sou · H5B326 · 2017-04-03 00:00:00 — Respondent 5 är kvinna, bosatt i storstad, med stor erfarenhet av få småjobb utförda via delningsplattformar, samåkning, hyra och hyra ut lägenhet samt av bytesgrupper på Facebook. De personer som har intervjuats har alla stor erfarenhet av del- ningstjänster, men inom lite olika områden. En har mycket stor erfarenhet av Airbnb, en annan av Couchsurfing, en tredje av Sam- bil, en fjärde av GoMore och en femte av UberPOP, Airbnb och Taskrunner.5 Samtliga har använt eller testat flera olika delnings- tjänster. Gemensamt för intervjupersonerna är att det sociala är en av de största fördelarna vid användandet av delningstjänster. Det är ett sätt att knyta folk närmare varandra, umgås mer tillsammans. Det handlar om samverkan, trygghet, naturliga möten; ett socialt nätverk. Respondent 2, som har stor erfarenhet av Couchsurfing, säger att det han får ut av att låna ut sin soffa är ”att träffa en ny människa, en ny ingång att träffa människor”. Han talar också om att det handlar om själva upplevelserna, mötet mellan människor. ”av befolkningen är trevlig var än man är, det är väldigt sällan man träffar någon man inte kommer överens med. Det beror på vad man är för person, om man är öppen för gemene man.” Respondent 4, som varit en flitig användare av transporttjänsten GoMore säger att ”det sociala är mycket viktigt”. Man ställer upp, det handlar inte bara om pengar, utan mycket om den sociala biten. Det är kul att ställa upp. Man träffar ju trots allt främlingar, och man har chans att bli goda vänner. 5 Uber upphörde att erbjuda tjänsten UberPOP. Den sociala aspekten kommer även upp när vi talar om trygghet vid användning av delningstjänster som tillhandahållare av nyttig- heter. Att i den egna lägenheten erbjuda okända personer nattlogi känns inte otryggt för respondent 4: ”Nej, man har ju haft kontakt innan.” Mycket handlar också om personkemi. Denna respondent uttrycker att han inte är rädd för att det ska hända något om man bjuder hem någon man inte känner; det handlar mer om social rädsla; att man är vaksam på att personen ska trivas. Även i spänningsfältet mellan den kommersiella och den icke- kommersiella delen av delningsekonomin kommer det sociala upp. Respondent 1 anser att användarna är mer engagerade, mer inrik- tade på social interaktion och inte på pengar när det handlar om icke-kommersiella delningstjänster. Respondent 5 skiljde sig något från övriga intervjuade, som i främst betonade det sociala som den viktigaste anledningen att använda delningstjänster. Även för respondent 5 var det sociala viktigt, men det var den praktiska aspekten vid delningstjänster, att det underlättade i vardagen, som i första hand gjorde att hon använde sig av det. ”För att underlätta min vardag först och främst. För att jag gillar, idén bakom, tycker om känslan av att individer hjälper varandra utan att riktigt känna varandra; det stärker sam- hörigheten i samhället.” Respondent 5 har använt Taskrunner , exempelvis för att få skräp bortkört då hon inte har bil, till att frakta möbler osv. Hon pratar om fördelarna med att använda sig av delningstjänster jämfört med traditionella tjänster; att det är billigare, mer flexibelt och pengarna går direkt till indi- viden. ”Framför allt utnyttjar jag delningstjänster för att det löser pro- blem som jag inte kunde lösa tidigare.” Andra fördelar som nämns är de miljömässiga, resursmässiga sidorna av delningsekonomi samt de ekonomiska. Respondent 3 betonar starkt att man ska dela med människor med mindre resurser, att man ska hjälpa varandra och att det inte borde finnas avgifter. Detta håller även respondent 2 med om. Han menar att ”så fort det är pengar inblandat blir det problem. Det finaste vore om alla kunde dela och låna sakar av varandra.” Samtliga respondenter har övervägande positiva erfarenheter av delningstjänster. Några nämner någon tråkig upplevelse, men det är enstaka, mindre händelser, som inte har färgat deras generella