sou · H5B347 · 2017-06-02 00:00:00 — Det finns också ett nära samband mellan hälsa och väl- färd eftersom goda levnadsförhållanden och livsvillkor är förutsätt- ningar för en god folkhälsa. Samhälleliga förutsättningar – folkhälsopolitikens fokus De samhälleliga förutsättningarnas betydelse för folkhälsoutveck- lingen har i bl.a. lyfts fram i propositionen Mål för folkhälsan (prop. 2002/03:35), där den grundläggande inriktningen för det svenska folkhälsoarbetet beskrivs. Enligt propositionen ska folkhälso- arbetet i första hand inriktas på folkhälsans bestämningsfaktorer, dvs. de livsvillkor, miljöer, produkter och levnadsvanor som påverkar folk- hälsan. Genom att fokusera på bestämningsfaktorerna och deras utveckling kan resultaten av politiska beslut följas upp mer effektivt. Mot bakgrund av att folkhälsans bestämningsfaktorer återfinns inom en rad samhällsområden måste folkhälsopolitiken bedrivas tvärsekto- riellt. Även generationsmålet och miljökvalitetsmålen som har beslu- tats av har betydelse för människors hälsa. En ytterligare utgångspunkt för folkhälsoarbetet är alla män- niskors lika värde. Det betyder bl.a. att varje individ har rätt att ut- vecklas efter sina personliga förutsättningar. Individens socioeko- nomiska förutsättningar påverkar både levnadsvanor och hälsa. Det är särskilt angeläget att folkhälsan förbättras för de grupper i befolk- ningen som är mest utsatta för ohälsa. Initiativ för jämlik hälsa De socioekonomiska förhållandenas betydelse för folkhälsoutveck- lingen har även uppmärksammats på internationell nivå och i andra länder. Såväl () som Europeiska unionen (EU) har under ett flertal år uppmärksammat de sociala ojämlikheterna i hälsa. WHO tillsatte 2005 en oberoende kommission med uppgift att verka för en global mobilisering för jämlik hälsa, Commission on social determinants of health, den s.k. Marmotkommis- sionen. Kommissionen, som leddes av , presen- terade sina resultat 2008 i rapporten the gap in a generation. Kommissionen gav tre övergripande rekommendationer för att minska hälsoklyftorna: –förbättra förutsättningarna för människors dagliga liv, –motverka den orättvisa fördelningen av makt, pengar och resurser, och –mät och förstå problemet och bedöm effekterna av olika åtgärder. Som ett resultat av arbete antog 2009 en resolution om att medlemsländerna ska arbeta för att minska ojämlikhet i hälsa genom åtgärder som påverkar hälsans sociala bestämningsfaktorer. WHO:s regionalkontor för har genomfört en kartläggning av ojämlikheterna i hälsa inom de 53 medlemsländerna i WHO:s Europaregion. Resultaten ligger bl.a. till grund för Europaregionens övergripande policyramverk för hälsa och välbefinnande, Hälsa 2020, i vilket främjande av social jämlikhet i hälsa utgör en av grundpelarna. I EU:s övergripande tillväxtstrategi, 2020, betonas bl.a. vikten av insatser som inriktas på att bekämpa fattigdom och social utestängning samt att minska ojämlikheterna i hälsa. publicerade ett meddelande (KOM (2009) 567) om ojämlikhet i hälsa. Som ett svar på meddelan- det antog 2011 resolutionen Reducing health ine- qualities. I resolutionen uppmanas medlemsländerna att fortsätta sina ansträngningar att utjämna de sociala och ekonomiska skillnaderna. har spelat en aktiv roll i de processer inom FN, WHO och EU som resulterat i resolutioner och rådsslutsatser m.m. om social jämlikhet i hälsa. Genom dessa har länderna gjort vissa fri- villiga åtaganden att tillämpa ett sektorsövergripande arbetssätt (health in all policies) i arbetet med folkhälsans sociala bestämnings- faktorer och i det sjukdomsförebyggande arbetet. Inom det interna- arbetet och i EU pågår ett löpande utvecklingsarbete inom detta område. I våra grannländer , och har analyser av förslag genomförts på nationell nivå. I den norska folkhälsolag som trädde i kraft är utjämnandet av de sociala hälsoskillnaderna ett grundläggande syfte. I presen- terade 2010 en rapport om svenska lärdomar av arbete. I har tvärsektoriella initiativ tagits på regional och