sou · H5B355 · 2017-06-16 00:00:00 — •ta ställning till om kameraövervakning av maskiner och annan utrustning som används i skogs- och lantbruket behöver under- lättas, •analysera om det finns tillräckliga förutsättningar enligt kamera- övervakningslagen att ge tillstånd till övervakning av platser som är svåra att precisera i förväg, och •lämna de författningsförslag som bedöms lämpliga. Behöver integritetsskyddet vid kameraövervakning på exempelvis arbetsplatser och skolor förbättras? Vid kameraövervakning av platser dit allmänheten har tillträde garan- teras integritetsskyddet bl.a. genom tillstånds- och anmälningsplikt. När det gäller platser dit allmänheten inte har tillträde gäller dock varken krav på tillstånd eller anmälan. Det är Datainspek- tionen som utövar tillsyn över sådan kameraövervakning men efter- som det saknas krav på anmälan kan det vara svårt för Datainspek- tionen att få kännedom om vilken övervakning som bedrivs. I samband med kameraövervakningslagens tillkomst förespråkade flera remissinstanser att det skulle införas en anmälningsplikt för vissa platser dit allmänheten inte har tillträde (prop. 2012/13:115 s. 82). En sådan anmälningsplikt skulle kunna bidra till en bättre bild av kameraövervakningen i samhället, underlätta Datainspek- tionens tillsynsarbete samt förstärka integritetsskyddet. Enligt reger- ingen finns det därför anledning att analysera om anmälningsplikt bör införas för kameraövervakning av exempelvis arbetsplatser och skolors inomhusmiljöer. I analysen bör det ingå en bedömning av om det i så fall finns anledning till undantag från anmälningsplikten i vissa fall. Det bör i detta sammanhang även analyseras vilka för- delar respektive nackdelar det skulle innebära att överlåta till Data- inspektionen att föreskriva om vilken typ av platser som ska omfattas av en anmälningsplikt. Kameraövervakning av platser dit allmänheten inte har tillträde får ske antingen med samtycke från den som ska övervakas eller om det bedöms att övervakningsintresset väger tyngre än integritets- intresset. När det gäller kameraövervakning av anställda kan det förekomma att ett samtycke visserligen inhämtas men att det inte är givet att detta är giltigt. Det beror på att den anställde ofta befinner sig i ett sådant beroendeförhållande till arbetsgivaren att det kan ifrågasättas om samtycket är frivilligt. Det finns bl.a. med anledning av detta beroendeförhållande skäl att överväga ett för- stärkt inflytande för arbetstagarorganisationer i frågor som rör kameraövervakning på arbetsplatser. I kameraövervakningslagen finns redan bestämmelser vars syfte är att särskilt tillvarata arbetstagares integritetsintressen (13 § första stycket 3 och 17 § andra stycket). De aktuella bestämmelserna gäller dock bara för platser dit allmän- heten har tillträde. Flera remissinstanser förespråkade att regler som garanterade någon form av inflytande för arbetstagarorganisa- tioner skulle införas också för arbetsplatser dit allmänheten inte har tillträde (prop. 2012/13:115 s. 78–84.). Några sådana regler infördes dock inte. I syfte att garantera ett starkt integritetsskydd för arbets- tagare bör frågan nu utredas närmare. •analysera om det finns skäl att låta kameraövervakning på vissa platser dit allmänheten inte har tillträde, exempelvis arbetsplatser och skolors inomhusmiljöer, omfattas av anmälningsplikt, •bedöma om en eventuell reglering av vilka platser som ska om- fattas av anmälningsplikt ska tas in i kameraövervakningslagen eller om det bör överlåtas till Datainspektionen att meddela före- skrifter om detta, •utreda om det finns skäl att förstärka inflytandet för arbets- tagarorganisationer i frågor som rör kameraövervakning på arbets- platser dit allmänheten inte har tillträde, och •lämna de författningsförslag som bedöms lämpliga. En föreskriftsrätt för Datainspektionen skulle kunna stärka integritetsskyddet Av förarbetena till kameraövervakningslagen framgår att flera remiss- instanser föreslog en föreskriftsrätt för Datainspektionen när det gäller tillämpningen av lagen (prop. 2012:13/115 s. 132). Någon sådan modell infördes dock inte. En föreskriftsrätt för Datainspek- tionen skulle kunna leda till en mer enhetlig tillämpning av lagen och vara till värdefull hjälp för myndigheter och enskilda som måste göra relativt svåra egna bedömningar för att följa lagstift- ningen. Detta skulle i sin tur kunna leda till ett förstärkt integri- tetsskydd. Regeringen anser därför att frågan bör analyseras närmare. •analysera om Datainspektionen bör ges en föreskriftsrätt när det gäller tillämpningen av kameraövervakningslagen, och •lämna de författningsförslag som bedöms lämpliga. Utredaren är oförhindrad att ta upp och lämna författningsförslag i frågor som har samband med de frågeställningar som ska utredas särskilt. Reformen av EU:s dataskyddsreglering och annat pågående lade kommissionen fram förslag till en genom- gripande reform av EU:s dataskyddsreglering. Förslaget består dels av en allmän dataskyddsförordning (KOM2012 11) som ska ersätta det s.k. dataskyddsdirektivet (95/46/EG), dels av ett särskilt data- skyddsdirektiv för de brottsbekämpande myndigheterna (KOM2012 10) som ska ersätta det s.k. dataskyddsrambeslutet (2008/977/RIF). Förhandlingar pågår fortfarande på EU-nivå men när reformen är avslutad kommer det att finnas ett behov av en översyn av kameraövervakningslagen. En sådan översyn förutsågs redan i förarbetena till lagen (prop. 2012/13:115 s. 142). När för- handlingarna är avslutade kommer regeringen därför att ge utredaren tilläggsdirektiv om frågor som rör anpassningen till den nya EU- rättsliga dataskyddsregleringen. har också påbörjat ett arbete med att ta fram ett EU-gemensamt regelverk för drönare. I den s.k. Rigadeklara- tionen framhålls att europeiska och nationella dataskyddsmyndig- heter ska ta fram riktlinjer och övervakningsmekanismer om befint- ligt dataskyddsregelverk i relation till drönare. Utredaren bör be- vaka och beakta detta arbete. Utredaren ska redovisa de ekonomiska konsekvenserna av de för- slag som läggs fram. Om förslagen kan förväntas leda till kostnads- ökningar för det allmänna, ska utredaren föreslå hur dessa ska finan- sieras. Utredaren ska också redovisa förslagens konsekvenser för den personliga integriteten samt förslagens betydelse för brottslig- heten och det brottsförebyggande arbetet. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska hålla sig informerad om och beakta relevant arbete som bedrivs inom , utredningsväsendet och inom EU. Under genomförandet av uppdraget ska utredaren ha en dialog med och inhämta upplysningar från de myndigheter och andra orga- nisationer som kan vara berörda av aktuella frågor. Uppdraget ska redovisas . Utredningen om kameraövervakning – brottsbekämpning och integritetsskydd (Ju 2015:14) Beslut vid regeringssammanträde . Utvidgning av och förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade att ge en särskild ut- redare i uppdrag att utreda vissa frågor om kameraövervakning (dir. 2015:125). Uppdraget utvidgas så att utredaren även ska analysera hur reg- leringen i kameraövervakningslagen (2013:460) bör anpassas till den nya EU-rättsliga dataskyddsregleringen samt lämna de författnings- förslag med anledning av detta som behövs och är lämpliga. Enligt utredningens direktiv skulle uppdraget redovisas . Uppdraget ska i stället redovisas . Den nya EU-rättsliga dataskyddsregleringen Om kameraövervakning sker på ett sätt som innebär att personer direkt eller indirekt kan identifieras, innebär det en behandling av personuppgifter. Personuppgiftsbehandling som sker helt eller del- vis på automatisk väg eller med uppgifter som ska ingå i ett register omfattas av den EU-rättsliga dataskyddsregleringens tillämpnings- område. En svensk reglering av kameraövervakning måste därför vara förenlig med denna EU-reglering. Den allmänna regleringen om behandling av personuppgifter inom EU finns i och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om behandling av det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Data- skyddsdirektivet har genomförts i svensk rätt huvudsakligen genom personuppgiftslagen (1998:204). reglerades också viss kameraövervakning i personuppgiftslagen men genom införandet av kameraövervakningslagen samlades reglerna om kameraövervak- ning på ett och samma ställe. antog och rådet förord- ningen (EU) 2016/679 om skydd för fysiska personer med av- seende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), nedan dataskyddsförordningen. Förordningen utgör en ny generell reglering för personuppgiftsbehandling inom EU och kommer att ersätta det nuvarande dataskyddsdirektivet. Förordningen ska börja tillämpas räknat från den tjugonde dagen efter publicering i Europeiska unionens officiella tidning. Det huvudsakliga syftet med förordningen är att ytterligare harmo- nisera och effektivisera skyddet för personuppgifter för att förbättra den inre marknadens funktion och öka enskildas kontroll över sina personuppgifter. Från dataskyddsförordningens tillämpningsområde undantas be- handling av personuppgifter som a) utgör ett led i en verksamhet som inte omfattas av unionsrätten, b) medlemsstaterna utför när de bedriver verksamhet