sou · H5B332 · 2017-03-31 00:00:00 — De flesta textil- företagen har sin produktion utanför EU vilket gör att det är svårt att få en blick över vilka ämnen som används vid produktion och vilka som finns i den färdiga textilvaran. ställer lagstift- ningen, kunder och media allt högre krav på att enskilda företag ska ha kunskap om ämnen i sina produkter. Eftersom de flesta företa- gen inte har egen kemikompetens finns behov av stöd för att förstå och kunna styra användningen av relevanta farliga ämnen. Swerea har därför utvecklat verktyg som identifierar farliga och ofta regle- rade kemikalier som kopplar till medlemsföretagens varor via deras materialsammansättning, design och funktion. Detta utgör ett stöd för företagen att sätta upp rutiner i det dagliga arbetet för att fasa ut oönskade ämnen och i praktiken ersätta dem vid produktionskällan. Kemikaliegruppen har ett hundratal medlemmar som betalar en års- avgift på . Många textilföretag använder restriktionslistor när de ska ställa krav på sina leverantörer. Syftet med en restriktionslista är att undvika och kontrollera ämnen som används i produktionsprocessen eller i slutprodukten, och att styra leverantörer mot produktion av bättre alternativ. Listan kan innehålla ämnen som kräver en kontrollerad användning, ämnen som bör substitueras och ämnen som omfattas av förbud eller begränsning. Vissa restriktionslistor fokuserar på ämnen som inte får finnas i den färdiga varan medan andra även inkluderar hjälpkemikalier som används under produktionen. Företagen tar antingen fram egna restriktionslistor eller använder sig av listor framtagna av olika nationella eller internationella bransch- organisationer. En viktig del för företagen blir sedan att kontrollera att kraven följs, något som främst görs genom kemiska analyser i form av stickprov. ChemSec, (the Secretariat), är en ideell orga- nisation som arbetar för en giftig miljö och en progressiv kemikalie- lagstiftning. ChemSecs verksamhet finansieras av bidrag från reger- ingen men får även stöd från olika internationella stiftelser och andra ideella organisationer. I styrelsen sitter representanter från Fältbiolo- gerna, , och Världs- naturfonden WWF. ChemSec har tagit fram olika gratisverktyg för att hjälpa företag som vill minska sin användning av farliga kemikalier. SIN-listan7 är en global databas med ämnen som kan komma att förbjudas eller begränsas . Ämnena på SIN- listan har identifierats av ChemSec som särskilt farliga (SVHC) baserat på kriterierna i Reach. av ämnena på kandidat- förteckningen fanns redan på SIN-listan innan de togs upp där. Fler än 10 000 besökare använder sig av SIN-listan . Före- tag använder SIN-listan för att ha kontroll över ämnen i sin verk- samhet innan de klassificeras som SVHC-ämnen och sätts upp på kandidatförteckningen. Många företag använder SIN-listan vid krav- ställning mot leverantörer. Verktyget SINimilarity visar om ett ämne strukturellt liknar ett ämne på SIN-listan, vilket i sin tur kan indikera på liknande proble- matiska egenskaper. Syftet är att bidra till att undvika så kallad falsk substitution som innebär att ersätta ett problematisk ämnen med ett annat. Nästan 500 000 kemikalier finns i databasen Textilguiden vänder sig främst till små och medelstora företag och guidar genom processen av kemikaliehanteringen från en textil- industris perspektiv. Genom att använda verktyget får företag väg- ledning att hantera kemikalier i tre steg, där ett första steg är att identifiera relevanta kemikalier i leverantörskedjan. Därefter kan företag söka i en databas för att utvärdera om de identifierade ämne- na är säkra att använda. I ett tredje steg vägleds företagen hur de kan fasa ut sina farliga kemikalier genom att bland annat ta fram restrik- tionslistor och jämföra olika alternativ. 