sou · H5B398 · 2017-12-05 00:00:00 — Förhörsledaren får vid ett förhör med den misstänkte inte orik- tigt uppge att någon medbrottsling har erkänt eller att det finns viss annan bevisning mot den misstänkte.28 Förhörsledaren bör inte heller lova den misstänkte att han eller hon kan få ett mildare straff i händelse av erkännande.29 JO har kritiserat en åklagare som gjorde vissa utfästelser till ett vittne om att avstå från att väcka åtal mot vittnet, en befogenhet som åklagaren inte hade, om vittnet lämnade uppgifter i ett förhör.30 En åklagare har ansetts böra vara återhållsam med att göra utfästelser, inte minst med tanke på att det kan vara osäkert vilken åklagare som kommer att fatta beslut under ärendets fortsatta handläggning.31 Förhör under förundersökningen hålls utan ed och det bör förmodligen anses olämpligt att förhörsledaren på förundersökningsstadiet varnar den hörde för påföljden för mened.32 JO har kritiserat handläggningen i ett fall i vilket sedvanliga ut- redningsvägar, bl.a. förhör, inte bedömdes vara framkomliga.33 I stället genomfördes en särskild insats som innebar att den misstänkte på olika sätt manipulerades och slutligen fick genomgå en fingerad anställningsintervju. Under denna lämnade han uppgifter om sin roll vid brottet. På grundval av dessa uppgifter dömdes han till fängelse. JO gjorde bedömningen att förfarandet bl.a. inne- bar att den misstänktes rättigheter som misstänkt avsiktligt kring- gåtts. Om den använda metoden ska kunna förekomma krävs enligt JO rättssäker lagstiftning som klargör vad som gäller. Det saknas andra bestämmelser om hur ett förhör får pågå än bestämmelsen i 23 kap. 9 § RB om skyldighet att kvarstanna för förhör (se avsnitt 3.5). Bestämmelsen sätter en yttre tidsram för förhöret men innebär inte att ett förhör får pågå under hela den tid som personen är skyldig att stanna kvar. Ett förhör måste innefatta lämpliga avbrott för att den som hörs ska få hämta kraft. 28NJA II 1943 s. 08. Rättegång V, Upplaga 8, 2011, s. 128. 30JO 1964 s. 115. 31Peter Fitger m.fl., – en kommentar på internet, kommentaren till 23:12 RB. 32Peter Fitger m.fl., – en kommentar på internet, kommentaren till 23:12 RB, JO 1958 s. 76 33JO 2012/13 s. 62. några fall riktat kritik mot förhör som pågått utan avbrott och även anmärkt att förhör inte onödigtvis bör för- läggas till sådan tid som normalt är avsedd för vila.34 JO har också i ett fall kritiserat genomförandet av ett förhör med en misstänkt som inte var i kondition att medverka eftersom han enligt vad förhörs- ledaren konstaterade var omtöcknad och talade osammanhängande.35 Något förbud mot ledande frågor under förundersökningen finns inte. JO har uttalat att det under ett polisförhör med en misstänkt är tillåtet att ställa ledande frågor på samma sätt som det är tillåtet att göra det under ett korsförhör vid en huvudförhandling.36 Mot bak- grund av att även vittnen och målsäganden i en rättegång kan få sina utsagor noggrant prövade ansåg JO att det kan finnas skäl att ställa ledande frågor även till dem under polisförhör men att det kan strida mot kraven på saklighet och objektivitet att söka frammana uttalan- den på det sättet. Enligt JO får bedömningen av vad som är tillåtet göras från fall till fall och med beaktande av de skäl förhörsledaren haft för att ställa sina frågor på det sätt han eller hon gjort. Till skillnad från vad som är fallet i flera andra länder saknas det i en nationell och enhetlig modell för hur förhör under för- undersökningen ska genomföras.37 Den utbildning för förhörsledare som tillämpas inom bygger bl.a. på den brittiska s.k. PEACE-modellen. Förkortningen står för Plan and Prepare (P), Engage and Explain (E), Account and Challenge (A), Closure (C)och Evaluation (E). Vad PEACE-modellen närmare innebär har beskrivits av Berg- wallkommissionen enligt följande.38 Inför ett förhör bör förhörs- ledaren förbereda sig noga och ta reda på så mycket som möjligt om händelsen och den person som ska höras. Förhörsledaren ska även skapa en god relation med den person som ska höras och minimera 34JO 1964 s. 120, JO 1975 s. 24, jfr även bilaga till ämbetsberättelse s. 44 och 67. 