lokal nivå, t.ex. i Västra och i det kommunala samverkansorganet samt i kommun och i . och Kommuner och Landsting har tillsammans tagit initiativ till Mötes- plats social hållbarhet, ett forum för att utveckla välfärden på ett socialt hållbart sätt. Kommissionen för jämlik hälsa ska lämna förslag som kan bidra till att hälsoklyftorna i samhället minskar. Kommissionens huvudsak- liga fokus ska vara hälsoskillnader mellan olika socioekonomiska grupper i samhället. Till grund för kommissionens uppdrag ligger regeringens mål om att de påverkbara hälsoklyftorna ska slutas inom en generation. Kommissionens förslag ska förhålla sig till det stra- tegiska arbetet för en hållbar utveckling, i såväl ekologiskt, ekono- miskt som socialt hänseende. Kommissionen ska i sitt arbete även beakta andra hälsoskillnader i samhället, t.ex. mellan personer med funktionsnedsättning, hbtq-per- soner, personer med utländsk bakgrund, det samiska folket, personer som tillhör nationella minoriteter och den övriga befolkningen. Hälsans fördelning baserat på olika åldersgrupper bör även beaktas. Hälsoskillnader mellan könen ska genomgående uppmärksammas i kommissionens arbete. Kommissionen ska även kommentera hälso- skillnader mellan könen som inte kan förklaras av skillnader mellan socioekonomiska grupper. Kommissionen ska genomgående tillämpa ett tvärsektoriellt sam- hällsekonomiskt perspektiv vid analysen av såväl ohälsa som av tänkta förslag. Den ska bedriva sitt arbete utifrån ett brett folkhälsopolitiskt perspektiv och beakta faktorer som har betydelse för befolkningens hälsa inom flera områden, däribland utbildning, arbetsmarknad och arbetsliv, fritid, miljö och hälso- och sjukvård. Det breda välfärds- politiska perspektiv för folkhälsoarbetet, som beskrivs i propositio- nen Mål för folkhälsan (prop. 2002/03:35), ska vara en utgångspunkt för arbetet, liksom det tvärsektoriella arbetssätt (health in all policies) som antagits i resolutioner och rådsslutsatser inom WHO respektive EU. Genom ett sådant arbetssätt kan förslagen omfatta såväl miljö- faktorer som sociala faktorer. Kommissionen ska överväga betydelsen av såväl generella in- satser som insatser riktade till specifika målgrupper i arbetet för att minska hälsoklyftorna. Arbetet ska utgå från befintlig och vetenskapligt grundad kun- skap om olika faktorers betydelse för folkhälsan och om strategier och åtgärder som bidrar till minskade ojämlikheter i hälsa. Om kom- missionen skulle identifiera väsentliga kunskapsluckor som kräver forskning utom ramen for kommissionens uppdrag bör detta belysas i kommissionens löpande rapportering. Kommissionen ska i sitt arbete och vid utformningen av för- slagen beakta relevanta resultat och erfarenheter från liknande initia- tiv på lokal och regional nivå i , i andra länder samt i EU- samarbetet och övrigt internationellt samarbete. Kommissionen ska även beakta de åtaganden som har gjort inom ramen för WHO- och EU-samarbetet. Arbetet ska resultera i förslag riktade till såväl staten som kom- muner och landsting, samt till andra relevanta samhällsaktörer. Kom- missionen ska genom ett utåtriktat och inkluderande arbetssätt aktivt verka för att de förslag som presenteras har goda förutsättningar att få genomslag i olika beslutsprocesser och få gehör bland de samhälls- aktörer som kan bidra till att minska ojämlikheterna i hälsa i sam- hället. Förslagen ska så långt som möjligt omfatta olika tidsperspek- tiv: kort perspektiv (2–), medellångt perspektiv () samt en generation (25–). Det bör presenteras förslag på finansieringsmodeller som kan bidra till minskad omfattning av förebyggbara hälsoproblem och som främjar ett effektivt resursutnyttjande och mellan sektorer och huvudmän. Kommissionen ska överväga i vilken mån den nuvarande sektors- övergripande strukturen för uppföljningen av det samlade folkhälso- arbetet är ändamålsenlig för regeringens mål om att sluta de påverk- bara hälsoklyftorna inom en generation. Förslagens konsekvenser ska redovisas enligt vad