sou · H5B375 · 2017-10-11 00:00:00 — Tillsynen har till syfte att kontrollera att lagar och andra för- fattningar följs. Som regel initieras JK:s granskning av en anmälan från en enskild eller en myndighet. Ett tillsynsärende kan också påbörjas i samband med en inspektion eller genom att JK på eget initiativ tar upp ett ärende. I de ärenden som JK handlägger före- ligger en skyldighet för enskilda befattningshavare och myndigheter Uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsbekämpande verksamhet att lämna den information och de yttranden som JK begär. JK kan inte ge direktiv om hur ett ärende hos en förvaltningsmyndighet ska handläggas eller avgöras. Inte heller kan JK ompröva beslut som har fattats av andra myndigheter eller ändra deras avgöranden i sak. Som särskild åklagare har JK dock rätt att väcka åtal mot befattningshavare som begått brottslig handling genom att ha åsidosatt vad som ålegat honom eller henne i tjänsten. Vidare får JK göra en anmälan om disciplinpåföljd, avsked eller avstängning och har också rätt att föra talan i domstol om ändring av en myndighets beslut i sådana frågor. Syftet med underrättelseskyldigheten är bl.a. att den enskilde ska få möjlighet att bedöma vilket integritetsintrång som åtgärden har inneburit och att reagera mot vad han eller hon kan anse ha varit en rättsstridig åtgärd. En skyldighet att lämna en sådan underrättelse har även ansetts kunna ha en återhållande verkan på användningen av hemliga tvångsmedel och bidra till att prövningen inför ett beslut sker på ett än mer noggrant sätt (prop. 2006/07:133 s. 30). Ett krav på att enskilda ska underrättas är således en åtgärd som syftar till att förbättra kontrollen över tillämpningen av reglerna. Den som har varit utsatt för hemliga tvångsmedel enligt RB ska som huvudregel underrättas om detta så snart det kan ske utan men för utredningen, dock senast inom efter att förundersök- ningen avslutades (27 kap. 31 §). Det finns dock vissa möjligheter att skjuta upp underrättelsen om de uppgifter som den ska innehålla omfattas av vissa former av sekretess (27 kap. 33 § första stycket). Om sekretess fortfarande gäller efter att förundersökningen avslutades behöver underrättelse inte lämnas. I sådana fall ska dock SIN underrättas om beslutet att underlåta underrättelse (14 b § andra stycket förundersökningskungörelsen). Vissa brott som faller inom ansvarsområde är också helt undantagna från underrättelseskyldigheten (27 kap. 33 § tredje stycket RB). Om övervakning har avsett ett telefonnummer eller annan adress eller en viss elektronisk kommunikationsutrustning som innehas av någon annan än den misstänkte, ska även innehavaren underrättas. Om inhämtningen har skett i syfte att utreda vem som är skäligen Uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsbekämpande verksamhet misstänkt och integritetsintrånget för den enskilde kan antas vara ringa behöver inte underrättelse lämnas. Vid tvångsmedelsanvändning enligt preventivlag gäller ingen underrättelseskyldighet, förutom avseende de brott som avses i lagens 1 § första stycke 7, dvs. mord, dråp, grov misshandel, män- niskorov eller olaga frihetsberövande i avsikt att påverka ett offent- ligt organ eller den som yrkesmässigt bedriver nyhetsförmedling eller annan journalistik, att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd eller att hämnas en åtgärd (16 §). Om åtgärden har avsett ett telefon- nummer eller annan adress, en viss elektronisk kommunikations- utrustning eller en plats som innehas av någon annan, ska även den personen underrättas. Underrättelse ska lämnas så snart det kan ske efter det att det ärende som åtgärden vidtogs i har avlutats. En under- rättelse behöver inte lämnas till den som redan har fått del av eller till- gång till uppgifterna. En underrättelse behöver inte heller lämnas om den med hänsyn till omständigheterna uppenbart är utan betydelse. Underrättelse får skjutas upp om sekretess gäller (17 §). Om sekretess hindrar underrättelse behöver någon