35JO 1975 s. 24. 36JO 2013/14 s. 106. 37Pär , . och , Polisens för- hör med misstänkta. Svensk utbildning i internationell belysning. rap- port 2013:7. 38SOU 2015:52 s. 43 f. oros- och distraktionsmoment. Med hjälp av öppna frågor ska för- hörspersonen först få tillfälle att med egna ord berätta utan att berättelsen styrs åt något specifikt håll. Därefter ska förhörsledaren ställa kontrollfrågor och ge förhörspersonen möjlighet att förtydliga eller fördjupa sin berättelse. Förhörsuppgifter som motsägs av utred- ningen eller av uppgifter som den hörde har lämnat ska upp- märksammas och den hörde ska konfronteras med det. Ledande frå- gor bör som huvudregel undvikas eftersom de kan uppfattas som försök av förhörsledaren att styra in den hörde på ett visst svar. Svar på ledande frågor har dessutom lågt bevisvärde. Däremot kan ledande frågor användas för att kritiskt granska den hördes berättelse. På det sättet kan den hördes trovärdighet och uppgifternas tillförlitlighet prövas. I polisutbildningen ingår även undervisning om den kognitiva för- hörsmetodiken, även kallad kognitiv intervju. Metoden består av flera olika komponenter som anses underlätta för den hörde att minnas. Metoden anses i första hand lämpad för målsäganden och vittnen som är villiga att försöka bidra med så mycket minnesinformation som möjligt, men kan även användas för gärningsmän som bestämt sig för att försöka berätta så sanningsenligt som möjligt om vad som inträffat. Ambitionen inom är att alla grova våldsbrott ska utredas enligt det s.k. PUG-konceptet som bl.a. innebär att förhören med misstänkta hålls av förhörspatruller med två personer i varje patrull som leds och handleds av en chef vid förhörsenheten.39 Alla förhör läses och granskas av en utredningsledare samt en åkla- gare i egenskap av undersökningsledare. Det framhålls vara bra om den misstänkte i förhör ges utrymme att lämna en så sammanhäng- ande och detaljerad berättelse som möjligt om sina förehavanden kring tiden för brottet. Förhörstaktiken bör i övrigt läggas upp i samråd med undersökningsledaren. Dokumentationen rekommen- deras ske genom ljud- eller videoupptagning. Rekommendationerna enligt PUG-konceptet för förhör med vittnen innebär bl.a. att vittnen bör förhöras innan deras minnesbild har hunnit förblekna eller förvanskas. För- höret bör ske under så lugna och avspända förhållanden som möjligt och den kognitiva förhörsmetoden bör användas. 39 Polisens metodstöd för grova våldsbrott, version 3, 2014, . med ett brottsoffer bör enligt riktlinjerna hållas så fort som möjligt, men det betonas dock vara viktigt att avgöra när ett mer ingående förhör kan hållas med hänsyn till att målsäganden inledningsvis kan befinna sig i en chockfas och ha svårt att förstå och svara på frågor. När förhöret med målsäganden hålls bör det enligt riktlinjerna ske under så lugna och avspända förhållanden som möjligt och den kognitiva förhörsmetoden bör användas. 3.11.3Ingen sanningsplikt under förundersökningen Den som förhörs under en förundersökning kan välja att vara helt passiv eller att vägra svara på frågor. Det finns inte heller någon skyl- dighet för förhörspersonen att tala sanning. Den brottsanklagades rätt att tiga och att inte medverka i utred- ningen anses följa av rätten till en rättvis rättegång. Andra personer som förhörs under en förundersökning avlägger som huvudregel inte någon ed (jfr dock avsnitt 3.8). Eftersom ed inte avläggs har förhörs- personen inte något menedsansvar för sina uppgifter. Det har också bedömts omöjligt att döma en person för skyddande av brottsling enligt 17 kap. 11 § BrB för att personen lämnat felaktiga uppgifter under förundersökningen.40 Däremot skulle ett felaktigt utpekande av en person som skyldig till brott i ett förhör under förunder- sökningen under vissa omständigheter kunna leda till att förhörs- personen gör sig skyldig till falsk angivelse eller falsk tillvitelse enligt 15 kap. 6–7 § BrB.41 3.11.4Särskilt om förhör med den misstänkte misstänkt person ska enligt huvudregeln i 23 kap. 18 § RB inledas med delgivning av misstanke om brott.42 Delgiv- ningen är inkörsporten till de rättigheter, t.ex. till insyn och att bi- trädas av försvarare, som tillerkänner brottsmiss- tänkta personer. 