sou · H5B330d2 · 2017-03-31 00:00:00 — dom , mål nr B 3202-14 En man åtalades för givande av muta, grovt brott. Enligt åklagaren hade mannen erbjudit tre fotbollsspelare som spelade i pengar för att medverka till en läggmatch mot GAIS. Båda fotbolls- lagen spelade vid tillfället i Superettan som är den näst högsta division- en för herrar inom svensk fotboll. Brottet skulle enligt åklagaren be- dömas som grovt med hänsyn till att gärningen varit av särskilt farlig art. GAIS vann den aktuella matchen mot med 2–0. Tingsrätten fann det utrett att mannen ställt frågan till de tre spelarna om de var intresserade av att medverka till en läggmatch mot GAIS. Tingsrätten konstaterade dock vidare att ingen av de tre fotbollsspelarna berättat om något erbjudande om att det skulle få betalt för det fall de medverkade till en läggmatch. Däremot fann tingsrätten att ett erbjudande om en stor summa pengar hade läm- nats vid ett möte med några för spelarna okända män. Tingsrätten fann det alltså visserligen utrett att den åtalade man- nen hade försökt förmå de tre fotbollsspelarna att medverka vid en läggmatch mot GAIS men att det inte var visat att han, på så sätt som angavs i åtalet, hade erbjudit en otillbörlig förmån i form av pengar för deras medverkan. I hovrätten justerade åklagaren gärningsbeskrivningen på så sätt att det gjordes gällande att mannen begått gärningen tillsammans och i samförstånd med okända personer eller i vart fall främjat gärningen genom att ta kontakt med de tre fotbollsspelarna och framföra för- frågan om att medverka till att manipulera matchens utgång. Åkla- garen framställde således ett alternativt yrkande om medhjälp till grovt givande av muta. Liksom tingsrätten fann hovrätten det utrett att mannen mött de tre spelarna innan matchen och då föreslagit dem att medverka till att medverka att skulle förlora matchen mot GAIS. Hovrätten fann också, precis som tingsrätten, att de tre spelarna kontaktades av två okända män som er- bjöd dem betalning för en sådan medverkan. Hovrätten konstaterade vidare att för att någon ska fällas till ansvar för brottet givande av muta krävs att denne har erbjudit betalning eller annan förmån och att mannen inte lämnat något sådant erbjudande. Den avgörande frågan för hovrätten var därför om det fanns ett sådant samband mellan mannen och de två okända männens kontakter med spelarna att denne kunde anses ha agerat gemensamt och i samförstånd med de två okända männen eller ha främjat deras agerande som med- hjälpare. Hovrätten fann att det var ställt utom rimligt tvivel att de två kontakterna med spelarna varit ett led i en samordnad aktion med syfte att skulle förlora matchen mot GAIS. Den åtalade mannens roll i denna aktion kunde dock inte närmare klarläggas. Det var därför inte styrkt att han tillsammans och i samförstånd med andra erbjudit muta. Däremot fick han genom sitt val av spelare – särskilt med en av spelarna som han kände och som han kunde tala obehindrat på serbokroatiska med – liksom sin för- frågan till spelarna anses ha främjat de okända personernas erbju- dande av muta. Mannen dömdes därmed av hovrätten för medhjälp till givande av muta. I fråga om brottet skulle bedömas som grovt eller inte hade åklagaren hänvisat till att utsatts för en betydande eko- nomisk risk för förlust av sponsor- och publikintäkter samt att idrott- en generellt, spelmarknaden och spelbolagen utsatts för misstro. En- ligt hovrättens uppfattning var dock de risker som brottet inneburit inte sådana att vare sig , idrotten generellt, spelmark- naden eller spelbolagen drabbats av en synnerligen kännbar ekono- misk eller förtroendemässig skada. Brottet bedömdes därför inte som grovt. Påföljden bestämdes till villkorlig dom förenat med dagsböter. Domen överklagades till som beslutade att inte meddela prövningstillstånd. Hovrättens över och dom i mål nr B 3004-15 Sex män åtalades för gärningar som var relaterade till tre fall av matchfixning i fotbollsserien division ett södra. Det