sou · H5B392 · 2017-11-28 00:00:00 — combined seventh and eighth periodic reports of , CEDAW/C/DEU/CO/7-8 (2017); Committee Against Torture: Concluding observations on the seventh periodic report of , CAT/C//CO/7 (2015); Committee Against Torture, Concluding observations on the sixth periodic report of , CAT/C/AUT/CO/6 (2016), Committee Against Torture, Concluding observations on the sixth periodic report of , CAT/C/DNK/CO/6-7 (2016); Concluding observations on the seventh periodic report of , CAT/C/FRA/CO/7 (2016); with Disabilities: Concluding observations on the initial report of , CRPD/C//CO/1 (2016); Com- mittee on the Rights of Persons with Disabilities, Concluding observations on the initial report of the of and Northern , CRPD/C/GBR/CO/1; (Comité des droits de l’homme), Observations finales concernant le quatrième rapport périodique de la , CCPR/C//CO/4 (2017). 21En sammanställning finns i : Challenges posed by scientific advances and uncertainties, utgiven av 2016. 22www.regeringen.se/49baf9/contentassets/fadeb656cb2e44bba5cb076100e1cb70/ yogyakartaprinciperna-pa-svenska Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter effektiva, rättvisa och icke-diskriminerande. Till personer som genom- gått könsbekräftande behandlingar ska socialt stöd erbjudas. Princip 5: Rätten till personlig säkerhet, betonar staters förplik- telse att skydda alla mot våld och kroppsskador. Staterna ska bland annat säkerställa att våldsgärningar som begås mot någon på grund av dennes sexuella läggning eller könsidentitet ska utredas noggrant, dömda förövare straffas och offren få upprättelse. Princip 9: Rätten till human behandling under frihetsberövande, betonar att alla som är frihetsberövade ska behandlas med respekt. Staterna ska säkerställa att frihetsberövade personer inte utsätts för våld, fysiska, mentala eller sexuella övergrepp och att alla frihets- berövade personer har tillgång till medicinsk vård och rådgivning, inklusive könsbekräftande behandlingar; i möjligaste mån garantera att alla frihetsberövade är delaktiga i beslut som rör vilken anstalt som är lämplig med hänsyn till könsidentitet; införa skyddsåtgärder för frihetsberövade personer, som är särskilt utsatta på grund av köns- identitet eller sexuell läggning; säkerställa att personalen utbildas. Princip 11: Rätten att skyddas mot alla former av utnyttjande av, försäljning av och handel med människor, betonar vikten av att staternas åtgärder mot detta beaktar faktorer som ökar utsattheten, bland annat ojämlikhet och diskriminering beroende på sexuell lägg- ning eller könsidentitet. Princip 12: Rätten till arbete, uppmanar staterna att bland annat tillhandahålla lämpliga utbildningsprogram för att motverka diskri- minerande attityder. Princip 15: Rätten till en lämplig bostad, uppmanar staterna att etablera stödprogram för att komma till rätta med faktorer som är knutna till sexuell läggning eller könsidentitet som ökar utsattheten för hemlöshet, inklusive till exempel avvisande från familj eller våld i hemmet. Princip 17: Rätten till bästa uppnåeliga hälsa, påminner staterna om att alla har rätt till högsta uppnåeliga standard för fysisk och psy- kisk hälsa, och att sexuell och reproduktiv hälsa är en grundläg- gande aspekt av denna rättighet. Staterna uppmanas bland annat att vidta alla lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder som krävs för att se till att alla människor har tillgång till inrättningar, varor och tjänster med anknytning till hälso- och sjukvård, också vad gäller sexuell och reproduktiv hälsa och till de egna medicinska journalerna, utan diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter skilt betonas också vikten av att underlätta tillgång till kompetent och icke-diskriminerande könsbekräftande behandling, samt av att anta utbildningsprogram för att säkerställa att all personal kan till- handahålla högsta uppnåeliga standard inom hälso- och sjukvården för alla, utan diskriminering. Princip 18: Skydd mot medicinskt utnyttjande, uppmanar