sou · H4B36 · 2017-01-01 00:00:00 — Även en rad andra lagstiftningar kan i sammanhanget vara tillämpliga. I ordningslagen finns bestämmelser om polisens möjligheter till omhändertagande av tillhörigheter som utan tillstånd förvaras på offentlig mark. Trafikförordningen reglerar hur fordon får stannas eller parkeras på allmän plats. I de allra flesta fall får fordon inte parkeras än , inom tättbebyggt område där kommunen är huvudman. I flera kommuner bor utsatta EU- medborgare i bilar och som långvarigt står exempelvis på parkeringar. När ett fordon står felaktigt parkerat på offentlig plats (mark) kan polisen ge en tillsägelse enligt ordningslagen att lämna området. Även förordningen om flyttning av fordon i vissa fall kan bli aktuell och den vanligaste åtgärden är utfärdande av parkeringsbot. Även bärgning av fordonet kan ske. Om fordonet står felaktigt parkerad på privat mark torde reglerna om egenmäktigt förfarande eller självtäkt vara tillämpliga. Om så inte bedöms vara fallet är markägaren hänvisad till . har tvingats stänga rastplatser för sanering till följd av att utsatta EU-medborgare bosatt sig i bilar där. Det är tillgängligheten till vatten, toaletter och el som gjort rastplatser attraktiva att bosätta sig på. Dessvärre har följden även blivit att såväl trafikanter som entreprenörer fått svårt att få tillträde till rastplatserna. arbetar med att ta fram en handlingsplan för hur man ska hantera dessa situationer och även jobba förebyggande, för att undvika liknande situationer . I de fall ett generellt campingförbud råder enligt ordningsstadgor, torde även dessa kunna användas för att beivra camping på parkeringsplatser, exempelvis om individer bor i bilar. Några få kommuner har valt att anvisa ett stycke mark för boplatser. Ofta har detta skett efter att en eller flera illegala boplatser i kommunen avhysts. I regel förses platsen med avfalls- Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer hantering, toaletter och rinnande vatten. Några kommuner tar ut en lägre avgift per natt, omkring 10–per person. Flertalet av de kommuner som anvisat platser har gjort detta . Syftet har varit att stävja boenden i parker, samt att få en naturlig kontaktyta med de utsatta EU-medborgare som vistas i kommunen. Det är begripligt att en sådan lösning, på kort sikt, kan vara tilltalande för kommuner. En mycket utsatt grupp får någon form av boende, och nedskräpning och sanitetsproblem minskar, vilket lugnar ner kommuninvånare som upprörts av sådant kring illegala boplatser. På lång sikt framstår dock inte anvisade platser som någon hållbar lösning. Kommuners möjlighet att erbjuda gruppen utsatta EU-medborgare välfärd är begränsad till att erbjuda nödbistånd. (Se avsnitt 2.1, ”Uppehållsrätt – Vem har rätt till välfärd i ?”.) Därför är det tveksamt om kommuner har rätt att upplåta långtidscamping i eller tält för en grupp som har begränsad rätt till bistånd. På många orter i landet är det stor bostadsbrist och ett antal hemlösa medborgare finns redan. Att mot en symbolisk hyra upplåta någon form av campingplats uteslutande till en specifik grupp hemlösa, som heller inte är kommunmedborgare kan därför ifrågasättas juridiskt.34 Beroende på vilken servicenivå som kommunen väljer att erbjuda på den anvisade platsen finns även andra problem att beakta. Om man har en hög nivå riskerar kommunen att olovligen konkurrera med privata campingägare. Om en enklare nivå väljs riskerar kommunen att bidra till etablering av slumområden. Oavsett boendestandard på de anvisade platserna blir det svårt för en kommun att motivera varför en viss utsatt grupp ska få tillgång till denna lösning, men inte andra. 34 Det skulle kunna bedömas sakna tillräcklig anknytning enligt kommunallagen 2:1, utgöra en otillbörlig konkurrens mot campingbranschen enligt konkurrenslagen 1:5 och 3:27, samt befogenhetslagen 4:1 eller gå utöver reglerna om akut nödbistånd enligt socialtjänstlagen. Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer Samordnaren bedömer att de boenden för utsatta EU-medborgare som kommuner har lagstöd för att anvisa är kort akutboende efter en individuell prövning av behovet av nödbistånd. De som kommer till för att tigga lever som tidigare konstaterats i fattigdom i sina hemländer, vilket beskrivits i första kapitlet. Diskriminering, som också förekommer där, kan leda till bristande förtroende för myndigheter. Utsatta EU-medborgare i kan vara flerspråkiga, de behärskar dock mer sällan engelska eller svenska. En del av dem har en avbruten eller obefintlig skolgång i hemlandet. Alla dessa faktorer sammantagna leder till att de kan ha svårare att hävda sin rätt i förhållande till det omgivande samhället. På grund av sitt utanförskap har de en jämförelsevis låg benägenhet att anmäla brott som riktas mot dem. I samtal med polis, kommuner och ett antal frivilligorganisationer har samordnaren fått oroande information om att individer i gruppen utsatta EU-medborgare förhållandevis ofta utsätts för brott. Däremot görs sällan polisanmälan. De brott som ändå anmäls är vanligtvis svåra för polisen att utreda, då det i relativ stor utsträckning saknas en föregående relation mellan offer och gärningsman. Många som sitter och tigger blir utsatta för våld eller kränkande tillmälen. (Se kapitel 1, ”Bakgrund”.) Kommissionen mot Antiziganism presenterade en studie om hatbrott riktade mot utsatta EU-medborgare.35 De intervjuade hade starka känslor av rädsla och oro och betonade sin misstänksamhet gentemot myndigheter. En del kände en uppgivenhet och var övertygade om att den svenska polisen bara skyddar svenska medborgare. Andra sa att de har förtroende för polisen, eftersom de blivit så väl bemötta. De utsatta EU- medborgare som intervjuats i studien understryker behovet av att få information om vilka rättigheter de har. 35 Lacatus, , ”Studie om hatbrott och andra allvarliga kränkningar riktade mot utsatta romska EU-medborgare”, Kommissionen mot Antiziganism, 2015. Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer Det har också kommit till samordnarens kännedom, från såväl organisationer som möter gruppen, som från polis, att det på flera ställen i landet förekommer att personer som tigger tvingas betala för platserna där de sitter. Några få individer lyckas, genom hot om våld, få andra att betala för vad som normalt sett är fritt: det offentliga rummet. Då några anser sig ha rätt att ta betalt för en bit trottoar eller annan allmän plats skor de sig på andras tiggeri. Redan utsatta individer utnyttjas och hamnar i en än mer utsatt position. Det förekommer även uppgifter om att det tas ut oskäliga belopp för transport till , emellanåt under förespegling att det finns goda möjligheter till försörjning här. Det leder till att vissa kommer hit med en skuld som kan uppgå till . Hatbrott, hot och utpressning liksom oskälig betalning för transporter förekommer, men det är svårt att veta i hur stor utsträckning. Samordnaren uppmärksammade regeringen på detta genom ett brev, där han föreslog ett tilläggsdirektiv till utredningen ”Ett starkt straffrättsligt skydd vid människohandel och köp av sexuell handling av barn” JU 2014:128. Regeringen fattade beslut om ett sådant direktiv den 10 december 2015.36 Uppdraget ska redovisas . presenterade förslag på åtgärder för att motverka brottslighet som riktas mot utsatta EU- medborgare.37 Rapporten är en nationell lägesbild av brottslighet kopplad till tiggeri och utsatta EU-medborgare i . Där presenteras bland annat förslag på åtgärder för att förebygga brott mot utsatta EU-medborgare. Rapporten omfattar även annan brottslighet knutet till tiggeri och tillfälliga boplatser. Den fastslår att anmälningsbenägenheten i gruppen utsatta EU-medborgare är låg. Polisen hat tagit fram informationsmaterial som ska skapa en större medvetenhet och kunskap om rättigheterna och skyldigheterna hos gruppen. Vidare planeras förtroendeskapande åtgärder vidtas, genom ökad kontakt med och information till gruppen. Anmälningar av brott mot EU-medborgare begångna av andra 36Kommittédirektiv 2015:131, Tilläggsdirektiv till människohandelsutredning (Ju 2014:22) – Lagar/Utredningar/Kommittedirektiv/Tillaggsdirektiv-till-2014-ars_H3B1131/ 37Polismyndigheten, Nationell lägesbild – Brottslighet med koppling till tiggeri och utsatta EU-medborgare i , Nationella operativa avdelningen, 2015. Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer handlar främst om misshandel, ofredande och olaga hot. Polisen föreslår i rapporten att ska få i uppdrag att undersöka utsattheten närmare. Polisen har även på nationell nivå tagit fram rekommendationer om hur illegala boplatser ska hanteras för att agera mer konsekvent. Antalet polisanmälningar gällande människohandel för tiggeriändamål har ökat från 9 till 55 –2015. Ökningen tros bero på en faktisk ökning av brottsligheten. Mörkertalet förmodas vara stort. Polisen ska mot bakgrund av det se över och uppdatera sitt metodstöd för att utreda människohandel. Även brott som begås av gruppen redovisas i rapporten och det rör sig oftast om enkla ”fattigdomsbrott” av typen snatteri och egenmäktig förfarande.38 Kommunernas socialtjänst har som nämnts tidigare tydliga gränser för vilket bistånd de kan bevilja utsatta EU-medborgare. Att förklara detta för engagerade medborgare har varit en pedagogisk utmaning för politiker och tjänstemän i kommunerna. I glappet mellan vad kommunens socialtjänst har rätt att erbjuda och de uppenbara behoven hos utsatta EU-medborgare har ett brinnande engagemang från civilsamhället uppstått. Här har både traditionella organisationer aktiverats samt nya föreningar och nätverk bildats. Partnerskap har utformats. Kommuner och idéburen sektor har tillsammans funnit sätt att arbeta där fördelningen av arbetet har anpassats till de lokala förhållandena. Kyrkor och samfund har haft en framträdande roll i många kommuner. Nya ekumeniska samverkansformer har skapats på den lokala nivån. Var för sig skulle små pingstförsamlingar kanske inte mäkta med att ta emot EU-medborgare i sina lokaler när det är för kallt för att sova ute. Men när ansvaret exempelvis delats med i samma kommun, så har en realistisk och uthållig nivå av stöd skapats. sjösätter en nationell stödfunktion inom området migration som syftar till att underlätta stiftens och församlingarnas arbete med asylsökande, flyktingar och även utsatta EU-medborgare. Stödet består av ett Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer intranät samt en telefoni- och mejlsupport som ska kunna svara på frågor om regelverk och ansvarsområden, samt ge inspiration och goda exempel. Organisationer med lång erfarenhet av att arbeta med hemlösa genom dagverksamheter och härbärgen, som exempelvis , Hela människan eller var bland de första att få upp ögonen för att utsatta EU-medborgare börjat komma till . Besöken till deras sociala verksamheter ledde till att organisationerna kontaktade kommunen för att diskutera vad som kunde göras för gruppen. Svenska romska organisationer har i sitt engagemang utgått från solidaritet med romer från andra länder. De har också ofta en språklig och kulturell kompetens kopplad till gruppen. Det finns exempel på privata företag som skapat arbetsuppgifter som alternativ till tiggeri eller som sponsrat kyrkor och hjälporganisationer. Enskilda medborgare har gått ihop för att samla in kläder, filtar och förnödenheter, eller för att hitta boende. En del har försökt stötta personer att lämna tiggeri, för att i stället tillverka och sälja kvastar eller slevar, alternativt sälja gatutidningar. Även arbeten av tillfällig karaktär, som exempelvis trädgårdsskötsel eller städning, har förmedlats till utsatta EU-medborgare. Här har förmedlarna varit antingen nätverk från sociala medier (och det finns ett flertal sådana, från till ) eller väletablerade idéburna organisationer, som exempelvis . har också satsat på arbetsmarknadsinriktade åtgärder för individer ur gruppen. I så gott som alla kommuner samordnaren