underrättelse inte lämnas. Underrättelseskyldigheten ska fullgöras av åklagare och om sekretess hindrar underrättelse ska i stället Säkerhets- och integri- tetsskyddsnämnden underrättas, förordningen (2007:1144) om full- görande av underrättelseskyldighet enligt lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Den ovan beskrivna underrättelseskyldigheten har inte någon motsvarighet när det gäller den inhämtning som utförs med stöd av IHL. För IHL gäller i stället att SIN ska underrättas om myndig- heternas beslut om inhämtning. En sådan underrättelse ska lämnas senast efter det att ärendet om inhämtning avslutades (6 § IHL). Det saknas bestämmelser om underrättelse till enskild vid över- vakning som ytterst har sitt stöd i LSU (prop. 2006/07:133 s. 52). Kontroll på begäran av enskild Som ett komplement till bestämmelserna om underrättelse till enskilda som utsatts för användning av hemliga tvångsmedel finns en reglering som ålägger SIN att på begäran av en enskild kontrollera Uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsbekämpande verksamhet om han eller hon har utsatts för ett hemligt tvångsmedel och om användningen av detta tvångsmedel har skett i enlighet med lag eller annan författning. En sådan begäran får också avse frågan om polisens personuppgiftsbehandling varit författningsenlig. Den en- skilde ska underrättas om att kontrollen har utförts (3 § lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet). Om nämnden bedömer att det förekommit felaktigheter som kan medföra skade- ståndsansvar för staten gentemot den enskilde ska det anmälas till JK, som kan tillerkänna den enskilde ersättning för den skada och kränkning som en felaktig hantering av uppgifter eller en felaktig tillämpning av hemliga tvångsmedel inneburit. Om SIN i stället bedömer att det förekommit felaktigheter som innefattar misstanke om brott ska ärendet anmälas till åklagare. Vidare ska nämnden, om den finner omständigheter som Datainspektionen bör uppmärksam- mas på, anmäla det till inspektionen, 20 § förordningen (2007:1141) med instruktion för . En parlamentarisk kontroll av tillämpningen av reglerna om hemliga tvångsmedel utövas av på grundval av en årlig skrivelse från regeringen. Skrivelsen omfattar de brottsbekämpande myndig- heternas tillämpning av reglerna om hemlig avlyssning och över- vakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning, hemlig rumsavlyssning och inhämtning av uppgifter enligt IHL. Även tillämpningen av hemliga tvångsmedel som utförs för att för- hindra vissa särskilt allvarliga brott redovisas. redovisas även tillstånd som avser Säkerhetspolisen. Den senaste skrivelsen till riks- dagen lämnades (skr. 2016/17:69). Även tillämpningen av LSU redovisas till . I sam- band med att LSU infördes ansågs det nämligen att den parlamenta- riska kontrollen av hur regeringen tillämpar bestämmelserna och reglerna om tvångsåtgärder bör göras genom att regeringen lämnar en skrivelse till (prop. 1990/91:118 s. 72). Den senaste skrivelsen till lämnades (skr. 2016/17:72). Uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsbekämpande verksamhet 6.4.3Begränsningar i rätten att använda överskottsinformation När tvångsmedel används kan det komma fram uppgifter som inte rör det brott som har legat till grund för tvångsmedelsbeslutet. Upp- gifterna kan i stället ha betydelse för att utreda ett annat brott eller för att förhindra nya brott. Användningen av sådan information för att inleda en förundersökning är kringgärdad av vissa begränsningar (27 kap. 23 a § RB, 7 och 8 §§ IHL och 12 § preventivlag). 