stater- na att vidta alla åtgärder som krävs, inklusive lagstiftning, för att säker- ställa att inget barns kropp förändras oåterkalleligt genom medi- cinskt förfarande i ett försök att ge barnet en könsidentitet utan ett fullständigt, frivilligt och informerat samtycke från barnet i enlighet med barnets ålder och mognad. Princip 23: Rätten att söka asyl, påminner staterna om att alla har rätt att söka och åtnjuta asyl från förföljelse. Ett land får inte utvisa en person till ett land där denna riskerar att bli utsatt för tortyr, förföljelse eller annan grym, omänsklig eller förnedrande behand- ling eller bestraffning på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Princip 24: Rätten att bilda familj, uppmanar staterna att vidta alla åtgärder som krävs för att garantera rätten att bilda familj, också genom tillgång till adoption eller konstgjord befruktning, utan diskri- minering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet; och att se till att all lagstiftning och politik erkänner olika familjeformer. Princip 28: Rätten till effektiva rättsmedel och skadestånd, kon- staterar att alla offer för brott mot de mänskliga rättigheterna, in- klusive brott som baseras på sexuell läggning eller könsidentitet, har rätt till effektiva, lämpliga och tillräckliga rättsmedel. Detta inklu- derar rätten till skadestånd. Staterna ska etablera de rättsliga förfaran- den som krävs för att garantera att offer har tillgång till ett fullstän- digt skadestånd och också bland annat säkerställa att alla personer har tillgång till all nödvändig information om förfaranden för an- sökan om kompensation och upprättelse. Yogyakartaprinciperna hänvisades till av regeringen i Avskaffan- de av steriliseringskrav som villkor för ändrad könstillhörighet (DS 2012:46). gjorde också en referens i sin rapport , Transsexuella och övriga personer med könsidentitetsstörningar: Rättsliga villkor för fastställelse av könstillhörighet samt vård och stöd. I The Yogyakarta Principles at Ten av konstateras 23 I , 33:4, 280–298. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter att principerna allt mer erkänns av aktörer som arbetar för mänsk- liga rättigheter. pågår en uppdatering av principerna, med planerad lansering . Experterna som jobbade med upp- dateringen har enats om att lägga till ytterligare nio principer, vilka tillsammans innehåller 52 uppmaningar till stater. Till de befintliga principerna har ytterligare 50 uppmaningar till stater lagts till. Dess- utom har det tillkommit fem nya rekommendationer till icke-stat- liga aktörer. De nio nya principerna är: rätten att skyddas av staten mot kränk- ningar av de mänskliga rättigheterna; rätten att erkännas juridiskt; rätten till kroppslig och mental integritet; rätten att vara befriad från kriminalisering och straff på grund av sexuell läggning, könsiden- titet, könsuttryck och könskarakteristika; rätten att skyddas mot fattigdom; rätten till sanitet; rätten till främjande, skydd och åtnjutan- de av mänskliga rättigheter genom information och kommunika- tionsteknologi; rätten till sanning; rätten att praktisera, skydda, bevara och återuppliva kulturell mångfald24. Resolutioner i om hbtq-personers rättigheter Den första resolutionen om hbtq-personers rättigheter från för mänskliga rättigheter kom 2011. Resolutionen innehöll bland annat skrivningar om att rådet ”uttrycker stark oro över de våldshand- lingar och den diskriminering som begås i alla regioner i världen mot människor på grund av deras sexuella läggning och könsidentitet” (vår översättning)25. Resolutionen gav också bland annat i uppdrag till FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter att dokumen- tera diskriminerande lagar och våldshandlingar. 