sou · H5B375 · 2017-10-11 00:00:00 — De brottsbekämpande myndigheterna har värderat denna information högt och man kan se exempel där informationen varit till nytta. 10 Se motsvarande resonemang för uppgift om utrustningsidentitet ovan. Ip-adresser utgör en länk mellan å ena sidan internetanvändande och å andra sidan telefoni och meddelandehantering. Eftersom ip- adress kan användas vid samtliga dessa tjänster kan ett spår från internetanvändning därför användas för att hitta rätt kommuni- kationsuppgifter, om ip-adressen finns sparad. En ip-adress kan också ge en uppfattning om positionen för den som kommunicerar. I relation till andra uppgifter är det dock svårt att se att det är strängt nödvändigt att uppgift om ip-adress ska omfattas av lagrings- skyldigheten. Behovet av att använda ip-adress för att länka samman internetanvändning med uppgifter om samtal och meddelanden minskar dessutom med utredningens förslag om en mer teknik- neutral reglering för lagring vid internetåtkomst, avsnitt 12.6.4. Den regleringen kommer att leda till att det oftare går att identifiera abonnenten bakom en ip-adress. Därtill har ip-adresser i vissa fall ett skyddsvärde, eftersom de kan utgöra en nyckel till en persons inter- netanvändning (under förutsättning att information om hur ip- adressen trafikerat internet finns tillgänglig). Sammantaget får därför uppgiften ge vika för att kunna möjliggöra en proportionerlig lagringsskyldighet för högre prioriterade uppgifter. Om ip-adressen har använts som adress för att skicka ett med- delande, dvs. angetts av användaren i stället för t.ex. ett telefonnum- mer (något som, om det alls förekommer, torde vara ovanligt), så ska den däremot lagras. Uppgifter om tjänst som använts samt datum och spårbar tid för på- och avloggning i tjänsten ska inte lagras Utredningen föreslår att uppgifter om den eller de tjänster som har använts samt datum och spårbar tid för på- och avloggning i de tjänsterna tas bort från lagringsskyldigheten. Värdet av att få information om använd tjänst värderas generellt lågt i förhållande till andra uppgifter, av de brottsbekämpande myndig- heterna. Uppgifterna kan bidra till förståelsen vid analys av kommuni- kationsmönster och det kan ibland vara avgörande att veta om kom- munikationen utgjordes av t.ex. sms, mms eller videosamtal eller om samtalet vidarekopplades till röstbrevlådan. Uppgifterna är således nyttiga men sällan av mycket stor vikt. Det har framförts att uppgift om vilken typ av tjänst som använts kan vara bra att ha för att veta om det t.ex. är ett meddelande som har skickats och myndigheten därmed kan begära tillstånd att få del av innehållet i meddelandet genom hemlig avlyssning. För det fall innehållet i ett meddelande fortfarande finns sparat hos operatören lär emellertid även uppgiften om tjänst göra det. Motsvarande torde gälla vidarekoppling till röstbrevlåda. Argumentet ter sig därför inte övertygande. Även om uppgift om tjänst får anses ha en relativt låg integritets- känslighet är utredningens sammantagna bedömning att en lagring av uppgiften inte är strängt nödvändig. Utredningen föreslår därför att uppgiften tas bort från lagringsskyldigheten. Vad gäller datum och spårbar tid för på- och avloggning i den eller de tjänster som använts är det svårare att konkretisera nyttan av uppgiften. Ett exempel som dock framförts är s.k. dead drop. Om t.ex. en underrättelseofficier och en agent vill utbyta information med varandra kan de skriva e-postmeddelanden och spara dem som utkast, men välja att inte skicka dem. Om den andre har tillgång till inloggningsuppgifterna kan han eller hon därefter logga in på samma konto och läsa utkastet. På så sätt lämnas färre elektroniska spår. Uppgift om på- och avloggning i e-posttjänsten, i kombination med uppgift om ip-adress, gör det därför möjligt att enklare upptäcka detta upplägg och identifiera författare och läsare av den hemliga informationen. Eftersom uppgift om såväl ip-adress som använd tjänst tas bort