sou · H4B349 · 2017-01-01 00:00:00 — Det infördes preciserade förbud i lagtexten mot förfaranden som begränsade konkurrensen, det vill säga konkurrensbegränsande samarbeten och missbruk av dominerande ställning. Det företag som bröt mot förbuden kunde drabbas av sanktioner, bl.a. i form av konkurrensskadeavgift.33 Man avskaffade härigenom även den tidigare straffsanktioneringen avseende överträdelser av förbuden mot anbudskarteller och bruttopris.34 Ett system för kontroll av företagsförvärv hade, som redogjorts för ovan, införts genom konkurrenslagen (1982:729). Förvärvs- kontrollen behölls även i den nya lagen, men fick en annorlunda utformning. Kontrollen omfattade efter reformen endast företagsförvärv där de berörda företagen tillsammans hade en årsomsättning som översteg . Sådana företags- förvärv skulle från och med nu anmälas till för prövning. Ingripande skulle kunna ske om ett anmält företags- förvärv fick antas leda till mer påtagliga effekter i ett långsiktigt perspektiv. I propositionen konstaterades att en fördel med anmälningsplikten bland annat var att effektiviteten i förvärvs- kontrollen ökade. Vidare anfördes att konsekvensen av anmälan borde vara att gavs en frist under vilken förvärvet inte fick genomföras annat än om verket beslutade att inte föra saken till tingsrätten, ett automatiskt fullföljdsförbud (s.k. stand-still). Möjligheten att efter dessa få till stånd ett interimistiskt beslut om att förvärvet inte fick fullföljas innan ärendet slutligt prövats vidgades jämfört med tidigare. Det krävdes inte längre ”synnerliga skäl” utan det var tillräckligt att det allmänna intresset av fortsatt utredning, utan påverkan av åtgärder från de inblandade parterna, övervägde de olägenheter företagen kunde ha av att förvärvet inte kunde fullföljas så länge prövningen pågick.35 1992/93:56 s. 1 f., 16 f. 1992/93:56 s. 30 f. 1992/93 s. 49 f., jfr 41 § lag (1993:20). Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… Det var enligt den nya lagen som på talan av skulle pröva mål om företagsförvärv som första instans. Tingsrättens avgöranden kunde överklagas till MD. MD:s förhandlingsverksamhet togs bort och likaså regerings- prövningen av MD:s förbudsbeslut.36 Regeringen uttalade i propositionen att även om ordningen med en specialinstans som på konkurrensrättens område hade en förhållandevis lång tradition i , var det nödvändigt med förnyade överväganden i frågor som rörde tillämpande organ och instansordning vid en övergång till ett ren- odlat förbudssystem med en ny typ av sanktioner. Mot bakgrund av att konkurrensskadeavgift var en så kraftig ekonomisk sanktion menade man att det av rättssäkerhetsskäl var nödvändigt att prövning av sådana mål skedde i minst två domstolsinstanser. För att MD skulle kunna behålla en central roll på konkurrensrättens område som prejudikatbildare borde prövningen därför ske i en underinstans till domstolen. På grund av dessa överväganden infördes en tvåinstansprövning med som första instans. Även avseende företagsförvärv infördes motsvarande instansordning med motiveringen att det var fråga om mål av så ingripande karaktär att det måste finnas möjlighet att få det bedömt i mer än en instans. Vad avsåg prövningen av frågor om bl.a. undantag låg dessa på och verket gavs även möjlighet att ålägga företag att vid vite upphöra med överträdelser av förbuden. Det var framför allt intresset av snabbhet och effektivitet i förfarandet som talade för att fick denna möjlighet. Verkets beslut gick att överklaga till och, vad avsåg vissa beslut om ålägganden, även vidare till MD.37 hade MD varit sammansatt av lagfarna domare, ekonomiska experter samt s.k. intresseledamöter. I samband med den nya konkurrenslagens ikraftträdande renodlades domstolens roll som rättskipare och den formaliserade förhandlings- verksamheten föll bort. Detta ledde till att 1992/93:56 s. 2, 38, 46 f. 1992/93:56 s. 34–37, 46 f., 114 f. Från överklagas beslut om ålägganden direkt till jfr prop. 1997/98:130. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… gavs en annan sammansättning bestående av enbart lagfarna domare och ekonomiska experter.38 Verket övertog de uppgifter som SPK (som 1988 hade bytt namn till Statens pris- och konkurrensverk) och NO tidigare haft.39 Det var som genom den nya konkurrenslagen bl.a. fick i uppgift att föra talan vid i mål om konkurrensskadeavgift samt om företagsförvärv.40 Det kan noteras att det i förarbetena till konkurrenslag inte diskuterades att inte hade egen beslutande- rätt i fråga om sanktioner. 3.2.6Reformer avseende företagsförvärv fram till nuvarande lag Konkurrenslagen (1993:20) och dess tillämpning 1993–1996 utvärderades av Konkurrenslagsutredningen.41 Utredningen fann det angeläget att ändra reglerna om anmälningsskyldigheten för prövning av företagsförvärv och föreslog därför, i avvaktan på dess slutliga ställningstaganden, reformer i dessa avseenden. Förslaget resulterade i att regeringen lade fram en proposition där skyldigheten att anmäla ett annars anmälningspliktigt företagsförvärv skulle avskaffas beträffande förvärv där det förvärvade företagets omsättning föregående räkenskapsår understeg 100 miljoner kronor.42 skulle dock kunna ålägga en part i ett förvärvsavtal att, trots att omsättningen understeg detta belopp, anmäla förvärvet till verket om det var påkallat av särskilda skäl. Syftet bakom den föreslagna ändringen var att vare sig eller företagen skulle belastas i onödan med ärenden som saknade egentlig betydelse för konkurrensen.43 lade fram ytterligare ett betänkande.44 Regeringen föreslog därefter flera ändringar i det 1992/93:56 s. 57 f. 1991/92:100, bil. 13 s. 133, jfr även SOU 1991:59 s. 379 ff. 1992/93:56 s. 8, 36 f., 46 f. 1996/97:82, som sedan antogs av . 1996/97:82 s. 1, 8 f. 44SOU 1997:20 1997:20 Konkurrenslagen 1993–1996. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… konkurrensrättsliga regelsystemet för att det skulle bli mer effektivt. Instansordningen ändrades t.ex. när det gällde beslut om undantag och ålägganden så att dessa beslut överklagades direkt till . Däremot behölls ordningen med två domstolsinstanser för bl.a. frågor om konkurrensskadeavgift och företagsförvärv.45 föreslog även att som första instans skulle pröva ärenden om företagsförvärv och att verkets beslut skulle överklagas till . Regeringen delade emellertid inte den bedömningen utan ansåg bland annat att de speciella aspekter som kommer under bedömning vid prövningar av förvärvsärenden kan ha särskild principiell och praktisk betydelse när det gäller struktur- omvandlingen i näringslivet. Starka skäl talade därför för att dessa mål kunde prövas av två instanser, som principiellt borde vara domstolar såsom var fallet enligt gällande rätt. Regeringen fann vidare att några betydande praktiska olägenheter med nuvarande ordning inte hade framkommit. Det var också naturligt att frågor om företagsförvärv gavs samma behandling som bl.a. mål om konkurrensskadeavgift. Regeringens samlade bedömning blev därför att den rådande ordningen var välgrundad och inte borde förändras.46 Ytterligare en proposition grundad på ett betänkande från lades fram i juni 1999.47 I propositionen gjordes en grundlig genomgång av konkurrenslagens regler om företagsförvärv och det föreslogs ett flertal ändringar. Ändringarna innebar bl.a. en anpassning till genom att kontrollen skulle avse det vidare begreppet ”företagskoncentration” samt genom att bedömningsgrunderna för förbud mot en företags- koncentration ändrades så att konkurrensaspekterna på företagskoncentrationer kom i förgrunden. Vidare föreslogs ändring avseende ”trösklarna” vid koncentrationsprövning så att en koncentration skulle anmälas om minst två av de berörda företagen tillsammans hade en omsättning som översteg fyra miljarder föregående räkenskapsår och minst två av de berörda företagen 1997/98:130 s. 1, s. 49 f. 1997/98:130 s. 53 ff. 47Jfr SOU 1998:98, Konkurrenslagens regler om företagskoncentration och prop. 1998/99:144. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… hade en omsättning i föregående räkenskapsår som översteg 100 miljoner för vart och ett av företagen.48 Regeln om automatiskt fullföljdsförbud (stand-still) under den hade tidigare varit ovillkorlig men gavs möjlighet att meddela undantag från förbudet. hade i samband med remissförfarandet bland annat uttalat dels att verket ansåg det vara svårt att se några skäl mot att en sanktion kopplades till reglerna om automatiskt fullföljdsförbud, dels att det vore önskvärt att införa en regel om automatiskt fullföljdsförbud fram till dess att beslut fattades om att lämna koncentrationen utan åtgärd eller att frågan slutligt avgjorts av . Regeringen uttalade med anledning av detta att det torde ligga i sakens natur att ett sådant förbud kunde medföra vissa negativa ekonomiska konsekvenser för företagen. Att dessa negativa konsekvenser för företagen uppkom redan under automatiskt fullföljdsförbud vid den inledande tidsfristen om nu föreslagna menade regeringen talade med styrka mot att generellt upprätthålla ett sådant krav under en så som det kunde bli fråga om efter Konkurrens- verkets beslut om att påbörja en särskild undersökning. Dessutom fanns möjligheten för att på yrkande av interimistiskt förbjuda ett förvärv och den samlade bedömningen blev att någon förlängd tidsfrist, varunder reglerna om automatiskt fullföljdsförbud skulle gälla, inte borde genomföras. Däremot infördes en regel om att verket vid vite fick meddela förbud eller åläggande för parterna eller andra medverkande i en företagskoncentration för att säkerställa att regeln om automatiskt fullföljdsförbud efterlevdes.49 I samband med denna reform genomfördes även förenklingar i anmälningsreglerna samt förbättringar i kontrollsystemet med syfte att nå ökad effektivisering, rättssäkerhet och genom- strömning av anmälda ärenden. Regeringen konstaterade även att vad som framförts vid remissbehandlingen av det aktuella utredningsförslaget inte föranledde något förändrat ställnings- tagande i fråga om instansordningen.50 1998/99:144 s. 1, 36 ff. 1998/99:144 s. 81 ff. 1998/99:144 s. 51 ff., 72 ff. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… 3.2.7Utredningar som berört beslutsordningen i konkurrensskadeavgiftsmål fram till nuvarande lag Utredningen om nationell tillämpning av för företag berörde frågan om beslutsordningen i mål om konkurrensskadeavgift och uttalade bl.a. att , till skillnad från kommissionen, inte har behörighet att besluta om sanktioner.51 Utredningen menade att en fördel med en sådan behörighet är att den kan ge konkurrensmyndigheten en bättre position vid förhandlingar med företag som är föremål för en utredning och konstaterade att de flesta av EU:s medlemsländer hade möjlighet att besluta om sanktioner. Man lyfte dock fram skillnader i beslutsfattande mellan kommissionen och på så sätt att kommissionen fattar beslut om böter i konkurrensärenden i kollegium medan beslut fattas av generaldirektören ensam eller en tjänsteman som fått beslutanderätten delegerad till sig. Utredningen slog vidare fast att frågan om sanktioner ska dömas ut av domstol eller förvaltningsmyndighet inte kan besvaras bara mot bakgrund av effektivitetsargument utan man måste även ta hänsyn bl.a. till kravet på rättssäkerhet. Utredningen menade att rättssäkerheten har betydelse för tilltron till regelsystemet och därmed i förlängningen också för systemets effektivitet. Utredningen konstaterade att frågan om rätt för att besluta om konkurrensskadeavgift hade övervägts av Konkurrenslags- utredningen och inte lett till någon ändring och drog slutsatsen att det inte fanns något behov att ompröva beslutet för att införa en nationell behörighet att tillämpa EG:s konkurrens- rätt.52 Regeringen delade utredningens bedömning och avstod från att lämna några förslag till ändring av beslutsordningen om konkurrensskadeavgift.53 Även den s.k. , som hade till uppgift att analysera behovet av åtgärder som säkerställer förtroendet för det svenska näringslivet, diskuterade frågan om en beslutanderätt för och menade bl.a. att ett sätt att förkorta och 51SOU 2000:4, Svensk tillämpning av . 