sou · H5B374 · 2017-10-04 00:00:00 — Att en registerförfattning innehåller bestämmelser om skyldig- het att lämna uppgifter som ska utgöra underlag för ett visst regis- ter som regleras i författningen är inte ovanligt. Däremot regleras andra underrättelseskyldigheter ofta på annat sätt än i registerför- fattningar. Eftersom förordningen om behandling av personupp- gifter inom kriminalvården är detaljbetonad och i många avseenden skiljer sig från andra motsvarande författningar, skulle det enligt utredningens mening bidra till att renodla förordningen om Krimi- nalvårdens underrättelseskyldighet bryts ut och placeras i en ny förordning. I den bör det även regleras att Kriminalvården ska vara skyldig att ge besked om var en häktad eller intagen vistas (se avsnitt 8.3.3). 14Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter 14.1.1Säkerhetspolisens uppdrag och verksamhet Enligt 1 § andra stycket polislagen bedrivs polisverksamhet av och Säkerhetspolisen. Säkerhetspolisens huvud- sakliga uppgifter och ansvar framgår av 3 §. Säkerhetspolisen ska förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet som inne- fattar brott mot rikets säkerhet eller terrorbrott och utreda och beivra sådana brott, fullgöra uppgifter i samband med personskydd av den centrala statsledningen och andra som regeringen eller Säkerhetspolisen bestämmer, fullgöra uppgifter enligt säkerhets- skyddslagen (1996:627), leda annan polisverksamhet om regeringen föreskriver det och i övrigt bedriva sådan verksamhet som framgår av lag eller förordning eller som regeringen uppdragit åt Säkerhets- polisen att i särskilda hänseenden ansvara för. I förordningen med instruktion för Säkerhetspolisen preciseras myndighetens uppdrag. Enligt 1 § ska Säkerhetspolisen, i egenskap av säkerhetstjänst, be- driva underrättelse- och säkerhetsarbete. I 3 § anges vilka typer av brott som Säkerhetspolisen ansvarar för och i 4 § utvecklas vad som avses med personskydd för den centrala statsledningen. Säkerhetspolisens verksamhet är indelad i fem huvudområden. Kontraspionageverksamheten ska förebygga och avslöja spioneri och annan olovlig underrättelseverksamhet som kan rikta sig mot och svenska intressen utomlands, mot utländska intressen i och mot flyktingar. Kontraterrorismverksamheten syftar till att förebygga och avslöja bl.a. terrorism som riktas mot , svenska intressen utomlands och utländska intressen i , internationella terroristnätverks förgreningar i och stöd och Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter finansiering av terroristverksamhet. Den författningsskyddande verksamheten har till uppgift att motverka verksamhet som genom trakasserier, hot, våld, tvång eller korruption syftar till att påverka det demokratiska statsskickets funktioner. Säkerhetspolisen ansva- rar även för personskyddet av den centrala statsledningen och främmande statsbeskickningsmedlemmar och vid statsbesök och liknande händelser. Säkerhetspolisen bedriver också säkerhets- skyddsverksamhet, som syftar till att höja säkerhetsnivån i sam- hället genom analyser, registerkontroller, tillsyn och rekommen- dationer till myndigheter vilkas verksamhet har betydelse för rikets säkerhet. Säkerhetspolisen har också vissa uppgifter enligt utlännings- och medborgarskapslagstiftningen. Enligt 1 kap. 7 § utlänningslagen är säkerhetsärenden ärenden där Säkerhetspolisen av skäl som rör rikets säkerhet eller som annars har betydelse för allmän säkerhet förordar att vissa beslut ska meddelas, exempelvis att en utlänning ska avvisas eller utvisas eller att en utlännings ansökan om uppe- hållstillstånd ska avslås. Säkerhetspolisen har rätt att överklaga beslut i sådana ärenden. Säkerhetspolisen är också verkställande myndighet i säkerhetsärenden, vilket ger myn- digheten rätt att fatta beslut i frågor om förvar och uppsikt. Säker- hetspolisen utför även uppgifter enligt lagen (1991:572) om sär- skild utlänningskontroll. Med stöd av den lagen kan myndigheten ansöka om att en utlänning ska