som omfattas av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, c) en fysisk person utför som ett led i verk- samhet av rent privat natur eller som har samband med hans eller hennes hushåll, eller d) behöriga myndigheter utför i syfte att före- bygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, i vilket även ingår att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten. med dataskyddsförordningen antog och rådet direktivet om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verk- ställa straffrättsliga påföljder och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF, nedan ”det nya dataskyddsdirektivet”. Direktivet innehåller särregler för sådan personuppgiftsbehandling som behöriga myndigheter utför i syfte att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verk- ställa straffrättsliga påföljder, inklusive att skydda mot samt före- bygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten. Direktivet ska ha genomförts i svensk rätt senast efter dess ikraftträdande. Regeringen har tillsatt en utredning som ska föreslå de anpass- ningar och kompletterande författningsbestämmelser på generell nivå som dataskyddsförordningen ger anledning till (Ju 2016:04, dir. 2016:15). Regeringen har också tillsatt en utredning som ska föreslå hur det nya dataskyddsdirektivet ska genomföras i svensk rätt (Ju 2016:06, dir. 2016:21). Utredaren ska enligt sina nuvarande direktiv utreda vissa frågor om kameraövervakning. Det övergripande syftet är att säkerställa att kameraövervakning kan användas där det behövs för att bekämpa brott och garantera ett starkt skydd för den personliga integriteten. Utredaren ska mot denna bakgrund bl.a. analysera om möjligheterna till kameraövervakning på särskilt brottsutsatta platser och andra platser med förhöjt skyddsbehov behöver förbättras. Utredaren ska också undersöka hur lagens tillämpningsområde för- håller sig till användningen av ny teknik, ta ställning till om inte- gritetsskyddet på vissa platser dit allmänheten inte har tillträde behöver förbättras samt analysera om Datainspektionen ska ges före- skriftsrätt när det gäller tillämpningen av kameraövervakningslagen. Av de nuvarande direktiven framgår också att utredaren kommer att ges tilläggsdirektiv om frågor som rör anpassningen till den nya EU-rättsliga dataskyddsregleringen. Enligt artikel 288 i fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt ska en EU-förordning ha allmän giltighet och vara till alla delar bindande och direkt tillämplig i varje medlemsstat. Till skillnad från EU-direktiv ska förordningar inte genomföras i nationell rätt. Inom dataskyddsförordningens tillämpningsområde är utrymmet för natio- nell särreglering av personuppgiftsbehandling således generellt sett begränsat. Det finns dock flera bestämmelser i förordningen som ger med- lemsstaterna rätt att införa eller behålla nationell reglering. Av arti- kel 6.2 framgår exempelvis att medlemsstaterna får behålla eller in- föra mer specifika bestämmelser för att anpassa tillämpningen av bestämmelserna i förordningen för sådan personuppgiftsbehand- ling som är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse eller utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den person- uppgiftsansvariges myndighetsutövning. Medlemsstaterna får i fråga om sådan behandling närmare fastställa specifika krav och andra åtgärder för att säkerställa en laglig och rättvis behandling av upp- gifterna. Enligt artikel 6.3 i förordningen ska i dessa fall grunden för behandlingen fastställas i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt. Det kan i sammanhanget också framhållas att medlemsstaterna enligt artikel 88 i dataskyddsförordningen har möjlighet att i lag eller i kollektivavtal fastställa mer specifika regler för att säkerställa skyddet av rättigheter och friheter vid behandling av anställdas per- sonuppgifter i anställningsförhållanden, särskilt när det t.ex. gäller säkerhet på arbetsplatsen eller skydd av arbetsgivarens eller kundens egendom. Det nya dataskyddsdirektivet kräver ett nationellt genomförande vilket betyder att inom direktivets tillämpningsområde måste behålla eller införa bestämmelser om personuppgiftsbehandling som lever upp till direktivets krav. Enligt artikel 1.3 ska direktivet dess- utom inte hindra medlemsstaterna från att föreskriva starkare skydds- åtgärder än de som fastställs i direktivet för skyddet av den regi- strerades rättigheter och friheter med avseende på behöriga myn- digheters behandling av personuppgifter. Mot denna bakgrund behöver det analyseras hur den nya EU- rättsliga dataskyddsregleringen