som anges i 14– 15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474). I de delar förslagen inne- bär ökade kostnader eller minskade intäkter för det offentliga ska förslag till finansiering redovisas. Arbetets bedrivande och redovisning av uppdraget Arbetet ska präglas av ett utåtriktat och inkluderande arbetssätt. Kommissionen ska tillkalla referensgrupper med företrädare för poli- tiska partier och relevanta samhällsaktörer. Detta omfattar men är inte begränsat till ideella organisationer, däribland patient-, brukar- och konsumentorganisationer, fackförbund och professionsorganisatio- ner, idrottsrörelsen, näringslivsorganisationer (däribland livsmedels- sektorn) samt forskarsamhället. Kommissionen ska samråda med aktörer som berörs av dess arbete, inklusive statliga myndigheter samt företrädare för kommun- och landstingssektorn. Kommissionen ska dessutom samråda med företrädare för lokala och regionala initiativ för jämlik hälsa samt främja synergieffekter mellan likartade initiativ på olika nivåer. Kommissionen ska arrangera regionala kon- ferenser i syfte att ta in idéer, förankra förslag och lyfta frågan om allas ansvar att utjämna de påverkbara hälsoklyftorna. Kommissionen ska på olika sätt delta i samhällsdebatten i frågor som berör dess uppdrag. I sitt arbete ska kommissionen beakta andra pågående arbeten som är relevanta för de frågeställningar som angetts i uppdraget. Kommissionen ska löpande hålla (Socialdepar- tementet) informerat om sitt arbete och regelbundet presentera för- slag och andra resultat av arbetet. Resultatet av kommissionens arbete ska slutredovisas . Redovisningen ska innehålla en samlad bedömning av vilka åtgärder som krävs för att nå regeringens mål om att inom en generation sluta de påverkbara hälsoklyftorna. Den samlade bedöm- ningen ska även omfatta såväl de direkt ekonomiska som de samhälls- ekonomiska konsekvenserna av åtgärderna. Kommissionen för jämlik hälsa (S 2015:02) Regeringen beslutade kommittédirektiv om att till- sätta en kommitté – en kommission för jämlik hälsa (dir. 2015:60). Kommittén har antagit namnet Kommissionen för jämlik hälsa (S2015:02). Kommissionen för jämlik hälsa ska lämna förslag som kan bidra till att hälsoklyftorna i samhället minskar. Till grund för kommissio- nens uppdrag ligger regeringens mål om att de påverkbara hälsoklyf- torna ska slutas inom en generation. Kommissionens huvudsakliga fokus ska vara hälsoskillnader mellan olika socioekonomiska grupper i samhället. Hälsoskillnader mellan könen och andra hälsoskillnader, t.ex. mellan personer med funktionsnedsättning, hbtq-personer, per- soner med utländsk bakgrund, det samiska folket och personer som tillhör nationella minoriteter, ska genomgående uppmärksammas i kommissionens arbete. Kommissionen har även i uppdrag att aktivt verka för att de för- slag som presenteras ska ha goda förutsättningar att få genomslag i olika beslutsprocesser och få gehör bland de samhällsaktörer som kan bidra till att minska ojämlikheterna i hälsa i samhället. Regeringen ser positivt på det utåtriktade arbete som kommissionen har genomfört men anser att det behövs ytterligare kommunikativa in- satser för att uppmärksamma samhällets ojämlika fördelning i hälsa. För att nå regeringens mål om att sluta hälsoklyftorna inom en generation är det angeläget att alla berörda sektorer och aktörer tar sitt ansvar. Kommissionen får därför nu i uppdrag att verka för en fördjupad diskussion om allas engagemang och ansvar för att utjämna de på- verkbara hälsoklyftorna. Vidare ska kommissonen på olika sätt delta i samhällsdebatten i frågor som berör dess uppdrag och löpande hålla () informerat om sitt arbete och dess resultat. Utredningstiden förlängs för den del av kommissionens uppdrag som rör utåtriktat arbete. De insatser som genomförts i enlighet med dessa direktiv redovisas . redovisade kommissionen i ett delbetänkande (SOU 2016:55) de utgångspunkter, fakta och ställningstaganden i fråga om jämlik hälsa som kommer att ligga till grund