första fallet avsåg en match mellan . Tre av männen var fotbollsspelare i och åtalades för grovt tagande av muta. Två andra män åtalades för grovt givande muta bestående av att de erbjudit fotbollsspelarna otillbörlig för- mån i form av pengar för deras utövning av anställningen. Mutan avsåg enligt åklagaren att fotbollsspelarna skulle göra en dålig match. Matchen slutade dock med att vann med 3–1. Detta ledde enligt åklagaren bl.a. till att en av männen som stod åtalad för givande av muta avseende matchen mellan och en annan man försökte påverka utgången av ytterligare en fotbollsmatch mellan . Här avsåg inte åtalet givande av muta utan i stället olaga tvång bestående i att männen genom hot om att döda eller allvarligt skada de tre fotbollsspelarna tvingat dem att agera på ett visst sätt i matchen. Agerandet bestod bl.a. i att spelarna skulle se till att först skulle leda matchen men att de i andra halvlek skulle släppa in så många mål som möjligt. Två av fotbolls- spelarna skulle agera på ett sådant sätt att de fick varsitt rött kort i andra halvlek. Matchen slutade 4–2 till . En av fotbolls- spelarna fick ett rött kort genom att helt omotiverat ge en av spelar- na i motståndarlaget en örfil och en av fotbollsspelarna ådrog sig ett gult kort i samband med konfrontation med domaren. Samma män som stod åtalade för olaga tvång i samband med matchen mellan var också åtalade för olaga tvång mot en av fotbollsspelarna i samband med en match mellan . Gärningen bestod i att de genom hot om att döda eller allvarligt skada fotbollsspelaren och dennes när- stående tvingat honom att inom matchens första få ett rött kort och se till att motståndarlaget fick en straff. Utöver nu nämnda gärningar omfattade åtalet också utpressning, försök till utpressning och övergrepp i rättssak. Åtalat byggde i stort på en av fotbollsspelarnas uppgifter jämte viss stödbevisning. Tingsrätten fann inte någon del av åtalet styrkt och ogillade det i sin helhet. Hovrätten gjorde emellertid en annan bevisvärdering och dömde de tre fotbollsspelarna för tagande av muta. De två männen som var åtalade för givande av muta dömdes för detta brott. Enligt åklagar- en var mutbrotten att bedöma som grova med hänsyn till att utsatts för en betydande ekonomisk risk för förlust av sponsor- och publikintäkter samt att spelmarknaden, spelföre- tagen och idrotten generellt utsatts för misstro. Hovrätten fann dock inte stöd för att faktiskt skadats ekonomiskt av det brott som åtalet avsåg. Risken för förlust eller minskat förtro- ende som skulle kunna tänkas förekomma var inte tillräcklig enligt hovrätten för att bedöma gärningarna som grova. Mutbrotten be- dömdes därför som brott av normalgraden. Påföljden bestämdes för de tre fotbollsspelarna till villkorlig dom. I två av fallen förenades den villkorliga domen med dagsböter. En av männen som dömdes för givande av muta hade tidigare dömts för medhjälp till givande av muta av (se dom i mål nr B 3202-14 här ovan). Den av utdömda villkorliga domen förordnades omfatta också denna brottslighet samt förenades med dagsböter. De två övriga männen dömdes för olaga tvång, utpressning, försök till utpressning och givande av muta respektive olaga tvång, utpressning och försök till utpressning. Påföljden i dessa fall bestämdes till fängelse och respektive . Domen överklagades till som beslutade att inte meddela prövningstillstånd. dom i mål nr B 680-15 Fem män åtalades för grovt bedrägeri. Den påstådda gärningen be- stod i att männen hade medelst vilseledande förmått cirka 25 000 mål- sägande att spela poker online på internet anordnat av mot en av dem till spelet ansluten s.k. pokerrobot. Pokerroboten bestod av programvara som spelade automatiskt utan mänsklig in- blandning. Målsägandena, som alla vid spelet satt framför var sin dator, utgick från att de spelat mot människor. Enligt åklagaren hade förfarandet inneburit för de åtalade männen med och motsvarande skada för målsägandena och som i efterhand ersatt målsägandena för