från lagringsskyldigheten utgör denna nytta inte ett bärande skäl att behålla lagringen av uppgiften. Därtill får det antas att den som planerar ett sådant relativt sofistikerat kommunikationssätt inte använder sig av en operatörs e-posttjänst utan en i samman- hanget anonymare tjänst, tillhandahållen av andra aktörer på internet. Nummer som samtalet styrs till ska inte lagras Utredningen föreslår att nummer som samtalet styrs till tas bort från lagringsskyldigheten. Vad gäller vidarekopplade samtal har det inte framkommit något omfattande behov av att veta vilket nummer som samtalet styrts till. Det har t.ex. inte framkommit något stöd för att vidarekoppling är särskilt vanligt förekommande. Däremot står det klart att uppgiften i vissa fall kan bidra till stor nytta för brottsbekämpningen. Det får inledningsvis antas att den som initierat kommuni- kationen vanligtvis vill ha kontakt med den som använder det upp- ringda numret. I normalfallet vid vidarekoppling styrs troligen också samtalet vidare till något annat nummer som tillhör samma använ- dare. Nyttan av att få information om det nummer som samtalet styrts till gör sig därför främst gällande om samtalet omstyrts i syfte att försvåra för de brottsbekämpande myndigheterna. Som nämnts ovan, skulle det t.ex. kunna vara möjligt att ”tvätta” ett nummer via det fasta nätet, för att på så sätt dölja kommunikationen. Det ska emellertid noteras att personer med ett högt säkerhetsmedvetande har möjlighet att kommunicera på andra och mindre komplicerade sätt, som inte lämnar sådana elektroniska spår som ska lagras. Ytterligare ett exempel på uppgiftens nytta utgörs av att den kan användas för avkodning av mer sofistikerade kommunikationssätt. i detta avsnitt har det redogjorts för hur förutbestämd information kan kommuniceras genom samtalsmönster. Vidare- koppling kan också vara del av den informationen. Om vidarekoppling görs till någon annan persons telefonnummer kan det ge en antydan om att personerna har en nära relation. Görs det till ett eget nummer, som inte är registrerat i personens namn, utgör vidarekoppling en länk till ytterligare uppgifter om personen. Det kan också vara intressant för den brottsbekämpande myndig- heten att veta om samtalet styrts till röstbrevlådan, eftersom det då kan finnas meddelanden som myndigheten kan söka tillstånd att få del av. Uppgiftens integritetskänslighet är beroende av till vilket nummer som samtalet kopplas till. En vidarekoppling till ett registrerat num- mer för samma person eller till röstbrevlådan är i normalfallet inte en särskilt integritetskänslig uppgift medan en uppgift om en vidare- koppling till en annan persons nummer normalt måste bedömas som något mer känslig. Vid en sammantagen bedömning kan det inte bedömas vara strängt nödvändigt att lagra uppgift om vidarekoppling. Även om den bidrar till viss nytta, finns det flera uppgifter som är betydligt viktigare att lagra. Det saknas därför tillräckliga skäl att låta uppgifter om det nummer som samtalet styrs till omfattas av lagringsskyldigheten. Uppgift om utrustning där kommunikationen avskiljs ska inte lagras Utredningen föreslår att uppgift som identifierar den utrustning där kommunikationen slutligt avskiljs inte ska omfattas av lagrings- skyldigheten för telefonitjänst och meddelandehantering. Uppgift som identifierar den utrustning där kommunikationen slutligt avskiljs från den lagringsskyldige ska enligt dagens lag- stiftning lagras vid ip-telefoni. Vid fast telefoni kan denna utrustning vara t.ex. ett telefonjack eller ett fibermodem, medan det vid mobil ip-telefoni ofta är en cell i en basstation (mobilmast), men den kan även vara en router, om det är ett allmänt trådlöst nätverk. Uppgiften används bl.a. för att ge information om var utrustningen geografiskt finns och har av de brottsbekämpande myndigheterna bedömts som oerhört viktig för att kunna lokalisera den plats varifrån någon kommunicerar. Den nytta som uppgiften genererar torde kunna erhållas