2014 antogs en ny resolution, bland annat med innehållet att den tidigare beslutade och genomförda rapporten skulle uppdateras26. Den senaste resolutionen inom området antogs , och inne- håller framför allt ett beslut om att tillsätta en oberoende expert. Experten ska utvärdera implementeringen av redan existe- rande mekanismer som ska motverka våld och diskriminering mot 24Uppgifter från samtal med , RFSL 25Human rights, sexual orientation and gender identity, , A/HRC/17/19 26Human rights, sexual orientation and gender identity, , A/HRC/RES/27/32 Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter hbtq-personer, skapa medvetenhet om problemen och identifiera orsakerna till dem, konsultera bland annat stater och civila samhället, samarbeta med stater och stödja dem i deras arbete för att motverka våld och diskriminering27. I de två rapporterna från FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter som kom 201128 respektive 201529 redogörs för det våld som drabbar transpersoner. Rapporterna tydliggör att transpersoner drabbas av ett liknande våld som det som kvinnor utsätts för, vilket inkluderar våldtäkter och hedersrelaterade mord. Rapporten lyfter explicit fram artikel 2 i kvinnokonventionen, som handlar om förbud mot diskriminering, och applicerar denna på transpersoner. Till mötet med för mänskliga rättigheter kom den första rapporten från den oberoende experten30. I texten betonar rapportören att de redan existerande instrumenten till skydd för mänskliga rättigheter gäller också hbtqi-personer. Bland annat nämns rekommendationer från , rapporter från WHO och uttalanden av kommittén för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter (se nedan). Den oberoende experten pekar särskilt ut sex åtgärder som av- görande för att motverka våld och diskriminering: avkriminalisering av samkönade relationer; effektiva antidiskrimineringsåtgärder; juri- diskt erkännande av könsidentitet; avstigmatisering och avpatologi- sering; sociokulturell inkludering; och främjande av utbildning och empati (våra översättningar). Experten betonar genomgående vikten av att ha ett intersektionellt perspektiv i arbetet och redogör bland annat för vad andra FN-mekanismer gjort på området . Gällande vikten av att ha effektiva antidiskrimineringsåtgärder på plats konstaterar experten bland annat att transpersoner ofta diskri- mineras i skolan och att detta leder till marginalisering och risk för utsatthet längre fram i livet. Experten pekar också på att även om det finns lagar mot diskriminering kan implementeringen vara svag 27Protection against violence and discrimination based on sexual orientation and gender identity, , A/HRC/RES/32/2. 28Discriminatory laws and practices and acts of violence against individuals based on their sexual orientation and gender identity: report of the United Nations High Commissioner for Human Rights, , A/HRC/19/41. 29Discriminatory laws and practices and acts of violence against individuals based on their sexual orientation and gender identity: report of the United Nations High Commissioner for Human Rights, , A/HRC/29/23. 30Report of Expert on protection against violence and discrimination based on sexual orientation and gender identity, , A/HRC/35/36. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter och möjligheten till personlig upprättelse vara för otillgänglig. Så- dana svagheter måste också åtgärdas. Gällande juridiskt erkännande av människors könsidentitet på- pekar experten att det finns ett behov av att staters lagstiftning er- känner människors könsidentitet utan någon form av tvingande krav. Identifierade problematiska krav som experten nämner inkluderar bland annat påtvingade psykologiska utvärderingar och medicinska ingrepp, svårigheter att få tillgång till önskad vård, som till exempel hormonbehandling, och byråkratiska hinder. Allt detta kan leda till svårigheter att få tillgång till utbildning och arbetsmarknad. I sam- manhanget nämner experten också problemen med påtvingade kirur- giska ingrepp på små barn med intersexvariation. I frågan om avpatologisering konstaterar experten att det gällande transpersoner är av stor vikt att säkerställa tillgången till önskad vård, som arbetet med att minska stigmatiseringen genom att till exempel justera klassificeringen av transidentiteter