sou · H5B310 · 2017-02-22 00:00:00 — finns i skrivande stund ingen uppgift. utredningsarbete och nuvarande system Det finns ingen i författning angiven definition av oredlighet som Expertgruppen ska följa. Gruppen har valt att under sina första år följa den definition som föreslogs av 2007: Vetenskaplig oredlighet innebär handlingar eller underlåtelser i samband med forskning, vilka – medvetet eller av oaktsamhet – leder till falska eller förvrängda resultat eller ger vilseledande uppgifter om en persons insats i forskningen. 2013 konstaterade att underlåtenhet att söka tillstånd inte kan betecknas som oredlighet i forskning.10 I ett par yttranden har dock Expertgruppen utgått från en vidgad definition av vad oredlighet i forskning är. I ett ärende konstateras att en forskning har varit oredlig eftersom den bedrivits utan erforderligt etikprövningstillstånd, brustit i kravet på dokumenterat samtycke från forskningspersonerna och utsatt forskningspersonerna för onödiga risker. Expertgruppen skriver att frågan om huruvida forskning utan erforderliga etikprövnings- eller övriga tillstånd i sig ska anses utgöra oredlighet i forskning varierar mellan olika använda definitioner och att den bedömer att en utgångspunkt bör tas i skaderekvisitet for forskningspersonerna. Om forskningen kan anses utgöra en risk for skada för forskningspersonerna bör avsaknaden av etikprövningstillstånd utgöra en presumtion för oredlighet i forskning.11 I ett annat ärende konstateras att de omfattande brister som protokollsanteckningar och journalanteckningar uppvisar, som medför att det inte går att avgöra om grunddata stöder slutsatserna i artikeln, i sig är att anse som oredlighet i forskning.12 Det är upp till varje lärosäte att definiera oredlighet som det vill. Vissa lärosäten använder definition medan andra använder andra definitioner. Att definitionerna ibland skiljer sig åt har blivit tydligt i flera av Expertgruppens ärenden. Till följd av att universitet och högskolor har haft en annan definition än Expertgruppen av vad som utgör oredlighet i forskning har det 10Centrala etikprövningsnämnden, Expertgruppen för oredlighet i forskning, yttrande 2013- 05-24, Dnr O 2-2012. 11Centrala etikprövningsnämnden, Expertgruppen för oredlighet i forskning, yttrande 2016- 06-27, Dnr O 5-2016. 12Centrala etikprövningsnämnden, Expertgruppen för oredlighet i forskning, yttrande 2016- 09-08, Dnr O 2-2016. utredningsarbete och nuvarande system både förekommit att lärosätet har friat forskare när Expertgruppen har konstaterat oredlighet och vice versa. I ett ärende anser Expertgruppen att en vetenskaplig artikel är behäftad med så allvarliga brister att vetenskaplig oredlighet kan konstateras. Expertgruppen bedömer att huvudförfattaren är ytterst ansvarig för oredligheten, men att ansvaret också faller på samtliga medförfattare eftersom de har godkänt manuskriptet.13 Det berörda lärosätet delar dock inte Expertgruppens syn på att alla medförfattare ska anses vara ansvariga för oredligheten och har fällt endast de fyra forskare som anses ha bidragit mest och haft störst insyn i forskningen.14 har Expertgruppen i sina yttranden riktat kritik mot de berörda lärosätena på flera punkter, bl.a. vad gäller dokumentation av forskning och handläggning av ärendena om misstänkt oredlighet. och högskolor har ingen skyldighet att vare sig följa Expertgruppens beslut i oredlighetsfrågan eller åtgärda sådana brister som Expertgruppen har konstaterat. Till följd av att de har haft en annan uppfattning än Expertgruppen om vad som utgör oredlighet i forskning har också universitet och högskolor i flera fall tagit beslut som har gått emot Expertgruppens yttranden. En annan svårighet för Expertgruppen är att den inte har några verktyg för att kräva in nödvändigt material från lärosätena. Expertgruppen skulle tidigare bestå av ordförande och fyra ordinarie ledamöter samt personliga ersättare för ledamöterna. Den lilla storleken på gruppen gjorde den sårbar för frånvaro till följd av bl.a. jäv. Det har förekommit att flera ledamöter och ersättare har ansett sig vara jäviga när t.ex. en forskare vid deras lärosäte har varit föremål för en utredning, även om det inte förelegat jäv i juridisk mening. I sådana situationer finns risk för att gruppen inte kan ta beslut. Mot bakgrund av den stora ärendemängden utökas Expertgruppen med två ledamöter och två ersättare . 