sou · H5B374 · 2017-10-04 00:00:00 — Även frågor om resning eller andra extraordinära rättsmedel hör hit. Punkten 2 innebär att en domstol får behandla personuppgifter om syftet är att handlägga mål eller ärenden om verkställighet av häktning eller ändring eller verkställighet av straffrättsliga påfölj- der. Allmän domstol prövar frågor om ändring av påföljd bl.a. en- ligt 28 kap. 8 § (undanröjande av skyddstillsyn) och 38 kap. 2 och 2 a §§ (omprövning av påföljden på grund av ändrade förutsättningar). Allmän domstol prövar också enligt 15–19 §§ bötesverkställighetslagen (1979:189) om böter ska omvandlas till fängelse. Allmän förvaltningsdomstol prövar vissa beslut av Kriminalvår- den enligt bl.a. 14 kap. fängelselagen (2010:610) och 7 kap. häktes- lagen (2010:611). Allmän förvaltningsdomstol prövar också frågor om rättspsykiatrisk vård och vissa beslut av övervakningsnämnd. Även beslut enligt lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård prövas av allmän förvaltningsdomstol. Migrations- överdomstolen och migrationsdomstolar prövar vissa frågor som rör utvisning på grund av brott. En närmare redogörelse för vilka frågor som kan vara aktuella finns i SOU 2017:29 s. 181 f., 207 f. och 225 f. Åklagares beslut enligt lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang kan prövas av allmän domstol. Handläggning av sådana frågor omfattas av punkten 3, upprätthållande av allmän ordning och säkerhet. Prövning av frågor som regleras i ordnings- lagen (1993:1617) ligger däremot utanför tillämpningsområdet (se SOU 2017:29 s. 228). Behandling av personuppgifter vid utlämnande enligt tryckfri- hetsförordningen eller som ett led i serviceskyldigheten till andra myndigheter ligger också utanför tillämpningsområdet. Enligt 2 § andra stycket tillämpas domstolsdatalagen (2015:728) i dessa fall. Behandling av personuppgifter för arkivändamål omfattas inte av lagens tillämpningsområde. Enligt andra stycket ska det vara fråga om en arbetsuppgift som framgår av en bindande unionsrättsakt eller av en lag, en förordning eller ett särskilt beslut i vilket regeringen uppdragit åt domstol att ansvara för uppgiften. Motsvarande bestämmelse finns i 2 kap. 1 § brottsdatalagen. Vad den innebär utvecklas i SOU 2017:29 s. 238 f. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 12.4.2, anger vad som gäller när fråga uppkommer om att behandla personuppgifter, som behandlas med stöd av 1 §, för nya ändamål. I första stycket upplyses om att förutsättningarna för att behand- la personuppgifter för nya ändamål inom lagens tillämpningsom- råde regleras i 2 kap. 4 § brottsdatalagen (2018:000). Innan person- uppgifter får behandlas för ett nytt ändamål krävs en prövning enligt den paragrafen. Vad prövningen innebär utvecklas i SOU 2017:29 s. 249 f. Enligt andra stycket regleras förutsättningarna för behandling för nya ändamål som inte omfattas av lagens tillämpningsområde i 2 kap. 22 § brottsdatalagen. Innan personuppgifter får behandlas för ett nytt ändamål utanför lagens tillämpningsområde krävs en prövning enligt den paragrafen. Vad prövningen innebär utvecklas i avsnitt 6.4.3. Om det nya ändamålet omfattas av domstolsdata- lagens (2015:728) tillämpningsområde ska emellertid den lagen till- lämpas och någon prövning enligt 2 kap. 22 § andra stycket brotts- datalagen krävs då inte. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 12.4.4, reglerar användningen av personnummer, samordningsnummer och liknande identitets- beteckningar. Enligt första stycket får sådana identitetsbeteckningar behandlas endast när det är motiverat med hänsyn till vikten av en säker iden- tifiering eller något annat beaktansvärt skäl. Den har utformats efter mönster av 22 § personuppgiftslagen (1998:204). Personnummer måste kunna behandlas av domstolarna i många situationer. De behöver bl.a. kunna ta emot, lagra, vidarebefordra och på andra sätt behandla stämningsansökningar och andra inlagor i mål och ärenden som omfattas av lagens tillämpningsområde. Handlingar av det slaget