sou · H5B39 · 2017-02-24 00:00:00 — Den ska inom ramen för nuvarande regelverk genomföra projekt som främjar idé- och verksamhetsutveckling när det gäller verksamhet samt projekt som omfattar hela styrkedjan, det vill säga styrning från den nationella nivån till genomförandet i kommuner och landsting. Syftet är att långsiktigt bidra till förbättrade förutsättningar för kommuner och landsting att vidareutveckla en rättsäker och effektiv förvaltning. Vidare ska det bidra till en tydlig, verksamhetsanpassad och tillitsbaserad styrning som leder till att de offentligt finansierade välfärdstjänsterna är behovsstyrda och håller god och likvärdig kvalitet samt att de är jämlika, jämställda och tillgängliga.22 Samordnarens slutsats är att ett systemsynsätt behöver utvecklas för arbetet med unga som varken arbetar eller studerar. Arbetet omfattar ofta individer med en mer komplex problematik där olika verksamheter, aktörer och nivåer är involverade. För att öka det 21Statskontoret (2016). Utvecklad styrning – om sammanhållning och tillit i förvaltningen. 2016:51 Tillit i styrningen. Strategisk styrning – behov av ett systemsynsätt offentligas förmåga att möta målgruppens behov är det nödvändigt att ett systemsynsätt används. Det kan bidra till att förstärka kopplingen till det förebyggande arbetet och därmed minska inflödet i gruppen unga som varken arbetar eller studerar. För att ett systemsynsätt ska bli relevant ser Samordnaren behov av tre förtydliganden. För det första är det nödvändigt att poängtera att utgångspunkten för systemsynsättet ytterst måste tas i individen och den personliga sfären. Här behövs ett perspektivskifte. Verksamheterna är ytterst till för individerna vilket betyder att individens behov måste sättas i centrum. Först när det sker kan verksamheter se och gemensamt agera för att möta individens behov och skapa en helhet. När kunskapen finns om hur systemet fungerar för individen kan det bidra till att systematiskt identifiera och hantera kritiska övergångar där unga riskerar att falla mellan stolarna. Det kan också bidra till att identifiera hinder för behovsanpassade lösningar. Vilka de kritiska övergångarna eller mellanrummen i ansvar är skiljer sig lokalt och regionalt bland annat därför att organiseringen av verksamheter skiljer sig. Därför måste kartläggningar och analyser göras på olika nivåer. För det andra behöver ett systemsynsätt omfatta hela samhällets stöd, det vill säga inte enbart stödet från det offentliga utan även stödet från det civila samhällets organisationer och privata aktörer. De offentliga aktörerna har uppdrag och mandat att stödja unga och ansvarar för de områden som utgör välfärdsystemet. Men många ideella och privata aktörer är engagerade och gör insatser som bidrar till arbetet för unga som varken arbetar eller studerar. Samtliga delar av samhället är också viktiga som potentiella arbetsgivare. Det är därför nödvändigt att synliggöra och förstå hur olika aktörer förhåller sig till varandra för att identifiera hur de länkar i, kompletterar eller konkurrerar med varandra, var unga faller mellan stolarna, var flera aktörer agerar eller inte alls. Ett systemsynsätt är även viktigt för att verksamheterna ska kunna styras och utvecklas effektivt och med kvalitet. För det tredje bör ett systemsynsätt användas både för att och för att synliggöra systemet med individen i fokus. Med en viss tidpunkt menas exempelvis övergången från skola till arbete. Över tid handlar det om att utifrån ett systemsynsätt synliggöra samhällets stöd från tidig ålder till ung vuxen. Strategisk styrning – behov av ett systemsynsätt nas ett processtänkande med en långsiktig målsättning kring stödet till barn och unga och som involverar alla relevanta parter. Sammantaget bedömer Samordnaren att styrningen kan bli mer strategisk genom att använda ett systemsynsätt. Ett systemsynsätt bör finnas med i styrning, analys och verksamhetsutveckling. Det åskådliggör samband, eller bristen på sådana, samt bidrar