besökt har någon form av samtal förts med idéburen sektor om vad som kan göras för gruppen. På flera platser har frivilligsidan tagit på sig en viktig roll i det praktiska hjälparbetet för utsatta EU-medborgare. Det finns goda skäl för offentliga aktörer att uppmuntra och ta till vara ett sådant engagemang. Historiskt har idéburen sektor varit tidig med att peka ut och lyfta nya sociala fenomen i samhället. Detta har också gällt utsatta EU-medborgare. De hjälporganisationer som har daglig kontakt med gruppen sitter också ofta på kunskaper kring vilka insatser som bör sättas in. Det är viktigt att kunna anpassa stödet efter snabba förändringar i gruppen. Detta talar för lokalt anpassade lösningar, utförda av idéburna organisationer, kyrkor och samfund Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer snarare än storskaliga kollektiva lösningar där verksamheter byggs upp inom den kommunala sektorn. Arbetet som utförs av volontärer bör ha tydliga avgränsningar, för att bli långsiktigt hållbart. Säkerhets- och brandskyddsregler sätter också ramar för hur verksamheter kan utformas. Ingen av dem som ges stöd får ta sig rätten att kränka eller hota någon annan. Det har hänt att bråk och trakasserier har uppstått mellan individer och mellan grupper av utsatta EU-medborgare. På flera ställen får barn inte komma in på dagverksamheter eller härbärgen och blir kontaktad direkt när barn vistas i dessa miljöer. Sådant kan vara tungt för volontärer att handskas med. Här kan kommunen stötta med sin kunskap om arbete med utsatta, till exempel genom att utse en särskild kontaktperson som bollplank för frivilligsidan. Formen för samarbete mellan kommun och idéburen sektor kring utsatta EU-medborgare varierar över landet. Några tydliga framgångsfaktorer har emellertid utkristalliserat sig. Att kommun och idéburen sektor tidigt tar initiativ till en öppen och tillitsfull dialog. Att kommun och idéburen sektor är överens om vilket stöd som ska ges. Många kommuner och organisationer har tillsammans formulerat att stödet handlar om att temporärt lindra nöd. Att gränser för verksamheten sätts upp från början, exempelvis vilket antal nätter ett härbärge är öppet och på vilka tider. Detta för att försäkra sig om att det är ett realistiskt åtagande och därmed uthålligt. Att båda sidor ”tar med sig något till bordet”, exempelvis volontärer och/eller lokaler från frivilligsidan och finansiering och/eller expertis från kommun. Att kommunen stöttar med sin kunskap och erfarenhet av att driva social verksamhet, också avseende praktiska frågor som brandskydd, arbetsmiljö och liknande. Att frivilligsidan är villig att samarbeta över organisations- eller samfundsgränserna. Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer Det finns olika modeller för samarbeten mellan kommun och civilsamhälle. I och har man slutit överenskommelser om så kallat Idéburet Offentligt Partnerskap (IOP), när det gäller utsatta EU-medborgare. IOP är en samverkansmodell som många menar skapar en tredje väg, mellan föreningsbidrag och upphandling. Syftet är att underlätta vägen för politiskt fattade beslut. En grundtanke är också att idéburna organisationer bidrar till samhällsutvecklingen, samt att de arbetar i former som ökar människors delaktighet. I ett avtal om partnerskap skriver undertecknarna att de anser att insatserna bör inramas av en tydlig styrning mot gemensamma mål, ett gemensamt lärande och dialog kring mer långsiktiga lösningar.39 En annan modell som också har tillämpats runt om i landet, är att kommunen ger bidrag till organisationer för att driva härbärgen, dagverksamheter och liknande. För att fånga upp och tillvarata initiativ från den idéburna sektorn har man försökt hitta nya lösningar för tillfälliga boenden och andra insatser för nödställda EU- medborgare. Dialoger har förts mellan kommuner och frivilligsidan, som i stor utsträckning har bestått av kyrkor och samfund, för att tillgodose behovet av akutplatser, speciellt . I anmälde