52SOU 2000:4, s. 170. 1999/00:140 s. 202. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… effektivisera tiden från ett ärendes inledande till ett slutgiltigt avgörande var att låta få möjlighet att besluta om konkurrensskadeavgift. Överklaganden skulle göras direkt till MD och av rättssäkerhetsskäl skulle det sedan finnas möjlighet att överklaga MD:s domar till () efter prövningstillstånd.54 förslag utsattes för omfattande remisskritik och det lades aldrig fram något lagförslag om beslutanderätt för i konkurrensskadeavgifts- ärenden. 3.2.8Konkurrenslag (2008:579) Den nuvarande konkurrenslagen (2008:579) trädde i kraft . Lagen är, liksom konkurrenslag, utformad med som förebild och bygger på den konkurrens- rättsliga förbudsprincipen.55 Konkurrenslagen föregicks av en utredning vars uppdrag enligt direktiven var att effektivisera förfarandet enligt konkurrenslagen och bl.a. överväga instans- ordningen för konkurrensskadeavgifter samt göra en översyn av reglerna om företagskoncentrationer.56 Utredningens direktiv byggde på tanken att man i första hand borde överväga att effektivisera förfarandet genom att föreslå en ordning där beslutar om konkurrensskadeavgift och där verkets beslut överprövas direkt av Marknadsdomstolen.57 Med anledning av att om mänskliga rättig- heter är gällande lag i kom utredningen fram till att mål om konkurrensskadeavgift enligt konkurrenslagen 1) sannolikt skulle komma att bedömas som en anklagelse om brott i Europa- konventionens mening, 2) enligt torde kräva en rätt till prövning i två domstolsinstanser och 3) att det skulle vara mycket svårt att konstruera ett organ eller nämnd med någon anknytning till med uppgift att fatta beslut i sådana mål och att de eftersträvade tids- och effektivitetsvinsterna 54SOU 2004:47 Näringslivet och förtroendet s. 366 f. 55Se , och , . En kommentar (, Zeteo), del 1 Inledningen, Konkurrenslagstiftningen, Den svenska konkurrenslagen. 56SOU 2006:99, dir. N 2004:128. 57Jfr SOU 2006:99 s. 312 samt dir. 2004:128 s. 9 f. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… riskerade att utebli. Den sammanfattande bedömningen blev därför att det inte fanns tillräckliga skäl för att föreslå att fick en generell behörighet att fatta det första rättsligt bindande beslutet om konkurrensskadeavgift. I vart fall borde en sådan reform inte genomföras . Efter att ha konstaterat detta menade utredningen att en tänkbar medelväg mellan det rådande systemet och en generell beslutanderätt var att skulle få beslutanderätt i de fall där företagen medger verkets talan, dvs. en ordning liknande regler om strafföreläggande och ordningsbot. Man benämnde detta ”en alternativ modell till en generell beslutanderätt” och valde termen avgiftsföreläggande.58 Ett ytterligare led i effektiviseringsprocessen var att prövningstillstånd föreslogs för alla avgöranden som överklagades till Marknadsdomstolen.59 Regeringen delade i stort utredningens bedömning och lyfte bl.a. fram att det enligt utredningen fanns en tydlig potential till förbättring inom ramen för det nuvarande systemet bara det fick tid att ”sätta sig”. Man höll med om att det enligt Europa- konventionen krävdes prövning i två domstolsinstanser vad avsåg konkurrensskadeavgift och att det därför inte torde vara möjligt att ta bort en domstolsinstans för att effektivisera konkurrenslagens tillämpning. Utredningens förslag kom att genomföras också vad gällde prövningstillstånd i samt möjligheten för att fatta beslut i fråga om konkurrensskade- avgift i icke tvistiga ärenden.60 Vad avsåg företagskoncentrationer slog utredningen fast att starka skäl talade för att den materiella bedömningen av en företagskoncentration borde vara densamma oavsett om prövningen skedde enligt konkurrenslagen eller EG:s koncen- trationsförordning. Denna bedömning delades av regeringen.61 Utredningen fann, i ljuset av direktiven samt de klara ställnings- taganden som tidigare gjorts, inte anledning att i sitt arbete 58SOU 2006:99 s. 330 ff. 59SOU 2006:99 s. 243–251. 