till gemensam förståelse och lärande. Genom ett systemsynsätt kan aktörer utveckla sin verksamhet, prioritera resurser utifrån var de skapar störst värde, undvika glapp och överlappningar i stödsystemet och utveckla stöd utifrån ett helhetsperspektiv. Ytterst kan aktörerna koordinera och samverka bättre utifrån individers behov och skapa ett sömlöst, samordnat och stöd. Samordnaren ser att det är nödvändigt att synliggöra systemet inte bara utifrån ett individperspektiv utan även för att identifiera hur systemet bidrar till, eller hindrar, att olika aktörer på olika nivåer agerar för att stödja individerna. Det är viktigt att den nationella nivån har ett systemsynsätt för att skapa förutsättningar för den kommunala nivån att utföra ett bra arbete för individerna eller för att företag såsom arbetsgivare ska kunna stötta unga. Den typ av förändringar i perspektiv och styrning som Samordnaren förordar är inte enkel eller snabb att genomföra utan kräver ett omfattande och långsiktigt arbete. I exempelvis har införandet av ett systemsynsätt med utgångspunkt i barn och ungas behov pågått . Avsikten är att implementera en ny modell, GIFREC (Getting it right for every child), som utgår från individen och bland annat innebär att barn och unga ska få ett sammanhängande dokument som följer dem från födseln tills de blir vuxna.23 23 Kommuner och Landsting & Getting it right for every child. (2016). Tidiga insatser – visar vägen. En del av Samordnarens uppdrag handlar om att ge förslag till fortsatta åtgärder. Fokus för arbetet är villkor och behov hos unga som varken arbetar eller studerar samt hur samhällets aktörer förmår att möta dessa. Slutbetänkandet kommer särskilt att fokusera på den delen av uppdraget. Samordnaren har identifierat ett antal områden där det finns behov av åtgärder eller förändrat arbetssätt för att öka kvaliteten i insatser, bidra till samverkan och åstadkomma ett samordnat stöd för unga som varken arbetar eller studerar. Därför lämnas i delbetänkandet ett antal bedömningar som Samordaren menar kan bidra till detta. 8.1Behov av en sammanhängande barn- och ungdomshälsovård Samordnarens förslag: En statlig utredning får i uppdrag att lämna förslag om hur en sammanhängande barn- och ungdomshälsovård från 0 till , som inkluderar tillgång till förebyggande och främjande arbete för alla barn och unga, bör utformas. Skälen för Samordnarens förslag: Hälsa har stor betydelse för ungas etablering. Den ökade ohälsan bland unga utgör en riskfaktor för skolmisslyckande och framtida etablering och därmed att hamna utanför studier och arbete. Det är många unga som varken arbetar eller studerar som har haft hälsoproblem sedan tidig ålder. Samhällets stöd har inte motsvarat de behov som de som barn och unga har haft av såväl universell som selektiv och indikerad prevention. Mot bakgrund av brister i nuvarande stödsystem för barn och unga har också flera statliga utredningar tillsatts. Andra aktörer pekar i sina problemanalyser också på brister i stödsystemen, bland annat Samordnaren för den sociala barn- och ungdomsvården, SKL och välfärdscenter. Samordnaren bedömer att det finns behov av ett förstärkt stöd liksom av ett systemsynsätt kring hälsa och vård för barn och unga. Barn och ungas behov behöver i högre grad vara utgångspunkten för det offentliga systemets stöd. Det behövs ett och samordnat stöd. För unga som varken arbetar eller studerar är det särskilt angeläget att utveckla ett stöd som hänger ihop som en del av ett samordnat stöd till gruppen. Det generella förebyggande arbetet som gäller alla barn och unga måste stärkas för att förhindra att unga hamnar i gruppen som varken arbetar eller studerar på grund av ohälsa. På individnivå behöver den selektiva och indikerade preventionen utformas så att den är flexibel, sammanhängande och personlig och så att det finns ett tydligt ansvarstagande som inte släpps förrän målen med stödet är uppnådda. Stödet bör vara likvärdigt och kompensatoriskt. Systemen behöver