sou · H5B389 · 2017-11-16 00:00:00 — För de hemliga tvångsmedlen kommunikasjonskontroll, rom- avlytting (rumsavlyssning) och dataavlesing finns särskilda bestäm- melser i en författning som på normhierarkisk nivå motsvarar en svensk förordning.7 I den regleras bl.a. när åklagare () får meddela interimistiskt beslut och vilka uppgifter som ska 7 om kommunikasjonskontroll, romavlytting og dataavlesing. antecknas i protokoll över verkställigheten. Utöver sådana uppgifter som ska antecknas vid alla de tre nämnda tvångsmedlen (t.ex. skälen för tvångsmedelsanvändningen) ska vissa uppgifter särskilt anteck- nas vid dataavlesing. Dessa uppgifter är följande. 1.Vilka typer av data som har lästs av, t.ex. e-post, textfiler, bilder, filmer, krypteringslösningar och lösenord. 2.När tekniskt hjälpmedel som har använts har placerats och avlägsnats. 3.Vilken typ av tekniskt hjälpmedel som har använts. 4.Om det har gjorts ett fysiskt intrång för att genomföra data- avlesingen. 5.Om polisen har brutit eller kringgått skydd i datasystemet. 6.Vilka risker datasystemet har varit utsatt för vid dataavlesingen, och information om vad som har gjorts för att avvärja fara for driftshindrande eller för skada på utrustning eller data, samt fara för att någon som en följd av genomförandet kan skaffa sig oberättigad tillgång till datasystemet eller skyddad information. 7.Eventuella kända skador som dataavläsningen har orsakat data- systemet. 8.Vilken personal som har utfört dataavlesingen. Enligt § 222 d kan polisen som ett led i en utredning, när det finns rimlig grund att tro att någon kommer att begå vissa särskilt angivna brott, få tillstånd att använda exempelvis hemlig rannsakan, kommunikasjonsavlytting eller dataavlesing. De brott som kan föranleda sådan åtgärd är terroristbrott, terrorhot, mord, grovt narkotikabrott som omfattar en betydande mängd narkotika och grovt rån om brottet är ett led i en kriminell organisations verk- samhet. Enligt samma bestämmelse kan Politiets sikkerhetstjeneste (PST) ges motsvarande tillstånd som ett led i en utredning när det finns rimlig grund att tro att någon kommer att begå vissa i lagen särskilt angivna brott. Bland de brott som här avses finns i huvudsak allmänfarliga brott och brott mot staten såsom kränkning av självständighet och frihet, kränkning av konstitution, angrepp på de högsta organens verksamhet, angrepp på viktiga sam- hällsinstitutioner, landsförräderi, angrepp på norska eller allierade styrkor, avslöjande av statshemligheter, kapning av luftfartyg eller skepp, störning av den säkra driften av järnväg eller buss, grov smittoöverföring och allmänfarlig förgiftning. Tillstånd till sådana tvångsmedel som nämnts får enligt andra stycket i § 222 d lämnas endast om det kan antas att åtgärden kan ge information av väsentlig betydelse för att en brottslig handling ska kunna avvärjas eller att avvärjande av den, om åtgärden inte vidtas, väsentligen försvåras. Vidare krävs att det föreligger särskilda skäl att meddela tillstånd. Att det finns ett krav i båda de nämnda fallen på att åtgärden ska vara ett led i en förundersökning innebär att det måste – även om huvudändamålet med förundersökningen är att avvärja ett brott – finnas grund att tro att någon straffbar handling pågår eller har begåtts. Den enda möjlighet som i finns till hemlig tvångsmedels- användning när förundersökning inte pågår regleras i politiloven. Enligt dess § 17 d finns möjlighet för PST att av rätten få tillstånd till användning av hemliga tvångsmedel i preventivt syfte. Bestämmelsen aktualiseras när PST i sin förebyggande verksamhet behöver vidta exempelvis hemlig rannsakan, kommunikasjonsavlytting eller dataavlesing för att undersöka om någon förbereder vissa brott. Bland brotten i brottskatalogen, som omfattar färre brott än kata- logen i § 222 d, upptas bland annat terroristbrottslighet och vissa brott mot staten. Tillstånd enligt bestämmelsen får lämnas endast om det finns grund att anta att åtgärden kommer att ge upplysningar