innehåller ofta personnummer, samord- ningsnummer och andra liknande identitetsbeteckningar. Det gäller även sådana handlingar som sänds in elektroniskt. Domstolarna behöver också i stor utsträckning använda identitetsbeteckningar i sitt verksamhetsstöd, i domar och beslut och vid expedieringen av dem. Paragrafen hindrar således inte att andra myndigheter lämnar uppgifter om personnummer och andra identitetsbeteckningar till domstolarna och att domstolarna lagrar eller vidarebefordrar dem eller behandlar dem på annat sätt. Behovet av att behandla sådana uppgifter kan dock förändras . En parts personnummer kan t.ex. behöva behandlas i ett skede av handläggningen av ett mål eller ärende men inte i ett annat. Ett exempel kan vara att målsägandens personnummer behövs för att identifiera honom eller henne, för att säkerställa att rätt person kallas till rättegången för att höras. Per- sonnumret behöver däremot inte anges i domen om målsäganden inte för talan. Behandlingen av personnummer och andra identitetsbeteck- ningar får aldrig bli slentrianbetonad. Paragrafen ska i likhet med 22 § personuppgiftslagen förhindra omotiverad behandling av per- sonnummer och andra liknande identitetsbeteckningar (se prop. 2014/15:148 s. 51). I andra stycket upplyses om att det i 8 § finns bestämmelser om i vilken utsträckning sådana identitetsbeteckningar som anges i para- grafen får användas vid sökning. Undantag från brottsdatalagens sökförbud Paragrafen, som behandlas i avsnitt 12.5.1, innebär att det generella sökförbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen (2018:000) inte gäller för domstolarna vid personuppgiftsbehandling enligt lagen. För dem gäller i stället de särskilda bestämmelserna om sökning i 5–10 §§ och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Känsliga personuppgifter och nationell anknytning Paragrafen, som behandlas i avsnitt 12.5.2, förbjuder att uppgifter som avslöjar sådana uppgifter som anges i 2 kap. 11 och 12 §§ brottsdatalagen (2018:000), dvs. känsliga personuppgifter, används som sökbegrepp vid sökning i personuppgifter. Med känsliga per- sonuppgifter avses uppgifter om ras, etniskt ursprung, politisk åsikt, religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i fackföre- ning eller uppgifter som kan avslöja hälsa, sexualliv eller sexuell läggning. Även biometriska och genetiska uppgifter betecknas som känsliga personuppgifter. Biometriska och genetiska uppgifter uppgifter som rör hälsa definieras i 1 kap. 6 § brottsdatalagen. Vidare är det förbjudet för en domstol att använda uppgifter som avslöjar nationell anknytning som sökbegrepp. Med uppgifter som avslöjar nationell anknytning avses bl.a. uppgifter om med- borgarskap, födelseort eller utlandsfödda föräldrar. Varje form av nationell anknytning omfattas dock inte av bestämmelsen utan det krävs att uppgifterna visar på en anknytning till ett visst land som inte är alltför svag. En uppgift om att en person besökt ett land eller känner någon i landet är inte uppgifter som omfattas av sök- förbudet. Normalt anses uppgifter om språkkunskaper eller om behov av tolk inte som uppgifter om nationell anknytning (se prop. 2014:15/148 s. 112). Brott eller misstanke om brott I paragrafen, som behandlas i avsnitt 12.5.2, regleras möjligheterna för allmän domstol att använda sökbegrepp som avslöjar brott eller misstanke om brott vid sökning i personuppgifter. Vad som gäller för användning av sådana sökbegrepp i allmän förvaltningsdomstol regleras i 7 §. Lagen innehåller inte något generellt förbud mot användning av sökbegrepp som avslöjar brott eller misstanke om brott, exempel- vis brottsrubriceringar (se prop. 2014/15:148 s. 113). Utgångs- punkten är alltså att det är tillåtet att använda sökbegrepp som avslöjar brott eller misstanke om brott. I paragrafen anges två olika situationer i vilka det inte är tillåtet att använda sådana sökbegrepp. Enligt punkten 1 får sökbegrepp som avslöjar brott eller miss- tanke om brott inte användas vid sökning i slutligt avgjorda mål eller ärenden längre än efter utgången av det kalenderår då avgörandet fick laga kraft. I punkten 2 får sökbegrepp som avslöjar brott eller misstanke om brott inte användas i tvistemål. Sådana mål handläggs visser- ligen inte i något av de syften som omfattas av lagen, men bestäm- melsen klargör att det inte heller är tillåtet att använda sökbegrepp som avslöjar brott eller misstanke om brott vid sökningar i sådana mål i syfte att samla in information för att användas i t.ex. ett brottmål. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 12.5.2, regleras möjligheterna för allmän förvaltningsdomstol att använda sökbegrepp som avslö- jar brott eller misstanke om brott. Vad som gäller för användning av sådana sökbegrepp i allmän domstol regleras i 6 §. Enligt punkten 1 får sökbegrepp som avslöjar brott eller miss- tanke om brott inte användas vid sökning i personuppgifter i slut- ligt avgjorda mål längre än efter utgången av det kalenderår då avgörandet fick laga kraft. Sådana sökbegrepp får enligt punk- ten 2 inte heller användas av Migrationsöverdomstolen och migra- tionsdomstolarna. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 12.5.2, regleras hur länge direkta personuppgifter får användas som sökbegrepp vid sökning i personuppgifter i brottmål som har avgjorts slutligt. Enligt paragrafen får personnamn, personnummer, samord- ningsnummer och andra uppgifter som direkt kan hänföras till en fysisk person som är i livet inte användas som sökbegrepp i brott- mål som har avgjorts slutligt längre än efter utgången av det kalenderår då avgörandet fick laga kraft. Eftersom regleringen avser sökning i brottmål innebär det att paragrafen bara är tillämplig i allmän domstol. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 12.5.3, regleras generella undantag från sökförbuden i 5–8 §§. Paragrafen är tillämplig i både i allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol. Enligt punkten 1 gäller sökförbuden inte vid sökning i en viss handling eller i ett visst mål eller ärende. I punkten 2 klargörs att användning av särskilda beteckningar för identifiering av en viss mål- eller ärendetyp inte omfattas av förbu- den. Bestämmelsen tar sikte på s.k. målgrupps- och måltypskoder. Sökning med hjälp av sådana är alltså tillåten. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 12.5.3, föreskrivs att allmän förvaltningsdomstol får använda uppgifter som avslöjar hälsa som sökbegrepp. Det får dock enligt punkten 1 inte göras vid sökning i personuppgifter i slutligt avgjorda mål längre än efter utgången av det kalenderår då avgörandet fick laga kraft. Av punk- ten 2 framgår dock att Migrationsöverdomstolen eller en migra- tionsdomstol aldrig får använda uppgifter som avslöjar hälsa som sökbegrepp. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 12.6.2, föreskrivs att person- uppgifter får lämnas ut elektroniskt på annat sätt än genom direkt- åtkomst om det inte är olämpligt. Elektroniskt utlämnade genom direktåtkomst är tillåtet bara i den utsträckning som anges i 12 § och i föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. melsen motsvarar 16 § domstolsdatalagen (2015:728), men termi- nologin ändras. Hur bestämmelsen ska tillämpas utvecklas i prop. 2014/15:148 s. 113 f. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 12.6.1, reglerar direktåtkomst. Den motsvarar 17 § domstolsdatalagen (2015:728). Hur den ska tillämpas utvecklas i prop. 2014/15:148 s. 114 f. I första stycket ange vilka domstolar och andra som får medges direktåtkomst. I andra stycket begränsas direktåtkomsten för andra än dom- stolar. Ytterligare begränsning av möjligheten att medge direktåt- komst regleras i förordning. I paragrafen upplyses om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om ytterligare be- gränsning av möjligheten att använda de sökbegrepp som anges i 6, 7 och 10 §§ (vilket motsvarar nuvarande 15 § tredje stycket dom- stolsdatalagen [2015:728]), om direktåtkomst och behörighet och säkerhet vid sådan åtkomst (vilket