hänga ihop från tidig ålder fram till det att individen blir ung vuxen. Tillgången till stöd behöver vara likvärdig och gälla alla oavsett vilken utbildningsmiljö unga befinner sig i samt även omfatta de unga som av olika skäl inte är i utbildning. Äldre unga som varken arbetar eller studerar, liksom unga i det kommunala aktivitetsansvaret, behöver på samma sätt som andra unga ha tillgång till förebyggande och främjande insatser vilket de inte har . Samordnaren har under sitt första år mött många aktörer som lyfter fram den ökade ohälsan som en av de största utmaningarna för att stödja unga som varken arbetar eller studerar. Ohälsa innebär en risk för långvarigt utanförskap och försvårar effektiva insatser för gruppen. Verksamheter på nivå lyfter fram ett ökat behov av stöd när det gäller unga med psykisk ohälsa. De menar emellertid att de själva inte alltid har kunskapen, kompetensen eller verktygen att ge relevant stöd och efterlyser bättre samverkan med landstingen. I Samordnarens enkät kring kommunernas aktivitetsansvar 2016 uppgav av kommunerna att de saknade men såg behov av samverkan med hälso- och sjukvård/rehabilitering. En lika stor andel saknade men efterlyste samverkan med Barn och ungdomspsykiatrin (BUP). Samordnaren har träffat flera unga som har haft problem relaterade till hälsa. Det har omfattat såväl lindriga som allvarliga hälsoproblem. Att problem funnits bekräftas också i möten med företrädare för verksamheter som arbetar med unga som varken arbetar eller studerar samt i flera rapporter. Trots tidiga kontakter med samhällets stödsystem har de som barn och unga inte fått stöd i form av tidiga och samordnade insatser. Det innebär att problemen riskerar att förvärras för många unga. är det olika aktörer som arbetar med stöd kopplat till hälsa. Elevhälsan ska exempelvis främst vara förebyggande och hälsofrämjande och stödja elevernas utveckling mot utbildningens mål. Det ska finnas elevhälsa för elever i förskoleklass, , grundsärskolan, sameskolan, specialskolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Landets ungdomsmottagningar har i uppdrag att främja en god och säker sexuell hälsa, stärka identitets- och personlighetsutveckling samt förebygga och tidigt upptäcka psykisk ohälsa och sociala problem. Uppdraget omfattar även att bedriva ett utåtriktat hälsofrämjande arbete. Primärvårdens uppdrag omfattar hälso- och sjukvård inom det allmänmedicinska kompetensområdet, samt inom rehabilitering, psykosociala insatser samt hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser, jourverksamhet samt läkarinsatser i hälso- och sjukvård. I primärvårdens uppdrag ingår ansvar för barns, ungas och vuxnas hälsa när det inte finns behov av högspecialiserad vård. BUP är ett exempel på en specialistverksamhet inom sjukvården för barn och unga som mår dåligt psykiskt som ska erbjuda stöd och behandling. Flera aktörer förespråkar en förstärkning av och olika lösningar för arbetet när det gäller barn och ungas hälsa. Kommissionen för jämlik hälsa har lagt förslag med syfte att utveckla och förtydliga det folkhälsopolitiska ramverket för en god och jämlik hälsa.1 SKL ser behov av en utvecklad första linje för barn och unga med måttlig eller lindrig psykisk ohälsa. De menar att det behöver finnas lättillgängligt stöd utifrån ett helhetsperspektiv. Det ska vara tydligt för barn, unga och deras vårdnadshavare vart de kan vända sig för att få hjälp. SKL ser även behov av en bättre samordning mellan samhällets olika verksamheter. För att möta individens behov skulle exempelvis och hälso- och sjukvården bättre kunna tillgängliggöra sina resurser i syfte att komplettera elevhälsans före- 1 SOU 2017:4 För en god och jämlik hälsa – en utveckling av det folkhälsopolitiska ramverket. byggande och hälsofrämjande insatser. Välfärdscenter föreslår en förstärkt första linje. De anser att flera verksamheter, till exempel skola, socialtjänst och hälso- och sjukvård, kan ha en sådan funktion. De ser ett stort behov av