inställ- ning till delningstjänster. Det negativa handlar om att det tar mycket tid, att någon inte dykt upp, att man fick ett dåligt betyg eller lik- nande. ”Jag har positiva erfarenheter, negativa. Det enda negativa är att det tar mycket tid.” (Respondent 2). Respondent 4 har en liknande uppfattning. ”Enda negativa jag kan säga är att folk ändrar sig så snabbt. Att folk har avbokat på kort varsel, man kanske har köpt lite sallad så man ska ha en trevlig resa, och man har haft lite förväntningar på att få träffa en ny kontakt och kanske t.o.m. utveckla vänskap. Det är inte själva appens fel, och man kan inte bli arg på den som ändrar sig. Vissa appar har mer bökig lay out, mer bilder etc, men det kan ju inte påverka heller. Ingen har varit otrevlig.” För respondent 3 är det negativt att personer som bor långt bort gör förfrågningar om att låna hans bil, han ”förstår inte varför någon i vill byta bil med honom som bor på ett helt annat ställe”. Det som upplevs som negativt beror alltså främst på något som den andra privatpersonen gör eller inte gör. Det som framträtt i fokus- grupperna och i den kvantitativa undersökningen ser vi även i djup- intervjuerna. Det finns en inställning om att man måste räkna med att det kan uppstå problem vid användning av delningstjänster, men att man måste lita på folk om man ska ge sig in i det. De flesta intervjupersonerna beskriver sig själva som tillitsfulla personer. De är öppna, sociala människor som gillar att testa nya saker. För att kunna ta del i delningsekonomin måste man lita på att andra privatpersoner vill väl och gör rätt för sig. Respondent 4 talar om en community-känsla, som finns till exempel på Couchsurfing. Den innebär att folk som finns på den plattformen gör det för att träffa nya människor. Hon hade erfar- enhet av att en person hon skulle övernatta hemma hos lämnade dörren olåst för henne när han inte var hemma. Hon tycker att ”det är fint att känna sådan tillförlit för människor”. För respondent 3 är det viktigt att få den andra privatpersonens telefonnummer. Respondent 1 anger att det vid uthyrning av bostad är viktigt för henne att få motpartens namn, lite information om personen, vad som är syftet med besöket samt att hon kollar deras betyg och omdömen på plattformen. gör hon egen research, exempelvis kollar Facebook och Linkedin. Hon uttrycker att: ”Jag försöker hitta ett sätt att bygga upp så mycket trygghet som jag behöver för att det ska kännas bra.” Respondent 1 och 2 säger att de var mer noggranna i början. Eftersom de har, hyrt ut sin bostad eller soffa mer och mer, och det har gått bra, så kollar de inte lika noga längre. Vid problem räknar respondenterna med att man löser det med den andra privatpersonen. Men de redovisar också en inställning som innebär att man får räkna med att något går sönder eller att allting inte alltid går som planerat. Flera uttrycker att man måste vara medveten om riskerna. Respondent 5 säger att man är med- veten om att det är privatperson som utför arbetet och det är en risk man får ta, det bygger på att man har förtroende för varandra. Respondent 2 berättar att en kille lånade en cykel men lämnade tillbaka den i bedrövligt skick. Det är en risk när man lånar ut. ”Jag gjorde inte så mycket med det, han cyklade vidare. Det är sådant som händer, tyvärr. Det saknas ramverk för vad som händer om saker och ting går fel.” När det gäller användarvillkor, avtal och försäkringar är detta inget någon av respondenterna läser, upprättar eller känner till i större ut- sträckning. Respondent 2 säger att han först börjar läsa användar- villkor på plattformar när han har börjat använda en tjänst mycket. Ofta är det långa dokument som man inte orkar läsa, Airbnb:s exempelvis. ”Deras användarvillkor är på 25 A4-sidor. Man orkar inte ta sig genom det. Och det är precis så de vill att det ska vara.” Respondenterna förlitar sig oftast på sin egen magkänsla. Respondent 4 beskriver sig själv som en väldigt god