7 Substitute It Now (SIN). ChemSec är även engagerade i projektet (Substi- tution Support Portal) som är en flerspråkig webbplattform, där före- tag kan utbyta information om alernativa ämnen och tekniker. Pro- jektet pågick mellan 2010–2013 och finansierades bland annat av EU-medel. Plattformen innehåller även länkar till olika verktyg och vägledningar som kan stödja företag i deras substitutionsarbete. Syftet med frivillig miljömärkning eller en tredjepartsmärkning är att vägleda inköpare, upphandlare och konsumenter i deras val av produkter som är bättre för hälsa och miljö. En tredjepartsmärkning är varken kopplad till säljaren eller köparen. Det innebär att märk- ningen är oberoende och att krav och regler inte anpassas till vissa företag eller produkter. Det förekommer en mängd olika miljö- märkningar, bara inom textilområdet finns exempelvis omkring 100 internationella märkningar och standarder, men bara cirka tio ställer krav på textilproduktionen8. Miljömärkena som är certi- fierade kräver ett certifikat för varan eller den kemiska produkten i fråga. Kriterierna för certifiering omfattar påverkan på miljön under produktens hela livscykel. TCO-Certified är en internationell tredjeparts hållbarhetscertifiering för IT-produkter. Kraven i TCO-Certified omfattar vissa farliga äm- nen liksom andra miljöparametrar. Under en IT-produkts livscykel finns miljö- och sociala risker som kopplar till bland tillverkningen, energianvändning, farliga ämnen och arbetsmiljöproblem på arbets- platserna där produkten används. Ett annat problem är en alltför liten återvinning vilket bidrar till att elektronikavfallet växer i snabb takt. Kemikaliekrav finns för brom och klor i plastdelar, tungmetaller, halogenerade flamskyddsmedel som går länger än lagsstiftningen samt de farligaste ftalaterna. Krav finns även på icke-halogenerade flamskyddsmedel. TCO Certified tillåter bara icke-halogenerade flamskyddsmedel som är granskade enligt det amerikanska verktyget Verktyget bedömer och jämför ämnen och dess miljö- och hälsoeffekter baserat på underlag från kemikalieproducenter. Brist på data ger minuspoäng vilket fungerar som incitament för att ta fram mer kunskap. Bedömda ämnen får se- dan ett betyg mellan 1 och 4 där betyg 1 går i linje med SVHC-krite- rierna i Reach och ämnen med det betyget bör undvikas. Ämnen med betyg 2 och 3 anses acceptabla tills bättre alternativ finns tillgängliga medan betyg 4 ges till ämnen som bedöms som säkra. TCO Certified accepterar icke-halogenerade ämnen som fått betyg 2 eller bättre. TCO Certified finns tillgängligt för bland annat bildskärmar, bär- bara datorer, stationära datorer smarta telefoner, projektorer och headsets. Certifieringen görs på produktnivå och inte för hela varu- märket. Det innebär att om exempelvis en bärbar dator är certifierad betyder inte det att alla av varumärkets bärbara datorer är certifierade. Svanen och EU Ecolabel Svanen startade av i syfte att hjälpa konsumenter göra bra miljöval. Märkning fanns först för papper och batterier och har därefter utvidgats till fler än tiotusen varor och tjänster. beslutade att ta fram ett gemensamt europeiskt miljömärke, EU-Blomman (som benämns EU Ecolabel). I är det som ansvarar för kriterieutvecklingen för Svanen och EU Ecolabel och som genomför kontroller samt utfärdar licenser. I kriterierna ställs krav om förutom kemikalieinnehåll, utsläpp och avfallshantering även på funktion och kvalitet. Kraven höjs kontinuerligt och tas fram i samråd med näringsliv, miljöorganisationer och myndigheter. Svanen och EU Ecolabel baseras på specifika, definierade kriterier som är olika för olika produktgrupper. Bra miljöval miljömärker bland annat textil och kosmetiska produkter. För kosmetika och hygienprodukter ställs krav på bland annat hormonstörande ämnen som finns på SIN-listan och ingående parfymer. Kriterier utvecklas ständigt och skiljer sig åt mellan de olika verksamhetsområdena. GOTS med flera miljömärkningar för textil Inom textilområdet finns Global Organic Textile Standard (GOTS) som är en global standard som omfattar hela textilproduktionen när det gäller organiska fibrer, inklusive ekologiska och sociala