påverkar utrymmet att i nationell rätt reglera personuppgiftsbehandling vid kameraövervakning. Med utgångspunkt i en sådan analys behöver det sedan utredas hur reg- leringen i kameraövervakningslagen bör anpassas till dataskydds- förordningen och det nya dataskyddsdirektivet. En fråga som där- med behöver belysas är hur kameraövervakningslagens krav på till- stånd respektive anmälan för viss kameraövervakning förhåller sig till dataskyddsregleringen. Det bör även ingå i uppdraget att analy- sera om regleringen i 32 kap. 3 och 3 a §§ offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400) om sekretess för uppgifter som har inhämtats genom kameraövervakning behöver ses över med anledning av data- skyddsreformen. En fråga som också behöver analyseras särskilt är hur den nya EU-rättsliga dataskyddsregleringens bestämmelser om tillsynsmyndig- heter förhåller sig till organisationen av tillsynen över kameraöver- vakning i . Enligt kameraövervakningslagen ansvarar länsstyrelserna för den operativa tillsynen över kameraövervakning av platser dit allmänheten har tillträde, medan Datainspektionen har ett motsvarande ansvar för platser dit allmänheten inte har till- träde. Därutöver har Datainspektionen ett centralt tillsynsansvar för all kameraövervakning och en rätt att överklaga länsstyrelsernas beslut för att tillvarata allmänhetens intressen. Både dataskyddsför- ordningen och det nya dataskyddsdirektivet innehåller detaljerade regler om tillsynsmyndigheternas roll, organisation och uppgifter. Det ställs bl.a. krav på hur tillsynsmyndighetens ledamöter ska ut- ses samt vilka kvalifikationer, erfarenheter och komptens de ska ha. Vidare föreskrivs att de nationella tillsynsmyndigheterna på olika sätt ska samarbeta med och assistera andra medlemsstaters tillsyns- myndigheter. Vid genomförandet av uppdraget i denna del bör ut- redaren ta hänsyn till de förslag som lämnas av Utredningen om tillsynen över den personliga integriteten (Ju 2015:02) som ska redo- visa sitt uppdrag . Det är viktigt att regler om kameraövervakning är tydliga, förut- sebara och enkla att tillämpa som de skyddar enskilda från otillbörliga intrång i den personliga integriteten. Utgångspunkten bör därför vara att kameraövervakning i även fortsättnings- vis ska regleras särskilt i den utsträckning som det bedöms vara förenligt med . Utredaren bör också eftersträva att huvud- dragen i den nuvarande regleringen av kameraövervakning behålls, som det är angeläget att de förbättringsbehov som upp- märksammas inom ramen för det ursprungliga uppdraget tillgodo- ses. Utredaren ska vidare under arbetet analysera hur en anpassning av kameraövervakningslagen förhåller sig till de förslag om kamera- övervakning av vildsvinsåtlar som lämnats i betänkande Vildsvin och viltskador (SOU 2014:54) samt i pro- memorian Kameraövervakning av vildsvinsåtlar (N2015/06665/RS). •analysera hur regleringen i kameraövervakningslagen bör anpassas till den nya EU-rättsliga dataskyddsregleringen, •analysera om regleringen om sekretess för uppgifter som har inhämtats genom kameraövervakning samt tillsynsansvaret på kameraövervakningsområdet behöver anpassas med anledning av den nya EU-rättsliga dataskyddsregleringen, och •lämna de författningsförslag som behövs och är lämpliga. Uppdragets genomförande och redovisning Det som sägs om uppdragets genomförande och konsekvensbeskriv- ning i ursprungsdirektiven gäller också det utvidgade uppdraget. Här ingår bl.a. att redovisa de ekonomiska konsekvenserna av för- slag som innebär förändringar av den nuvarande tillstånds- eller tillsynsverksamheten. Vid anpassningen av svensk rätt till den nya EU-regleringen bör en enhetlig tolkning av regelverket eftersträvas. Utredaren ska därför följa och i lämplig omfattning samråda med (Ju 2016:04), Utredningen om genomför- ande av EU:s direktiv om skydd av personuppgifter vid brotts- bekämpning, brottmålshantering och straffverkställighet (Ju 2016:06) samt Utredningen om tillsynen över den personliga integriteten (Ju 2015:02). Uppdraget ska redovisas . Europeiska unionens officiella tidning L 119/1 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning) (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 16, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande ( ), med beaktande av yttrande ( ), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet ( ), och av följande skäl: (1)Skyddet för fysiska personer vid behandling av personuppgifter är en grundläggande rättighet. Artikel 8.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) och artikel 16.