människokän- nare. Att ha koll på eller skaffa försäkringar och avtal innan man delar är inte något man gör, men som finns där som något de tänker att de borde göra, som man borde ha. ”Jag säkerställer inte själv att försäkringar eller kontrakt finns. Allt går på känsla. Dels för personen, om det är någon man känner lite grann. Att låna ut till helt okänd, utan referenser, i ett helt nytt system, jag gör inte det direkt heller. Bra om det finns. Men det är bara en sak på nätet.” För riktig trygghet behövs deposition eller försäkring enligt Respondent 2. Respondent 4 uppger att om något gått sönder eller blir stulet skulle han först och främst försöka lösa det med den andra privat- personen, och gå till försäkringsbolaget om det inte löste sig. ”Jag skulle ändå prata med personen och försöka lösa det, men löser man det inte är man beredd att ta självrisken. Om personen dummade sig skulle jag vara mer krävande. Men försäkringen främst.” På frågan om de vart man kan vända sig vid tvist med en privat- person eller en plattform är det några som nämner Allmänna re- klamationsnämnden, , banken, tingsrätten medan andra inte vet alls. Respondent 5 tycker att individerna får lösa det själva om det uppstår ett problem. ”Om en kompis lånar en kratta av mig och den blir borta, då kan jag inte vända mig till någon. Individ- erna får lösa det sig emellan. Eller svälja det och köpa en ny kratta”. Inte alla ser det som ett ansvar för plattformen att hjälpa till om problem uppstår mellan användarna. Respondent 1 beskriver att fokus ligger på den andra privatpersonen, inte företagen bakom plattformarna. ”Det huvudsakliga är inte med plattformen, utan med privatpersonen. Jag köper inte tjänsten av plattformen, men av privat- personen. Sen är plattformen mellanhand.” På frågan om han tror han skulle få hjälp av en plattform för att lösa en tvist svarar respondent 4 att det förmodligen står i villkoren att man kan få en viss hjälp. ”Men det är väl som med eller , de tar inget ansvar, man står där med skägget i brevlådan. Jag skulle bara betala tillbaka pengarna vid tvist. Kan bli obehagligt.” Samma person tycker, å andra sidan, att om en person hypotetiskt sett skulle ha bokat upp sig och sen ändrar sig, då handlar det om pengar så ”Det kan gå helt åt skogen”. ”Då får företaget ta smällen, de får ju dåligt renommé.” Närmare om synen på plattformarna Förtroendet för plattformarna varierar med hänsyn till vilka man har använt, hur transparenta de är, vad man har hört, om de har ratingsystem osv. Respondenterna 1 och 5 berättar om positiva upplevelser med Airbnb respektive UberPOP där respondent 1 har upplevt en situation där en övernattningsgäst har krävt pengarna tillbaka och Airbnb stod för kostnaden och återbetalde inom . Respondent 5 har reagerat på att en chaufför tagit en längre väg än nödvändigt, skickat in klagomål, fått återkoppling och pengarna tillbaka från UberPOP. Det är få som uppger att de tar reda på särskilt mycket om före- tagen bakom plattformarna. Detta beror nog främst på att de flesta inte har haft större problem, men också på att man inte ser platt- formarna som något annat än en marknadsplats eller en förmedlare. Att det sällan handlar om större belopp kan också spela in. Re- spondent 4 säger att han inte brytt sig om att ta reda på något mer om företaget bakom. ”Trevlig och avancerad hemsida. Bra renommé i media. Det räcker för mig. Samma sak om jag skulle köpa en pro- dukt. Köper man , så köper man det. Googlar inte bolaget bakom. Det handlar faktiskt inte om liv eller död.” När det gäller betygsättning anser flera av respondenterna att det är bra att detta finns, men att man hellre ska se på det som ett skydd mot dåliga upplevelser (Respondent 1), en indikation, inget man kan lita till . Enligt samtliga respondenter är man mer generös med betyg för att vara snäll. Respondent 1 tycker att betygsättning (betyg, beskrivningar) är viktigt men inte att platt- formarna ska sålla ut personer på grund av detta. Hon