utvisas ur landet. Säkerhetspolisen ansvarar för att beslut om utvisning enligt lagen verkställs. Enligt lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap kan Säkerhetspolisen förorda att en ansökan om svenskt medborgarskap ska avslås av skäl som rör rikets säkerhet eller allmän säkerhet. Myndigheten har även rätt att överklaga sådana beslut. Säkerhetspolisen arbetar även med frågor som rör ickespridning. Den verksamheten syftar till att förhindra spridning och anskaff- ning av produkter som kan användas för att producera massförstö- relsevapen. Arbetet går främst ut på att förhindra att kunskaper, produkter, ämnen eller mikroorganismer förs från eller via till aktörer som har ambitioner att anskaffa eller vidareutveckla massförstörelsevapen. Säkerhetspolisen samverkar också med inom vissa områden, exempelvis verkställighet av hemlig rumsavlyssning och hemliga tvångsmedel på teleområdet. Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter Säkerhetspolisen blev en självständig myndighet. Myndigheten leds av en säkerhetspolischef, som är generaldirektör, och en biträdande säkerhetspolischef. De biträds av generaldirek- törens stab. är Säkerhetspolisens kärnverksamhet uppdelad i två avdelningar; säkerhetsunderrättelseavdelningen och säkerhetsavdelningen. Den förstnämnda ansvarar för myndighetens säkerhetsunderrättelseverksamhet, dvs. arbetet med att bedöma och reducera hotaktörers avsikt och förmåga att bedriva säkerhets- hotande verksamhet. Avdelningen ansvarar även för brottsutred- ningar och ärenden enligt utlännings- och medborgarskapslagstift- ningen. Där bedrivs också underrättelsearbete med främsta syfte att förse myndigheten med beslutsunderlag för säkerhetsåtgärder. Säkerhetsavdelningen ansvarar för verksamhet inom områdena säkerhetsskydd och personskydd och för det interna säkerhetsar- betet och den interna riskhanteringen. Det finns också en inhämtningsavdelning, en informations- och utvecklingsavdelning och en avdelning för verksamhetsstöd. In- hämtningsavdelningen utför på uppdrag av säkerhets- eller säker- hetsunderrättelseavdelningen inhämtnings- eller åtgärdsuppdrag. Avdelningen ansvarar för operativ stödverksamhet avseende bl.a. hemliga tvångsmedel. Vid avdelningen finns också myndighetens funktion för finansiella underrättelser och Säkerhetspolisens kom- munikationscentral. Informations- och utvecklingsavdelningen an- svarar för myndighetens samlade informationsförsörjning genom att registrera och grundbearbeta den information som kommer in till myndigheten och göra den tillgänglig för övriga delar av myn- digheten. Avdelningen samordnar utvecklingsarbetet avseende bl.a. systemförvaltning. Avdelningen för verksamhetsstöd ansvarar för Säkerhetspolisens administrativa verksamhet som rör bl.a. personal och ekonomi. Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter I 6 kap. polisdatalagen regleras behandling av personuppgifter i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet. Där anges ända- målen för Säkerhetspolisens personuppgiftsbehandling, som delvis avviker från . Det finns även särskilda bestäm- melser om behandling av känsliga personuppgifter och om bevaran- de och gallring. I 6 kap. 4 § polisdatalagen hänvisas till ett flertal bestämmelser i 2 kap. i lagen som ska tillämpas även av Säkerhets- polisen. Polisdatalagen gäller enligt 2 kap. 1 § i stället för person- uppgiftslagen, men i 2 kap. 2 § hänvisas till ett antal bestämmelser i personuppgiftslagen som gäller vid behandling av personuppgifter enligt polisdatalagen. Många bestämmelser som gäller för Polis- myndigheten gäller således även för Säkerhetspolisen. Polisdataförordningen gäller också i tillämpliga delar för Säker- hetspolisen. Där finns ytterligare bestämmelser om bl.a. behörig- hetstilldelning, ändamål, elektroniskt utlämnande och bevarande och gallring. I 6 kap. 1–3 §§ polisdatalagen anges för vilka ändamål Säkerhetspo- lisen får behandla personuppgifter. Ändamålen delas in i primära och sekundära. De