kriterier. Kemikaliekrav finns både för miljö- och hälsokriterierna. Exempel- vis måste kemikalier som används under tillverkningen dokumen- teras och krav finns på resthalter av oönskade ämnen. Inspektion sker på fabriken och certifiering görs av processer, producenter och leverantörer av oberoende ackrediterad part. Exempel på andra certi- fierade miljömärken för textil är Öko-Tex9 och Bluesign10. Aktiviteter hos offentliga aktörer I detta avsnitt ger utredningen exempel på aktiviteter hos myndig- heter, kommuner och landsting. Prioriteringsguiden PRIO är ett stöd i företagens och offentliga aktörers arbete med att minska riskerna med farliga ämnen. Till PRIO finns kopplat ett antal miljö- och hälsokriterier för ämnen som bör prioriteras i arbetet. Guiden innehåller även en databas med exempel- ämnen som är uppdelat i två prioriteringsnivåer – utfasningsämnen och prioriterade riskminskningsämnen. Utfasningsämnen har så all- varliga egenskaper att de inte bör användas överhuvudtaget. Krite- rierna utgår på miljökvalitetsmålet Giftfri miljö samt Reach. För prio- riterade riskminskningsämnen behövs en riskbedömning som kan resultera i att substitution är nödvändig. initierade Kemikalieinspektionen ett nätverk med syfte att stödja samverkan mellan kommuner och sprida goda exempel som kopplar till arbetet för en giftfri vardag. Nätverket är även öppet för länsstyrelser, landsting och regioner som arbetar aktivt med giftfri vardag och vill hjälpa kommunerna. Utöver Kemikalieinspektionen bidrar även och med kompetensstöd inom sina ansvarsområden. Nätverket har en webbaserad arbetsplats som finns på Kommuner och Landsting, SKL:s, webbplats. Tanken är att kom- munerna ska kunna dela med sig av goda exempel, hitta länkar till bra information samt kontakter med andra i nätverket. Nationella plattformen för nanosäkerhet Swetox har fått Regeringens uppdrag att utveckla en nationell platt- form för nanosäkerhet (SweNanoSafe). För en säker hantering av nanomaterial behövs mer kunskap och ökad kommunikation kring potentiella hälso- och miljörisker. SweNanoSafe etableras i samverkan med myndigheter, akademi, näringsliv och organisationer och syftar till att: Säkerställa kunskapsuppbyggnad, kunskapsöverföring och kom- munikation så att arbetet för nanosäkerhet effektiviseras och sam- verkan mellan aktörerna underlättas. Stärka utbildningen inom nanosäkerhet inom akademi och för andra aktörer i samhället. Öka kunskapen om hinder för en säker hantering av nanomaterial och hur dessa hinder kan hanteras. Ett viktigt mål är att identifiera och integrera säkerhetsaspekterna tidigt i innovationsprocessen. Organisationen består av en styrelse, samverkansråd samt en expert- panel bestående av ledamöter med specialistkompetens från olika discipliner inom nanosäkerhet. Syftet med panelen är att säkerställa en hög vetenskaplig kvalitet. Webbportalen () ska innehålla grundläggande in- formation om kunskapsläget, aktuell lagstiftning och aktiviteter inom nanosäkerhetsområdet samt möjliggöra interaktion mellan aktörerna. Nationella substitutionsgruppen, NSG NSG är ett nationellt nätverk som består av personer från landsting och regioner samt universitet som arbetar med kemikaliefrågor. Syftet är att hjälpas åt för att fasa ut farliga kemikalier inom hälso- och sjukvård samt forskning. Gruppen består av två undergrupper, en som arbetar med kemiska produkter och som fokuserar på kemi- kalier i varor. startade ett initiativ i med att för- söka förändra kemiska produkter i hälso- och miljöanpassad rikt- ning (sedermera fick initiativet namnet Projekt ). Meto- diken som användes (den s.k. Göteborgsmodellen) utgick från att fokusera på gränssnittet mellan användare och tillverkare för att påskynda utfasning av riskfyllda kemiska ämnen. Genom att fokusera på några utvalda produktområden (t.ex. bildäck, båtbensin och målarfärg) och utnyttja användar- och konsu- mentkraften och marknadsspelet på nationell nivå lyckades projektet stimmulera substitution av