13Centrala etikprövningsnämnden, Expertgruppen för oredlighet i forskning, yttrande 2016- 09-06, Dnr O 1-2016. 14Karolinska Institutet, Beslut , Dnr: 2-723/2016. utredningsarbete och nuvarande system Expertgruppen har också redovisat att det är svårt att hitta sakkunniga som kan utreda ärendena, dels pga. jävssituationer, dels för att tillfrågade sakkunniga ofta är upptagna personer men också för att det inte sällan upplevs som en otacksam och utsatt roll. har arbetet i Expertgruppen intensifierats till följd av den ökade ärendemängden. Ledamöter och ersättare har ett stort engagemang i frågorna och lägger ner mycket tid och kraft på arbetet. Ersättningen för ledamöternas arbete speglar dock dåligt det arbete som läggs ner. Expertgruppen har uttryckt att den kan klara en sådan intensitet i arbetet men att det skulle krävas ett förändrat arbetssätt och regelverk om den större arbetsbördan består . Kostnaderna för Expertgruppens verksamhet består huvudsakligen av kostnader för kansliresurser, vilka tillhandahålls av , kostnader för arvoden till ordförande, övriga ledamöter, ersättare och inlånade experter samt övriga utredningskostnader. Kostnaderna har –2015 varierat mellan åren men varit i snitt. Kostnaderna har i skrivande stund inte publicerats. för hantering av misstänkt oredlighet i forskning Utredningen har haft i uppdrag att kartlägga hur oredlighet i forskning hanteras i andra länder. Kartläggningen redovisas i detta kapitel. Vi har i kartläggningen valt att främst lägga fokus på våra nordiska grannländer , och , men har också studerat systemen i , , , och . Avslutningsvis ges också en kortare orientering om några internationella initiativ som rör hantering av oredlighet i forskning. 5.1Ingen enhetlig modell för hantering av misstänkt oredlighet i forskning Systemen för hantering av misstänkt oredlighet i forskning skiljer sig mycket mellan olika länder. En undersökning av 17 olika europeiska och anglosaxiska länders system har visat att det primära ansvaret för att utreda misstankar om oredlighet i de flesta länder ligger på forskningsinstitutionerna. De flesta undersökta länder har dessutom någon form av central instans som spelar en roll i utredningsprocessen. Denna centrala instans har i vissa länder mandat att behandla konkreta ärenden medan den i andra länder enbart är rådgivande. I vissa länder är en definition av oredlighet och hanteringsordningen för utredningar om misstänkt oredlighet stadgad i författning medan andra länder har ordningen beskriven i riktlinjedokument. Skillnaderna kan bero på olikheter i forskningspolitiska och juridiska tradi- Andra länders system för hantering av misstänkt oredlighet i forskning I flera länder har de aktuella regelverken införts i kölvattnet av ett särskilt uppmärksammat inhemskt fall av oredlighet.1 Bland de länder som vi har studerat närmare kan tre typmodeller urskiljas vad gäller organisation av och uppgifter för det organ som på central nivå hanterar frågor om oredlighet i forskning. , och har varsitt centralt statligt eller i lag utpekat organ för utredningar av misstänkt oredlighet i forskning. I , och finns i stället privaträttsliga organ som utreder misstänkt oredlighet eller ger råd till forskningsutförarna. I och kan de stora forskningsfinansiärerna utreda misstänkt oredlighet och besluta om avstängning från finansiering. I har en central kommitté för utredning av misstänkt oredlighet inom medicinsk forskning funnits . 1998 utökades verksamheten till tre kommittéer för medicin, samhällsvetenskap respektive naturvetenskap under namnet Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed (UVVU). 