på annat sätt. Samma uppgift genereras och lagras nämligen vid internet- åtkomst, låt vara att det kan vara än när ip- telefonisamtalet ringdes. Eftersom lokaliseringsuppgifter, vid kom- munikation från en mobil nätanslutningspunkt, ska lagras vid sam- talets början och slut kan lokaliseringsuppgift även fås på detta sätt. Även om uppgifterna kan ge stor nytta är behovet av att lagra dem inte påtagligt. Redan av denna anledning framstår en skyldighet att lagra uppgiften inte som proportionerlig. Sammantaget bör uppgiften inte omfattas av lagringsskyldigheten. Lagring av misslyckade uppringningar Utredningen föreslår att misslyckade uppringningar (obesvarade samtal) fortfarande ska omfattas av lagringsskyldigheten, men inte samtal som inte kopplats fram. Enligt nuvarande lagstiftning ska även obesvarade samtal omfattas av lagringsskyldigheten. Dessa samtal ska inte blandas ihop med sådana som över huvud taget inte kopplats fram, t.ex. på grund av tekniskt fel. Dessa omfattas inte av lagringsskyldigheten enligt dagens lagstiftning. Lagringsskyldigheten bör inte vara beroende av om den upp- ringda parten svarar eller inte. Ett försök att kontakta någon kan betyda lika mycket som att personerna har haft kontakt med varandra. Obesvarade samtal används dessutom för att meddela medgärningsmän förutbestämd information, t.ex. att en målsägande är på plats eller att gärningen eller en förberedelse är utförd SOU 2007:76 s. 159. På liknande sätt kan de användas som koder mellan en underrättelseofficier och en agent. Det bedöms därför som strängt nödvändigt att uppgifter från misslyckade uppringningar ska omfattas av lagringsskyldigheten. Det har inte framkommit något behov av att utöka lagrings- skyldigheten till att även omfatta uppgifter om samtal som på grund av tekniskt fel inte har kopplats fram. Det får dessutom antas att det i de allra flesta fall görs ett nytt försök att initiera samtalet, varvid motsvarande uppgifter kommer att genereras och lagras. Lagring av uppgifter för första aktiveringen av en förbetald anonym tjänst Utredningen föreslår att uppgifter för första aktiveringen av en för- betald anonym tjänst fortfarande ska lagras. Uppgifterna används bl.a. efter basstationstömningar. Som nämnts ovan blir det allt vanligare att brottslingar använder anonyma kontantkort, som aktiveras innan ett grovt brott ska begås. En analys av vilka av de kontantskortsabonnemang som kan kopplas till en gärningsplats och som har aktiverats kan därför ge en bild av vilka telefoner som är särskilt intressanta. Första aktiveringen kan ge indikationer om inköpsställe eller bostadsort, som i sin tur kan leda till identifiering av innehavaren. Sådana uppgifter kan också användas för att hitta bomber, som kan fjärraktiveras genom elektronisk kommunikation. (SOU 2015:31 s. 164–165) Dessa uppgifter är inte särskilt integritetskänsliga. De avser anonyma tjänster och avslöjar mycket lite om personens övriga kommunikation, aktiviteter eller privatliv. Även om några av de brottsbekämpande myndigheterna inte har värderat dessa uppgifter särskilt högt i förhållande till andra uppgifter, är det utredningens uppfattning att nyttan med råge överträffar det ringa integritets- intrång som en lagring av uppgifterna innebär. Det har även fram- kommit att uppgifterna ofta används i det inledande skedet av vissa utredningar och när andra spaningsuppslag saknas. uppgifterna framstår därmed som påtagligt. Det bedöms samman- taget som strängt nödvändigt att fortsätta lagra dessa uppgifter. Uppgifter som tas bort för telefonitjänst och meddelandehantering Kommunikation som inte går via en mobil nätanslutningspunkt Fast telefoni (ej ip-telefoni), 39 § FEK 2.uppringt nummer och nummer som samtalet styrts till 3.uppgifter om uppringande och uppringd abonnent och, i före- kommande fall, registrerad användare 4.datum och spårbar tid då kommunikationen påbörjades och avslutades 5.uppgifter om den eller de tjänster som har använts Fast ip-telefoni, 39 och 41 §§ FEK 2.uppringt nummer och nummer som samtalet styrts till 3.uppgifter om uppringande och uppringd abonnent och, i före- kommande fall, registrerad användare 4.datum och spårbar tid då kommunikationen påbörjades och avslutades 5.uppgifter om den eller de tjänster som har använts 6.uppringandes och uppringds ip-adresser 7.datum och spårbar tid för på- och avloggning i den eller de tjänster som använts 8.uppgifter som identifierar den utrustning där kommunikationen slutligt avskiljs från den lagringsskyldige till den enskilda abon- nenten 9.uppgifter som identifierar den utrustning där kommunikationen avskiljs från den lagringsskyldige till den som slutligt avskiljer kommunikationen till den enskilda abonnenten, om den senare inte är lagringsskyldig Meddelandehantering som inte går via mobil nätanslutningspunkt, 42 § FEK 1.avsändares och mottagares nummer, ip-adress eller annan med- delandeadress 2.uppgifter om avsändande och mottagande abonnent och, i före- kommande fall, registrerad användare 3.datum och spårbar tid för på- och avloggning i den eller de tjänster som använts 4.datum och spårbar tid för avsändande och mottagande av med- delande 5.uppgifter om den eller de tjänster som har använts Uppgifter om kommunikation via en mobil nätanslutningspunkt Mobiltelefoni (ej ip-telefoni), 39 och 40 §§ FEK 1.nummer som samtalet styrts till från uppringt nummer 2.uppgifter om den eller de tjänster som har använts Mobil ip-telefoni, 39–41 §§ FEK 1.nummer som samtalet styrts till från uppringt nummer 2.uppgifter om den eller de tjänster som har använts 3.uppringandes och uppringds ip-adresser 4.datum och spårbar tid för på- och avloggning i den eller de tjänster som använts 5.uppgifter som identifierar den utrustning där kommunikationen slutligt avskiljs från den lagringsskyldige till den enskilda abon- nenten 6.uppgifter som identifierar den utrustning där kommunikationen avskiljs från den lagringsskyldige till den som slutligt avskiljer kommunikationen till den enskilda abonnenten, om den senare inte är lagringsskyldig Mobil meddelandehantering, 42 § FEK 1.datum och spårbar tid för på- och avloggning i den eller de tjänster som använts 2.uppgifter om den eller de tjänster som har använts Utredningens förslag: Lagringsskyldigheten ska endast omfatta 1.användares ip-adress och annan uppgift som är nödvändig för att identifiera abonnent och registrerad användare 2.uppgifter om abonnent och registrerad användare 3.datum och spårbar tid för på- och avloggning i tjänsten som ger internetåtkomst 4.uppgifter som identifierar den utrustning där kommuni- kationen slutligt avskiljs från den lagringsskyldige till den en- skilda abonnenten. Om den som slutligt avskiljer kommunikationen till den en- skilda abonnenten är någon som inte är lagringsskyldig, ska lagringsskyldigheten i stället avse uppgift om utrustningen där kommunikationen avskiljs till den som slutligt avskiljer kom- munikationen till den enskilda abonnenten. Lagring av ip-adress och uppgifter om abonnent och registrerad användare Utredningen föreslår att uppgift om ip-adress samt uppgifter om abonnent och registrerad användare fortfarande ska lagras. Abonnemangsuppgifter omfattas inte av Tele2-domen men väl av skyddet för personuppgifter i såväl och rättig- hetsstadgan, avsnitt 12.2. En skyldighet att lagra uppgifterna måste därför vara strängt nödvändig för att den ska kunna godtas, avsnitt 12.6.2. För brott begångna över internet är abonnemangsuppgifterna, dvs. vilken person som innehar en specifik ip-adress eller annan unik användaradress , den absolut viktigaste informa- tionen. Denna information är uppenbart nödvändig för att kunna få fram identiteten på den som över internet t.ex. tillgängliggör barn- pornografi eller upphovsrättsskyddat material, säljer narkotika och vapen, hotar och förtalar, tar kontakt med barn i sexuellt syfte eller gör dataintrång och andra digitala attacker mot privatpersoner, före- tag eller myndigheter. Uppgifterna är också viktiga