primära ändamålen, som avser behandling av personuppgifter för behoven i Säkerhetspolisens brottsbekämpan- de verksamhet, anges uttömmande i 6 kap. 1 § polisdatalagen. Per- sonuppgifter får behandlas om det behövs för att förebygga, för- hindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott mot rikets säkerhet, terrorbrott eller tryck- eller yttrandefrihets- brott med rasistiska eller främlingsfientliga motiv. Personuppgifter får även behandlas för att utreda eller beivra sådana brott eller, efter särskilt beslut, annat brott. Säkerhetspolisen får också behandla personuppgifter om det behövs för att fullgöra uppgifter i samband med personskydd av den centrala statsledningen och andra som regeringen eller Säkerhetspolisen bestämmer, fullgöra uppgifter en- ligt säkerhetsskyddslagen, fullgöra förpliktelser som följer av inter- Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter nationella åtaganden, lämna tekniskt biträde till , , eller eller fullgöra annan verksamhet som anges i lag eller förordning eller särskilt beslut av regeringen. De sekundära ändamålen aktualiseras när personuppgifter som redan behandlas i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet lämnas ut till andra myndigheter eller organisationer för deras be- hov. Enligt de sekundära ändamålen, som anges i 6 kap. 2 § polis- datalagen, får personuppgifter behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet hos , , Åkla- garmyndigheten, , och eller hos en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation. Utlämnande är vidare tillåtet om behandlingen är nödvändig för att tillhandahålla information som behövs i en myndighets verksam- het, om informationen tillhandahålls inom ramen för myndighets- överskridande samverkan mot brott eller i Försvarsmaktens för- svarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst om det finns särskilda skäl att tillhandahålla informationen. Detsamma gäller om Säkerhetspolisen enligt lag eller förordning ska bistå en myndighet med viss uppgift. Säkerhetspolisen får även behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att tillhandahålla infor- mation till bl.a. och regeringen. Personuppgifter får dess- utom behandlas för att tillhandahålla information för något annat ändamål, under förutsättning att ändamålet inte är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in (finalitetsprincipen). I 12 § polisdataförordningen finns ytterligare bestämmelser om ändamål för utlämnande av personuppgifter. Personuppgifter får enligt 6 kap. 3 § polisdatalagen också be- handlas om det är nödvändigt för diarieföring eller om uppgifterna har lämnats till Säkerhetspolisen i en anmälan eller liknande och behandlingen är nödvändig för handläggningen. När det gäller utlämnande av personuppgifter och uppgiftsskyldig- het gäller i huvudsak samma bestämmelser för Säkerhetspolisen som för . Bestämmelserna i 2 kap. 14 och 15 §§ Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter polisdatalagen gäller även för Säkerhetspolisen. I 14 § föreskrivs att personuppgifter får lämnas ut för att framställa rättsstatistik. I 15 § finns sekretessbrytande bestämmelser som anger i vilken utsträck- ning personuppgifter får lämnas ut till bl.a. , Europol, ut- ländsk underrättelse- eller säkerhetstjänst och annan utländsk myn- dighet eller mellanfolklig organisation. Även bestämmelserna om elektroniskt utlämnande i 2 kap. 20 och 21 §§ polisdatalagen gäller för Säkerhetspolisen. Där föreskrivs att enstaka personuppgifter får lämnas ut på medium för automati- serad behandling och att utlämnande genom direktåtkomst är till- låtet bara i den utsträckning som följer av lagen. Säkerhetspolisen har inte getts någon möjlighet att lämna ut personuppgifter genom direktåtkomst. I polisdataförordningen finns kompletterande be- stämmelser om elektroniskt utlämnande. Där föreskrivs bl.a. att fler än enstaka personuppgifter under vissa förutsättningar får läm- nas ut på medium för automatiserad behandling till ett antal an- givna myndigheter. Behandling av känsliga personuppgifter Bestämmelserna om behandling av känsliga personuppgifter i 2 kap. 10 § polisdatalagen gäller för Säkerhetspolisen. Uppgifter om en person får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexu- alliv. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får de kompletteras med sådana uppgifter om det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen. Behandling av gemensamt tillgängliga uppgifter På samma sätt som för regleras Säkerhetspoli- sens behandling av gemensamt tillgängliga uppgifter särskilt. I 6 kap. 8 § polisdatalagen föreskrivs att personuppgifter får göras gemensamt tillgängliga i Säkerhetspolisen verksamhet om det be- hövs för de ändamål för vilka Säkerhetspolisen får behandla person- uppgifter. Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter När personuppgifter görs gemensamt tillgängliga ska det, enligt 6 kap. 9 §, genom en särskild upplysning eller på något annat sätt framgå för vilket närmare ändamål personuppgifterna behandlas. Om uppgifterna direkt kan hänföras till en person som inte är misstänkt för brott eller för att ha utövat eller komma att utöva brottslig verksamhet ska det enligt 6 kap. 10 § framgå att personen inte är misstänkt. Uppgifter om en person som kan antas ha sam- band med misstänkt brottslig verksamhet ska förses med upplys- ning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. Sådana upplysningar behöver dock inte lämnas om det på grund av särskilda omständigheter är onödigt eller om uppgifterna ingår i en uppgiftssamling som har skapats för att bearbeta och ana- lysera information och bearbetningen och analysen befinner sig i ett inledande skede. Vid sökning i gemensamt tillgängliga uppgifter får Säkerhetspo- lisen enligt 6 kap. 11 § polisdatalagen använda känsliga personupp- gifter som sökbegrepp endast om det är absolut nödvändigt. I 6 kap. 6 § polisdatalagen föreskrivs att Säkerhetspolisen inte får bevara personuppgifter än vad som behövs för något eller några av de ändamål som anges i lagen. I 6 kap. 7 och 12–14 §§ regleras hur länge uppgifter längst får bevaras. Personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga ska, om de behandlas i ett ärende, gallras senast efter att ärendet avslutats. Om uppgifterna inte kan hänföras till ett ärende ska de gallras senast efter att de behandlades automatiserat första gången. Personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga ska gall- ras senast efter utgången av det kalenderår då den senaste registreringen avseende personen gjordes. Särskilda regler gäller för personuppgifter som behandlas i en uppgiftssamling som har ska- pats för att bearbeta och analysera information och som enbart särskilt angivna tjänstemän har tillgång till. Sådana personuppgifter ska gallras senast efter utgången av det kalenderår då den senaste registreringen avseende personen gjordes. Om det finns särskilda skäl får Säkerhetspolisen besluta att personuppgifter får Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter bevaras om uppgifterna fortfarande behövs för det ända- mål för vilket de behandlas. Säkerhetspolisen tillämpar också lagen om internationellt polisiärt samarbete och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen. Lagen tillämpas på polisiärt samarbete mellan och andra stater i den utsträckning som i en internationell över- enskommelse har gjort sådana åtaganden som avses i lagen. Enligt 6 kap. 1 § lagen om internationellt polisiärt samarbete gäller polis- datalagen för polisens behandling av personuppgifter vid interna- tionellt polisiärt samarbete, om inte annat följer av lagen om inter- nationellt polisiärt samarbete eller förskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till den lagen. I 7–9 kap. lagen om internationellt polisiärt samarbete regleras informationsutbyte enligt vissa EU-rättsakter; Prümrådsbeslutet, CBE-direktivet och VIS-rådsbeslutet. Säkerhetspolisen kan även tillämpa lag, men i delbetän- kandet föreslår utredningen att den lagen ska upphävas (se SOU 2017:29 s. 145 f.). 