lättillgängliga stödverksamheter för unga som mår dåligt, men som inte är tillräckligt sjuka för insatser inom sjukvården liksom behov av att investera i hälsofrämjande insatser i grund- och gymnasieskolan.2 Samordnaren för den sociala barn- och ungdomsvården har ett förstärkt uppdrag att löpande ge förslag till regeringen om vad som kan förbättras. Ett förslag som lämnats handlar om samordnade och samtidiga insatser som bereds inom . bjöd Samordnaren in ett fyrtiotal aktörer till ett referensgruppsmöte med fokus på barn och ungas psykiska hälsa tillsammans med Nationella samordnaren inom området psykisk hälsa, samt . Vid mötet deltog 34 representanter från professionsföreningar, myndigheter samt brukar-, patient-, och anhörigorganisationer. På mötet diskuterades nuläget, utmaningar och möjliga framtida förslag och lösningar. Det fanns en bred samsyn kring behovet av en sammanhållen barn- och ungdomshälsovård för barn i åldern 0–som är tillgänglig och anpassad och som kan möta barn och unga i deras egen miljö och dit barn och unga kallas . Samordnaren bedömer, liksom utredningen vända frånvaro till närvaro, att det finns en risk att det parallellt läggs stora resurser på att ta fram olika lösningar och modeller och att detta inte sker samordnat. Samordnaren ser även en risk med att de förslag som läggs av såväl utredningar som av andra aktörer inte sker utifrån ett helhetsperspektiv på barn och unga. Samordnaren ser därför behov av att regeringen inte enbart tillsätter en utredning för att föreslå hur elevhälsans arbete kan konkretiseras på kort sikt, som utredningen vända frånvaro till närvaro föreslår i sitt betänkande.3 Regeringen bör även tillsätta en utredning med uppdraget att lämna förslag till hur en sammanhängande barn- och ungdomshälsovård från 0 till , som inkluderar förebyggande och främjande arbete för alla barn och unga, bör utformas. Det handlar inte främst 2Nordens Välfärdscenter (2016). Unga in i – psykisk hälsa, arbete, utbildning. 3SOU 2016:94 Saknad! Uppmärksamma elevers frånvaro och agera. om förbättrad samverkan mellan befintliga aktörer utan om att se över organiseringen av dagens stödsystem, aktörers uppdrag och mandat, och att lämna förslag om hur samhällets samlade stöd kan organiseras för att bättre möta behov av förebyggande, främjande och åtgärdande insatser. Samordnaren för psykisk hälsa stödjer Samordnarens förslag om en sådan utredning. I utredningen bör barn och unga själva liksom anhöriga involveras. Samordnaren ser att det pågående arbetet för att utveckla samverkan kring och samordnat stöd till barn och unga inom kan bidra till underlag för en sådan utredning. 8.2Tydliggör ansvaret för unga Samordnarens bedömning: Ansvaret för stöd och insatser till unga i åldern som varken arbetar eller studerar bör tydliggöras. Skälen för Samordnarens bedömning: Ansvaret för stöd och insatser till unga 20–som varken arbetar eller studerar bör tydliggöras. Gruppen är betydligt större både andels- och antalsmässigt i åldrarna 20–än i åldrarna 16–. Även i Samordnarens direktiv framgår att det behövs åtgärder för unga 15–som varken arbetar eller studerar. Det handlar inte om att utvidga det kommunala aktivitetsansvaret. Inte heller om att samla in statistik om ungdomsgruppen. Fokus i ett sådant förtydligande bör ligga på att se till att unga erbjuds insatser som underlättar deras etablering i samhället. Förutsättningarna för att identifiera, kontakta dem och erbjuda dem insatser ser annorlunda ut jämfört med unga . Ansvaret för unga som varken arbetar eller studerar är otydligt. Kommuner är inte enligt lag ålagda att arbeta uppsökande med denna åldersgrupp. I Samordnarens enkät kring aktivitetsansvaret uppgav mer än två tredjedelar av kommunerna att det finns behov av ett uppsökande arbete riktat till unga som varken arbetar eller studerar i åldern 20–. Nästan hälften av kommunerna, , uppgav även att de bedriver ett uppsökande arbete i syfte att erbjuda dem lämpliga individuella åtgärder. Av de