för att kunna identifiera dem som använder internet för att kommunicera med t.ex. medgärningsmän eller sin underrättelseofficier eller för att rekrytera andra till terrorbejakande organisationer. I takt med att fler och fler använder internet och användnings- området för internet utökas, ökar också internetbrottsligheten och därmed behovet av verktyg för brottsbekämpningen även på denna arena, se avsnitt 7.3, 12.3 och 12.9 (särskilt hänvisningen till Europa- domstolens mål K.U. Nyttan av uppgifterna är således synnerligen stor. Det saknas i praktiken ofta andra möjligheter att identifiera en aktör på internet på annat sätt än genom uppgift om ip-adress i kombination med andra abonnemangsuppgifter. Även behovet av uppgifterna är således påtagligt. Abonnemangsuppgifter för internet utgörs i princip av uppgift om vilken abonnent som var användare av en specifik ip-adress. Dessa uppgifters integritetskänslighet har varit föremål för diskussion. I sig själv är uppgifterna inte särskilt känsliga, eftersom de bara berättar att ett abonnemang har getts internetåtkomst. Men med hjälp av uppgifterna går det att samman- koppla en fysisk person med de eventuella avtryck som användaren har lämnat efter sig vid besök på webben eller andra delar av internet, vilket gör uppgifterna mer skyddsvärda. Vid bedömningen av känsligheten ska vidare beaktas att det huvudsakligen är dynamiska ip-adresser som används, åtminstone av privatpersoner. Det innebär att en ensam uppgift om vilken abonnent som använt en viss ip- adress bara gör det möjligt att sammankoppla abonnenten med avtryck på internet . Ska man kunna följa en abonnents internetanvändning krävs således, förutom tillgång till digitala avtryck, även tillgång till en stor mängd abonnemangsupp- gifter. Det ska också påpekas att inga uppgifter om t.ex. besök på webbsidor eller annat internetanvändande, förutom operatörens egna tjänster för telefoni och meddelandehantering, omfattas av lagrings- skyldigheten, varken enligt dagens lagstiftning eller enligt utred- ningens förslag. Sådana uppgifter är operatörerna i stället skyldiga att förstöra, om de inte behövs för vissa egna ändamål. Tillgång till endast de uppgifter som enligt utredningens förslag ska lagras kan således aldrig innebära att det kan kartläggas hur en person har trafikerat internet. För att inte helt slå undan de brottsbekämpande myndigheternas möjlighet att bekämpa brott som begåtts eller planlagts över internet är det strängt nödvändigt att ip-adress och uppgifter om abonnent och registrerad användare lagras (se även avsnittet Bestämmelsen blir teknikneutral nedan). Nyttan och behovet av att lagra uppgifterna är så stora att de tydligt uppväger det integritetsintrång som lagringen innebär. Uppgifterna bör således alltjämt omfattas av lagringsskyldig- heten. Utredningen föreslår att datum och spårbar tid för på- och avlogg- ning i tjänsten som ger internetåtkomst ska omfattas av lagrings- skyldigheten. Uppgifterna har värderats högt av de brottsbekämpande myndig- heterna. Uppgift om på- och avloggning är ofta avgörande för att kunna spåra rätt internetanvändare, eftersom samma publika ip-adress kan tilldelas olika användare . Som framgår nedan är emellertid inte alltid ens det tillräckligt för att kunna hitta rätt användare. Om t.ex. polisen genom en leverantör av en chattapp får reda på att en användare med en viss ip-adress har kontaktat barn i sexuellt syfte kan polisen, genom att bl.a. ip- adress och tidsuppgift lagras, få information om vilken abonnent som använt ip-adressen vid just den tidpunkten. Detta fungerar även åt motsatt håll. Vet man om att en misstänkt person varit upp- kopplad mot internet , kan man ta kontakt med t.ex. en appleverantör och fråga om ip-adressen varit inloggad den aktuella tiden och vilka som den då varit i kontakt med. Det ska dock understrykas att den information som chattjänsten kan bidra med inte omfattas av lagringsskyldigheten. Den här nyttan av uppgifterna gäller förstås inte