14.2En ny lag för Säkerhetspolisens personuppgiftsbehandling Vid polisdatalagens tillkomst var Säkerhetspolisen en avdelning vid . Den tidigare gällande polisdatalagen (1998:622) gällde vid behandling av personuppgifter i polisens brottsbekäm- pande verksamhet vid , polismyndigheterna och . Vid den nuvarande polisdatalagens till- komst ansåg regeringen att detsamma borde gälla för den lagen (se prop. 2009/10:85 s. 71). Regeringen framhöll att Säkerhetspolisens verksamhet i stor utsträckning bedrivs på liknande sätt som annan polisverksamhet och att den reglering som föreslogs för polisen i Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter övrigt därför i många avseenden borde tillämpas även av Säkerhets- polisen. I förarbetena konstaterades dock att särdragen i Säkerhets- polisens verksamhet motiverade att vissa bestämmelser utformades på ett sätt som var mer anpassat till den verksamheten (se prop. 2009/10:85 s. 250 f.). Säkerhetspolisens behandling av personupp- gifter i den brottsbekämpande verksamheten regleras därför i ett särskilt kapitel i polisdatalagen. När Säkerhetspolisen blev en fristående myndighet gjordes det vissa ändringar i polisdatalagen (se Den nya polisorganisationen – några frågor om personuppgiftbehandling m.m., prop. 2014/15:94, s. 82 f.). Eftersom Säkerhetspolisens personuppgiftsbehandling var föremål för grundlig översyn när polisdatalagen infördes ansåg regeringen emellertid att det inte fanns något behov av att se över den materiella regleringen (se prop. 2013/14:110 s. 480 f.). Säker- hetspolisens personuppgiftsbehandling i den brottsbekämpande verksamheten regleras därför även efter omorganisationen i polis- datalagen. Säkerhetspolisens verksamhet skiljer sig från Även om Säkerhetspolisens och verksamhet i stor utsträckning bedrivs på liknande sätt, skiljer sig Säkerhetspoli- sens uppdrag från . Säkerhetspolisen har en be- tydligt mer begränsad verksamhet, inriktad på några få områden. Tyngdpunkten ligger på att förebygga och förhindra brott. Säker- hetspolisen har i uppdrag att skydda demokratiska system, medborgarnas fri- och rättigheter och den nationella säkerheten. Säkerhetspolisens verksamhet rör därmed i princip uteslutande nationell säkerhet. Säkerhetspolisens uppdrag är att förebygga, förhindra och upp- täcka brottslig verksamhet som innefattar brott mot rikets säkerhet och terrorbrott och att utreda och beivra sådana brott och vissa andra brott. Arbetet förutsätter att myndigheten har förmåga att identifiera och kartlägga sådan brottslig verksamhet. Säkerhetspoli- sen behöver kunna behandla personuppgifter på ett tidigt stadium, innan en person eller en gruppering har konkreta brottsplaner eller har vidtagit åtgärder för att begå brott. Säkerhetspolisens arbete är alltså främst inriktat mot att identifiera planer på och förstadier av Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter När Säkerhetspolisen identifierar brottslig verksamhet i ett så tidigt skede kan brottsligheten normalt förhind- ras. Då kan konkreta brottsliga gärningar vara svåra att urskilja. Säkerhetspolisens polisiära verksamhet fokuserar alltså på att före- bygga och förhindra brott. Det innebär att det finns avgörande skillnader i Säkerhetspolisens verksamhet och arbetsmetoder jäm- fört med . I motsats till vad som gäller för är Säkerhets- polisens brottsutredande verksamhet mycket liten och initieras endast undantagsvis genom anmälningar om brott. Vid misstanke om brott inleds förundersökning, som bedrivs enligt samma regler som gäller för . Vid misstanke om vissa brott ska utredningen alltid skötas av Säkerhetspolisen. Det gäller bl.a. spio- neri, grovt spioneri, obehörig befattning med hemlig uppgift, grov obehörig befattning med hemlig uppgift, olovlig underrättelseverk- samhet och vissa tryckfrihets- och yttrandefrihetsbrott. Förunder- sökningen leds alltid av åklagare. Säkerhetspolisen får även utreda vissa andra brott