kyrkor intresse för att bidra med akuta övernattningsmöjligheter. Röda korset tog på sig att samordna volontärer. uppsökande EU-team, och Ny Gemenskap spred information till gruppen om var och när det fanns sovplatser i olika kyrkor. En samordnare med bakgrund inom en frivilligorganisation anställdes av kommunen för att hålla ihop och ta tillvara kyrkor och samfunds vilja att öppna sina lokaler. Av en utvärdering som gjorts av projektet framgår att rekryteringen av EU-medborgare för övernattningar var en utmaning. Språkliga och kulturella utmaningar gjorde det svårt att komma överens om tid, plats och antal personer. Att de utsatta EU-medborgarna inte dök upp när volontärer gjort sig redo för att hålla en kyrka öppen kunde lämna en besviken och frustrerad känsla hos dem som engagerat sig. 39 Forum Idéburna organisationer med social inriktning, Idéburet offentligt partnerskap – Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer Projektet blev gränsöverskridande på ett positivt sätt; engagerade personer från skilda delar av civilsamhället samarbetade kring en fråga. Likaså var det betydelsefullt att initiativet kom från och backades upp av kommunpolitiker och tjänstemän. Modellen byggde på begränsningar, småskalighet och samordning, vilket i efterhand sågs som tre framgångsfaktorer av de medverkande. I ingick kommunen en överenskommelse med sex kyrkor om att driva ett härbärge . Kommunen bidrog med både finansiering och en kontaktperson som backade upp volontärerna i knepiga situationer. Uppföljningen visar att satsningen betraktades som väl genomförd. Den kommer att upprepas –2016. I finns det också individer som riktat sitt hjälparbete mot de utsatta EU-medborgarnas hemländer. Det har lett till att en ansökan till Fonden för dem som har det sämst ställd (Fead) blev beviljad 2015. är projektägare och kommunerna inklusive idéburna aktörer i , och ingår. Projektet möjliggör ett fördjupat arbete för social inkludering och egenmakt för målgruppen – med fokus på samhällsorienterande insatser och hälsa. Kan den nationella överenskommelsen användas som ett verktyg för samarbete mellan offentlig och idéburen sektor? En nationell överenskommelse mellan regeringen, kommuner och landsting (SKL), samt idéburna organisationer inom det sociala området undertecknades . Utgångspunkten var en vilja från regeringens sida att stärka de idéburna organisationernas roll som röstbärare och opinionsbildare och främja mångfalden av utförare inom välfärden. Överenskommelsen är en avsiktsförklaring mellan de tre parterna och syftar till att tydliggöra roller och formulera ett antal spelregler för samverkan mellan offentlig och idéburen sektor. Överenskommelsen vilar på sex principer som utgör grunden för samverkan. Det finns även en överenskommelse inom integrationsområdet som också tjänar som utgångspunkt för samverkan mellan de olika parterna vad gäller arbetsmarknads- och integrationsåtgärder. Arbetet med att följa upp den sociala överenskommelsen leds av en gemensam arbetsgrupp med representanter för de tre parterna Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer Ett kansli för frågan har inrättats, som arbetar med att sprida kunskap och information om överenskommelsen. Kansliet planerar och genomför vad arbetsgruppen beslutar. Överenskommelsen utvärderas med en årlig uppföljningsstudie samt en årlig tematisk studie.40 I en rapport från SKL 2014 framgår att den nationella överenskommelsen har tjänat som inspirationskälla för ett växande antal lokala initiativ.41 Samordnaren har fört en dialog med arbetsgruppen för den sociala överenskommelsen för att se om samverkan mellan offentlig och idé- buren sektor avseende gruppen utsatta EU-medborgare kan stöttas genom det arbetet. och arbetsgruppen ser positivt på att vara ett forum som sprider goda exempel på samverkan mellan kommun och idéburen sektor. Tanken är att det skulle kunna ske dels på deras hemsida, dels genom någon form av konferens eller seminarium . Inte minst