av väsentlig betydelse för att kunna förebygga brottet, om förebyggande av brottet i väsentlig grad försvåras om åtgärden inte vidtas och om åtgärden med hänsyn till ärendets art och omständigheterna i övrigt inte framstår som oproportionerlig. Det krävs också, för användning av de nämnda tvångsmedlen, att det föreligger särskilda skäl att med- dela tillstånd. Dessutom finns ett särskilt krav beträffande rannsakan och dataavläsning om sådan ska ske genom eller efter intrång i någons privata hem. Så får nämligen bara ske om det är fråga om utredning om förberedelse till terroristbrott, terrorforbund eller terrorhot (enligt straffeloven §§ 131, 133 och 134). 5.4.5Hemlig dataavläsning som verkställighetsmetod i stället för tvångsmedel? En för vår utrednings vidkommande intressant diskussion uppstod i beträffande hur man skulle reglera metoden för hemlig data- avläsning. Metodekontrollutvalget (den norska utredningen) och den norska regeringen hade nämligen olika uppfattningar om detta. Eftersom både den norska utredningen och propositionen är för- fattade i relativ närtid till vår utredning har vi funnit skäl att redovisa de olika synsätten. Metodekontrollutvalget föreslog, i stället för att införa hemlig dataavläsning som ett nytt tvångsmedel, att dataavlesing skulle införas som en verkställighetsmetod (”gjennomføringsmåte”). Skälen för detta var att utredningen inte tyckte att det var ”dokumentert et tilstrekkelig behov for å innføre dataavlesing som nytt selvstendig tvangsmiddel”. Utredningen tecknade upp en bakgrund och beskrev tilltagande kryptering och andra sätt att skydda information som potentiella problem vid användning av befintliga tvångsmedel. Den hänvisade också till uttalanden från den norska Riksadvokaten som, främst mot bakgrund av ändrade förhållanden avseende kommuni- kation och kryptering, bestämt rekommenderade utredningen att föreslå en möjlighet för polisen att vidta hemlig dataavläsning. Emellertid konstaterade att det inte varit möjligt att på något vis få kvantifierat eller på annat sätt närmare dokumenterat att det fanns ett verkligt behov av dataavläsning som tvångsmedel. Skälen till detta var två: dels fanns inga rutiner för rapportering av när befintliga tvångsmedel kom till korta, dels var det sällan (eller aldrig) som en utredning om brott stannade upp eller lades ned exempelvis för att polisen inte hade tillgång till hemlig dataavläsning som tvångsmedel. I stället var det i de flesta fall helt tillräckligt med de existerande tvångsmedlen. Eftersom utredningen ansåg att införande av nya tvångsmedel eller utvidgande av redan existerande sådana måste bygga på solid dokumentation av ett behov kom den således till den ovan angivna slutsatsen. Icke desto mindre fann Metodekontrollutvalget att det kunde anföras goda grunder för att dataavläsning skulle införas som en ”nødvendig teknologisk tilpassing for å kunne opprettholde effektiviteten av enkelte allerede eksisterende metoder”, dvs. som en verkställighetsmetod för bland annat kommunikasjonsavlytting, hemlig rannsakan och beslag (se NOU 2009:15 s. 241 f. och 244). Den norska regeringen, som i stället kom att föreslå dataavlesing som ett eget tvångsmedel, resonerade beträffande behovet kring att medvetenheten om informationsskydd och det utbud av krypterings- tjänster som finns har lett till att existerande tvångsmedel tappat i effektivitet. Liksom utredningen fann inte heller den norska reger- ingen att det var möjligt att kvantifiera behovet av hemlig data- avläsning. Emellertid konstaterade den att utredningen och remiss- instansernas yttranden över utredningen visade ett klart behov av att supplera bestämmelserna om avlyssning och hemlig rannsakan utifrån den nya rådande tekniska verkligheten. Enligt den norska regeringen var behovet än större i samband med propositionen () än det var när Metodekontrollutvalget lämnade sitt betän- kande (). Det var därför, enligt den norska regeringen, nöd- vändigt med ändringar för att återupprätta den