deras för- luster. De åtalade bestred ansvar. De vidgick att de utvecklat en robot bestående av ett datorprogram som kunde spela poker självständigt. Robotspelet hade dock inte ägt rum i den utsträckning som åkla- garen påstod. De åtalade invände bl.a. vidare att utsikten att vinna för målsägandena inte heller haft någon avgörande betydelse för deras deltagande. Roboten hade förlorat i nästan lika stor utsträck- ning som den vunnit, och den hade definitivt spelat sämre än vad de själva skulle ha gjort. Tingsrätten dömde de fem männen för grovt bedrägeri och slog fast att den brottsliga vinsten i vart fall uppgått till . Hovrätten konstaterade inledningsvis att de fem männen vilse- lett målsägandena på sätt åklagaren påstått och att det, vad avsåg de flesta av målsägandena, funnits ett sådant samband mellan vilseledan- det och dispositionen som krävs enligt bestämmelsen om bedrägeri. I frågan om dispositionen inneburit respektive skada kon- staterade hovrätten dock att det inte var styrkt att programvaran hade varit konstruerad så att den i enskilda spelomgångar haft en större förmåga än de tilltalade själva när de hade spelat utan pro- gramvaran. Hovrätten drog därmed slutsatsen att chanserna till vinst för målsägandena inte varit mindre på grund av att de tilltalade an- vänt programvara vid spelet. Förfarandet hade således inte inneburit någon skada för målsägandena eller på det sätt som avses i bedrägeribestämmelsen. Förfarandet hade inte heller inneburit någon för de tilltalade männen. Mot denna bakgrund fri- kändes männen. Domen har vunnit laga kraft. Frågan om uppgjorda matcher har väckt allmän debatt i . I sådana sammanhang höjs inte sällan röster för en ny skärpt lagstift- ning, vilken är saken också i det här fallet. I sammanhanget har också synpunkter framförts om att nuvarande lagstiftning inte tillfreds- ställande täcker in sådant fusk som förekommer i samband med vadslagning eller andra spel. Detta innebär inte att en ny kriminalisering ska införas slentrian- mässigt. En sådan ska i stället övervägas nogsamt. Införande av nya straffrättsliga bestämmelser ska med andra ord ske med restrikti- vitet och där behovet och konsekvenserna av att ingripa med denna åtgärd mot ett oönskat beteende måste analyseras grundligt. Ett skäl till detta är att en alltför omfattande kriminalisering riskerar att undergräva straffsystemets brottsavhållande verkan, särskilt om rätts- väsendet inte kan beivra alla brott på ett effektivt sätt. Ett annat skäl är att kriminalisering innebär påtagliga inskränkningar i med- borgarnas frihet och kan medföra ingripande tvångsåtgärder. Som framgår ovan infördes en nykriminalisering av mutbrottet (se avsnitt 24.9.3). Nykriminaliseringen innebar att det in- fördes en särskild gärningsform av tagande och givande av muta som träffar det fallet att förmånens mottagare är någon som kan utöva ett direkt inflytande över en tävlings utgång eller förlopp. I för- arbetena anges att olika skäl talade för ett behov av en sådan krimi- nalisering. Bl.a. framhölls den kommersiella vadhållning som anordnas för allmänheten i samband med både idrottstävlingar och andra täv- lingar och som omsätter mycket stora belopp. Regeringen hänvisade i det här sammanhanget till att det i uppmärksammade fall utom- lands har kunna beläggas att tävlingsdeltagare tagit emot förmåner för att inte göra en fullgod prestation eller på visst sätt eller i visst antal göra en bestämd typ av misstag. Detta har gett möjlighet för förmånens givare att göra stora vinster genom att satsa pengar på tävlingens resultat eller enskilda deltagares uppträdande. Regeringen konstaterade vidare att de höga beloppen gör att de sanktioner som en arrangör eller ett förbund kan ha möjlighet att tillgripa mot den som tar emot otillbörliga förmåner – t.ex. böter eller avstängning – i just detta fall kan riskera att inte ha en tillräckligt avhållande effekt (prop. 2011/12:79 s. 29). När det gäller den del av mutbrottet som tar sikte på