miljöfarliga, cancerogena och allergena ämnen. Modellen kan beskrivas som en dialogmetod där tillverkare, inköpare och offentliga upphandlare kommer överens om att fasa ut farliga ämnen och ersätta dem med bättre alternativ. Nedan beskrivs kort hur processen inom Göteborgsmodellen gick till. Detta har även beskrivit i andra rapporter, exempelvis i en statlig utredning från 200511. Steg 1: Produktområdet I det första steget väljs produktområde. Det kan exempelvis vara flamskyddsmedel inom elektronik, PFAS i brandskum eller konser- veringsmedel i färg. I valet av produktområde bör två grundläggande parametrarna vägas in: 1) stora produktflöden och 2) hög inneboende farlighet. I viss mån kan även goda förändringsmöjligheter spelat in i valet. 11 SOU 2005:51. Bilen, biffen, bostaden – Hållbara laster – smartare konsumtion. När produktområdet valts kommer nästa viktiga steg: att skaffa sig kunskaper om produktområdet. I detta ingår kunskaper om kemisk uppbyggnad, delkomponenternas funktion och toxikologi samt situationen för miljön under och efter användning. I analysen av produktområdet ingår även marknadsstrukturen och dess funktion. Det handlar exempelvis om tillverkare och användare, tekniska egen- skaper och konsekvenser av utbyte av komponenter. Även bransch- utveckling och trender bör ingå i analysen. följer en bild av förändringsmöjlig- heterna: Vilka är de positiva aktörerna på tillverkar- och användar- sidan? Finns fungerande alternativa produkter framtagna? Är dessa acceptabla från hälso- och miljösynpunkt? Ett hälso- och miljö- anpassat alternativ är inget alternativ om det inte har fullvärdig tek- nisk funktion. Då motverkar det snarare sitt syfte genom att svärta ner ryktet för kommande väl fungerande produkter. Steg 2: ”Kopplingsverksamhet” – nyckeln till framgång Det är inte ovanligt att miljöarbetet stannar vid slutsatserna i ”en bra rapport”. Utmaningen är dock att komma vidare och utifrån de för- ändringsmöjligheter som identifierats försöka få processen i rörelse. Det var det som gjorde Göteborgsmodellen framgångsrik och unik. Arbetet med att övertyga tillverkarna om att det finns en marknad för hälso- och miljöanpassade produkter, eller åtminstone en fördel med att utveckla sådana. Parallellt måste användarna övertygas om att det är viktigt att välja dessa produkter och att de har en god funktion. Inledningsvis handlar det om en slags kopplingsverksamhet, där intresserade tillverkare ska paras ihop med motiverade användare. Sedan handlar arbetet om att stödja tillverkarna med kunskap om vad som bedöms som hälso- och miljöfarligt som användarna ges trovärdig information om att det man prövar verkligen är hälso- och miljöanpassat. Det behöver naturligtvis finnas rent kemiskt eller tekniska möjligheter att förändra exempelvis ett avfettnings- medel eller en målarfärg i mer hälso-/miljöanpassad riktning. Erfaren- heterna från Göteborgsmodellen visar dock att kreativiteten är för- vånansvärt stor så snart det finns en förväntad ekonomisk . Steg 3: Opartisk testning och goda exempel En viktig del i processen som identifierades inom Göteborgsmodellen är tillgången till testmöjligheter, av både miljöegenskaper och teknisk funktion. Testningen måste också utföras av en opartisk instans, för att garantera hög trovärdighet. Testresultat bör kunna publiceras så att den är lätt åtkomlig för konsumenter och användargrupper. Fler internationella aktiviteter beskrivs i bilaga 4 – Substitutions- främjande initiativ i andra länder. På EU-nivå finns ett växande intresse och pågående aktiviteter kring substitution. En strategi för en giftfri miljö (A non toxic environ- ment) håller på att tas fram inom ramen för EU:s sjunde miljöhand- lingsprogram. Ett uttalat syfte med strategin är att den ska bidra till innovation och utveckling av hållbara alternativ, däribland icke- kemiska alternativ.12 har en pågående studie till stöd för utveck- lingen av strategin för en giftfri miljö, där bl.a. substitution och gruppvis hanering av ämnen ingår. Studien förväntas vara färdig . driver även en studie som ska sam- manföra företag som vill fasa ut oönskade ämnen med aktörer som kan bidra med kunskap för att praktiskt genomföra en substitution. Detta ska studeras i ett antal praktiska fallstudier. 