effekt andra tvångs- medel haft tidigare, men också för att göra polisen bättre rustade inför de utmaningar som den tekniska utvecklingen kunde förväntas ge , se Prop. 68 L (2015–2016) s. 259 f. 5.5Andra länders användning av hemlig dataavläsning Det är svårt att göra jämförelser mellan olika staters lagstiftning på tvångsmedelsområdet eftersom sådana jämförelser, för att bli rätt- visande, kräver tämligen ingående kunskaper om bl.a. den process- rättsliga lagstiftningen i de länder som jämförs. Utredningen har, utöver studiebesök i , besökt säkerhetstjänster och brotts- bekämpande myndigheter i , och . Det huvudsakliga skälet till studiebesöken har varit att få en uppfattning av om hemlig dataavläsning, eller dess motsvarighet, är en effektiv åtgärd. Vi har gjort bedömningen att det för vår framställning är till- räckligt med en beskrivning av de nordiska ländernas lagstiftning på området. För den som emellertid vill jämföra några andra län- ders lagstiftning och förslag till lagstiftning har en förtjänstfull, och såvitt framkommit vid våra studiebesök i väsentliga delar korrekt återgiven, studie gjorts av inom Europaparla- mentets utskott för medborgerliga fri- och rättigheter samt rätts- liga och inrikes frågor. Studien, som är författad på engelska, rör reglering och användning av motsvarigheter till hemlig dataavläsning i , , , , och samt i de tre icke EU-staterna , och . Bakgrunden till studien var en allt mer intensifierad debatt om vilka möjligheter som bör finnas för brottsbekämpande myndigheter att vidta åtgärder som motsvarar hemlig dataavläsning. Studien visar att metoder för hemlig dataavläsning används i de jämförda EU- staterna, i vissa fall med uttryckligt lagstöd och i andra fall utan sådant. I de stater där det inte finns explicit lagstiftning pågår lagstiftningsarbete. Studien finns öppet tillgänglig på internet.8 5.6Något om effektivitet och nytta De studiebesök utredningen genomfört och kontakter utredningen haft med personer vid brottsbekämpande myndigheter i andra länder som har god insikt i hur de beskrivna åtgärderna används har främst syftat till att få uppgifter om hemlig dataavläsning är en effektiv åtgärd och vilken nytta den leder till. Till följd av sekretessregler- ingar har de personer utredningen varit i kontakt med emellertid genomgående varit förhindrade att uttala sig i dessa frågor på annat än en generell nivå. När det gäller var det dessutom så att dataavlesing, vid utredningens studiebesök, inte hade varit i bruk för att kunna ge några tydliga och väl underbyggda slutsatser avseende effektivitet och nytta. Särskilt med hänsyn till den remisskritik som framfördes mot Beredningen för rättsväsendets utvecklings förslag om hemlig dataavläsning 2005 (SOU 2005:38), att utredningen inte klarlagt hur effektiv åtgärden ansågs vara i som då haft möjlighet att använda den i , är det en brist i utredningen att inte kunna redovisa annat än tämligen begränsat officiellt publicerat material på området. Med detta sagt bör dock framhållas att det, som framgått ovan, finns möjlighet att använda hemlig dataavläsning (eller motsvarande 8 /RegData/etudes//2017/583137/IPOL_STU(2017)583137_ EN.pdf åtgärd) i en rad stater. Det innebär att åtgärden i vart fall i dessa stater bedömts vara tillräckligt effektiv och ge tillräcklig nytta för att använda den där. Detta är också en genomgående ståndpunkt vid våra kontakter med företrädare för brottsbekämpande myndigheter i andra länder. När det gäller mer explicita uttalanden om effektivitet har utred- ningen tagit del av rapporter från . När införde hemlig dataavläsning infördes också en rad andra lagar i vad som kallades ”anti-terrorpakke I”, vilket, som nämnts, var en reaktion på bland annat i och syftade till att förbättra polisens möjligheter att förebygga, efterforska och bekämpa terrorhandlingar samt att stärka det straffrättsliga skyddet mot terrorism. infördes ytterligare lagar i vad som kallades anti-terrorpakke II. Införandet av lagarna i anti-terrorpakke