tycker att det ska vara stor variation på plattformarna, så om någon har fått ett dåligt betyg, men är ett billigt alternativ, är det upp till använd- arna att bedöma vad som är viktigast. Respondent 4 tycker att det är viktigt med ratingsystem; det ger honom en chans att visa vem han är. Han berättar att han säljer mycket på och av 5 000 kommentarer är ”3–4 stycken dåliga, och det gör ju ont varje gång”. Respondent 5 har högt förtroende för betygen och litar på de om- dömen som finns på sajterna hon använder. Att hon har ett högt förtroende för de sajter som hon använt skapas framför allt av rat- ingsystem. Hon säger att ”om det finns en person som delar och som blir poängsatt, blir detta ett tydligare incitament att göra ett bra jobb, göra det man kommit överens om. Jag upplever att de som använder delning tar det på allvar”. De flesta av respondenterna har inte tänkt särskilt mycket på datahantering och risker med den. Respondent 2 uppger att han tycker mer om Trustroots än Couchsurfing eftersom han säger sig veta att Couchsurfing säljer information till Facebook. Å andra sidan ser han det som ett nödvändigt ont för Couchsurfing, men han tycker att företagen bakom ska vara ärliga med och redovisa att de gör detta. Respondent 1 har hellre inte funderat kring datahan- teringen, men tycker det vore intressant om plattformarna kunde koppla ihop sina betygssystem, som det skulle innebära en risk med mycket information samlat på ett ställe. Respondent 1 och 3 berättar att de efter en första kontakt med en annan privatperson, nästa gång kontaktat varandra utan platt- formens medverkan. Ingen av respondenterna har någon större tro på en reglering av delningsekonomin. Respondent 1 tror att det skulle hindra att flera tjänster etablerar sig och tycker att fokus borde vara på att göra det lättare att använda delningstjänster: ”Jag tror att reglering skulle vara skadligt för framväxten av nya plattformar. Det skulle minska värdet av delningsekonomi – det mer personliga, att det är användare som skapar upplevelserna. Man riskerar att ta bort det elementet. Generellt är delningsekonomi ett begrepp som vi använder, men det är svårt att definiera vad det inne- bär och inte. Vi pratar om hur vi ska reglera delningsekonomi, men den är för heterogen för att reglera på ena eller andra sättet. Det finns en massa olika branscher; taxi, hotell, restaurang - finns det olika regleringar för de traditionella branscherna – för var och en, inte samlat. Jag tror snarare att inom delningsekonomi måste man också titta på varje bransch också, så som med UberPOP följer man taxi- reglering.” Respondent 5 tycker att man hellre ska sänka kraven på taxi- branschen, så det blir lika enkelt för dem och andra företag som utkonkurreras som för UberPOP. Hon anser att delningsekono- min borde vara en statligt fredat zon: ”Delningsekonomi är en form av att göra grannskapet, bekantskapskretsen större – det offentliga, staten har inget att göra med att jag lånar ut krattan till en granne via en delningstjänst. Det borde vara en fredad zon från staten. Där gör staten bäst i att hålla sig borta, inte förmedla och förstöra.” Respondent 2 tycker att staten ska reglera vad företagen infor- merar om samt att staten ska främja den ideella delen av delnings- ekonomin, t.ex. stödja Skjutsgruppen med medel till att utveckla en app.6 Respondent 3 är inne på att man mer ska reglera när det gäller information om vilka rättigheter och skyldigheter man har när det gäller delningstjänster samt att det borde finnas ett tak för hur mycket varor och tjänster får kosta inom delningsekonomin. Respondent 4 har en annan uppfattning än de övriga och är mer tydlig i att det behövs lagstiftning: ”Ja, det behövs alltid när något är nytt och osäkert. Man ingår ju ett avtal och då behövs en lagstift- ning. Företag som hjälper, appen, att man lägger huvudansvaret hos dem om det händer tråkiga , och för det skulle en lagstiftning behövas.” 