motsvarar nuvarande 17 § tredje stycket domstolsdatalagen), om begränsning av möjligheterna att lämna ut personuppgifter elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst (vilket motsvarar nuvarande 16 § andra stycket domstolsdatalagen) och om behandling av personuppgifter i slutligt avgjorda mål och ärenden (vilket motsvarar nuvarande 18 § dom- stolsdatalagen). Administrativa sanktionsavgifter och rättsmedel Paragrafen reglerar vid vilka överträdelser sanktionsavgift får tas ut. Frågan behandlas i avsnitt 12.8. I första stycket anges vid vilka överträdelser sanktionsavgift får tas ut av den personuppgiftsansvarige. avgör i det enskilda fallet om det är påkallat att ta ut sanktionsavgift, vilket framgår av formuleringen att avgift får tas ut. Uppräkningen av vilka överträdelser som kan föranleda sanktionsavgift är uttöm- mande. Sanktionsavgift kan tas ut för överträdelse av bestämmel- serna om tillåtna rättsliga grunder och bestämmelser om sökning. Brottsdatalagens förfaranderegler när det gäller sanktionsavgift till- lämpas även vid överträdelser enligt denna lag. I brottsdatalagen och tillhörande förordning finns också bestämmelser om handlägg- ningen av frågor om sanktionsavgift. I andra stycket anges storleken på de sanktionsavgifter som kan komma i fråga. De överträdelser som enligt lagen kan föranleda sanktionsavgift är alla av allvarligt slag. Lägsta sanktionsavgift är därför . I paragrafen regleras den registrerades rätt till skadestånd för be- handling av personuppgifter i strid med regelverket. Paragrafen behandlas i avsnitt 12.9. Paragrafen hänvisar till 7 kap. 1 § brottsdatalagen (2018:000), som ska tillämpas på motsvarande sätt när det har förekommit fel- aktig behandling av personuppgifter enligt förevarande lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Det innebär att den personuppgiftsansvarige ska ersätta den registrerade för den skada och kränkning av den personliga integriteten som behand- lingen av personuppgifter har orsakat. Med skada avses person- skada, sakskada eller ren förmögenhetsskada. Med kränkning avses ideell skada som består i att den enskildes integritet kränkts genom Någon möjlighet till jämkning av skadeståndet finns inte. I paragrafen upplyses om att det finns bestämmelser om överkla- gande och om vilka beslut som får överklagas i 7 kap. brottsdata- lagen (2018:000). Paragrafen behandlas i avsnitt 12.10. Paragrafen, som har utformats efter mönster av 20 § domstolsda- talagen (2015:728), behandlas i avsnitt 12.10. I första stycket föreskrivs en annan instansordning än den som gäller enligt 7 kap. 2 § brottsdatalagen (2018:000) vid överklagande av beslut som en domstol har fattat i egenskap av personuppgifts- ansvarig. Av andra stycket framgår att det inte finns någon möjlighet att överklaga beslut som har fattats av de högsta domstolarna. I tredje stycket föreskrivs att kravet på prövningstillstånd i 7 kap. 2 § andra stycket brottsdatalagen inte gäller vid överklagande, vil- ket hör samman med den särskilda instansordningen. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna behandlas i av- snitt 12.11, 18.1, 18.2 och 18.3.1. Punkten 1 föreskriver när lagen ska träda i kraft. Enligt punkten 2 behöver bestämmelserna i 2 kap. 6 § 1, 7 § 1, 8 § och 10 § 1 om begränsning av sökning i slutligt avgjorda mål och ärenden inte tillämpas förrän . Punkten 3 föreskriver att ärenden om tillsyn över behandling av personuppgifter, som rör behandling av personuppgifter vid hand- läggningen av sådana mål och ärenden som anges i 2 kap. 1 § första stycket, som har inletts hos Datainspektionen före ikraftträdandet men ännu inte har avgjorts när lagen träder i kraft ska handläggas enligt äldre föreskrifter. Enligt punkten 4 ska äldre föreskrifter också gälla för överkla- gande av sådana beslut om behandling av personuppgifter som rör behandling av personuppgifter vid handläggningen av sådana mål och ärenden som anges i 2 kap. 1 § första stycket som har medde- lats före ikraftträdandet. Med äldre föreskrifter avses här person- uppgiftslagen och personuppgiftsförordningen. Punkten tar inte bara sikte på själva överklagandet utan också på vilket regelverk som ska tillämpas när överklagandet prövas. Äldre föreskrifter ska tillämpas även i det fallet. Sanktionsavgift får enligt punkten 5 beslutas endast för överträ- delser som har begåtts efter ikraftträdandet. Punkten 6 innebär att bestämmelsen om skadestånd i 48 § per- sonuppgiftslagen fortfarande ska gälla för skada som har orsakats före ikraftträdandet vid behandling av personuppgifter i sådana mål och ärenden som avses i 2 kap. 1 §. 