2003 fastslogs UVVU:s existens i lagen om forskningsrådgivning m.m.2 Denna lag och tillhörande förordning reglerar UVVU:s verksamhet3 och i lagen finns också en definition av vetenskaplig oredlighet: Forfalskning, fabrikering, plagiering og andre alvorlige brud på god videnskabelig praksis, som er begået forsætligt eller groft uagtsomt ved planlægning, gennemførelse eller rapportering af forskningsmæssige resultater.4 I förordning specificeras ytterligare vad oredlighet bl.a. kan vara: 1)Uoplyst konstruktion af data eller substitution med fiktive data. 2)Uoplyst selektiv eller skjult kassation af egne uønskede resultater. 3)Uoplyst usædvanlig og vildledende anvendelse af statistiske metoder. 1Uddannelsesog , Styrelsen for forskning og Innovation, Rapport om det danske uredelighedssystem Anbefalinger til håndtering af videnskabelig uredelighed i , s. 73–98. 2Ibid s. 103 ff. 3Framställningen nedan om UVVU bygger på bestämmelserna i om forskningsrådgivning m.v. 365 af 10. och Bekendtgørelse om Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed. 42 § Lov om forskningsrådgivning m.v. 365 af 10. . Andra länders system för hantering av misstänkt oredlighet i forskning 4)Uoplyst ensidig eller forvredet fortolkning af egne resultater og konklusioner. 5)Plagiering af andres resultater eller publikationer. 6)Uretmæssig angivelse af forfatterrolle, titel eller arbejdssted. 7)Afgivelse af urigtige oplysninger om videnskabelige kvalifikationer.5 UVVU är en offentlig myndighet som ska behandla ärenden som anmäls till dem (av privatpersoner eller institutioner) och som rör en vetenskaplig publikation eller en ansökan om offentliga forskningsmedel, eller ärenden där någon som är anklagad för oredlighet önskar bli rentvådd. UVVU kan också på eget initiativ ta upp ett ärende om misstänkt vetenskaplig oredlighet till behandling om det är av samhälleligt intresse eller av betydelse för människors eller djurs hälsa. De danska forskningsinstitutionerna är inte tvungna att anmäla alla misstankar om oredlighet i forskning till UVVU, utan kan själva behandla ärenden om misstänkt oredlighet inom ramen för sitt forskningsuppdrag. Denna hantering är inte reglerad i lag till skillnad från hanteringen vid UVVU. De flesta danska universitet har dock en egen organisation och riktlinjer för behandling av misstänkt oredlighet och misstänkta avvikelser från god forskningssed.6 För att UVVU ska ta upp ett ärende ska den anklagade vara vetenskapligt utbildad. Dessutom ska den vetenskapliga publikation som det klagas på vara offentliggjord i , ha utarbetats som ett led i den anklagades anställning eller förvärvsarbete i , eller ha fått finansiering av en dansk offentlig myndighet, eller så ska forskaren i övrigt ha sin närmaste anknytning till . UVVU kan också behandla ärenden om forskning i privat regi om den person eller institution det berör accepterar att UVVU tar upp saken. UVVU består av tre kommittéer som tillsammans täcker alla vetenskapliga forskningsområden: för medicinsk och hälsovetenskaplig, natur-, teknologi- och produktionsvetenskaplig, respektive kultur- och samhällsvetenskaplig forskning. Varje kommitté består av en 5§ 2 Bekendtgørelse om Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed. 6Uddannelsesog , Styrelsen for forskning og Innovation, Rapport om det danske uredelighedssystem Anbefalinger til håndtering af videnskabelig uredelighed i , s. 37. Andra länders system för hantering av misstänkt oredlighet i forskning ordförande, sex ledamöter och sex ersättare för dessa. Ledamöter och ersättare ska ha vetenskaplig kompetens inom det aktuella området. Kommittén har möjlighet att utse en ad hoc-kommitté utan beslutsrätt för utredningen av ett ärende. Till ad hoc-kommittén kan knytas externa sakkunniga. I ärenden där UVVU konstaterar att det föreligger vetenskaplig oredlighet avger kommittén ett yttrande i vilket det uttrycks kritik. UVVU kan upplysa den anklagades arbetsgivare, hemställa att det vetenskapliga arbete saken