vadslag- ningssituationer anför Brå i sin rapport att det enbart riktar in sig på ett moment i manipulationen, nämligen det otillbörliga erbjudandet. Det är alltså att lämna, utlova eller erbjuda en otillbörlig förmån som är det straffbara för givande av muta i 10 kap. 5 b § . Sedan är det den som tar emot, godtar ett löfte om eller begär en otillbörlig förmån som straffas för tagande av muta enligt 10 kap. 5 a § . Förberedelserna, sonderingarna, själva matchfix- ningen och det som sker vid sidan av, vadslagningen faller därmed utanför. Brå konstaterar att det således inte är straffbart att ”endast” manipulera en match men att det från ett vadhållningsperspektiv möjligen skulle kunna betraktas som ett bedrägeri. Det är dock oklart, anför Brå vidare, hur långt bedrägeribestämmelsen sträcker sig vid matchfixning. Brå lyfter vidare fram att den påverkan riktad mot någon som är i stånd att manipulera en match inte behöver ta formen av givande av muta. Det kan också handla om vänskapskorruption, där den otillbörliga förmånen snarare är ett tack för gammal vänskap. Det kan också handla om andra former av påverkan såsom trakasserier, olaga hot, våld eller skadegörelse. Mot denna bakgrund kan det enligt Brå hävdas att i de fall brott ändå föreligger – till följd av att enbart enstaka moment i ett större förlopp bestraffas – fångar det straffrättsliga systemet inte upp konspirationen och manipulationen som helhet. Detta, menar , skulle tala för att ett särskilt brott införs för att kriminalisera manipulerade matcher. Vad som vidare talar för ett sådant särskilt brott är enligt Brå bevissvårigheterna. Brå framhåller här att när det straffrättsliga systemet är beroende av att kunna styrka en enskild detalj i ett större sammanhang, typiskt sett det otillbörliga erbjudandet, är risken stor att den straffrättsliga utgången blir slumpmässig.34 , , och har också pekat på behovet av en ny lagstiftning. De har i en gemensam skrivelse till utredningen fram- fört att det i och för sig ofta kan misstänkas att de inblandade i en matchfixning tagit emot en otillbörlig förmån men att det i de fall en sådan muta inte har erbjudits, eller inte kan bevisas, är otillfreds- 33Brå:s rapport 2015:18, s. 104. 34Brå:s rapport 2015:18, s. 105. ställande att straffansvar inte kan åläggas den som bevisligen deltagit i manipulation och (själv eller genom ombud) ingått vad- hållning på tävlingen.35 I skrivelsen anförs vidare att det är uppen- bart att den straffrättsliga regleringen inte är tillräcklig även om det, men några enstaka undantag, saknas domstolsavgöranden på det nykriminaliserade området för tagande och givande av muta. I sam- manhanget hänvisar m.fl. till åklagarens beslut36 att lägga ned en förundersökning avseende misstanke om bedrägeri i ett fall som gällde misstänkt matchfixning. Det aktuella fallet gällde vadslagning online (se vidare om åklagarens beslut i avsnitt 24.9.2). Vid kontakt med har representanter från Riksenheten mot korruption gett uttryck för att nuvarande reglering inte är optimal för att komma tillrätta med fall av matchfixning. Det beror enligt enheten framför allt på, vid talan om mutbrott, svårig- heten att bevisa huruvida en förmån överhuvudtaget har erbjudits eller lämnats. Utredningen instämmer i vad Riksenheten mot korruption anfört i sitt beslut om att lägga ned förundersökningen avseende bedrägeri i ett antal fall där vadslagning ingåtts på internet. Det innebär att utredningen således anser att det inte finns något utrymme att tilläm- pa bedrägeribestämmelserna när vadslagning sker hos spelföretag online. Tillämpning av bedrägeri enligt 9 kap. 1 § första stycket brotts- balken är därmed enligt utredningens uppfattning uteslutet, efter- som det kräver att en fysisk person vilseleds medan förfarandet hos spelbolagen i dessa fall är automatiserade. S.k. datorbedrägeri enligt 9 kap. 1 § andra stycket är också i fall där vadslagning sker hos spelbolagen online uteslutet eftersom någon olovlig på- verkan inte sker av