I och II utvärderades av den danska regeringen . I utvärderingen kon- staterade det danska att de verktyg som polisen försetts med genom ”anti-terrorpakkene” (däribland hemlig data- avläsning) på ett generellt plan ”blevet anvendt med positive resul- tater”. Denna slutsats drogs utifrån bland annat följande utlåtande från Politiets Efterretningstjeneste (som är motsvarighet till den svenska Säkerhetspolisen). Dataaflæsning omfatter bl.a. den situation, hvor politiet ved hjælp af et såkaldt ”sniffer-program” modtager kopi af samtlige indtastninger, som brugeren af edb-udstyret foretager, herunder åbning af computeren, oprettelse af nye dokumenter og regnskaber mv., nye indtastninger i allerede eksisterende dokumenter eller visse nærmere angivne indtast- ninger. Muligheden for dataaflæsning indebærer således, at politiet ved hjælp af edb-programmer eller andet udstyr løbende kan aflæse ikke offentligt tilgængelige oplysninger. Ved dataaflæsning får politiet adgang til tekst, herunder elektroniske meddelelser, uanset om teksten har været under forsendelse til eller fra den computer, der er genstand for dataaflæsning. Dataaflæsning udgør således også et alternativ til bl.a. ransagning, og generelt har Politiets Efterretningstjeneste et stort udbytte af de data, som opnås ved dette indgreb. Politiets Efterretningstjeneste har anvendt og anvender fortsat dataaflæsning i mange tilfælde. Dataaflæsning har vist sig at være et særdeles nyttigt efterforskningsmiddel og er bl.a. anvendt i forhold til målpersonerne i Vollsmose-sagen og Glasvej-sagen. ”Vollsmose-sagen” var ett mål där tre tilltalade dömdes för försök till terrorism genom att ha förberett framställning av en eller flera bom- ber att användas vid en terrorhandling. Två av de tilltalade dömdes till fängelse och den tredje till fängelse. Också ”Glasvej- sagen” gällde förberedelser för ett terroristattentat. Två tilltalade dömdes för försök till terrorism till tolv respektive fängelse för att ha framställt sprängämnen i en lägenhet i . I utredningens kontakter med företrädare för danska brotts- bekämpande myndigheter har bilden från de redovisade rapporterna bekräftats. har också framhållit att dataaflæsning är ett ”meget nyttigt” verktyg för att komplettera den verktygslåda av tvångsmedel som retsplejeloven ger möjlighet att använda. Åtgär- den är särskilt viktig för att bestämmelserna om hemlig rannsakan riktad mot elektroniskt lagrad information och telefonaflytning inte ska bli verkningslösa, t.ex. på grund av ny teknik och förbättrad kryptering. När det gäller uppgifter från andra stater än har det, som nämnts, varit svårt att få fram konkreta sådana. Ett genom- gående drag vid de kontakter utredningen haft med företrädare för brottsbekämpande myndigheter i andra stater är dock att åtgärden har potential att ge stor utredningsnytta i de fall den kan användas eftersom det då är möjligt att samla in väsentligt mer information av betydelse för utredningen än vad som är möjligt utan den. Liksom i tar de skäl som främst framhållits sikte på möjligheten att för brottsbekämpande myndigheter med hjälp av åtgärden, eller dess motsvarigheter, i klartext kunna ta del av uppgifter som annars skulle vara oläsbara. 6Ny teknik och dess betydelse för utredningen I utredningsdirektiven anges att förutsättningarna för att bekämpa brott har förändrats. Som skäl för detta nämns bland annat att ökad internationalisering i kombination med teknikutveckling och en tilltagande internetanvändning inneburit att kriminaliteten delvis har ändrat karaktär. Att användningen av internet och internetbaserade lösningar för kommunikation i många avseenden suddat ut traditionella gränser för olika territorier är allmänt känt. I nästa kapitel redovisas några olika områden där detta haft betydelse för brottsutvecklingen. Här ska i stället fokus främst vara på teknikutveckling och tilltagande internetanvändning. Sedan BRU:s betänkande med förslag om bland annat hemlig dataavläsning kom 2005 har en rad