gäller ska dras tillbaka, upplysa berörd offentlig myndighet som utövar tillsyn på området, underrätta forskningsfinansiärer om det gäller ett projekt som har fått offentlig finansiering, göra polisanmälan om det är fråga om en straffbar lagöverträdelse och, efter särskild uppmaning från en anställningsmyndighet, uttala sig om graden av vetenskaplig oredlighet. UVVU:s beslut kan inte överklagas till någon överordnad instans med liknande sammansättning. Däremot kan UVVU:s beslut, liksom andra myndighetsbeslut, överprövas av förvaltningsdomstol. UVVU beskriver anonymiserat alla behandlade ärenden i sin årsredovisning. De enskilda yttrandena publiceras också anonymiserade på UVVU:s hemsida.7 Det danska systemet för hantering av misstänkt oredlighet i forskning har varit uppe till debatt. I samband med att UVVU har behandlat några komplicerade och uppmärksammade fall av oredlighet har systemet utsatts för kritik. Kritiken har bl.a. gått ut på att den danska definitionen av oredlighet är för bred, att handläggningstiden i oredlighetsärenden är för lång och att de ärenden som tas upp främst handlar om personliga konflikter mellan parterna. Det danska systemet har också sagts skilja sig från de flesta andra länders system eftersom de enskilda forskningsinstitutionerna inte är involverade i utredningen av misstänkt oredlighet.8 7http://ufm.dk/forskning-og-innovation/rad-og-udvalg/udvalgene-vedrorende- videnskabelig-uredelighed 8Uddannelsesog , Styrelsen for forskning og Innovation, Rapport om det danske uredelighedssystem Anbefalinger til håndtering af videnskabelig uredelighed i , s. 14. Andra länders system för hantering av misstänkt oredlighet i forskning Mot bakgrund av kritiken har en expertkommitté på uppdrag av Utbildnings- och forskningsministeriet gjort en översyn av systemet och 2015 kommit med förslag till förändringar.9 Ministeriet har till lämnat ett förslag till en ny lag om vetenskaplig oredlighet m.m. som tar sin grund i expertkommitténs förslag.10 Bland annat föreslås att alla misstankar om oredlighet ska utredas av den centrala myndigheten for Videnskabelig Uredelighed medan misstankar om andra, mindre allvarliga, avvikelser från god vetenskaplig sed (s.k. tvivlsom forskningspraksis) ska behandlas av forskningsinstitutionerna. Forskningsinstitutionerna ska också på sina hemsidor offentliggöra sina riktlinjer för hur ärendena ska behandlas. Enligt förslaget ska forskningsinstitutionerna rapportera till Nævnet vilka fall av tvivlsom forskningspraksis de har behandlat. Vidare föreslås en ny definition av oredlighet, som begränsas till fabricering, förfalskning och plagiering (FFP). Det föreslås också att Nævnet for Videnskabelig Uredelighed ska kunna ta upp saker på eget initiativ, att Nævnet ska bestå av en ordförande och 8–10 ledamöter som representerar olika forskningsområden, att det ska införas en tidsfrist inom vilken ärendena ska avgöras och att Nævnet ska kunna informera utgivare av vetenskapliga tidskrifter om sina beslut. Lagförslaget har i skrivande stund inte behandlats av . I är det de enskilda forskningsinstitutionerna/lärosätena som ansvarar för att utreda misstänkt oredlighet i forskning och andra avvikelser från god vetenskaplig praxis. finns nationella anvisningar (de s.k. GVP-anvisningarna) för hur sådana ärenden ska handläggas, utarbetade av den Forskningsetiska delegationen (TENK). Forskningsetiska delegationen finns i anslutning till och ansvarar för behandling av etiska frågor med anknytning till vetenskaplig forskning och för främjande av forskningsetiken.11 Delegationen ska bl.a. fungera som sakkunnigorgan vid L 117 fremsat den 25. januar 2017 af uddannelsesog forskningsministeren (). 11Förordningen om forskningsetiska delegationen 1347/1991. Andra länders system för hantering av misstänkt oredlighet i forskning utredningen av forskningsetiska problem, främja diskussionen om forskningsetik i och följa den internationella utvecklingen inom sitt område. GVP-anvisningarna har reviderats vid ett flertal tillfällen. De återges i publikationen God vetenskaplig praxis och handläggning av misstankar om avvikelser från den i . Organisationer som bedriver vetenskaplig forskning förbinder sig med sin underskrift att iaktta det beskrivna förfarandet då misstanke om avvikelse från god vetenskaplig praxis föreligger. 