själva datorn eller annan automatisk process. Det nu anförda om bedrägeribestämmelsernas tillämplighet ger vid handen att det i i princip bara finns en reglering som kan användas med avsikt att motverka förekomsten av matchfixning när vadslagning sker hos spelbolag online, nämligen tagande och givande av muta enligt 10 kap. 5 a och b §§ . Av de skäl som bl.a. Brå lyfter fram i sin rapport finns det dock flera svårigheter att tillämpa mutbrottslagstiftningen i matchfixnings- fall. Utredningen kan därmed konstatera att även om det finns viss 36Beslut från Riksenheten mot korruption , AM-86997-15. lagstiftning som kan aktualiseras vid matchfixning ger denna inte ett tillräckligt starkt skydd. De rättsfall som Riksenheten mot kor- ruption drivit i domstol illustrerar enligt utredningen väl behovet av en straffrättslig utvidgning. I rättsfallet från hovrätt37 fann både tingsrätten och hovrätten det utrett att den åtalade mannen visserligen försökt förmå tre fotbollsspelare att medverka vid en läggmatch men att det inte var visat att han erbjudit dem en otill- börlig förmån. Åtalet ogillades därför i tingsrätten. Sedan åklagaren justerat åtalet i hovrätten till att också omfatta medhjälp till givande av muta dömdes mannen för detta brott. Situationen i rättsfallet ger belägg för de farhågor om bevissvårigheter när det kommer till att visa en otillbörlig förmån som bl.a. Brå ger uttryck för i sin rapport. I domen från Hovrätten över och Blekinge38 gällde det tre fall av matchfixning i samband med fotbollsmatcher. I två av fallen var dock inte fråga om någon otillbörlig förmån utan i stället andra påtryckningar som bedömdes som olaga tvång. Det visar att det är långt ifrån alla fall som det överhuvudtaget förekommer en otillbör- lig förmån i händelser av matchfixning. Det kan i stället vara fråga om andra typer av påtryckningar. I det här rättsfallet handlade det om olaga tvång som är en brottslig gärning. Det är dock tydligt att matchfixningar där andra typer av påtryckningar förekommer som inte är straffbara faller helt utanför det kriminaliserade området. Det saknas således i svensk rätt en straffrättslig bestämmelse som enbart fångar in själva matchfixningen som sådan. Det är, som framgått ovan, svårt att med säkerhet ange hur vanligt förekommande uppgjorda matcher är . Antalet misstänkta fall i är många, men antalet fällande domar få. Utomlands har dock flera fall av matchfixning uppmärksammats och det pågår ett internationellt arbete för att stävja problemet. Vid sidan av den nu nämnda problematiken med matchfixning förekommer det också annat fusk vid kommersiella spel. Utredningen tänker här exempelvis på en sådan situation som var vid handen i dom om poker-roboten.39 Förhållandena i det fallet 37Göta hovrätts dom i mål nr B 3202-14. För redovisning av domen, se avsnitt 24.9.4. 38Hovrättens över och dom i mål nr B 3004-15. För redo- visning av domen, se avsnitt 24.9.4. 39Svea hovrätts dom i mål nr B 680-15. För redovisning av domen, se avsnitt 24.9.4. visar också på svårigheten att tillämpa bedrägeribestämmelsen vid olika typer av otillbörlig påverkan av kommersiella spel. Det finns med andra ord ett utrymme för att fuska i kommersiella spel, utan att det för den sakens skull omfattas av något straffansvar. Avsaknaden av en straffrättslig bestämmelse som omfattar nu nämnda situationer får en rad negativa konsekvenser. Framför allt riskerar det att undergräva förtroendet för kommersiella spel som anordnas för allmänheten och som omsätter stora belopp. Spelkon- sumenter måste kunna känna förtroende för spelföretagen och känna sig trygga med att den licenserade marknaden är rättvis och fri från korruption och fusk. Dessutom, vilket är minst lika viktigt i sam- manhanget, står spelare och andra inom idrotten involverade personer utan ett effektivt straffrättsligt skydd mot olika otillbörliga påtryckningar om att medverka till matchfixning. Det är enligt utred- ningen av stor vikt att såväl idrottens integritet som