1254.iv i och rådets beslut nr 1386/2013/EU om ett allmänt miljöhandlings- program för unionen till 2020 – Att leva gott inom planetens gränser. 13EASME//2016/009 Substitution of Chemical Substances of Potential Concern. SAICM – den globala kemikaliestrategin Den globala kemikaliestrategi (SAICM14) har som syfte att minska skillnaderna mellan olika länders kemikaliehantering. Målet är en fungerande kemikaliehantering över hela världen. Regeringar, indu- striorganisationer och civilsamhället arbetar tillsammans för att nå målet. SAICM är en politiskt bindande överenskommelse med av- siktsförklaringar och innehåller inte bindande regler. SAICM är be- tydligt bredare än de konventioner som finns för kemikalier och avfall. Fokus ligger på riskhantering i ett vidare perspektiv snarare än på enskilda ämnen. Det globala mål om säker kemikaliehantering har som slutår. Det innebär att strategin för att genomföra detta mål också sträcker sig till 2020. En process har initierats för det fortsatta arbe- tet. Denna process ska även kopplas ihop med de Globala målen för hållbar utveckling. Inom ramen för SAICM har olika fokusområden tagits fram. och EU har särskilt drivit frågan om behovet av internatio- nellt samarbete om information om kemikalier i varor. Området kemikalier i varor (CiP), syftar till att öka tillgången till information om kemikalier i varor genom hela leverantörskedjan, till konsument och till avfallsledet. CiP har fokuserat på fyra varugrupper: textil, byggprodukter, leksaker och elektronik. 14 Strategic Approach to . Syftet med enkätundersökningen har varit att skaffa mer kunskap om företagens behov av stöd inom substitutionsarbetet, samt få en bild av hur behoven skiljer sig åt mellan olika branscher och utifrån var företaget befinner sig i leverantörskedjan. Undersökningen kom- pletterar de fördjupande intervjuer som utredningen genomfört med representanter från företag och branschorganisationer. Detta utgör tillsammans underlag för utredningens analys och slutsatser. Enkäten skickades ut som en webbenkät till 673 företag från 17 branschorganisationer. Utredningen har vänt sig till branschorganisationerna för att få hjälp med urval och kontaktuppgifter till medlemsföretag. Enkäten skicka- des även till de företag som utredningen haft möten med. Totalt skickades enkäten till 673 företag. 161 företag besvarade enkäten varav var små- och medelstora företag (96 st.). Flest svar () inkom från handlande företag, följt av kemiproducenter och tillverkande företag. Att byggföretagen endast står för av svaren beror dels på att enkäten skickades ut till färre företag i denna grupp jämfört med övriga men även på låg svars- frekvens. Utredningen ser en fördel med att ta stöd av branschorganisatio- nerna för val av företag. Vi bedömer att de har bäst kännedom om representativa medlemsföretag inom sin specifika bransch. Detta innebär dock att företag som inte är medlemmar i någon branschorganisation, småföretag, exkluderats från undersökningen. Utredningen kunde dock inte identifiera någon tillämpbar metod för att nå ut till dessa företag. av företagen har valt att delta i undersökningen. Det finns en risk för att de företag som besvarat enkäten är företag som i större utsträck- ning prioriterar sitt kemikaliearbete och har tillgång till kemikom- petens. Därför kan kunskapen hos företagen generellt i landet ligga på en lägre nivå än vad undersökningen visar. Studien medger således inte några långtgående slutsatser om hela gruppen företag. Vi be- dömer att svaren ger en indikation av vad företagen ser som kritiska delar för att arbeta med substitution och en grov bild av företagens behov av stöd i det arbetet. Utredningen har definierat fyra kategorier