77 instanser har i skrivande stund förbundit sig: samtliga 15 universitet, 25 av 26 yrkeshögskolor, 25 forskningsinstitut och därtill 12 andra instanser.12 Enligt GVP-anvisningarna är det som avses med avvikelser från god vetenskaplig praxis oetisk och ohederlig verksamhet som skadar den vetenskapliga forskningen och i värsta fall gör dess resultat värdelösa. Sådana avvikelser är antingen avsiktliga handlingar eller beror på slarv. Avvikelser från god vetenskaplig praxis delas in i två kategorier: ”oredlighet i vetenskaplig verksamhet” och ”försummelse av god forskningspraxis”. Oredlighet och försummelse sägs kunna förekomma både när själva forskningen planeras och utförs och när forskningsresultaten och slutsatserna läggs fram. Oredlighet indelas i de fyra underkategorierna fabricering, förfalskning, plagiering och stöld. GVP-processen är indelad i tolv steg som beskriver anmälan, utredning, beslut och hur beslutet ska spridas. Om den som misstänks för oredlighet eller försummelse eller den som framfört misstanken är missnöjd med beslut, förfaringssätt eller slutledningarna av slutrapporten kan denna begära ett utlåtande i ärendet av Forskningsetiska delegationen. Begäran ska motiveras och man bör precisera vilka frågor man begär ett utlåtande om. Utlåtandet ska begäras senast efter att beslutet delgetts. Forskningsetiska delegationen ska utan dröjsmål och senast efter att ha fått begäran om utlåtande behandla ärendet utifrån de dokument som sänts till delegationen samt ge ett utlåtande om ärendet. Vid avfattandet av utlåtandet ber Forskningsetiska delegationen vid behov om ett skriftligt bemötande av begäran om utlåtande av parterna i ärendet och den organisation vars beslut eller förfarings- 12 /sv/god-vetenskaplig-praxis-anvisningar/f%C3%B6rbundna-organisationer Andra länders system för hantering av misstänkt oredlighet i forskning sätt den som begärt utlåtandet är missnöjd med. Den som begärt utlåtandet ges möjlighet att kommentera dessa bemötanden. Forskningsetiska delegationen deltar alltså inte i förundersökningarna eller de egentliga utredningarna och ordnar inte heller tillfällen i syfte att höra parterna. Delegationen kan i sitt utlåtande föreslå för rektorn att en tilläggsutredning görs och om det finns skäl så kan den även på eget initiativ, utan begäran om utlåtande, föreslå att en utredning kompletteras. Forskningsetiska delegationen befattar sig inte med normbrott inom de enskilda disciplinerna såvida det inte rör sig om en förseelse som nämns i GVP-anvisningarna. Delegationen behandlar inte heller förbrytelser mot lagen, såsom misstankar om brott mot upphovsrätts- eller patentlagen. Forskningsetiska delegationen består av en ordförande, en vice ordförande och åtta andra medlemmar som utser i taget. I delegationen ska finnas företrädare för de vetenskapsområden som är viktigast med tanke på forskningsetiken och de centrala myndigheter som svarar för forskningsetiken.13 De finska forskningsinstitutionerna/lärosätena anmäler alla fall av misstankar om avvikelser från god vetenskaplig praxis som de hanterar till Forskningsetiska delegationen. Delegationen redovisar dessa i sin verksamhetsberättelse. Där redovisas även alla fall där någon part har begärt ett utlåtande om en GVP-process. I ligger det primära ansvaret för utredning av misstänkt oredlighet i forskning på forskningsinstitutionerna. En forskningsinstitution eller enskild person kan dock anmäla fall av misstänkt oredlighet till den nationella kommittén för granskning av redlighet i forskning, Granskingsutvalget, som inrättades 2007.14 Granskingsutvalget värderar själv om en anmälan ger tillräcklig grund för vidare utredning. I regel ber Granskingsutvalget institutionen eller verksamheten att själv utreda om den inte redan gjort det. 133 § Förordningen om forskningsetiska delegationen 1347/1991. 