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) föreskriver att var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne. (2)Principerna och reglerna för skyddet för fysiska personer vid behandling av deras personuppgifter bör, oavsett deras medborgarskap eller hemvist, respektera deras grundläggande rättigheter och friheter, särskilt deras rätt till skydd av personuppgifter. Avsikten med denna förordning är att bidra till att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa och en ekonomisk union, till ekonomiska och sociala framsteg, till förstärkning och konvergens av ekonomierna inom den inre marknaden samt till fysiska personers välbefinnande. (3)och rådets direktiv /46/EG ( ) syftar till att harmonisera skyddet av fysiska personers grundläggande rättigheter och friheter vid behandling av personuppgifter och att säkerställa det fria flödet av personuppgifter mellan medlemsstaterna. ( ) EUT C 229, 31.7.2012, s. 90. ( ) EUT C 391, 18.12.2012, s. 127. ( ) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets ståndpunkt vid första behandlingen av (ännu ej offentliggjord i EUT). ( ) och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (EGT L 281, 23.11.1995, s. 31). L 119/2 Europeiska unionens officiella tidning (4)Behandlingen av personuppgifter bör utformas så att den tjänar människor. Rätten till skydd av personuppgifter är inte en absolut rättighet; den måste förstås utifrån sin uppgift i samhället och vägas mot andra grundläggande rättigheter i enlighet med proportionalitetsprincipen. Denna förordning respekterar alla grundläggande rättigheter och iakttar de friheter och principer som erkänns i stadgan, såsom de fastställts i fördragen, särskilt skydd för privat- och familjeliv, bostad och kommunikationer, skydd av personuppgifter, tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet, yttrande- och informationsfrihet, näringsfrihet, rätten till ett effektivt rättsmedel och en opartisk domstol samt kulturell, religiös och språklig mångfald. (5)Den ekonomiska och sociala integration som uppstått tack vare den inre marknaden har lett till en betydande ökning av de gränsöverskridande flödena av personuppgifter. Utbytet av personuppgifter mellan offentliga och privata aktörer, inbegripet fysiska personer, sammanslutningar och företag, över hela unionen har ökat. Nationella myndigheter i medlemsstaterna uppmanas i unionsrätten att samarbeta och utbyta personuppgifter för att vara i stånd att fullgöra sina uppdrag eller utföra arbetsuppgifter för en myndighet som finns i en annan medlemsstat. (6)Den snabba tekniska utvecklingen och globaliseringen har skapat nya utmaningar vad gäller skyddet av personuppgifter. Omfattningen av insamling och delning av personuppgifter har ökat avsevärt. Tekniken gör det möjligt för både privata företag och offentliga myndigheter att i sitt arbete använda sig av personuppgifter i en helt ny omfattning. Allt fler fysiska personer gör sina personliga uppgifter allmänt tillgängliga, världen över. Tekniken har omvandlat både ekonomin och det sociala livet, och bör ytterligare underlätta det fria flödet av personuppgifter inom unionen samt överföringar till tredjeländer och internationella organisationer, som en hög skyddsnivå säkerställs för personuppgifter. (7)Dessa förändringar kräver en stark och mer sammanhängande ram för dataskyddet inom unionen, uppbackad av kraftfullt tillsynsarbete, eftersom det är viktigt att skapa den tillit som behövs för att utveckla den digitala ekonomin över hela den inre marknaden. Fysiska personer bör ha kontroll över sina egna personuppgifter. Den rättsliga säkerheten och smidigheten för fysiska personer, ekonomiska operatörer och myndigheter bör stärkas. (8)Om denna förordning föreskriver förtydliganden eller begränsningar av dess bestämmelser genom medlemsstaternas nationella rätt, kan medlemsstaterna, i den utsträckning det är nödvändigt för samstämmigheten och för att göra de nationella bestämmelserna begripliga för de personer som de tillämpas på, införliva delar av denna förordning i nationell rätt. (9)Målen och principerna för direktiv /46/EG är fortfarande giltiga, men det har inte kunnat förhindra bristande enhetlighet i genomförandet av dataskyddet i olika delar av unionen, rättsosäkerhet eller allmänt spridda uppfattningar om att betydande risker kvarstår för fysiska personer, särskilt med avseende på användning av internet. Skillnader i nivån på skyddet av fysiska personers rättigheter och friheter, särskilt rätten till skydd av personuppgifter, vid behandling av personuppgifter i olika medlemsstater kan förhindra det fria flödet av personuppgifter över hela unionen.