7Nyttan och behovet av uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsbekämpande verksamhet Vid bedömningen av hur långtgående inskränkningar i enskildas fri- och rättigheter som kan tolereras i ett demokratiskt samhälle är det av vikt att klargöra vilken betydelse en åtgärd som innebär intrång i en skyddad rättighet kan ha för att uppnå målet. En proportiona- litetsavvägning måste därefter göras mellan åtgärdens betydelse för det eftersträvade ändamålet å ena sidan och den grad av intrång i enskildas skyddade rättigheter som åtgärden innebär å andra sidan. Vid utformningen av regler kring straffprocessuella verktyg är det därför viktigt att undersöka hur verktygen används i den brotts- bekämpande verksamheten och vilka behov av reglerna som finns (jfr SOU 2007:22 s. 175). För att de brottsbekämpande myndigheterna ska kunna fullgöra sina uppgifter att förebygga, förhindra och utreda brott har myn- digheterna behov av information. Detta behov kan vara olika stort beroende på vilken brottslighet och vilka aktörer det är fråga om. Brottsbekämparna kan använda olika metoder för att skaffa sig relevant information, t.ex. spaning och förhör samt kontakter med anmälare och tipsare. Behovet av information i såväl utrednings- verksamheten som i underrättelseverksamheten innefattar också ett behov av uppgifter om elektronisk kommunikation. I analyser av nu aktuellt slag brukar uttrycken nytta och behov användas. Med nytta avses helt enkelt att uppgifterna har något värde för brottsutredningen. Uttrycket behov går tillbaks på den straffpro- cessuella behovsprincipen som anger att en myndighet får använda ett tvångsmedel bara när det föreligger ett påtagligt behov och en mindre ingripande åtgärd inte är tillräcklig för att tillgodose behovet. Eftersom de brottsbekämpande myndigheternas behov av tvångs- Nyttan och behovet av uppgifter om elektronisk kommunikation… medlen till stor del är beroende av vilken nytta dessa kan förväntas leda till är det oundvikligt att behovs- och nyttoanalyserna i flera avseenden blir lika varandra. Begreppen är dock inte helt synonyma. Det kan t.ex. finnas situationer där tvångsmedlen visserligen kan för- väntas leda till nytta, men där behovet av att använda dem inte är sär- skilt stort. Så kan t.ex. vara fallet om de brottsbekämpande myndig- heterna effektivt kan komma åt den eftersökta informationen med hjälp av andra metoder (prop. 2013/14:237 s. 61). På ett generellt plan har nyttan av en bred tillgång till elektroniska kommunikationsuppgifter bekräftats av utländska studier. Euro- peiska kommissionen och i har i rapporter konstaterat att en riktad lagring ger de brottsbekäm- pande myndigheterna uppenbara begränsningar gentemot en generell lagring av data över (Commission Staff Working Docu- ment, som lades fram som bilaga till det förslag till direktiv som ledde fram till antagandet av direktiv /24, SEK(2005) 1131, , ”Data Preservation versus Data Retention” samt Generaladvokatens förslag till avgörande i Tele2-målet not 54). Sammanfattningsvis är nyttan av historisk kommunikationsdata i sig väl dokumenterad. Däremot finns de olika typerna av kommuni- kationsuppgifter sällan särredovisade, i synnerhet inte i förhållande till uppgifternas ålder.1 Uppgifter om elektronisk kommunikation har stor betydelse i nästan all verksamhet som rör utredning av allvarlig brottslighet. Beredningen för rättsväsendets utveckling (BRU) konstaterade att trafikuppgifter ofta utgjorde den information som var viktigast för att föra utredningar om grövre brott framåt. Sådana uppgifter används i princip i varje utredning rörande grova brott som t.ex. mord, människorov, grovt rån, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, grov våldtäkt, människohandel för sexuella ändamål, grovt barnpornografibrott och grovt narkotikabrott samt brott som faller inom område (SOU 2005:38 s. 323–324). 