bara i förhållande till chattjänster och sexualbrott mot barn. Även i andra fall kan det vara viktigt att kunna sam- mankoppla tid för internetåtkomst eller användande av en ip-adress med brottsliga aktiviteter som begåtts över internet. Precis som vid telefonitjänst och meddelandehantering blir upp- giften om internetåtkomst betydligt mindre nyttig om det inte finns någon tid kopplad till den. Genom tidsuppgiften kan bl.a. kom- munikationsmönster och i viss mån vanor i vardagen analyseras. I sammanhanget ska emellertid noteras att nyttan, med undan- tag för möjligheten att göra ip-spårningar, begränsas av att många användare i princip har en ständig uppkoppling mot internet. Kom- munikationsutrustningar, såsom en laptop, är ofta uppkopplade mot internet genom en privat router med trådlöst nätverk, som i sin tur är kopplat till ett modem med fast nätanslutning. Tidpunk- ten för när just laptopen kopplade upp sig mot internet kommer då inte att lagras. Vid användning av fast internetanslutning är det således vanskligt att ens indirekt genom uppgifter om på- och av- loggningstid få fram några tidpunkter för när en viss aktivitet på internet ägde rum. Vad gäller datorer och mobiltelefoner som kopplar upp sig direkt mot internet (och inte via ett privat trådlöst nätverk) är internetsessionerna kortare. För mobil uppkoppling blir tidsuppgifterna särskilt viktiga. Efter- som utrustningen kopplar upp sig direkt mot en cell (mast) lagras en lokaliseringsuppgift vid internetåtkomsten, se avsnittet strax nedan. För att den lokaliseringsuppgiften ska medföra någon större nytta krävs att det finns en tidsuppgift kopplad till den. Det är också nöd- vändigt för att uppgiften ska vara tillgänglig vid en basstationstöm- ning. Då begärs det ut uppgifter om vilka uppkopplingar som gjorts mot en viss cell . Vidare måste någon form av tidsuppgift lagras för att operatören ska veta när lagringstiden för uppgiften har gått ut och uppgiften ska förstöras. Av vad som framkommit är nyttan av tidsuppgifter för på- och avloggning i tjänsten som ger internetåtkomst mycket stor, i syn- nerhet såvitt avser ip-spårning. Utan uppgifter om tid blir den övriga lagringen av uppgifter om internetåtkomst betydligt mindre nyttig. Uppgifterna är sedda för sig själva inte särskilt integritetskänsliga, eftersom de inte ger någon information om hur användaren har brukat internet, utan endast om vilken tid som abonnenten haft internetåtkomst. Den informationen kan visserligen säga något om en persons kommunikationsmönster, men som nämnts ovan är det vanskligt att dra några säkra slutsatser, eftersom internetsessionerna inte behöver korrespondera mot användandet av internet. Därutöver har uppgifterna ett visst skyddsvärde, eftersom de tillsammans med annan information möjliggör att en ip-adress kan sammankopplas med en abonnent. Sammantaget bedömer utredningen uppgifterna som strängt nödvändiga att lagra. Uppgifterna ska därför fortfarande omfattas av lagringsskyldigheten. Lagring av uppgifter som identifierar utrustning där kommunikationen avskiljs Utredningen föreslår att uppgifter som identifierar den utrustning där kommunikationen slutligt avskiljs från den lagringsskyldige till den enskilde abonnenten ska omfattas av lagringsskyldigheten. Denna utrustning är den sista punkten som den lagringsskyldige ansvarar för. Om den som slutligt avskiljer kommunikationen till den enskilda abonnenten inte är lagringsskyldig ska det i stället lagras uppgifter som identifierar utrustningen vid den punkt där kommu- nikationen avskiljs till den som slutligt avskiljer kommunikationen till den enskilda abonnenten. Bestämmelsen gäller alltså punkten mellan å ena sidan det sista i kedjan av nät som ägs av någon som omfattas av lagringsskyldigheten och å andra sidan ett nät som inte omfattas av lagringsskyldigheten. Den utrustning som finns där kommunikationen slutligt avskiljs kan vid fast internetförbindelse vara t.ex. ett fibermodem, ett telefon- jack eller en router.