delar av näringslivet märker av de utsatta EU-med- borgarnas närvaro i . Ett antal företag och intresseföreningar för handeln har kontaktat samordnaren för att bland annat berätta hur det påverkar näringsidkare att människor sitter och tigger utanför affärer. Handlarna har kontakt med kommuninvånare och slits mellan deras vitt skilda åsikter. En del kunder vill att butiksinnehavaren ska göra mer, som att låta personer sitta inne i butiken och tigga om det är kallt. Andra vägrar att handla i butiken så länge det finns en tiggare utanför. har tagit upp frågan om människor som tigger utanför butikerna på sina sammankomster . 40http:// 41Statens Kommuner och Landsting, Dialoger och överenskommelser med civilsamhället – Konkreta exempel från åtta kommuner, 2014. Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer Samordnaren har deltagit i en paneldebatt , träffat delar av ledningsgruppen tillsammans med en enskild handlare, samt presenterat tidiga slutsatser av sitt arbete på arrangemanget ”ICA- Nära dagarna” . presenterade resultatet av en enkät man genomfört, där två tusen handlare svarat. Hälften av dessa uppger att de har tiggare i anslutning till sin verksamhet. Av dessa uppger nästan alla, , att tiggeriet vid butiken har ökat. Enligt rapporten rör det sig också om en ökning av tiggeri inne i butiken. av handlarna anser att de inte får någon hjälp av kommun eller myndigheter att hantera situationen. ICA-handlarna efterlyser bättre samverkan med polis och kommunföreträdare. och tre biståndsorganisationer med verksamhet i lanserade insamlingskampanjen ”Hjälp människor som tigger”.42 Målet är att bidra till förändring i hemlandet bland annat genom att skapa försörjningsmöjligheter, men också en bättre situation och värdighet för fattiga EU-medborgare i . Projektet är ett exempel på hur näringsliv kan samverka med idéburna organisationer kring en social fråga i syfte att skapa förändring. Ett annat projekt är ett samarbete mellan , SOS Barnbyar, och Axfoundation. Även detta har som mål att förändra för utsatta EU-medborgare. Fokus är främst återförening av familjer. Arbetet handlar om att motivera föräldrar att återförenas med sina barn i . För att möjliggöra detta genomför man insatser för att familjerna ska bli självförsörjande där de har sina hem.43 Förutom butiksinnehavare är fastighetsägare en kategori som kontaktat samordnaren och berättat om stora utmaningar kopplade till de utsatta EU-medborgarna. Det kan handla om att människor väljer att sova utanför hus eller byggnader på ett såpass varaktigt vis att fastighetsägaren sökt kontakt med kommun, polis, länsstyrelse eller andra offentliga aktörer för att få vägledning. Emellertid har svaren från dessa instanser upplevts som otillfredsställande och stödet otillräckligt. Samordnaren har bland annat träffat bolaget 42http:// 43http:///sos-nytt/varlden/migranternas-barn-far-stod-rumanien/ Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer Jernhusen, som äger stationsbyggnader i . Situationen varierar över landet, men på flera ställen har utsatta EU-medborgare använt stationerna på ett sätt de inte är avsedda för, genom att sova, sköta sin personliga hygien, tvätta kläder, äta och lämna skräp inne i byggnaderna. På några stationer har resenärerna upplevt att de som tigger har varit för närgångna, vilket skapat irritation. Fastighetsbolaget ser en ökning av sina kostnader kopplad till förhöjd bevakning på grund av skadegörelse. Man har på vissa platser sett sig tvungen att låsa utrymmen och anställa vakter eller annan personal som låser upp toaletter för besökare. I sin strävan att behandla utsatta människor med respekt, och upprätthålla stationerna som ”trygga och snygga” har Jernhusen blivit medlem i ett europeiskt nätverk (charter).44 Den är ett samarbete mellan aktörer som äger och driver tågstationer i 13 länder, vilka alla ser utmaningar inom det sociala området. Utgångspunkten är att man måste samverka med andra för att nå bästa möjliga resultat.