20.3Förslaget till lag om ändring i Paragrafen reglerar kroppsbesiktning i form av salivprov som tas på den som är skäligen misstänkt. Ändringen, som behandlas i av- snitt 7.1.2, består i en ändrad hänvisning till en lag som byter namn och redaktionella ändringar. Paragrafen reglerar kroppsbesiktning i form av salivprov som tas på annan än den som är skäligen misstänkt. I första stycket görs endast en redaktionell ändring. I andra stycket ändras en hänvisning till en lag som byter namn, vilket behandlas i avsnitt 7.1.2. Vidare görs redaktionella ändringar. Tredje stycket är oförändrat. 20.4Förslaget till lag om ändring i polislagen (1984:387) I paragrafen regleras på vilket sätt och Säker- hetspolisen får ta del av uppgifter som med stöd av 25 § tillhanda- hålls av transportföretag. Ändringen behandlas i avsnitt 7.4.1. Första stycket är oförändrat. I andra stycket regleras numera endast i vilken omfattning Polis- myndigheten och Säkerhetspolisen får ta del av uppgifter genom terminalåtkomst. Myndigheternas behandling av sådana person- uppgifter regleras i polisens brottsdatalag (2010:361) och Säker- hetspolisens datalag (2018:000). 20.5Förslaget till lag om ändring i säkerhetsskyddslagen (1996:627) I paragrafen anges vad som avses med registerkontroll. I paragrafen ändras hänvisningen till en lag som byter namn, vilket behandlas i avsnitt 7.1.2. Hänvisningen till lagen (2010:362) om polisens all- männa spaningsregister tas bort, eftersom den lagen har upphört att gälla. 20.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen I paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.4.2, regleras på vilket sätt får ta del av uppgifter som lämnas av transportföretag med stöd av 15 §. Första stycket är oförändrat. I andra stycket regleras numera endast i vilken omfattning Tull- verket får ta del av uppgifter genom terminalåtkomst. tens behandling av sådana personuppgifter regleras i brottsdatalag (2017:447). 20.7Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:344) om Schengens informationssystem I paragrafen anges övergripande vad registret får innehålla och vem som får behandla personuppgifter i registret. Första stycket är oförändrat. I andra stycket ersätts hänvisningen till personuppgiftslagen (1998:204) med en hänvisning till brottsdatalagen (2018:000). Hän- visningen till en lag som byter namn ändras också, vilket behandlas i avsnitt 7.1.2. 20.8Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:185) om behandling av uppgifter i verksamhet Paragrafen anger tillämpningsområdet för lagen. Första och andra styckena är oförändrade. I tredje stycket tas en hänvisning bort, eftersom det i fortsätt- ningen får avgöras utifrån syftet med behandlingen vilken reglering som är tillämplig när personuppgifter behandlas i brottsbekämpande verksamhet. Om syftet är att förebygga, för- hindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott tillämpas brottsdatalagen (2018:000) och brotts- datalag (2017:447), medan dataskyddsförordningen med komplet- terande lagstiftning är tillämplig om syftet ligger utanför dessa lagars tillämpningsområden. I paragrafen anges i vilken utsträckning personuppgifter som be- handlas med stöd av lagen får behandlas för att tillhandahållas till annan verksamhet inom . Första stycket är oförändrat. I andra stycket ändras hänvisningen till en lag som byter namn, vilket behandlas i avsnitt 8.1.2. 