inom ICD pågår. På områdena sociokulturell inkludering och främjande av utbild- ning och empati betonar experten vikten av olika åtgärder som mot- verkar exkludering av hbtqi-personer, vilket kan leda till utsatthet och ökad risk för ohälsa. Inom utbildningsområdet pekar experten på att goda resultat kan uppnås genom att inkludera frågor om sexuell läggning och könsidentitet i till exempel arbetet mot mobbning generellt. Experten betonar att detta är den första rapporten i arbetet, och att fler kommer att följa med ytterligare rekommendationer. Ex- perten har också bjudit in stater att skicka in relevant information gällande de av experten sex utpekade prioriterade åtgärderna. De avslutande rekommendationer till stater som ges i denna rap- port och som berör transpersoners och personer med intersexvaria- tioners rättigheter är följande: staterna uppmanas att ratificera kärn- fördragen på området mänskliga rättigheter och implementera dem till fullo också vad gäller hbtqi-personer; staterna uppmanas att följa de rekommendationer som getts av de olika organen för mänskliga rättigheter och inom Periodic Review-processen; arbetet med hållbarhetsmålen borde inkludera ett hbtqi-perspektiv; på natio- nell nivå borde diverse åtgärder vidtas för att säkerställa respekten för mänskliga rättigheter, bland annat inom rättsväsendet genom kapacitetsstärkande åtgärder; samarbetet med oberoende mänskliga rättigheter-aktörer borde stärkas nationellt och regionalt; civila sam- Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter hällets insatser måste skyddas och arbetet med ökad medvetenhet stärkas. Gemensamma uttalanden från FN-organ 2014 publicerade flera FN-organ (FN:s högkommissarie för mänsk- liga rättigheter, OHCHR; UN Women; ; Förenta natio- nernas utvecklingsprogram, UNDP; , , och , WHO) en gemensam rap- port om tvångssteriliseringar, bland annat av transpersoner och per- soner med intersexvariation31. Enligt rapporten innebär tvångssteri- liseringar ett brott mot rätten att slippa tortyr och annan grym, omänsklig och förnedrande behandling och bestraffning, men också mot rätten till hälsa, rätten till privatliv, rätten att bilda familj och rätten att inte diskrimineras. FN-organen rekommenderar att ingrepp som leder till sterilitet ska skjutas upp till dess att den berörda person- en är mogen nog att själva fatta ett informerat beslut, om ingreppen inte är medicinskt nödvändiga. publicerade tolv olika FN-organ (, OHCHR, , , , , , , mot brott och narkotika, UNODC; UN Women, , WFP; WHO) ett gemensamt ut- talande mot våld och diskriminering av hbtqi-personer. Organen upp- manade regeringar över hela världen att göra mer för att komma till- rätta med våld, diskriminering och övergrepp mot hbtqi-personer. Bland annat nämns särskilt att stater inte borde utvisa hbtqi-personer till platser där deras liv eller frihet hotas, och att onödiga medicinska ingrepp på personer med intersexvariation, utan samtycke, borde upphöra. Staterna borde också möjliggöra juridiskt erkännande av könsidentitet utan kränkande krav, samt arbeta mot fördomar om hbtqi-personer genom till exempel kampanjer och utbildningssats- ningar. uppmanade en grupp experter på mänskliga rättigheter, från bland annat FN-organ, stater att skydda barn och ungdomar med transidentiteter, eller andra könsöverskridande iden- 31 OHCHR, UNWomen, , , , , WHO (2014): Eliminating forced, coercive and otherwise involuntary sterilization: An interagency statement. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter titeter, från diskriminering, exkludering, våld och stigmatisering och arbeta för att skapa stödjande familjer för transpersoner32. 