2007/08:135 s. 84 ff. 2007/08:135 s. 182 ff. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… överväga instansordningen för prövningen av företagskoncentra- tioner. 3.3Andra relevanta utredningar och lagstiftningsärenden Frågan om effektivisering av handläggningen av marknadsrelaterad lagstiftning har, som konstaterats, varit uppe till diskussion och analys i olika sammanhang från olika utgångspunkter. Nedan kommer att redogöras för ett antal utredningar i lagstiftningsärenden, vilka har tillkommit efter den senaste konkurrenslagsutredningen, samt för några rapporter från , där man har berört för denna utredning relevanta frågor. pågår ett omfattande reformarbete för att utveckla och modernisera domstolsväsendet. Arbetet har bl.a. inriktats på att renodla domstolarnas verksamhet och så långt det är möjligt föra bort sådant som inte är dömande verksamhet därifrån. I betänkande utgick man från att domstolarna som första instans endast borde handlägga ärenden som är av den karaktären att de verkligen kräver domstols- prövning.63 I den därpå följande propositionen konstaterades att en del av de ärenden som handläggs av domstol som första instans varken är tvistiga eller inrymmer motstående intressen. I sådana ärenden saknas typiskt sett behov av muntlig handläggning eller bevisupptagning och domstolen ska i allmänhet inte heller göra någon kvalificerad rättslig bedömning. Utgångspunkten bör därför vara att sådana ärenden ska flyttas från domstol till förvaltnings- 62Här hänvisade man till prop. 1997/98:130 och 1998/99:144. De ställningstaganden som gjordes i instansordningsfrågan i dessa propositioner har redogjorts för ovan, under 3.2.6. Se SOU 2006:99 En ny konkurrenslag, s. 395 ff., 399. 63SOU 2007:65 Domstolarnas handläggning av ärenden, s. 23 f. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… En förutsättning är dock att det finns en förvaltnings- myndighet som har tillräcklig kompetens för att hantera den aktuella ärendetypen. För att den enskilde ska vara tillförsäkrad en rätt till domstolsprövning bör det vid en överflyttning införas en möjlighet att överklaga myndighetens beslut till domstol.64 betänkande innehöll även ett avsnitt om konkurrensrättsliga ärenden där man bl.a. konstaterade att även i fortsättningen skulle handlägga ärenden om tillstånd för att genomföra en undersökning vid utredning om överträdelse av förbud enligt konkurrenslagen, ärenden om huruvida en av överlämnad skriftlig handling får undersökas samt ärenden som rör frågor om förhandsgodkännande enligt artikel 21.3 i rådets förordning (EG) nr 1/2003.65 I samtliga fall menade utredningen att det var fråga om typiska domstolsuppgifter där det i de två först nämnda fallen blev fråga om starka intressemotsättningar mellan och företaget. I det sistnämnda fallet hade överväganden gjorts ganska där man stannat för att det var lämpligast att handlade sådana ärenden.66 I betänkande konstaterades att de marknads- rättsliga (inklusive de konkurrensrättsliga) och immaterialrättsliga målen tillhörde de mest omfattande och komplexa som handläggs i domstol. Målen ansågs ha tydliga rättsliga och principiella samband som domstolsprövningen av dem var uppdelad mellan allmän domstol, allmän förvaltningsdomstol och specialdomstol. En allmän utgångspunkt enligt uppfattning borde vara att måltyper med många och starka beröringspunkter hanteras i ett domstolsslag eftersom det borde leda till samordningsvinster. När samma typer av frågor blir prövade i flera domsstolsslag och därmed av olika prejudikatinstanser menade utredningen att det fanns en risk för oenhetlig praxis. Genom att samla målen i ett domstolsslag ansåg utredningen att förutsättningarna förbättrades 2010/11:119 s. 27, 36–38, SOU 2007:65 s. 361 ff. 65Jfr konkurrenslagen 5 kap. 3 §, 11 § och 18 §. 