20.9Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:617) om behandling av personuppgifter inom kriminalvården Lagen renodlas så att den bara omfattar behandling av personupp- gifter inom brottsdatalagens tillämpningsområde. Lagen anpassas också till brottsdatalagen (2018:000), vilket leder till en kraftig omarbetning av den. Flertalet paragrafer upp- hävs eller ändras. upphävs vissa särbestämmelser som inte längre fyller någon praktisk funktion. De grundläggande be- stämmelserna om säkerhetsregistret, som har reglerats i förordning, tas in i lagen. Lagen delas in i kapitel på samma sätt som övriga registerförfattningar. Som en anpassning till brottsdata- lagen tillkommer ett kapitel om administrativa sanktionsavgifter och rättsmedel. De generella ändringarna i lagen behandlas i kapitel 4 och 5 och övriga ändringar i kapitel 13. Lagen får också ett nytt namn, kriminalvårdens brottsdatalag. 1 kap. Allmänna bestämmelser Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Den behandlas i av- snitt 13.2.1. Lagen gäller för behandling av personuppgifter när en myndig- het inom kriminalvården i egenskap av behörig myndighet enligt brottsdatalagen behandlar personuppgifter för vissa syften. nalvården ingår dels myndigheten , dels övervak- ningsnämnderna. Behörig myndighet, personuppgift och behand- ling av personuppgifter definieras i 1 kap. 6 § brottsdatalagen (2018:000). Att lagen gäller utöver brottsdatalagen innebär bl.a. att lagen enligt 1 kap. 3 § brottsdatalagen bara gäller för sådan behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad och för annan behandling av personuppgifter som ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är till- gängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. I brottsdatalagen finns alla de grundläggande bestämmelserna om hur personuppgifter får behandlas. Den nu aktuella lagen inne- håller bestämmelser som innebär preciseringar, undantag eller av- vikelser från bestämmelser i brottsdatalagen. Det innebär att be- stämmelserna i lagen ska läsas tillsammans med regleringen i brottsdatalagen och tolkas i ljuset av den regleringen. Tillämpningsområdet omfattar huvudsakligen verkställighet av häktning och straffrättsliga påföljder. Av häktesverksamheten om- fattas endast sådan häktning som ligger inom brottsdatalagens till- lämpningsområde. Det innebär att verkställighet av häktning enligt konkurslagen inte omfattas och inte heller förvaring i häkte för andra ändamål än brottsutredning, lagföring och verkställighet av straffrättsliga påföljder. Att annan häktesverksamhet ligger utanför tillämpningsområdet beror på att Kriminalvården då inte agerar som behörig myndighet enligt brottsdatalagen. I straffverkställighet ingår verkställighet av fängelsestraff och av vissa frivårdspåföljder som Kriminalvården har ansvaret för. I verk- ställigheten ingår också att förhindra eller förebygga brott under häktning och verkställighet av påföljder, att förebygga återfall i brott och att upprätthålla säkerheten på häkten och i kriminal- vårdsanstalter. När övervakningsnämnderna behandlar personupp- gifter görs det också inom ramen för straffverkställighet. Straff- verkställighet omfattar även utländska domar, om verkställigheten har övertagits från den andra staten. Lagen gäller för sådan personuppgiftsbehandling som utförs inom kriminalvården i syfte att biträda andra behöriga myndigheter när de bekämpar eller lagför brott, verkställer straffrättsliga påfölj- der eller upprätthåller allmän ordning och säkerhet. Vad det inne- bär utvecklas i avsnitt 13.2.1 och i kommentaren till 2 kap. 1 §. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 13.2.2, anges vilken myndig- het som är personuppgiftsansvarig. Personuppgiftsansvarig definie- ras i 1 kap. 6 § brottsdatalagen (2018:000). Personuppgiftsansvari- gas skyldigheter regleras i 3 kap. brottsdatalagen. I första stycket anges att Kriminalvården är personuppgiftsansva- rig för den behandling av personuppgifter som myndigheten utför. Bestämmelsen motsvarar i den delen nuvarande 4 §.