för kom- missionens slutbetänkande, som ska lämnas till . I delbetänkandet definierar Kommissionen ojämlikhet i hälsa som systematiska skillnader i hälsa mellan samhällsgrupper med olika social position. Kommissionens huvudsakliga fokus ligger på skillna- der mellan socioekonomiska grupper samt mellan könen. Ojämlikhet i hälsa uppkommer genom skillnader mellan sociala grupper i tillgången till ett antal sammankopplade och ömsesidigt för- stärkande villkor och möjligheter (resurser), i ett samspel som sker över hela livet. Det handlar bl.a. om livsvillkor såsom utbildning, arbete, boende och om levnadsvanor. Hälsa är därmed både en förut- sättning för och ett resultat av andra villkor och möjligheter, som utbildning, arbete, försörjning etc. De sociala skillnader i hälsa måste också förstås mot bakgrund av de reella möjligheter som människor har att göra och vara det de vill, samt de socialt påverkade handlings- mönster som delvis styr människors handlingar. Kommissionen ser ojämlikhet i hälsa som ett resultat av sam- spelet mellan individ och samhälle, där såväl individ som samhälle har ett ansvar. Resurser som är centrala för hälsa genereras av indi- vider själva och deras familjer, men olika välfärdsstatliga institutioner är också betydelsefulla genom att tillhandahålla kollektiva resurser. De kollektiva resursernas tillgänglighet och kvalitet blir särskilt viktiga för de grupper som har mindre av resurser och handlings- utrymme. Kommissionen tar i betänkandet upp olika argument för varför det är viktigt att arbeta för jämlik hälsa. Det finns moraliska och rättviseteoretiska argument, och rätten till hälsa fastslås i svensk lag samt i flera internationella konventioner om de mänskliga rättig- heterna. Andra argument är kopplade till bättre utnyttjande av det allmännas resurser samt hållbar utveckling. Kommissionen anser att argumenten kompletterar varandra och att de sammantaget ger ett brett underlag för att uppmärksamma och verka för minskade sociala skillnader i hälsa. Kommissionen identifierar sju områden där olika former av resurs- brister kan vara mest avgörande för jämlik hälsa. Dessa är: 1) det tidiga livet, 2) kunskaper, kompetenser och utbildning, 3) arbete, arbets- förhållanden och arbetsmiljö, 4) inkomst och försörjningsmöjlig- heter, 5) boende och närmiljö, 6) levnadsvanor och 7) kontroll, in- flytande och delaktighet. Vidare identifierar kommissionen tre principiellt olika typer av åtgärder för att åstadkomma en mer jämlik hälsa. För det första åtgärder som handlar om att stärka människors egna möjligheter att agera och generera resurser. För det andra åtgärder som innebär att göra mer av sådant som verkar fungera. För det tredje åtgärder som innebär att göra saker bättre eller annorlunda för att på så sätt få ut mer nytta för brukare av olika välfärdstjänster. Här avses då strategisk styrning, ledning och uppföljning. Kommissionens utåtriktade arbetet ska fortsätta Kommissionen har uppdraget att aktivt verka för att de för- slag som presenteras ska ha goda förutsättningar att få genomslag i olika beslutsprocesser och få gehör bland de samhällsaktörer som kan bidra till att minska ojämlikheterna i hälsa i samhället. Kom- missionen har för detta syfte bl.a. träffat olika organisationer och myndigheter, organiserat och genomfört ett antal konferenser och dialogseminarier på regional nivå samt medverkat vid ett stort antal konferenser och seminarier arrangerade av andra aktörer. Regeringen ser positivt på det utåtriktade arbete som Kommis- sionen har genomfört, men det behövs ytterligare kommuni- kativa insatser för att uppmärksamma samhällets ojämlika fördelning i hälsa. För att nå regeringens mål om att sluta hälsoklyftorna inom en generation är det angeläget att alla berörda sektorer och aktörer tar sitt ansvar. Vidare måste kommuner, landsting och aktörer inom privata och civila sektorer prioritera ett långsiktigt tvärsektoriellt arbete för en god och jämlik hälsa. För att uppnå ett brett, löpande och långsiktigt