1 Se exempelvis Ds 2014:23 s. 85–86 och Europeiska kommissionens utvärderingsrapport av direktiv /24 (Celexnummer: 52011DC0225) s. 23–24. Nyttan och behovet av uppgifter om elektronisk kommunikation… Uppgifterna är ofta av stor betydelse redan i utredningsarbetets inledningsskede. En kontroll av de trafikuppgifter som kan knytas till en brottsplats, ett brottsoffer eller en misstänkt kan användas tillsammans med annan information för att föra utredningen framåt (SOU 2015:31 s. 84). Uppgifter om elektronisk kommunikation kan svara på frågor om vilka nummer som haft kontakt med varandra, hur intensiv kom- munikationen har varit och var användarna av t.ex. mobiltelefoner har befunnit sig. Även uppgifter från anonyma kontantkort kan ha betydelse för att kunna kartlägga en misstänkt och på så sätt försöka få fram en identitet, ett skeende eller andra misstänkta. BRU konsta- terade att inhämtade uppgifter i många fall kan få till följd att perso- ner avförs från utredningen genom att misstankarna mot dem visar sig sakna substans. Att misstänkta avförs från utredningen genom användning av hemliga tvångsmedel framgår även av regeringens årliga skrivelse till med redovisning av användningen av hemliga tvångsmedel (t.ex. skr. 2012/13:47 s. 14). När det gäller planeringsskedet av ett brott är det genom tillgången till trafikuppgifter ofta möjligt att ta reda på t.ex. hur gärningsmännen har sammanträffat och hur de har rekognoserat vid gömställen, längs flyktvägar och vid brottsplatsen samt hur de införskaffat brotts- verktyg eller stulit flyktbilar (SOU 2005:38 s. 324). Genom tillgången till historiska trafik- och lokaliseringsuppgifter kan de brottsbekäm- pande myndigheterna således klarlägga händelser som anknyter såväl till själva brottstillfället som till planläggningen och flykten. Dessa uppgifter kan t.ex. leda till att gömställen upptäcks, att stulna pengar, flyktbilar eller annat gods påträffas och att bortförda personer eller döda kroppar hittas. Cirka två tredjedelar av all hemlig övervakning av elektronisk kommunikation avser vålds- och narkotikabrotts- lighet (Säkerhetspolisen omfattas inte av statistiken), skr. 2016/17:69 s. 20–21. Vid utredningen av internetrelaterad brottslighet är uppgifter om elektronisk kommunikation ofta helt avgörande för att möjliggöra identifiering av en misstänkt gärningsman. Möjligheten till ano- nymitet och begränsningen av forensisk bevisning för att utreda brott medför därför att trafikuppgifter i många fall inte kan undvaras vid utredning om internetrelaterad brottslighet, om sådan brotts- lighet alls ska kunna bekämpas. Från de brottsbekämpande myndig- heterna har i flera sammanhang också framhållits att tillgången till Nyttan och behovet av uppgifter om elektronisk kommunikation… uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsutredningarna fått allt större betydelse i takt med den ökade användningen av kryp- tering, som innebär att innehållet i meddelanden inte blir åtkomligt för myndigheterna vid hemlig avlyssning av elektronisk kommuni- kation (SOU 2015:31 s. 85). Av direktiven till Utredningen om hemlig dataavläsning framgår i enlighet med detta att anonymi- seringstjänster har försvårat användningen av hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation (dir. 2016:36 s. 2–3). Av den ovan gjorda beskrivningen följer att det i princip inte går att ersätta inhämtning av nu aktuella uppgifter med t.ex. fysisk spaning just eftersom inhämtningen ofta avser historiska uppgifter. Det bör i sammanhanget även noteras att trafikuppgifternas bety- delse i brottsutredningar också hänger samman med att den infor- mation som kommer fram vid hemlig övervakning och hemlig av- lyssning av elektronisk kommunikation ofta bedöms ha ett bety- dande bevisvärde i rättegångar som rör grov allvarlig och organiserad brottslighet. För att komplettera den generella beskrivningen ovan följer nedan exempel på utredningar där hemlig övervakning av elektronisk kom- munikation har varit till nytta. Exemplen kommer från regeringens senaste redovisning till av tvångsmedelsanvändningen (skr. 2016/17:69 s. 22) och från anonymiserade exempel från de brottsbekämpande myndigheterna. En mer detaljerad beskrivning av de brottsbekämpande myndigheternas nytta och behov av uppgifter om elektronisk kommunikation finns i avsnitt 12.6. •Vid en utredning av en grov misshandel utförd efter intrång i målsägandens bostad beviljades hemlig övervakning av elektro- nisk kommunikation mot de misstänkta. Misshandeln misstänk- tes vara utförd av sex personer genom slag med