företag: Handlande före- tag, Kemikalieproducenter/råvaruföretag, Byggföretag och Tillverk- ande företag. Indelningen är övergripande och syftar till att synlig- göra hur bransch och position i leverantörskedjan påverkar vilken typ av substitutionsstöd som företagen efterfrågar. Det huvudsakliga syftet med indelningen har dock varit att i analys och bearbetning av enkätsvaren skilja mellan företag som å ena sidan producerar och/ eller blandar kemikalier och å andra sidan handlar med kemikalier in- direkt genom att de ingår i varor eller kemiska produkter. är viktig eftersom de två grupperna av företag har olika utgångs- punkter för att arbeta med kemikaliesubstitution. För de handlande företagen handlar problematiken i princip om beställarkompetens, kravställning och leverantörsföljning. Företa- gen behöver höja sin inköpskompetens, ställa relevanta krav och hitta rätt leverantörer. För kemiproducerande företag är situationen den omvända, företag som vill gå före kan behöva hjälp med att be- döma och kommunicera att deras alternativ är bättre än konkurren- tens, att miljö- och hälsoegenskaperna är bättre som funk- tionaliteten är minst lika bra. Det finns företag som har sin verksamhet inom olika delar av leverantörskedjan. Detta gäller främst vissa stora företag. I denna enkät har företagen ombetts att ange den mest relevanta bransch- tillhörigheten för verksamheten. I enkätstudien definieras kategorin ”” som företag som primärt ägnar sig åt handel (köper och säljer), och inte pro- duktion. Det är företag som befinner sig långt ned i leverantörs- kedjan. Ofta finns dessa företag nära konsumentledet, men de kan även vända sig till andra företag. kommer pri- märt i kontakt med kemikalier i varor och/eller kemiska produkter genom handel och inte genom att de själva producerar eller blandar kemikaler. I många fall är det handlande företag som sätter varor på EU:s marknad, vilket gör gruppen mer exponerad för konsument- tryck. I gruppen ingår förutom detaljister, även grossister och impor- törer. Exempel på handlande företag är modeföretag, återförsäljare, nischade produkthandlare, business-to-business-handel och tjänste- företag (t.ex. tvätterier). Utifrån ett kemikalieperspektiv har utred- ningen bedömt att tjänsteföretag också kan betraktas som handlande företag. De befinner sig nära konsument och hantera primärt färdiga kemiska produkter som en del av tjänsteutövningen. Därför placeras de i gruppen handlande företag. Sammanlagt svarade 57 handlande företag på enkäten, 37 av dessa tillhör kategorin små- och medelstora företag (<249 anställda) och 20 företag räknas till gruppen stora företag (>250 anställda). I gruppen ”Kemi- och råvaruföretag” ingår företag med hög kemi- kompetens som producerar kemiska ämnen eller blandningar, eller företag vars produktionsprocesser är djupt integrerade med kemiska processer. Råvaruproducenter och basindustri ingår i denna grupp. Dessa företag befinner sig högt upp i leverantörskedjan, de har nära koppling till forskning och utveckling inom kemikalieområdet och kemikaliekompetens är en tydlig konkurrensfördel. Företagens kemi- kaliearbete kopplar i hög grad till arbetsmiljön och arbetsmiljölag- stiftningen. I gruppen ingår skogsindustrin, pappersmassaindustrin, stålindustrin, gruvnäringen samt kemiföretagen. 52 företag från gruppen kemikalieproducenter och råvaruföretag svarade på enkäten. Av dessa var 30 små- och medelstora företag (<249 anställda), medan 22 var stora företag (>250 anställda). har definierats brett. I princip består gruppen av företag som producerar sina egna produkter eller vidareförädlar andras produkter på ett betydande sätt, dock utan att det rör sig om kemikalieproduktion eller att produktionen är en renodlad kemisk process. Här ingår exempelvis fordonsbranschen och deras under- leverantörer. Företag som själva producerar leksaker, elektronik eller textilier ingår också i kategorin. 46 företag från tillverkningsindustrin svarade på enkätundersök- ningen.