6 Utredningens anmärkning: Inom förmedlas samåkning genom lokala Facebook-grupper. Utredningen ska analysera olika användares roller och rättsliga ställ- ning i samband med delningsekonomiska transaktioner. Utredning- en ska också resonera om huruvida befintlig lagstiftning är ända- målsenlig eller om det finns behov av författningsändringar, såväl nationellt som inom EU. I utredningens direktiv nämns vissa rätts- områden, såsom förmögenhetsrätten, konsumenträttsliga delar av marknadsrätten samt regler om produktsäkerhet, tillsyn och tvist- lösning, som särskilt centrala. Med förmögenhetsrätt avses i huvudsak de delar av civilrätten som reglerar parternas inbördes rättigheter och skyldigheter i samband med affärsöverenskommelser av olika slag såsom köp, byte och hyra. De centrala delarna i förmögenhetsrätten är, från utred- ningens utgångspunkter, de köp- och avtalsrättsliga reglerna i t.ex. köplagen (1990:932), konsumentköplagen (1990:932), konsument- tjänstlagen (1985:716) och avtalslagen (1915:218). Det gäller även om just köp av lös egendom mellan privatpersoner inte är av primärt intresse i utredningens perspektiv. Men de köprättsliga reglerna kan i viss mån tillämpas analogt på t.ex. tjänste- och hyresavtal och innehåller rättsgrundsatser med relevans utanför köprätten. Med marknadsrätt avses de förhållningsregler för aktörer på en marknad, som ska säkerställa att marknaden fungerar. De konsument- rättsliga delarna av marknadsrätten utgörs t.ex. av lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, Marknadsföringslagen (2008:486), och prisinformationslagen (2004:347). Även lagen om elektronisk handel (2002:562) och distansavtalslagen (2005:59) är av visst intresse att belysa, eftersom delningsekonomiska transak- tioner av de typer som här är i huvudfokus, vanligen sker genom webbaserade plattformar i en typ av distansavtal. Regler om tvistlösning finns i . I konsument- förhållanden finns också möjlighet att, under vissa förutsättningar, få tvister prövade i () och de övriga nämnder för alternativ tvistlösning i konsumentförhållanden som kan pröva sådana tvister. I det följande beskrivs ett antal lagar och andra rättsregler, som på olika sätt är relevanta mot bakgrund av utredningens uppdrag. Utredningen har bedömt att det finns behov av en översiktlig beskrivning av de rättsregler, vars ändamålsenlighet utredningen ska resonera om. Vi inleder med några iakttagelser om användarnas och plattformarnas rättsliga ställning i förhållande till varandra. Därefter ska vi se närmare på vilka befintliga regler i förmögenhetsrätten som eventuellt kan gälla mellan användarna i delningsekonomin. Frågan om, och under vilka omständigheter, den tillhandahållande användaren är näringsidkare i konsumenträttslig mening är här av central betydelse. Avslutningsvis behandlas marknadsrättsliga regler, förbud mot diskriminering, bestämmelser om tvistlösning samt vissa relevanta skatteregler. I följande kapitel 6 ska tillämpligheten av de olika regelverken undersökas utifrån ett antal typfall, där privatpersoner hypotetiskt genomfört olika slag av delningsekonomiska transaktioner. I kapitel 2 har en huvudmodell för delningsekonomiska transak- tioner beskrivits och i kapitel 3 har vi undersökt olika tillämpningar av denna modell. Modellen innebär, typiskt sett, att en fristående aktör, i regel ett företag som tillhandahåller en webplattform, för- medlar varor, tjänster och andra nyttigheter mellan privatpersoner. I en sådan modell har vi att göra med två olika slag av partsrela- tioner. En av dessa är relationen mellan de privatpersoner som utför den delningsekonomiska transaktionen. Den andra relationen uppstår mellan, å ena sidan, användarna, dvs. privatpersonerna och, å andra sidan, plattformsföretaget. I den senare relationen gäller i normal- fallet konsumenträtten om tvist skulle uppstå mellan användaren och företaget. Det förutsätter att tvisten avser den tjänst, eller en del av den tjänst, som företaget åtagit sig att