66SOU 2007:65 s. 361–369, prop. 2003/04:80, Moderniserad Konkurrensövervakning s. 118 f. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… för en god prejudikatbildning. Utredningen ansåg vidare att det kunde finnas anledning att närmare överväga om det var befogat att inrätta en ny särskild domstol och samla de immaterialrättsliga och marknadsrättsliga målen där.67 3.3.4Ny Patent- och marknadsdomstol I departementspromemorian Patent- och marknadsdomstol gjordes kompletterande överväganden till det som anfördes i betänkande om hur en ny ordning för domstolsprövning av de immaterialrättsliga, marknadsrättsliga och konkurrensrättsliga målen och ärendena bör vara utformad. I promemorian föreslogs vidare en ny lag om patent- och marknadsdomstolar med regler om bl.a. tillämplig processlag, domstolarnas sammansättning och förfarandet i domstolarna.68 I promemorian lyftes på nytt frågan om borde ges beslutanderätt i fler mål- och ärendetyper och man gjorde bedömningen att denna fråga borde utredas närmare i ett annat sammanhang.69 Skälen för detta var i huvudsak följande. Domstolarnas verksamhet ska i möjligaste mån fokuseras på dömande uppgifter. Om ärenden inte är av sådan karaktär att en domstolsprövning är nödvändig bör utgångspunkten vara att de ska flyttas från domstol till förvaltningsmyndighet. De kan då prövas av domstol efter överklagande. En förutsättning för att flytta prövningen från domstol i första instans är dock att det finns en förvaltningsmyndighet som har tillräcklig kompetens för att kunna hantera frågorna. I promemorian anfördes vidare att konkurrensrätten är ett mycket dynamiskt område, inte minst med hänsyn till EU:s roll och den inre marknadens ökade betydelse. I syfte att få till stånd en mer effektiv tillämpning av det konkurrensrättsliga regelverket finns det anledning att kontinuerligt överväga hur tillsynen av 67SOU 2010:44, Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol s. 409–415. 68Ds 2014:2 se bl.a. s. 11, 124 och 164 ff. 69Ds 2014:2 s. 207, 209. 70Se t.ex. prop. 2010/11:119 s. 37, vilken har behandlats under 3.3.2., Ds 2014:2 s. 208. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… marknaden kan förbättras och en fråga i det sammanhanget är möjligheten för att fatta beslut i fler fall, t.ex. avseende sanktioner vid överträdelser. En sådan förändring skulle bättre överensstämma med den ordning som gäller i flera andra medlemsstater inom EU, där konkurrensmyndigheterna har egen beslutanderätt i frågor om t.ex. sanktionsavgift och förbud mot företagskoncentrationer. Möjligheten att fatta tillsynsbeslut, som ibland är kopplade till administrativa sanktionsavgifter, förekommer dessutom på flera andra rättsområden i svensk rätt, t.ex. på finansmarknadsområdet. Frågan om utökade beslutanderätt är emellertid inte oproblematisk och det finns flera viktiga aspekter att väga in, inte minst rättssäkerhet.71 Departementspromemorian remissbehandlades varpå det framkom vissa synpunkter som ledde till ytterligare överväganden i promemorian Patent- och marknadsdomstol; kompletterande överväganden. I den kompletterande promemorian föreslås bl.a. en möjlighet för patent- och marknadsdomstolarna att handlägga även mål som har samband med de mål som omfattas av domstolarnas exklusiva behörighet samt ändrade regler i fråga om prejudikat- bildningen innebärande att Patent- och marknadsöverdomstolens avgöranden i tvistemål och ärenden inte ska få överklagas till Högsta domstolen.72 Fullföljdsförbudet ska dock i flertalet fall vara kombinerat med möjlighet för Patent- och marknadsöverdomstolen att tillåta att ett avgörande överklagas om det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att målet eller ärendet prövas av (s.k. ventil). Promemorian innehåller även förslag om rättens sammansättning i bl.a. konkurrensrättsliga ärenden.73 71Ds 2014:2, s. 208–209.