integriteten hos de system för kommersiell vadhållning som hålls i samband med täv- lingar i skyddas från problemet matchfixning med bl.a. en väl fungerande straffrättslig reglering. Utredningen anser således att det finns tillräckliga skäl för att föreslå en ny straffrättslig bestämmelse som särskilt tar sikte på spel- fusk. Ambitionen är att bestämmelsen ska fånga upp alla typer av förekommande fusk som kan förekomma vid kommersiella spel, såväl s.k. matchfixning som andra otillbörliga gärningar. En sådan bestäm- melse finns enligt brittisk rätt (Gambling Act 2005 section 42). Efter- som det rör sig om en specialreglering, riktad mot gärningar på spel- marknaden, bör den nya bestämmelsen införas i den reglering som reglerar spelmarknaden, dvs. den nya spellagen. Det nya straffansvaret bör vara en särskild gärningsform som avser dels manipulation av utgången av ett spel, dels att förmå någon att manipulera utgången av ett spel. De spel som avses med bestäm- melsen är sådana spel som omfattas av licenskrav enligt spellagen. Med att manipulera utgången av ett sådant spel avses en hand- ling eller underlåtenhet som otillbörligen påverkar, eller kan komma att påverka, utgången av spelet. Av lagtexten framgår uttryckligen att handlingen eller underlåtenheten inte måste ha den följden att spelet faktiskt påverkas. Det räcker således med att det kan komma att påverkas. Det kan här exempelvis tänkas en fotbollspelare som i syfte att försöka få sitt lag att förlora gör avsiktliga misstag under matchen, men att hans eller hennes lag ändå vinner. Ett sådant fall omfattas således av bestämmelsen. Vidare omfattas situationer när de regler som ställs upp för ett spel inte följs, men att utgången trots detta inte påverkas. Straffansvaret ska också vara oberoende av om gärningen medför . Detta innebär att den situationen som förelåg i dom om poker-roboten40 omfattas där några av domstolens slutsatser var att det inte var tillåtet att använda sig av helautomatiskt robotspel på den aktuella spelsajten men att det inte kunde visas att gärningsmännens chanser till vinst ökat på grund av att de använt sig av programvaran vid spelet. Förutom att bestämmelsen avser den som manipulerar utgången av ett spel omfattar den vidare den som förmår någon att manipulera utgången av ett spel. Gärningsmannen ska här genom någon slags påverkan förmå en person att manipulera utgången av spelet. En sådan påverkan kan ske genom påtryckningar på olika sätt. Det kan t.ex. handla om en ”vänskapstjänst” men också om trakasserier, olaga hot, utpressning eller misshandel. Den som förmår exempelvis en fotbollsspelare att underprestera i en match med syfte att låta det mötande laget vinna gör sig således skyldig till brott alldeles oavsett om fotbollsspelaren erbjuds en otillbörlig förmån. En förutsättning är att matchen är föremål för spel. Det föreslagna spelfuskbrottet ska vara subsidiärt till bestäm- melserna om tagande och givande av muta och bedrägeri? Straffskalan för spelfuskbrottet bör vara fängelse i högst . När det gäller det grova brottet är det enligt utredningen lämpligt med samma straffskala som för grovt bedrägeri och givande och tagande av muta, grovt brott. Straffskalan för grovt spelfuskbrott bör mot denna bakgrund vara fängelse lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen ingått i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning eller annars varit av särskilt farlig art. I systema- tiken ligger att det är fråga om ett upprepat beteende, allra helst om det har genomförts efter viss beräkning. Att gärningen har varit av särskilt farlig art fångar in det fallet att allvarliga fall av hot, misshan- 40 dom i mål nr B 680-15. del eller utpressning har använts för att förmå någon att manipulera en vadslagningshändelse. Ett spelfuskbrott kan tänkas hamna endast på försöks- eller förberedelsestadiet. Det är därför enligt utredningens uppfattning angeläget att också försök och förberedelse till sådant brott ska vara straffbelagt.