3.2Trans- och intersexrättigheter inom I saknas en referens till könsidentitet, köns- uttryck, könskaraktäristik eller andra ord som explicit inkluderar transpersoner och personer med intersexvariation. Däremot har i en dom från 201533 slagit fast att transpersoner inkluderas i konventionens artikel 14, som handlar om rätten att inte diskrimineras vad gäller tillgången till de rättigheter som konven- tionen har etablerat. har domstolen kommit med en rad domar som positivt har tydliggjort transpersoners rättigheter. Den senaste domen kom så sent som (se nedan). Också andra mekanismer inom har tagit ställning för transpersoners och personer med intersexvariationers rättigheter. Kommissionären för mänskliga rättigheter har givit ut flera betydelse- fulla publikationer och 2010 kom en banbrytande rekommendation från ministerrådet. Här redogör vi för innehållet i några av dessa. 3.2.1Europakonventionen och domar från Enligt regeringsformen 2 kap. 19 § får svensk lag inte strida mot , om det inte rör sig om en konflikt mellan själva regeringsformen och konventionen. Det är dock möjligt för perso- ner vars rättigheter skyddas av konventionen att också i sådana fall driva sina fall i svenska domstolar34. är alltså både gällande svensk rätt och internationell rätt, och individer kan driva sina fall både i och till om deras rättig- heter har kränkts. Flera rättigheter i är av särskild vikt för trans- personer och personer med intersexvariation: skydd mot tortyr och nedvärderande behandling (artikel 3); rätt till frihet och säkerhet 32www.ohchr.org/en/NewsEvents/Pages/DisplayNews.aspx?NewsID=21622&LangID=E (hämtad ) 33Identoba and others v. , (no. 73235/12), dom 34Se bland annat , Introduction to Convention on Human Rights (7 edition, Iustus 2014) Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter (artikel 5); rätten till privat- och familjeliv (artikel 8) och frihet från diskriminering (artikel 14). Grand Chamber, den högsta beslutsfattande instansen, har klargjort att staterna har ett begränsat tolkningsutrymme när det gäller statens ansvar att skydda individers rätt till privatliv. Staterna har också en plikt att skydda barn från skada i situationer där staten kände till risken för skada, eller borde ha känt till den35. Vad gäller rätten till juridiskt erkännande av könsidentitet har domstolen slagit fast att även om det inte finns konsensus hos med- lemsstaterna kring exakt hur rättigheterna på området ska utformas, så ska den vetenskapliga och samhälleliga utvecklingen följas och analyseras. Särskilt ska också proportionaliteten analyseras när det gäller lagstiftning på områden som berör intrång i en individs privat- liv36. kom den senaste betydelsefulla domen gällande trans- personers rättigheter från . Det gällde tre separata fall från och frågan om rätten att ändra namn och juri- diskt kön utan att genomgå ett ingrepp som med stor sannolikhet skulle leda till sterilitet37. Domstolen ansåg att kraven från på att de sökande måste genomföra ingreppet innebar en kränkning av artikel 8, rätten till privatliv, vad gällde sökande två och tre. Dom- stolen ansåg dock att det inte hade inneburit någon kränk- ning av artikel 8 att ställde krav på sökande två att bevisa att hen ”led av könsidentitetsstörning”, eller att krav hade ställt på sökande ett att genomgå en medicinsk undersökning. Dock betona- des att krav hade inneburit att rätten att fullt ut åtnjuta rätten till privatliv hade villkorats av att göra avkall på rätten till den personliga integriteten. I den tidigare nämnda domen , Identoba and others v. , klargörs också att transpersoner inkluderas i skyddet under artikel 3, förbud mot tortyr (eller omänsklig eller förnedrande be- handling eller bestraffning). Skyddet gäller mot handlingar utförda såväl av statens representanter, som av privata aktörer eller individer. Artikel 3 lämnar inget tolkningsutrymme för stater och domen är därför betydelsefull. 35Jmf v. (GC) no. 5786/08 (2013). 36Jmf v UK (GC), no. 28957/95, och v , no. 35968/97. 37A.P.