40NJA 1996 s. 176. 41Jfr t.ex. NJA 1994 s. 518. 42Se närmare om detta i delbetänkandet SOU 2017:7. JO har uttalat att den misstänkte måste få vetskap om att ett förhör med honom eller henne har inletts och vad anledningen är till förhöret.43 Det som förhörsledaren har sagt om anledningen till för- höret ska antecknas i protokollet och anteckningen kan bli av bety- delse för tolkningen av utsagan. Något allmänt utredande ”samtal” med en misstänkt person utan att reglerna om förhör iakttas får inte förekomma, enligt vad JO tydligt har klargjort i flera beslut.44 Att höra en misstänkt person ”upplysningsvis” innebär att han eller hon fråntas sina rättigheter att exempelvis låta bli att yttra sig. JO har i denna fråga bl.a. konstaterat att ett samtal med inblandade personer för att reda ut omständig- heterna kring en misshandel på en skola som hölls i skolans regi men med poliser närvarande rätteligen var att betrakta som ett förhör.45 På motsvarande sätt har JO kritiserat polisen för att den tog med en person häktad för mord på en bilresa för att i ”samtal” som uppen- barligen gällde det misstänkta brottet klargöra om den misstänkte kände till en viss resväg.46 JO uttalade att och förundersökningskungörelsens regler inte avser några andra former av samtal med misstänkta än förhör. Förhörsreglerna är tillämpliga så snart ett samtal mellan en undersökande polis och en misstänkt enligt planläggning rör den sak som förundersökningen avser.47 Om misstankegraden mot förhörspersonen är lägre än skälig miss- tanke saknas det regler i om vilken information som ska lämnas i ett förhör. JO har för dessa fall uttryckt att det i många fall kan vara lämpligt att förhörsledaren i samband med att det lämnas information om anledningen till förhöret också upplyser om att det i utredningsmaterialet finns uppgifter som är besvärande för honom eller henne men att nivån skälig misstanke inte har uppnåtts.48 Rätten att som misstänkt biträdas av en försvarare regleras i 21 kap. 3 § RB. Vid förhör med den misstänkte har försvararen i princip alltid rätt att närvara. har i ett fall med en 17-årig misstänkt slagit fast att rätten att försvara sig hade skadats av att den 43JO 1982/83 s. 56. 44JO 2007/08 s. 149, JO 1999/2000 s. 78. 45JO 2007/08 s. 149. 46JO 1975 Bilaga 6 s. 67 f. 47Fitger m.fl. Rättegångbalken – en kommentar på internet, kommentaren till 23:6 RB med hänvisning till JO 2007/08 s. 149. 48JO 2000/01 s. 100. misstänkte vid de första polisförhören inte hade biståtts av en för- svarare.49 3.11.5Särskilt om förhör med personer Av 17 § FUK framgår att förhör med någon som är och som är misstänkt, målsägande eller vittne ska planeras och verkställas så att det inte uppkommer fara för att den som förhörs tar skada. Särskild varsamhet bör enligt vad som närmare anges i bestämmelsen iakttas om förhöret rör sexuallivet. Det bör noga tillses att uppseende inte väcks kring förhöret. Förhör med personer bör en- ligt bestämmelsen i 18 § FUK hållas av en person med särskild kom- petens för uppgiften. Hämtning till förhör av någon som är bör ske endast med stor restriktivitet. Bara i undantagsfall bör hämtning av någon som är utföras av uniformerad polis eller på något ställe där uppmärksamhet kan väckas.50 När någon som misstänks för brott är ska enligt huvudregeln i 5 § LUL vårdnadshavare eller annan som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge underrättas och kallas till för- hör som hålls med den unge. För det fall att ett brott riktar sig mot någon som är och det är vårdnadshavaren som är miss- tänkt, måste ett förordnande ske enligt lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn innan den underårige kan höras. Se i övrigt om förhör med barn i avsnitt 3.9. Enligt 23 kap. 21 § RB ska det som förekommit av betydelse under förundersökningen protokollföras. Vid bedömningen av vilka upp- gifter som kan anses vara utan betydelse är det viktigt att objektivi- tetsprincipen beaktas. Exempelvis är en uppgift om att någon som 49Panovits mot , dom . 