tekniska innovationer förändrat vårt sätt att använda internet. Flera undersökningar görs av- seende användning av teknik och internet. I detta kapitel kommer vi att redovisa delar av några sådana undersökningar för att tydliggöra hur den för utredningen relevanta teknikutvecklingen sett ut och vad den inneburit för användningen av internet i några olika avseenden. I SOU 2005:38 anfördes kryptering som ett skäl till att det fanns behov av hemlig dataavläsning. Också i denna utrednings direktiv anges att en allt högre grad av kryptering av internetbaserad kom- munikation försvårat arbetet med vissa befintliga hemliga tvångs- medel, t.ex. hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. Detta eftersom den information som brottsbekämpande myndigheter får del av vid sådan avlyssning inte sällan är oläsbar. Om det förhåller sig på detta sätt och i vilken utsträckning kommer vi att återkomma till senare i betänkandet när de brottsbekämpande myndigheternas Ny teknik och dess betydelse behovsbeskrivningar presenteras samt i vår analys av behovet av hemlig dataavläsning. har vi dock funnit skäl att i detta kapitel, mycket förenklat, redogöra för vad som avses med kryptering och hur kryptering används, såväl av helt legitima skäl som av krimi- nella för att dölja sin brottslighet. 6.2Användning av internet, elektronisk kommunikation och digitala lagringsmedier Hemlig dataavläsning föreslogs som ett nytt tvångsmedel , bland annat på grund av den snabba tekniska utvecklingen. Denna utveckling – kanske i synnerhet utvecklingen av internet- baserade kommunikationstjänster och mobil tillgång till internet – har fortsatt vara väldigt snabb. av de svenska hushållen har t.ex. tillgång till åtminstone en smart- telefon. När förslaget om hemlig dataavläsning kom var begreppet smarttelefon, såsom vi känner det , knappast spritt i de breda massorna och en telefon som då kallades för smarttelefon skulle vid en jämförelse med dagens telefoner inte anses vara särskilt intelligent. Exempelvis lanserades den första modellen av iPhone . Sociala medier och kommunikationstjänster som användes vid tiden förslag är till stora delar helt utbytta mot nya och det ökade smarttelefonanvändandet har lett till stora utbyggnader av det mobila telenätet. Inledningsvis kan således sägas att den ökade teknikanvändning och snabba teknikutveckling, som 2005 anfördes som några av skälen för förslaget, inte har stannat av utan snarare accelererat. Det finns ingenting som tyder på att kriminella, i synnerhet personer involverade i organiserad brottslighet, utnyttjar den nya tekniken i mindre omfattning än allmänheten i övrigt.1 finns inga för utredningen kända specifika undersökningar avseende kriminellas teknikanvändning. I det följande redovisas därför delar av några undersökningar beträffande bland annat svenska folkets teknik- och internetvanor. 1 Se t.ex. rapporten lägesbild om grov organiserad brottslighet 2016–2017, Nationella underrättelsecentrumet (NUC) inom den myndighetsgemensamma satsningen mot den grova organiserade brottsligheten, s. 8. Ny teknik och dess betydelse vid grundades med syftet att genomföra frågeundersökningar och arrangera seminarier inom ämnesområdet Samhälle, Opinion och Massmedia. Institutet drivs i samarbete mellan , medier och kommunikation (JMG) och vid . svarar mellan 10 000 och 20 000 svenskar på frågor som rör allt från politik och massmedier till ämnen som livsstil, hälsa och fritidsvanor. Den natio- nella SOM-undersökningen är den mest omfattande undersökningen och har genomförts varje höst med ett slumpmässigt urval personer boende i . Det som redovisas i detta avsnitt är hämtat från trender 1986–2015 (benämns i det följande ). Rapporten, vars mätningar genomförs som flera delundersökningar med olika inriktningar där varje delundersökning 2015 hade ett urval om 3 400 personer i åldersintervallet 16–, finns publicerad på institutets webbsida.2 Rapporten och internet ges ut av i , IIS, en oberoende allmännyttig organisation som