kommuner som bedriver ett sådant uppsökande arbete upp- gav att det sker i samarbete med Arbetsförmedlingen och att det sker på liknande eller identiskt sätt som för unga inom det kommunala aktivitetsansvaret. Vidare uppgav att det sker i tillfälliga projekt och att det sker i samarbete med det civila samhällets organisationer. pekar i sin rapport, Investing in Youth – , på behovet av att förtydliga var ansvaret ligger för unga över 20 år.4 Även representanter för Samordnarens samarbetskommuner har lyft det som en angelägen fråga att förtydliga. Hur arbetet med unga 20–kan bedrivas och utvecklas är en viktig fråga som Samordnaren fortsatt kommer att utreda . I detta kommer Samordnaren beakta pågående arbete inom bland annat Dua och SKL. 8.3Stärkt etablering för och uppföljning kring unga med funktionsnedsättning Samordnarens bedömning: Åtgärder bör vidtas för att stärka möjligheterna till etablering för unga som har en funktionsnedsättning och som varken arbetar eller studerar. Åtgärderna bör följas upp inom ramen för den nya funktionshinderspolitiska strategin. Skälen för Samordnarens bedömning: Det saknas en tillförlitlig bild av hur vanligt förkommande olika funktionsnedsättningar är bland unga som varken arbetar eller studerar. Personer med funktionsnedsättning omfattar bland annat personer med fysiska, psykiska, intellektuella eller sensoriska funktionsnedsättningar. Samordnaren bedömer att åtgärder bör vidtas för att stärka möjligheterna till etableringen för unga som har en funktionsnedsättning och som varken arbetar eller studerar. Åtgärderna bör följas upp inom ramen för den nya funktionshinderstrategin. Såväl etablering som tidiga insatser bör följas upp inom ramen för den nya funktionshinderspolitiska strategin. ratificerade FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning 2008.5 Konventionens syfte är att främja, 4OECD (2016). Investing in Youth – . 2008/09:28 Mänskliga rättigheter för personer med funktionsnedsättning. skydda och säkerställa det fulla och lika åtnjutandet av alla mänskliga rättigheter och friheter för alla personer med funktionsnedsättning och att främja respekten för deras inneboende värde. Bland de allmänna principerna finns icke-diskriminering, fullständigt och faktiskt deltagande i samhället och respekt för fortlöpande utveckling av förmågorna hos barn med funktionsnedsättning. I enlighet med artikel 7 ska länderna vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att barn med funktionsnedsättning erhåller alla mänskliga rättigheter och grundläggande friheter på samma villkor som andra barn. Barnets bästa ska komma i främsta rummet. De har också rätt att fritt uttrycka sina åsikter i alla frågor som berör dem, och dessa åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till ålder och mognad. Konventionen innebär att länderna ska främja erkännande av färdigheter, meriter och förmågor hos personer med funktionsnedsättning och deras bidrag på arbetsmarknaden. Det är tydligt att de unga med funktionsnedsättning som också har en nedsatt arbetsförmåga har betydligt sämre arbetsmarknads- och utbildningsutfall jämfört med övriga befolkningen. Av de som varken arbetade eller studerade i åldern 16–2014 hade ersättning från på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning (18,av de unga kvinnorna och av de unga männen). Det är många i denna grupp som kvarstår länge utanför studier och arbete.6 Myndigheten för delaktighet har lagt förslag om en ny struktur för genomförande, uppföljning och inriktning inom funktionshindersområdet som ska ersätta den tidigare strategin för genomförandet av funktionshinderspolitiken 2011–2016.7 Samordnaren ser det som positivt att arbete och utbildning lyfts fram som områden där behovet av ökad kunskap och en ansvarig myndighet är särskilt stora. Arbetsförmedlingen och föreslås ha ett kunskapsstödjande arbete inom respektive område. Myndigheten för delaktighet betonar själva betydelsen av att kunna se flöden mellan olika stödsystem. Samordnaren ser behov av att i det fortsatta arbetet och uppföljningen se till ungas hela livssituation för att hitta lämpliga lösningar och vägar framåt i deras etablering. Det innebär att många olika 6Jfr (2012). Fokus 12 – levnadsvillkor för unga med funktionsnedsättning. 