50JO 1996/97 s. 86. hörs under förundersökningen inte har några upplysningar att lämna inte alltid betydelselöst för utredningen eller för försvaret.51 Vad som ska antecknas i protokollet framgår mer detaljerat i 20– 25 §§ FUK. Av bestämmelsen i 22 § FUK inskärps det att proto- kollet ska ge en trogen bild av vad som förekommit vid förunder- sökningen av betydelse för målet. I mindre mål får det i stället för protokoll föras kortfattade anteckningar. Förhörsutsagan ska enligt 22 § andra och tredje styckena FUK dokumenteras i så nära överensstämmelse som möjligt med vad som har sagts i förhöret. Ordagrann återgivning behöver dock inte ske annat än då det är viktigt att de exakta ordalagen finns med i för- undersökningsprotokollet. Vid förhör med barn brukar det ofta an- ses lämpligt att återge både frågor och svar ordagrant. När en utsaga antecknas ordagrant ska den enligt bestämmelsen i FUK sättas inom citationstecken. Om det bedöms lämpligt att återge en förhörsutsaga genom hänvisning till ett tidigare förhör, t.ex. för att flera vittnen förhörs om samma förhållanden eller då något nytt inte framkom- mer i ett nytt förhör med samma förhörsperson, ska det i de fall ut- sagorna skiljer sig åt noga anges i vilka avseenden hänvisning sker. infördes en möjlighet i 23 kap. 21 b § RB att dokumentera förhör under en förundersökning med ljudupptagning eller med en ljud- och bildupptagning. Regeringens bedömning inför lagändringen var att förhör under en förundersökning i brottmål oftare bör spelas in med ljud eller med både ljud och bild.52 Vid be- dömningen i ett enskilt fall av om ett förhör bör dokumenteras genom en ljud- eller ljud- och bildupptagning ska enligt vad som framgår av 23 kap. 21 b § andra stycket RB brottets beskaffenhet, ut- sagans förväntade betydelse och den hördes personliga förhållanden särskilt beaktas. I ett inspelat förhör ska sekretess gälla för bildupp- giften både hos den brottsutredande myndigheten och vid dom- stolen, även om förhöret lämnas till domstolen med anledning av åtal och även om upptagningen spelas upp vid en offentlig förhandling. Det infördes en möjlighet att ställa upp förbehåll som inskränker den misstänktes rätt att fritt förfoga över sekretesskyd- dade uppgifter. Regeringen underströk i förarbetena att de aktuella 51JK 1984 s. 192. 2016/17:68 s. 40. Förhör under förundersökningen SOU 2017:98 lagändringarna inte ändrar förutsättningarna för när förhören ska kunna ersätta förhör under en huvudförhandling. En person som har förhörts under förundersökningen ska enligt be- stämmelsen i 23 kap. 21 § andra stycket RB ges tillfälle att granska det som nedtecknats från förhöret och tillfrågas om han eller hon har något att invända mot innehållet. Den hördes granskning syftar till att garantera att en utsaga redovisas på ett korrekt sätt. En in- vändning som inte medför någon ändring ska ändå antecknas. Granskningen av det som har nedtecknats kan exempelvis ske genom att den förhörde får läsa förhöret i pappersutskrift eller på dataskärmen. JO har bedömt att granskningen även kan anses vara uppfylld genom att det som har framkommit vid förhöret omedel- bart under förhöret dikteras in på bandspelare.53 Granskningen av förhörsuppgifterna ska ske innan förhöret av- slutas eller, om förhöret är särskilt omfattande eller behandlar kom- plicerade sakförhållanden, därefter. Efter granskningen får inga ändringar av uppteckningen ske. Det är inte nödvändigt att den granskade uppteckningen i sin helhet läggs in i förundersökningsprotokollet om det finns delar som saknar betydelse för