bl.a. batong. Tack vare uppgifterna från övervakningen kunde åklagaren styrka att samtliga gärningsmän varit på plats vid tiden för den grova miss- handeln. Genom bevisningen kunde det även visas att gärnings- männen träffats tidigare , att ingen kommunikation pågick men att telefonerna efter händelsen åter- igen var i kontakt med varandra. Vid jämförelse mellan innehållet i de beslagtagna telefonerna och telefonlistorna kunde det även visas att flera av de tilltalade hade raderat innehållet i telefon- trafiken i tiden nära gärningen. De sex gärningsmännen dömdes för grov misshandel. Nyttan och behovet av uppgifter om elektronisk kommunikation… •Tre gärningsmän greps på flyende fot efter ett inbrott i en villa. En hundförare hittade gärningsmännens mobiltelefoner längs flyktvägen. De var sönderslagna för att försvåra spårning. Trots det kunde sim-korten identifieras. Genom lokaliseringsuppgifter kunde ytterligare ett tiotal bostadsinbrott upp. •En kvinna blev knivmördad i ett parkeringshus. Genom lokali- seringsuppgifter avseende kvinnans man kunde konstateras att han hade varit på platsen för mordet, som på så vis kunde upp. •Två okända gärningsmän rånade en guldbutik med skarpladdade vapen. Lyckade initiala åtgärder ledde till att två personer blev skäligen misstänkta för brottet. Den efterföljande hemliga över- vakningen av elektronisk kommunikation ledde till att de båda männen kunde knytas till de platser där man förberett rånet, till- gripit en motorcykel och gömt denna under rånet. •Säkerhetspolisen fick information om att en gruppering inom vit makt-miljön planerade att bränna ner en flyktingförläggning på en mindre ort. En förundersökning om förberedelse till grov mordbrand inleddes. Genom uppgifter från hemlig övervakning av elektronisk kommunikation gick det att fastställa att personer från grupperingen funnits i närheten av flyktingförläggningen under flera nätter i rad. •Vid förundersökning rörande försök till mordbrand riktat mot ett kommunalråd misstänktes det att brottet utförts av personer inom den autonoma miljön. Genom uppgifter från hemlig över- vakning av elektronisk kommunikation, bl.a. masttömning, kunde gärningsmännen identifieras. •Ett flertal polisanmälningar gjordes runt om i landet avseende sexuella övergrepp mot barn som förövades genom sociala forum på internet. Ip-spårningar ledde till en man som sedermera kom att dömas för flera hundra sexualbrott brott mot över hundra målsägande. Nyttan och behovet av uppgifter om elektronisk kommunikation… Uppgifter om elektronisk kommunikation används inte bara i för- undersökningar utan också i underrättelseverksamhet. Det är till största delen () vid narkotikabrottslighet som upp- gifter inhämtas i underrättelseverksamhet (Säkerhetspolisen om- fattas inte av statistiken), skr. 2016/17:69 s. 28. För att illustrera nyttan av uppgifter i underrättelseverksamheten följer nedan några exempel på hur informationen kan användas. Exemplen är hämtade från regeringens senaste redovisning till av tvångsmedels- användningen (skr. 2016/17:69 s. 29 och 31) och från anonymi- serade exempel från de brottsbekämpande myndigheterna. En mer detaljerad beskrivning av de brottsbekämpande myndigheternas nytta och behov av uppgifterna finns i avsnitt 12.6. •Underrättelser angav att ett antal personer, vilka inte hade några kända kopplingar till varandra , var involverade i storskalig vapen- och narkotikahantering i . Inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation och spaning mot de utpekade personerna ledde till att ett nätverk identifierades samt att en lagerplats för narkotika och vapen kunde lokaliseras. En förundersökning om grovt narkotikabrott inleddes och narkotika togs i beslag. •Inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation till- sammans med fysisk spaning ledde till att misstankar om till- verkning av narkotikaklassade tabletter stärktes och att en för- undersökning kunde inledas. Under pågående förundersökning kunde ett flertal personer