7Myndigheten för delaktighet (2016). Utvärdering och analys av funktionshinderspolitiken 2011–2016. politik- och förvaltningsområden berörs. Utifrån det kan också andra myndigheter vara viktiga aktörer för att komma vidare och utveckla det nuvarande arbetet på olika nivåer. Det kan vara värt att överväga om det finns behov av en särskild funktion, som , har i uppdrag att mobilisera kring, och bidra till ökad samordning och kunskapsdelning om, etablering för unga som har en funktionsnedsättning och som varken arbetar eller studerar. Det finns begränsade möjligheter att följa upp etableringen för unga som har gått i grundsärskola och gymnasiesärskola. Samordnaren har blivit uppmärksammad på behov av nationell statistik på individnivå för elever som går i dessa skolformer. Nationell statistik på individnivå skulle stärka möjligheterna att följa upp dessa skolformer och etableringen för berörda elever. Det skulle exempelvis möjliggöra analyser av de stöd och insatser unga med funktionsnedsättning får ta del av, hur etableringsvägarna ser ut och även göra det möjligt att synliggöra dessa unga i statistik för kommunernas aktivitetsansvar och i registerbaserad statistik över unga som varken arbetar eller studerar. Mottagandet i grundsärskola och gymnasiesärskola är kopplat till diagnoser och hälsouppgifter klassas som känsliga enligt personuppgiftslagen, vilket gör att inte har möjlighet att samla in dessa uppgifter . beslutade att samla in individbaserade uppgifter om elever i . gjorde myndigheten en hemställan till regeringen om förändringar som skulle möjliggöra inhämtande av individdata även för skolformer där uppgifterna klassas som känsliga, däribland särskolan. Utredningen om förbättrade resultat i har också lagt förslag om att ska ges möjlighet att samla in individdata för skolan som helhet.8 Denna fråga påverkas av att personuppgiftslagen kommer att ersättas av EU:s nya dataskyddsförordning som träder i kraft . Med anledning av behovet att följa upp elever från grund- och gymnasiesärskolan kommer Samordnaren att bevaka det arbete som pågår i flera utredningar och inom med anpassning av den nationella lagstiftningen om personuppgiftsbehandling till den nya dataskyddsförordningen. 8 SOU 2014:12 Utvärdera för utveckling – om utvärdering av skolpolitiska reformer. Se även (2014). Uppdrag om delmål m.m. inom ramen för ”En strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken 2011–2016”. Delrapportering av regeringsuppdrag. Dnr 599/2014. 8.4Skolsamverkan för obruten skolgång för alla barn och unga i samhällets vård Samordnarens bedömning: SiSam-modellen för barn på Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem bör fortsatt utvecklas. Skolsamverkan enligt SiSam-modellen för barn i HVB-hem och familjehem bör systematiskt prövas och effekterna utvärderas. Skolfam bör fortsatt utvärderas. Skälen för Samordnarens bedömning: I det förebyggande arbetet är det viktigt att på olika sätt arbeta för att alla unga får en gymnasieexamen för att förhindra att barn och unga hamnar i gruppen unga som varken arbetar eller studerar. Barn och unga i samhällets vård är en grupp som är särskilt utsatt och som behöver stöd inom olika områden. Bland dem finns såväl unga som varken arbetar eller studerar som unga som riskerar att hamna i den situationen. Det är vanligare att barn som är eller har varit i samhällets vård går ut utan fullständiga betyg och att de saknar gymnasiebehörighet. Det är mindre vanligt att dessa barn vidareutbildar sig. Låg utbildningsnivå är en avgörande riskfaktor för arbetsmarknadsetablering. Unga som är i, eller har varit i, samhällets vård är därför sannolikt överrepresenterade bland unga som varken arbetar eller studerar.