utredningen. Om ett förhör dokumenteras genom att hela förhöret spelas in behöver granskning från den hördes sida inte ske.54 Rättssäkerheten har i dessa fall ansetts tillgodosedd genom upptagningen av förhöret. Däremot blir frågan om hur förhöret skrivs ned en rättssäkerhets- fråga. Om ett förhör skrivs ned endast i vissa delar eller i samman- fattning ska den hörde få tillfälle att kontrollera den skriftliga upp- teckningen. På så sätt undviks feltolkningar och missuppfattningar. En sådan kontroll ska i enlighet med huvudregeln göras innan för- höret avslutas. En granskning från den hördes sida har emellertid, enligt vad som uttalades i förarbetena till lagändringarna om en ökad användning av teknisk inspelning av förhör, framstått som onödig om förhöret skrivs ned i sin helhet.55 Förhör som dokumenterats 53JO 1998/99 s. 98. 54JO 1998/99 s. 98. 2016/17:68 s. 47. genom en ljudupptagning eller ljud- och bildupptagning och som upptecknas skriftligen i sin helhet är därför undantagna från kravet på granskning. Sådana fullständiga uppteckningar kan göras även efter att förhöret har avslutats. Även om det inte är nödvändigt att låta den hörde kontrollera en fullständig skriftlig uppteckning av ett förhör, kan det enligt förarbetsuttalandena i vissa situationer ändå vara lämpligt med en sådan kontroll. Exempelvis kan det bli aktuellt om det finns skäl att tro att en sådan uppteckning innehåller felaktig- heter på grund av bristande kvalitet på inspelningen. Regeringen framhöll i förarbetena till de lagändringar om bl.a. ökad användning av teknisk inspelning av förhör som trädde i kraft att förhör med misstänkta, brottsoffer, vittnen och andra personer som kan lämna upplysningar om händelseförloppet vid ett misstänkt brott är av stor betydelse i förundersökningar och att det därför finns detaljerade regler om hur förhör bl.a. ska dokumenteras.56 I ett lagstiftningsärende gjorde regeringen, utan att föreslå några författningsändringar, vissa uttalanden om dokumenta- tion av förhör under förundersökningen.57 Det slogs bl.a. fast att synen på dokumentation av utsagor under förundersökningen i viss mån bör kunna förändras. Den grundläggande principen, sades det, är och har varit att protokollet ska tjäna som underlag för åklagarens åtalsprövning och för att förbereda målet i domstolen. Redovis- ningen av förhör under förundersökningen bör därför inte göras mer vidlyftig än vad som behövs för att uppfylla dessa syften och för att ge den misstänkte möjlighet att förbereda sitt försvar. Det noterades dock att det med den ökande allvarliga och närmast yrkesinriktade brottsligheten inte går att undvika att det även kommer att finnas ett behov av att åberopa vad som sagts under brottsut- redningen. I dessa fall måste, enligt vad som angavs, dokumentationen ske i så rättvisande former som möjligt och utformas så att förhöret blir tjänligt som bevisning. 2017:17:68 s. 40. 1994/95:23 s. 84. Fördelarna med en möjlighet att dokumentera förhör under en förundersökning med ljud eller med ljud- och bildupptagning ut- vecklades i förarbetena till den lagändring om detta som infördes den 1 april 2017.58 Ett inspelat förhör ger enligt förarbetsuttalandena en möjlighet att i efterhand kunna kontrollera exakt vad den hörde tidi- gare lämnat för uppgifter. Detta kan, enligt förarbetena, aktualiseras t.ex. vid en huvudförhandling i brottmål. Till skillnad från en uppläs- ning av ett nedtecknat förhör framgår bl.a. röstläge och uttryckssätt av en ljudupptagning. Av en bildupptagning tillkommer dessutom information om mimik och gester som i vissa fall kan ge ytterligare underlag för bedömningen av de uppgifter som lämnats. Den in- spelade utsagan ger alltså, påpekades det, ett bättre underlag för be- dömningen av utsagan än en uppläsning ur förundersökningsproto- kollet. Upptagningen bör därför, enligt vad som angavs, normalt sett ha ett högre bevisvärde än en uppläsning av förhörsutsagan. Det framhölls vidare att det för den enskildes rättssäkerhet både