engagemang på samhällets samtliga nivåer krävs kun- skap om såväl förekomsten som fördelningen av hälsoskillnader i befolkningen. Kommissionen ska därför göra följande: –Verka för en fortsatt diskussion om allas engagemang och ansvar för att utjämna de påverkbara hälsoklyftorna. Kommunikation ska ske med företrädare för politiska partier och relevanta samhälls- aktörer. Detta omfattar men är inte begränsat till organisationer i det civila samhället såsom patient-, brukar- och konsumentorgani- sationer, fackförbund och professionsorganisationer, idrottsrörel- sen samt näringslivsorganisationer (däribland livsmedelssektorn). Kommunikation ska även ske med forskarsamhället, statliga myn- digheter och företrädare för kommun- och landstingssektorn, –På olika sätt delta i samhällsdebatten i frågor som berör detta uppdrag, –Löpande hålla () informerat om sitt arbete. Uppdragets genomförande och redovisning Det som sägs om konsekvensbeskrivning, samråd och arbetsformer i ursprungsdirektiven gäller också i dessa tilläggsdirektiv. De insatser som genomförts i enlighet med dessa direktiv redo- visas . Konsekvenser av förslag i avsnitt 4.3 I avsnitt 4.3 inkomster och försörjningsmöjligheter läggs fyra förslag. För tre av dessa förslag har Kommissionen låtit göra konsekvens- beräkningar i SCB:s simuleringsmodell FASIT (Fördelnings Analy- tiskt Statistiksystem för Inkomster och Transfereringar). Förslagen är: 1) indexera riksnormen i det ekonomiska biståndet med årlig ändring i inkomstindex ; 2) dra bort barnbidraget från in- komstunderlaget för prövning för ekonomiskt bistånd; 3) höja in- komstgränsen för prövning av bostadsbidrag till . Modellen baseras på urval (MSTAR) framskrivet med prognoser på demografi och ekonomi . Källa: Egna beräkningar. Förslag 1 att indexera riksnormen i det ekonomiska biståndet innebär en ökning av riksnormen och beräknas, enligt FASIT-modellen, leda till ökade kostnader för kommunerna motsvarande 0,5 miljarder kro- nor räknat . Ökningen tillfaller bara kommunerna och dessa måste kompenseras enligt finansieringsprincipen. motsvarar hur mycket mer ekonomiskt bistånd som skulle betalats ut givet regelförändringen. Cirka 100 miljoner av dessa beräknas gå till nya berörda hushåll (som inte skulle haft ekonomiskt bistånd innan reformen). Den genomsnittliga ökningen i årligt bistånd för hushåll som hade ekonomiskt bistånd innan reformen motsvarar . Förslaget innebär att den lägsta inkomstdecilen får ökade disponibla inkomster med . Källa: FASIT, egna beräkningar. Förslag 2 att dra bort barnbidraget från inkomstunderlaget för pröv- ning för ekonomiskt bistånd beräknas, enligt FASIT-modellen, innebära ökade kostnader med räknat . Ökningen tillfaller bara kommunerna och dessa måste kompenseras enligt finansieringsprincipen. Förslaget innebär ingen kostnads- ökning för själva barnbidraget. Förslaget innebär att den lägsta in- komstdecilen får ökade disponibla inkomster med i genomsnitt och träffar särskilt ensamstående med barn. Källa: FASIT, egna beräkningar. Förslag 3 att höja inkomstgränsen för prövning av bostadsbidrag till beräknas, enligt FASIT-modellen, inne- bära ökade kostnader med räknat . Nettoeffekten blir på grund av minskningen i både BTP (bostadstillägg för pensionärer) och ekonomiskt bistånd. Ökningen tillfaller staten. Förslaget innebär att den lägsta inkomst- decilen får ökade disponibla inkomster med . Källa: FASIT, egna beräkningar. Beräkningar bör tolkas med försiktighet FASIT-modellen är den vedertagna mikrosimuleringsmodell som an- vänds av vid förändringar i skatte-, transfererings- och avgiftssystemen. Liksom alla ekonomteriska modeller bygger den emellertid på en rad olika antaganden som gör resultaten relativt osäkra. Kostnaderna för utgivet ekonomiskt bistånd bygger på diffe- rensen mellan biståndshushållens inkomster och behov. I de senare inräknas samt övriga utgifter, framför allt boendekostnader (men också el, arbetsresor och hemförsäkring). Uppskattningsvis utgör boendekostnaderna av behovssidan105 (officiell statistik saknas), medan för försörjningsstöd utgör reste- rande del.106 En förändring av nivå påverkar således av behovssidan och därmed också av de samlade kostnaderna. uppgick kostnaderna för ekonomiskt bistånd i till 10,6 miljarder. 