14Framställningen bygger på bestämmelserna i om behandling av etikk og redelighet i forskning LOV-2006-06-30-56 och tillhörande om behandling av etikk og redelighet i forskning FOR-2007-06-08-593, sist endret FOR-2015-02-13-122 samt information som inhämtats vid besök på det norska Kunnskapsdepartementet och de nationella forskningsetiska kommittéerna . Andra länders system för hantering av misstänkt oredlighet i forskning är inte en överklagandeinstans för lokalt behandlade ärenden, utan avgör själv om det finns grund för granskning från kommitténs sida. Granskingsutvalget kan också besluta om att direkt behandla ett ärende utan att det först har behandlats lokalt. I dessa fall ombeds först den berörda institutionen eller verksamheten och den som anmäler att uttala sig om innehållet i anmälan. Granskingsutvalget kan även själv initiera utredningar. Kommittén beskriver kortfattat och anonymiserat alla behandlade ärenden i sin årsredovisning. I den norska forskningsetiklagen finns en definition av vetenskaplig oredlighet: Med vitenskapelig uredelighet menes forfalskning, fabrikkering, plagiering og andre alvorlige brudd med god vitenskapelig praksis som er begått forsettlig eller grovt uaktsomt i planlegging, gjennomføring eller rapportering av forskning.15 Ärenden som rör mindre allvarliga brott mot god vetenskaplig sed än vad som ingår i definitionen av oredlighet ska till fullo behandlas av institutionerna eller verksamheterna själva. Granskningsutvalgets verksamhet är reglerad i lag och förordning. Kommittén ska uttala sig om forskning i och om forskning i utlandet om den bedrivs av forskare som är anställda av en norsk arbetsgivare eller om en väsentlig del av finansieringen kommer från . Granskingsutvalget ska uttala sig om huruvida den anklagade har uppträtt oredligt eller inte. Avgörandet ska meddelas parterna och den berörda institutionen skriftligt. Berörd arbetsgivare beslutar sen om eventuella sanktioner. Granskingsutvalget bör också bidra till att en forskare som orätt har blivit anklagad för oredlighet får upprättelse, under förutsättning att hen lägger fram all relevant information som hen besitter. Den som vill anmäla något till Granskingsutvalget anmodas att på förhand vända sig till kommitténs sekretariat för att få råd om vad som är relevant för kommittén att behandla och om hur anmälan ska utformas. Anmälningar ska inte lämnas in anonymt, men kan eventuellt anonymiseras genom t.ex. advokat eller annat ombud. Ett sådant förfaringssätt är inte specifikt för oredlighetsärenden, utan stöder sig på generella visselblåsarregler i den norska 15 5 § Lov om behandling av etikk og redelighet i forskning LOV-2006-06-30-56. Andra länders system för hantering av misstänkt oredlighet i forskning En blankett för anmälan finns på Granskingsutvalgets hemsida. Granskingsutvalget består av en ordförande som ska ha domarerfarenhet, en ersättare för ordföranden, sju ledamöter och fyra ersättare. Alla utses för en period av av Kunnskapsdepartementet efter förslag från forskningsråd. Ingen kan utnämnas för fler än två sådana perioder i sträck. Minst en ledamot bör vara knuten till en forskningsmiljö i ett annat land. Sammansättningen ska säkra att kommittén har nödvändig forsknings- och forskningsetisk kompetens. Granskingsutvalgets beslut kan överklagas till Kunnskapsdepartementet, som tillsätter en särskild ad hoc-kommitté för behandling av ärendet. Denna kommittés beslut kan inte överklagas. Ad hoc-kom- mittén ska ha sju ledamöter, varav minst en ska ha anknytning till en forskningsmiljö i ett annat land. Arbetsgivarens eventuella sanktioner mot den som har funnits skyldig till oredlighet kan överklagas till förvaltningsdomstol. har det norska Kunnskapsdepartementet lämnat en proposition till om bl.a. förändringar av systemet för utredningar av misstänkt oredlighet i forskning.