att lämna uppgifter, får uppgifts- 2007/08:126 s. 34. 8Samma bedömning gjordes i prop. 2007/08:126 s. 65. Författningar som reglerar en verksamhet lämnandet anses utgöra en arbetsuppgift av allmänt intresse enligt artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen. De andra ändamål som räknas upp i 2 kap. 4 § första stycket är upprättande av annan dokumentation som behövs i och för vården av patienter, administration som rör patienter och som syftar till att ge vård i enskilda fall eller som annars föranleds av vård i en- skilda fall, systematisk och fortlöpande utveckling och kvalitetssäk- ring i verksamheten, administration, planering, uppföljning, utvär- dering och tillsyn av verksamheten samt framställning av statistik om hälso- och sjukvården. Bedrivandet av en god hälso- och sjuk- vård är i vissa fall, särskilt för det allmänna, en rättslig förpliktelse, t.ex. enligt hälso- och sjukvårdslagen (2017:30). I 5 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen finns det en generell rättslig förpliktelse för den som bedriver hälso- och sjukvård, dvs. de vårdgivare som omfattas av patientdatalagen, att bedriva denna så att den uppfyller kraven på en god vård. Detta får också anses vara det yttersta syftet med den behandling av personuppgifter som tillåts enligt patientdatalagen – att uppnå en god vård. Större delen av den behandling av person- uppgifter som sker för de ändamål som anges i patientdatalagen har således stöd i artikel 6.1 c i dataskyddsförordningen. Behandling enligt patientdatalagen, som inte är nödvändig för att uppfylla en rättslig förpliktelse, får anses nödvändig för att ut- föra en arbetsuppgift av allmänt intresse enligt artikel 6.1 e i data- skyddsförordningen, i enlighet med vad som anges i avsnitt 9.8.2. Redan det förhållandet att det enligt författning är en rättslig skyl- dighet för det allmänna att bedriva hälso- och sjukvård visar att be- drivandet av hälso- och sjukvård är en arbetsuppgift av allmänt intresse i den mening som avses i artikel 6.1 e i dataskyddsförord- ningen. Det allmänna intresset av att vårdgivare ger en god vård är som framgått lagfäst. I enlighet med vad utredningen konstaterat i avsnitt 9.10.1 krävs ingen ytterligare analys av vilket stöd redan befintliga ändamål har i dataskyddsförordningen. De krav på den rättsliga grunden för be- handlingen som tillkommit i artikel 6.3 i dataskyddsförordningen får i enlighet med vad utredningen konstaterat i samma avsnitt an- ses uppfyllda utan vidare analys när det gäller ändamål som är reglerade . Behandling för de ändamål som anges i 2 kap. 4 och 5 §§ patientdatalagen är alltså laglig enligt dataskydds- Författningar som reglerar en verksamhet förordningen och de befintliga ändamålen kan och bör därmed be- hållas. I 2 kap. 5 § patientdatalagen hänvisas till 9 § första stycket d och andra stycket personuppgiftslagen, vilket innebär att den s.k. finali- tetsprincipen gäller vid behandling enligt patientdatalagen. Hänvis- ningen syftar till att klargöra att personuppgifter som redan finns i verksamheten får behandlas för andra ändamål än dem för vilka de har samlats in under förutsättning att de nya ändamålen inte är oför- enliga med de ändamål för vilka uppgifterna samlades in. Hänvis- ningen innebär vidare att behandling av personuppgifter för histo- riska, statistiska eller vetenskapliga ändamål inte ska anses som oförenlig med de ändamål för vilka uppgifterna samlades in. Eftersom personuppgiftslagen kommer att upphävas, måste hän- visningen till bestämmelsen om finalitetsprincipen i den lagen ändras. Det bör ske i enlighet med vad som redovisas i avsnitt 9.10.3. Utredningens bedömning: Dataskyddsförordningen föranleder inte någon ändring av bestämmelserna om personuppgiftsansvar i 2 kap. 6 § patientdatalagen. Som framgått av avsnitt 9.7 behöver bestämmelser om vem som är personuppgiftsansvarig inte ändras med anledning av dataskydds- förordningen. Bestämmelserna i 2 kap. 6 § patientdatalagen kan och bör därför behållas. Författningar som reglerar en verksamhet 10.1.9Personuppgifter som får behandlas Utredningens förslag: Hänvisningen till personuppgiftslagen i 2 kap. 7 § patientdatalagen tas bort. I stället ska det uttryckligen anges vilka uppgifter om lagöverträdelser som får behandlas. Utredningens bedömning: Bestämmelsen i 2 kap. 7 § patient- datalagen om vilka personuppgifter som får behandlas kan och bör i övrigt behållas. En vårdgivare får enligt 2 kap. 7 § patientdatalagen endast behandla sådana personuppgifter som behövs för de ändamål som anges i 4 §. Uppgifter om lagöverträdelser m.m. som avses i 21 § personupp- giftslagen, dvs. uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administra- tiva frihetsberövanden, får endast behandlas om det är absolut nöd- vändigt för ett sådant ändamål. Det gäller även för vårdgivare som inte är statliga myndigheter, landsting eller kommuner. Begränsning av vilka personuppgifter som får behandlas Att behandling endast får ske av sådana personuppgifter som behövs för de ändamål de behandlas för är en grundläggande princip enligt både dataskyddsförordningen och dataskyddsdirektivet. Principen om uppgiftsminimering följer av artikel 5.1 c i dataskyddsförord- ningen, som anger att uppgifterna ska vara adekvata, relevanta och inte för omfattande i förhållande till de ändamål för vilka de be- handlas. Bestämmelsen om att endast personuppgifter som behövs för de ändamål som anges i patientdatalagen får behandlas stämmer därför väl överens med dataskyddsförordningen. En sådan preciser- ing är tillåten för myndigheter. Preciseringen är tillåten även för en- skilda eftersom behandlingen stödjer sig på de rättsliga grunderna fullgörande av rättslig förpliktelse eller utförande av arbetsuppgift av allmänt intresse. Bestämmelsen kan och bör därför behållas. Författningar som reglerar en verksamhet I enlighet med den bedömning utredningen har gjort i avsnitt 9.12 kan och bör bestämmelser i registerförfattningar som tillåter en- skilda och myndigheter att behandla uppgifter om lagöverträdelser behållas. Som också framgår av det avsnittet kan begränsningar av möjligheten att behandla uppgifter om friande brottmålsdomar och administrativa frihetsberövanden behållas för myndigheter. Det- samma gäller enskilda eftersom behandlingen inom patientdata- lagens tillämpningsområde grundar sig på artikel 6.1 c och e (rätts- lig förpliktelse och allmänt intresse) i dataskyddsförordningen. Bestämmelsen i patientdatalagen bör därför omfatta samma upp- gifter som , dvs. personuppgifter om lagöverträdelser som inne- fattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel och administrativa frihetsberövanden. Eftersom personuppgiftslagen kommer att upphöra, måste det dock anges direkt i bestämmelsen vilka uppgifter det rör sig om. Utredningens förslag: Patientdatalagen kompletteras med en bestämmelse som påminner om kravet enligt artikel 9.3 i data- skyddsförordningen på att känsliga personuppgifter endast får behandlas av eller under ansvar av den som omfattas av tystnads- plikt. Utredningens bedömning: Behandling av känsliga personupp- gifter inom patientdatalagens tillämpningsområde kan alltjämt ske med stöd av ändamålsbestämmelserna i patientdatalagen. Behandling av känsliga personuppgifter får ske med stöd av 2 kap. 4, 5 och 7 §§ patientdatalagen som anger att en vårdgivare endast får behandla sådana personuppgifter som behövs för vissa uppräk- nade ändamål. Den regleringen ersätter bestämmelsen om behand- ling av känsliga personuppgifter i 18 § personuppgiftslagen.9 2007/08:126 s. 56 och 230 f. Författningar som reglerar en verksamhet I avsnitt 9.11.4 redogör utredningen för vad som omfattas av undantaget för hälso- och sjukvård i artikel 9.2 h i dataskydds- förordningen. Utredningen gör mot bakgrund av vad som anges där bedömningen att den behandling som sker enligt patientdata- lagen ryms inom de syften som nämns i artikel 9.2 h i dataskydds- förordningen. Patientdatalagens reglering bedöms således vara för- enlig med dataskyddsförordningen och känsliga personuppgifter kan även fortsättningsvis ske med stöd av ändamålsbestämmelserna. Som också anges i avsnitt 9.11.4 bör en bestämmelse som på- minner om kravet på tystnadsplikt