men kan avstå från det och överlämna frågan till . Under en förundersökning har Säkerhetspolisen samma befogenheter som och genomför exem- pelvis husrannsakan och förhör i syfte att få fram ett tillräckligt beslutsunderlag för åklagaren. Säkerhetspolisen är också säkerhetstjänst Säkerhetspolisen är, förutom polisiär myndighet, också nationell säkerhetstjänst. En säkerhetstjänst arbetar för att höja säkerhets- nivån i den egna staten. Det görs dels genom att avslöja och redu- cera säkerhetshot som riktas mot staten, dels genom att reducera sårbarheter. Säkerhetspolisen bedriver i egenskap av säkerhetstjänst underrättelse- och säkerhetsarbete. Myndigheten bedriver omfat- tande säkerhetsunderrättelseverksamhet för att ta fram hot- och sårbarhetsbedömningar. Verksamheten är inriktad på att avslöja om viss brottslighet kan komma att begås. Bedömningarna tjänar som underlag för beslut om vilka åtgärder Säkerhetspolisen ska vidta i sitt förebyggande arbete. De ligger också till grund för beslut om t.ex. personskydd eller andra säkerhetsskyddsåtgärder. Ett övergri- pande mål med säkerhetsunderrättelseverksamheten är att hämta in Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter kunskap som kan omsättas i operativ verksamhet (se En tydligare organisation för Säkerhetspolisen, SOU 2012:77, s. 56 f.). Den brottslighet som Säkerhetspolisen ska förebygga har ofta koppling till andra stater. Det gäller inte minst bekämpning av ter- rorbrott. Säkerhetsunderrättelseverksamheten förutsätter därför ett väl fungerande informationsutbyte med utländska underrättelse- och säkerhetstjänster. Brottsdatalagen gäller inte i Säkerhetspolisens verksamhet Brottsdatalagen ska enligt 1 kap. 2 § gälla för behandling av per- sonuppgifter som utförs i syfte att förebygga, förhindra eller upp- täcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott, verkställa straffrättsliga påföljder eller upprätthålla allmän ordning och säker- het. Enligt 1 kap. 4 § gäller lagen dock inte vid behandling av personuppgifter som rör nationell säkerhet eller om har övertagit en arbetsuppgift som rör nationell säkerhet från Säkerhetspolisen. Till Säkerhetspolisens huvuduppgifter hör som nämnts att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet som inne- fattar brott mot rikets säkerhet och terrorbrott och att utreda och beivra sådana brott. Säkerhetspolisen ansvarar vidare för person- skyddet av den centrala statsledningen. De uppgifterna avser natio- nell säkerhet. Säkerhetspolisen har även andra uppgifter som avser nationell säkerhet eller som har mycket nära samband med sådan verksamhet. Merparten av Säkerhetspolisens behandling av person- uppgifter ligger härigenom utanför brottsdatalagens tillämpnings- område (se SOU 2017:29 s. 174 f.). Nationell säkerhet har undantagits även från dataskyddsförord- ningens tillämpningsområde. föreslår dock att dataskyddsförordningens tillämpningsområde ska utsträckas och gälla generellt, även vid sådan behandling av personuppgifter som inte omfattas av (se SOU 2017:39 s. 89 f.). Genom den regleringen säkerställs det enligt att det finns ett fullgott skydd för behandlingen av personuppgifter Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter inom varje verksamhet. Genom förslaget kommer Säkerhetspoli- sens personuppgiftsbehandling att regleras av dataskyddsförord- ningen med kompletterande lagstiftning, om det inte finns avvikan- de bestämmelser. 14.2.2En särskild lag för Säkerhetspolisens personuppgiftsbehandling Utredningens förslag: Det ska införas en ny lag om Säkerhets- polisens behandling av personuppgifter och 6 kap. polisdata- lagen ska upphävas. Den nya lagen ska benämnas Säkerhetspoli- sens datalag. När personuppgifter behandlas enligt den nya lagen ska lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning inte gälla. Skälen för utredningens förslag Säkerhetspolisen har lika stort behov av särregler för sin person- uppgiftsbehandling när brottsdatalagen träder i kraft som myndig- heten har .