verkar för positiv utveckling av internet i . Rapporten är baserad på IIS egen primärdatainsamling som undersöker svenskarnas användning av internet och visar hur informations- och kommuni- kationsteknik används och påverkar enskilda individer, familjer och samhället. Inför rapporten intervjuades drygt 3 000 personer februari–. Intervjuerna innehöll frågor om bland annat de intervjuade personernas bak- grundsdata, tillgång till teknik, användning av traditionella medier och framför allt användning av internet i olika former.3 Svenskarna och internet benämns i det följande samt med angivande av årtal för att tydliggöra vilken rapport vi hänför oss till. I ett avslutande avsnitt i denna del redovisas kortfattat något om lagring av information via internet. Informationen där är främst hämtad från () rapport användning av datorer och internet 2014. Det är en rapport om privatpersoners användning av datorer och internet som grundas på 2http://som.gu.se/digitalAssets/1579/1579860_svenska-trender-2015.pdf 3Se /om-rapporten/om-arets-rapport/ där det också framgår att författarna till rapporten är och . Ny teknik och dess betydelse undersökningar som SCB gör på uppdrag av EU:s statistik- organ och . Undersökningen är en urvalsundersökning och vänder sig till personer i åldern . Uppgifterna i undersökningen har samlats in genom telefoninter- vjuer. rapport ingick en särskild temamodul som handlade om lagringstjänster på internet och andra molntjänster.4 När det gäller tekniktillgång i de svenska hushållen framgår av SOM- rapporten att av hushållen vid mätningarna 2015 hade tillgång till en dator, till internet, till en smart- telefon och till en surfplatta. Av 2016 bekräftas bilden av en stor tillgång till teknik och internet i hemmen. Enligt den hade nämligen av svenskarna tillgång till internet, till dator, till bredband, till smart- telefon och till surfplatta . Dessutom framgår av den rapporten att av befolkningen det året hade tillgång till såväl smarttelefon och surfplatta som dator i hemmet. Båda rapporterna vittnar också om en snabb ökning av teknik- tillgången i hemmen. Särskilt snabb har den varit när det gäller smarttelefoner och surfplattor. Mätningarna vid beträffande sådan utrustning startade och det kan konstateras att det varit en närmast explosionsartad utveckling. 2010 hade av hushållen tillgång till en smarttelefon medan blott hade tillgång till surfplatta vilket alltså kan jämföras 2015. Denna utveckling bekräftas av IIS- rapporteringen. Såvitt avser hushållens tillgång till internet och person- datorer har även denna varit ökande , om än inte i lika snabb takt. 2010 hade enligt av hus- hållen tillgång till internet och persondator, siffrorna var något högre enligt 2016. Om man går tillbaka , dvs. var internettillgången enligt SOM:s mätningar sam- tidigt som tillgången till persondator var cirka 60 procent.5 4Privatpersoners användning av datorer och internet 2014 s. 1. 5Svenska trender 1986–2015 s. 58 och Svenskarna och internet 2016 s. 9 och 16. Ny teknik och dess betydelse Internetanvändningen är ytterligare ett område där det skett en markant förändring . Bland hela befolkningen (16– ) var det enligt som använde internet minst . I 2016 framgår att av befolkningen använder internet hemma och att av befolkningen upp till så var den andelen . Det finns stora skillnader mellan dels unga och gamla, dels hög- och låg- utbildade när det gäller internetanvändningen. Bland unga (16–) har i svarat att de använder internet minst medan samma svar från äldre (65–) var . Av de högutbildade använder enligt internet minst , vilket kan jämföras för lågutbildade. Även när det gäller internetanvänd- ningen har det skett en ordentlig utveckling. 2005 sade sig, enligt , av befolkningen använda inter- net minst i veckan.6 En tydlig utvecklingslinje syns också när det gäller utnyttjandet av smarttelefoner för att använda internet. Enligt 2017 använder av svenskarna internet i sina smarttele- foner. Detta kan t.ex. jämföras 2012.