gripas och en stor mängd narkotika tas i beslag. •Säkerhetspolisen fick information från ett annat lands säkerhets- tjänst om att en person med diplomatisk immunitet misstänktes ägna sig åt flyktingspionage och att han hade kontakter med en kvinna i . Genom användning av IHL klarlades att det fanns kontakter mellan dem och att de hade befunnit sig i samma geografiska område. På grund av de uppgifterna och andra omständigheter inleddes en förundersökning om olovlig underrättelseverksamhet. Nyttan och behovet av uppgifter om elektronisk kommunikation… •I ett ärende rörande amfetaminsmuggling i inkom under- rättelser om att en mobilabonnent i föreföll ha kopplingar till ärendets huvudman. Efter inhämtning och analys av information om elektronisk kommunikation kunde det i kombination med fysisk spaning konstateras att den egentlige brukaren av det mobilabonnemanget inte var abonnenten själv utan en annan person, som varit dömd för grova narko- tikabrott. Efter inledd förundersökning beslagtogs en större mängd narkotika. •I ett ärende erhölls information från ett annat land om att mot- tagare av en större mängd kokain var bosatta i . Genom in- hämtning enligt IHL kunde dessa mottagare identifieras. Med hjälp av historiska uppgifter kunde polisen också påvisa att narko- tika hade mottagits . Till slut kunde en förunder- sökning inledas och narkotikasmugglingen upp. •Genom en internationell polisinsats kunde flera marknadsplatser för narkotika på internet (Darknet) stängas ner. Polismyndig- heten fick underrättelseinformation om vilka ip-adresser som använts på en svensk sådan marknadsplats. Flera av adresserna var emellertid oanvändbara, dels eftersom hade passerat sedan de användes (och adresserna därför inte längre var lagrade), dels eftersom flera användare inte gick att identifiera på grund av NAT-teknik (en teknik för att tillåta att flera abonnenter delar på en och samma publika ip-adress, se avsnitt 6.1). I vissa fall kunde dock förundersökning avseende narkotikabrott inledas. och har konstaterat att information om elektronisk kommunikation är väsentlig för myndigheternas under- rättelseverksamhet och att de möjligheter till inhämtning som IHL medger har varit avgörande för att inleda förundersökning för en lång rad grova brott. Tillgången till uppgifter om elektronisk kom- munikation i underrättelsestadiet kan vara avgörande för att aktörer, platser och tidpunkter ska kunna kopplas samman och ge ett till- räckligt underlag för att inleda en förundersökning. Uppgifterna är enligt myndigheterna också väsentliga för en effektiv planering av yttre fysisk spaning, som är resurskrävande och därför viktig att använda på rätt plats vid rätt tillfälle (skr. 2016/17:69 s. 33). Nyttan och behovet av uppgifter om elektronisk kommunikation… Av den ovan gjorda redogörelsen följer att det i princip inte går att ersätta inhämtning av nu aktuella uppgifter med t.ex. fysisk spaning, särskilt eftersom inhämtningen ofta avser historiska uppgifter. För Säkerhetspolisen är analys av elektronisk kommunikation, enligt myndigheten, av ovärderlig vikt för arbetet på underrättelse- sidan. Regeringen har uttryckt att Säkerhetspolisen har ett uppenbart behov av uppgifterna för att bedriva kontraspionageverksamhet och arbete mot terrorism, prop. 2016/17:186 s. 9. Sådana uppgifter kan inte heller inhämtas på annat sätt, genom t.ex. fysisk spaning, efter- som inhämtning enligt IHL innebär att historiska uppgifter kan analyseras. Därutöver kan Säkerhetspolisens spaningsresurser använ- das mer effektivt efter en analys av användarens dygnsmönster och geografiskt återkommande platser. I underrättelsesyfte bidrar upp- gifter om elektronisk kommunikation också med mycket värdefull information bl.a. för att kartlägga aktörer och nätverk som har avsikt och förmåga att begå brott som är allvarliga för rikets säkerhet. In- hämtningen av uppgifterna möjliggör således att man på ett tidigt stadium kan fånga upp eventuella grupperingar och skeenden (SOU 2015:31 s. 87).