(no. 79885/12), Garcon (no. 52471/13) and Nicot v. (no. 52596/13), dom Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter 2015 kom också en annan dom som klargjorde att det innebär en kränkning av artikel 8 att kräva att en person är steril för att per- sonen ska få genomgå könsbekräftande behandlingar38. domar från domstolen har bland annat gällt rätten att gifta sig i sitt nya juridiska kön39 och rätten att få tillgång till till- räcklig könsbekräftande vård, inklusive inte bara kirurgi utan också till exempel hormonbehandling och hårborttagning40. har i ett par fall, som inte direkt gällt transper- soner eller personer med intersexvariation, men ändå kan vara väg- ledande vad gäller domstolens uppfattning gällande frågor som berör dessa, haft uppfattningen att också mindre ingripanden av vårdper- sonal i personers fysiska integritet kan vara ett brott mot artikel 841. konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet (CETS no. 210) öppnades för under- tecknande i av ministerråd och kallas ofta Istanbulkonventionen. Konventionen handlar inte direkt om transpersoners rättigheter, men den är det första juridiskt bin- dande regionala instrumentet som explicit refererar till könsidentitet i sin antidiskrimineringsartikel, som här är artikel 4(3). I trädde konventionen i kraft . I en förklarande rapport till konventionen utvecklas uttolkningen av begreppet ”könsidentitet”. Bland annat sägs, i paragraf 53, att män- niskor kan bli diskriminerade på grund av sin könsidentitet, vilket definieras som ”könet de identifierar sig med inte är detsamma som det som tilldelades dem vid födseln. Detta inkluderar kategorier som transpersoner, transsexuella, ’cross-dressers’, transvestiter och andra personer som inte motsvarar det samhället anser hör till ’manliga’ eller ’kvinnliga’ kategorier” (vår översättning)42. v. (no. 14793/08), dom . 39Goodwin and I v UK (no. 28957/95 och 25680/94), dom . v. (no. 27527/03), dom . 41Till exempel Storck v. , application No. 61603/00, dom ; Glass v. , application No. 61827/00, dom . 42Ministers’ Deputies, preventing and combating violence against women and domestic violence (Explanatory report), , 2011, CM(2011)49addfinal, para 53. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter Enligt artikel 5.2 har stater som anslutit sig till konventionen ett ansvar för att vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder och andra åt- gärder för att förebygga, utreda, straffa och gottgöra våldshandlingar som omfattas av konventionen (bland annat psykiskt och fysiskt våld, tvångsäktenskap, tvångsabortering och tvångssterilisering) och begås av icke-statliga aktörer. Staterna ska också på nationell nivå anta och genomföra en effektiv, omfattande och samordnad politik för att förebygga och bekämpa alla former av våld mot kvinnor och våld i hemmet (artikel 7). Civila samhällets arbete på området ska stödjas (artikel 9) och staterna ska utse eller inrätta offentliga organ som ansvarar för att samordna, genomföra, bevaka och utvärdera politi- ken och åtgärderna på området (artikel 10). Konventionen innehåller också bestämmelser om förebyggande åtgärder, bland annat om utbildning av yrkesgrupper som kommer i kontakt med brottsoffer eller förövare (artikel 15), och om åtgär- der som ska syfta till skydd. Bland annat finns en artikel om tillgång till skyddat boende (artikel 23). De förebyggande åtgärderna och åt- gärderna gällande stöd och skydd ska genomföras på ett sätt som tar särskilt utsatta personers särskilda behov i beaktande (artikel 12.3 och 18.3) och dessa grupper specificeras i den förklarande rappor- ten så som varandes bland annat personer med funktionsvariation, äldre, barn, gravida, personer med missbruksproblematik och hbtq- personer. Implementeringen av konventionen övervakas av en expertgrupp, GREVIO, och de anslutna staterna ska rapportera till gruppen om sitt arbete. röstade ja till att EU ska ratificera och implementera konventionen. I rapporten som ledde fram till beslutet nämns lesbiska och bisexuella kvinnor, transkvinnor och kvinnor med intersexvariation explicit som en särskilt utsatt grupp vars behov måste beaktas i arbetet. Dessutom rekommende- ras kommissionen att revidera EU:s lagstiftning så att hatbrott mot personer med anledning av deras sexuella läggning, könsidentitet och könskaraktäristika inkluderas44.