tillhandahålla, exempelvis att hantera betalningsströmmar mellan användarna. formsföretagets uppträdande på marknaden prövas enligt det mark- nadsrättsliga regelverk, som ska beröras nedan. Innehållet i, och omfattningen av, den tjänst som plattformen erbjuder enskilda kon- sumenter, och på vilken den konsumenträttsliga lagstiftningen alltså kan tillämpas, måste bedömas från fall till fall, bl.a. utifrån informationen på plattformen och innehållet i de allmänna villkor som plattformen tillämpar. Om ett konsumentförhållande ska uppstå krävs att plattformen tar betalt för förmedlingstjänsten. Det krävs dock inte att betalning sker med pengar för att ett konsumentförhållande ska uppstå. Även andra typer av vederlag kan bli aktuella, såsom att användaren över- låter rätten till sina data till plattformen.1 Det är f.ö. ett vanligt sätt att ta betalt på sociala medier. Facebook t.ex. kan sannolikt inte betraktas som en gratistjänst, eftersom användaren måste överlåta rätten till data, inklusive rätten till fotografiska bilder eller filmer, till Facebook innan tjänsten får användas.2 Härav följer att båda an- vändarna i en delningsekonomisk transaktion, dvs. både den som beställer t.ex. en tjänst och den som utför tjänsten, kan ingå i ett konsumentförhållande med den tjänsteförmedlande plattformen i de prestationer som plattformen åtagit sig att utföra åt användarna, t.ex. att förmedla kontakt och hantera betalningsströmmar. () har prövat ett ärende i en delningsekonomisk relation mellan plattform och använ- dare.3 Tvisten bedömdes avse en del av den tjänst plattformen erbjöd användaren inom ramen för ett konsumentförhållande. En privatperson (A) hade hyrt ut sin bil till en annan privat- person (B) via en webbplattform avsedd för förmedling av sådana hyresavtal (företaget). B lämnade tillbaka bilen senare än avtalat. I anledning härav krävde företaget för A:s räkning B på avtalsenliga förseningsavgifter, som B dock inte betalade. A krävde då att företaget skulle betala ut avgiften till honom trots att B ännu inte betalat den 1Se kommissionens vägledning (SWD(2016) 163) om genomförandet av direktiv /29/EU om otillbörliga affärsmetoder s. 99 f. 2Av Facebooks användarvillkor framgår följande: ”För innehåll som skyddas av upphovsrätten, t.ex. foton eller filmklipp (Skyddat innehåll), ger du oss uttryckligen följande behörighet, i enlighet med dina sekretess- och applikationsinställningar: Du beviljar oss en icke-exklusiv, överföringsbar, vidarelicensierbar, royaltyfri, global licens att använda allt Skyddat innehåll som du publicerar på eller i anslutning till Facebook (Innehållslicens). Den här Innehållslicensen upphör att gälla när du tar bort ditt Skyddade innehåll eller ditt konto, förutsatt att innehållet inte delats med andra som inte tagit bort det.” 3ARN:s ärende 2016-05631. Detta avvisades av företaget. fann att A, enligt villkoren för förmedlingstjänsten, hade rätt till förseningsersättning med avdrag för provision oavsett om B betalat den till företaget eller inte. Sammanfattningsvis kan konstateras att ett företag som driver en delningsekonomisk plattform, och som på ett eller annat sätt tar betalt för sin förmedlingstjänst, kan få ansvara för vissa för- pliktelser i avtalet mellan användarna, t.ex. för ersättning på grund av en användares dröjsmål med att återlämna föremål som hyrts av en annan användare. Omfattningen av förtegets ansvar i denna del får avgöras från fall till fall utifrån innehållet i avtalsvillkoren, den information som ges på plattformen och övriga omständigheter. Det har också diskuterats huruvida ett företag som driver en del- ningsekonomisk plattform skulle, i mer generella termer, kunna anses vara part i avtalet mellan användarna. Enligt allmänna avtalsrättsliga principer kan en sådan situation, i vart fall teoretiskt, uppstå under vissa förutsättningar. Så skulle exempelvis kunna vara fallet om platt- formen agerar självständigt genom att ingripa i avtalet mellan använ- darna.