enligt artikel 9.3 i dataskydds- förordningen tas in i patientdatalagen. Som anges i avsnitt 9.11.6 har några nya kategorier av känsliga personuppgifter tillkommit i dataskyddsförordningen, nämligen genetiska uppgifter, biometriska uppgifter för att entydigt identifi- era en fysisk person och uppgifter om sexuell läggning. Eftersom känsliga personuppgifter får behandlas under samma förutsätt- ningar som andra personuppgifter inom patientdatalagens tillämp- ningsområde, påverkar det inte patientdatalagens reglering, utom såvitt avser sökbegrepp och innehållet i kvalitetsregister, att nya kategorier av personuppgifter kommer att vara att bedöma som känsliga enligt dataskyddsförordningen. Utredningens förslag: Möjligheten enligt 2 kap. 8 § andra stycket patientdatalagen att använda uppgifter om hälsa som sökbegrepp ska även avse sådana genetiska och biometriska uppgifter och uppgifter om sexuell läggning som kan anses utgöra uppgifter om hälsa. Hänvisningarna till personuppgiftslagen i 2 kap. 8 § patientdatalagen ersätts med hänvisningar till 2 kap. 7 § respektive den föreslagna 7 a § patientdatalagen. Utredningens bedömning: I övrigt kan och bör bestämmelserna om sökbegrepp i 2 kap. 8 § patientdatalagen behållas. I 2 kap. 8 § patientdatalagen finns det ett förbud mot att använda känsliga personuppgifter eller uppgifter om lagöverträdelser som sökbegrepp. Som sökbegrepp får inte heller uppgifter om att någon Författningar som reglerar en verksamhet fått bistånd eller varit föremål för andra insatser inom socialtjäns- ten eller enligt utlänningslagen (2005:716) användas. Vissa undan- tag från förbudet anges i bestämmelsen, bl.a. får uppgifter om hälsa användas som sökbegrepp, och regeringen får meddela föreskrifter om vissa ytterligare undantag. Som anges i avsnitt 9.16.2 utgör sökbegränsningar säkerhets- åtgärder enligt dataskyddsförordningen. Sådana bestämmelser är tillåtna om de avser en myndighets behandling av personuppgifter. Bestämmelser om säkerhetsåtgärder är också tillåtna enligt arti- kel 6.2 och 6.3 i dataskyddsförordningen när det gäller behandling som grundar sig på en rättslig förpliktelse eller en arbetsuppgift av allmänt intresse enligt artikel 6.1 c eller e i dataskyddsförord- ningen. Sökbegränsningarna behöver därmed, i enlighet med vad som anges i det avsnittet, inte ändras med anledning av dataskydds- förordningen. Utredningen anser att sökbegränsningarna, i enlighet med be- dömningen i avsnitt 9.12, bör avse samma uppgifter om lagöverträ- delser som . När det gäller sökbegränsningar avseende känsliga personupp- gifter är det, som anges i avsnitt 9.11.6, utredningens utgångspunkt att dessa även bör omfatta de nytillkomna kategorierna av känsliga personuppgifter, dvs. genetiska uppgifter, biometriska uppgifter för att entydigt identifiera en fysisk person och uppgifter om sexu- ell läggning. Bara om det är nödvändigt för en ändamålsenlig be- handling av personuppgifter i den aktuella verksamheten att befint- liga skyddsåtgärder inte omfattar någon av de nya kategorierna av uppgifter, bör den kategorin undantas. Som anges i avsnitt 7.5 kan kategorierna av känsliga personuppgifter i viss mån överlappa var- andra. Genetiska uppgifter kan t.ex. avslöja en persons hälsotillstånd. Detsamma kan i någon mån antas gälla för de andra nytillkomna kategorierna av känsliga personuppgifter. Sådana uppgifter utgör uppgifter om hälsa och är således tillåtna som sökbegrepp enligt regleringen i 2 kap. 8 § patientdatalagen. Vid kontakt med Kommuner och Landsting10 har det framkommit att det även fortsättningsvis finns behov av att söka på sådana uppgifter inom hälso- och sjukvården. Utredningen gör därför bedömningen 10 Kommuner och Landsting är en arbetsgivar- och intresseorganisation för alla kommuner, landsting och regioner. Författningar som reglerar en verksamhet att det är nödvändigt för en ändamålsenlig behandling av person- uppgifter inom hälso- och sjukvården att sådana genetiska och bio- metriska uppgifter och uppgifter om sexuell läggning som kan anses utgöra uppgifter om hälsa, kan fortsätta att användas som sökbegrepp.