under förundersökningen och i en efterföljande rättegång är av betydelse att det som sägs och i övrigt förekommer under ett förhör doku- menteras så noggrant som möjligt. Det blir därigenom möjligt att kontrollera både hur frågorna från förhörsledaren ställts och den exakta ordalydelsen av svaren. En mer tillförlitlig dokumentation har slutligen enligt vad som uppgavs betydelse också för den misstänktes möjlighet att utöva sin rätt till insyn. När ett åtal har beslutats har den misstänkte rätt till en utskrift av förundersökningsprotokollet inklusive förhörsuppteckningarna. En motsvarande rätt till utskrift för målsäganden finns när åtal är väckt. 3.13Teknisk dokumentation av uppgifter under förundersökning Som framgår av underlag till detta betänkande i bilaga 2, så är den tekniska förmågan att dokumentera åtgärder och händelser under förundersökningen under snabb utveckling. En stor del av den tekniska dokumentationen från förundersökningen kan komma till användning inte bara som underlag för beslut i åtals- frågan utan även som bevisning i rättegångar. 2016/17:68 s. 41. 3.14Några rättspsykologiska anmärkningar om utredande förhör Minnet beskrivs inom rättspsykologin som en rekonstruktiv process. Minnesbilder är inte statiska utan kan påverkas i olika riktningar av yttre och inre faktorer. Minnesprocessen kan delas in i tre faser.59 Den första är inkod- ningsfasen då en person, t.ex. ett vittne, tar del av en kritisk hän- delse. Den andra är lagringsfasen som är den tidsperiod som passerar mellan det att vittnet tar del av en kritisk händelse och tidpunkten då han eller hon får tillfälle att berätta om sina iakttagelser. Den tredje fasen är framplockningsfasen som i vårt nu aktuella sammanhang kan jämställas med förhöret. Det finns påverkansfaktorer i alla tre faserna som sammantaget inverkar på förhörsutsagans tillförlitlighet och fullständighet. Under inkodningsfasen har faktorer som avstånd, ljusförhållanden, händel- sens komplexitet och varaktighet betydelse för minnet. Under lag- ringsfasen påverkar framför allt tiden som förlöper mellan inkodning och framplockning minnet enligt en glömskekurva som innebär att mycket information försvinner tidigt efter händelsen. Det finns också andra påverkansfaktorer under lagringsfasen som intern påver- kan, t.ex. att personen som gjort iakttagelserna drar egna slutsatser om en bevittnad händelse, och extern påverkan, t.ex. att personen tar del av vad andra påstått sig ha sett. Under framplockningsfasen på- verkas minnesprocessen av bl.a. den typ av frågor som ställs, i vilken mån förhörspersonen avbryts i sitt berättande och frånvaron eller förekomsten av minnesunderlättande inslag. Med dessa grundförutsättningar om minnet som utgångspunkt säger det sig självt att formerna för ett förhör inom ramen för en förundersökning kan hjälpa eller stjälpa en förhörsutsagas kvalitet. Förutsättningarna för en fullständig och tillförlitlig utsaga kan för- bättras genom exempelvis att förhöret hålls i en miljö som utesluter distraktion, att förhöret dokumenteras med ljud och bild, att förhörs- ledaren är tydlig med vilka förutsättningar som gäller för förhöret och att han eller hon lyssnar aktivt utan att avbryta när förhörs- 59 Beskrivningen om minnets faser och påverkanfaktorer är hämtad från underlag till utred- ningen av , och , Några rättspsykologiska reflektioner, SOU 2017:7, bil. personen letar i minnet.60 Även minnesunderlättande strategier, som exempelvis att hålla förhöret på platsen för händelsen om vilken förhöret ska handla, kan underlätta för den hörde att minnas och därmed ge bättre förhörsuppgifter. Dessutom ger förhör som hålls tidigt i minnesprocessen i princip alltid bättre förutsättningar för korrekta minnesbilder än förhör efter inkodningen, under förutsättning att förhöret genomförs väl. Utredningen återkommer till denna fråga i våra överväganden (kapitel 6). 60 , (red. ), i rättspsykologi, första uppla- gan, 2008, s. 258. Se även , Vittnespsykologi, 2001, s. 57.