6,4 miljarder är då den andel som uppskattningsvis påverkas av förändringar i . då priserna ökar med en procent och inkomsterna blir effekten av en över- 105Exempel: Den vanligaste hushållstypen ensamstående utan barn: norm , hyra bostad 1 rok (riksgenomsnitt 2016, SCB), sammanboende med två små barn: norm 10 850, hyra bostad 3 rok . 106Detta är förenklat då bidrag också utgår för ”kostnader för livsföring i övrigt”, vilka ligger utanför normberäkningen. gång till inkomstindexering en procent i fasta priser, dvs. Till detta kan då tilläggas effekten av att fler blir berättigade till stöd när höjs, men detta handlar då om hushåll som ligger på marginalen och som endast är aktuella för mycket små belopp, dvs. de går inte in med samma ”tyngd” kostnadsmässigt som de som redan uppbär stöd (i princip handlar det bara om en procent av norm- beloppet i detta exempel, förutsatt att de saknade rätt till stöd före indexeringen). Effekten är svår att uppskatta men kostnadsökningen pga. nya hushåll överskattas sannolikt i FASIT-modellen. Kostnads- ökningen med bör därför enligt vår bedömning tolkas med försiktighet på grund av osäkerhet kring hur antaganden i beräkningsmodellen hanterar de faktorer som disku- terats här. Detta gäller även beräkningarna för förslag 2 och 3. –en sammanhållen politik för arbete, hållbar tillväxt och välfärd. 2.Kraftsamling för framtidens energi. 3.Karens för statsråd och statssekreterare. 4.För en god och jämlik hälsa. En utveckling av det folkhälsopolitiska ramverket. 5.Svensk social trygghet i en globaliserad värld. Del 1 och 2. 7.Straffprocessens ramar och domstolens beslutsunderlag i brottmål – en bättre hantering av stora mål. 8.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2017. Kärnavfallet – en fråga i ständig förändring. 9.Det handlar om oss. –unga som varken arbetar eller studerar. 10.Ny ordning för att främja god sed och hantera oredlighet i forskning. Volym 1 och 2. 12.Att ta emot människor på flykt. 13.Finansiering av infrastruktur med privat kapital? 16.Sverige i –2014. 17.Om oskuldspresumtionen och rätten att närvara vid rättegången. Genomförande av EU:s oskuldspresumtionsdirektiv. 18.En nationell strategi för validering. 19.Uppdrag: Samverkan. Steg på vägen mot fördjupad lokal samverkan för unga arbetslösa. 20.Tillträde för nybörjare – ett öppnare och enklare system för tillträde till högskoleutbildning. Nationell kvalitetsplan för vård och omsorg om äldre personer. Del 1 och 2. 22.Från värdekedja till värdecykel – så får en mer cirkulär ekonomi. 24.Ett arbetsliv i förändring – hur påverkas ansvaret för arbetsmiljön? 25.Samlad kunskap – stärkt handläggning. På användarnas villkor. 27.Vissa frågor inom fastighets- och stämpelskatteområdet. 28.Ett nationellt centrum för kunskap om och utvärdering av arbetsmiljö. 30.En omreglerad spelmarknad. Del 1 och 2. –stärkt konkurrenskraft med kemikaliesmarta lösningar. 33.Stärkt ställning för hyresgäster. 34.Ekologisk kompensation – Åtgärder för att motverka nettoförluster av biologisk mångfald och ekosystem- tjänster, som behovet av markexploatering tillgodoses. 35.Samling för skolan. Nationell strategi för kunskap och likvärdighet. 36.Informationssäkerhet för samhälls viktiga och digitala tjänster. –förebygga, förhindra, upptäcka och beivra. 38.Kvalitet i välfärden – bättre upphandling och uppföljning. Kompletterande bestämmelser till EU:s dataskydds förordning. 40.För dig och för alla. 41.Meddelarskyddslagen – fler verksam- heter med stärkt meddelarskydd. 42.Vem har ansvaret? 43.På lika villkor! Delaktighet, jämlikhet och effektivitet i hjälpmedelsförsörj- ningen. 44.Entreprenad, fjärrundervisning och distansundervisning. 45.Ny lag om företagshemligheter. 46.Stärkt ordning och säkerhet i domstol.