sou · H5B351 · 2017-06-08 00:00:00 — lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget att se över hur lärare och förskollärare kan stärkas i sin profession Hur kan en god introduktion i lärar- och förskolläraryrkena säkras? Det är av stor vikt att lärare och förskollärare får en god introduk- tion i yrket. Huvudmannen ska enligt skollagen se till att en ny lärare eller förskollärare med behörighetsgivande examen genomför en introduktionsperiod med stöd av en och att det finns en plan för introduktionsperioden (2 kap. 22 a § skollagen och 5 kap. 1 och 2 §§ förordningen [2011:326] om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare). Kravet på en genomförd introduktionsperiod för att få legitimation avskaffades och ersattes då av den nuvarande regler- ingen (prop. 2013/14:220, bet. 2013/14:UbU17, rskr. 2013/14:264). I skrivelsen Medskick till regeringen om introduktionsperioden och karriärstegsreformen för lärare (2016) gör Pacta, , och Kommuner och Landsting bedöm- ningen att det finns brister, både i omfattning och kvalitet, när det gäller hur rätten till introduktionsperiod tillgodoses. Vidare har antalet nyexaminerade lärare och förskollärare som uppger att de får en introduktionsperiod minskat rejält. Från att ha legat sjönk siffran hösten . Forskning pekar på att nyexaminerade lärare tenderar att vara idealistiska och orealistiska i förväntningarna på den egna under- visningen. De kan dessutom inte planera sin undervisning lika ef- fektivt som mer erfarna kollegor och har även svårare att hantera oväntade händelser. Såväl svensk som internationell forskning visar vidare att det främst är klassrumssituationen och disciplinfrågor som nyexaminerade lärare har svårt att hantera. Lärarna är inte för- beredda på den arbetsbelastning och det ansvar de förväntas klara av. Känslan av otillräcklighet är ett stressmoment för den nyexami- nerade läraren, som ofta har svårt att koppla av från arbetet. Det är därför av största vikt att nyexaminerade lärare får en introduk- tionsperiod. undersöka vad som krävs för att säkerställa att huvudmannen er- bjuder varje nyexaminerad lärare och förskollärare en introduk- tionsperiod, lämna nödvändiga författningsförslag och, vid behov, förslag på andra åtgärder. Hur ska behovet av kompetensutveckling och behörighetsgivande fortbildning tillgodoses? Huvudmannen ska enligt skollagen se till att personalen vid för- skole- och skolenheterna ges möjlighet till kompetensutveckling. Huvudansvaret för kompetensutvecklingen ska även fortsättnings- vis ligga på huvudmannen. tensförsörjningen – en nyckelfråga för skola och förskola (2015) visar att såväl huvudmän som rektorer och förskolechefer känner en oro över hur de ska kunna säkra personalens kompetensutveck- ling och att de har svårt att se att de mål man satt upp vad gäller förskollärar- och lärarkompetens kommer att nås. Nära hälften av de 500 rektorer och förskolechefer som ingått i undersökningen uppger att det kommer att vara svårt att garantera personalens kompetensutveckling . undersök- ning (The Teaching and Survey) 2013 visar att lärare i i mindre utsträckning deltar i kompe- tensutvecklande aktiviteter än lärare i andra . Lärares kompetens är den viktigaste kvalitetsfaktorn för elevers lärande. I projekt ”Handledning för lärande” erbjöds samtliga lärare på tio högstadieskolor med studieresultat under genomsnittet ett paket av kompetenshöjande insatser. Utvärder- ingen som gjorts av politisk utvärdering (IFAU), visar att det upplevda klimatet i klass- rummet blivit bättre och att eleverna tycker att lärarna undervisar bättre, som avgångsbetygen i årskurs nio höjts. En viktig del i arbetet med att göra lärar- och förskolläraryrkena mer attraktiva och att åstadkomma en ökad professionalisering av yrkena är insatser i syfte att öka möjligheten till likvärdig och be- hovsanpassad kompetensutveckling. Det kan handla om att utveckla lärares ämneskunskaper och läroplanskunskaper, liksom pedagogiska och ämnesdidaktiska kunskaper. Utbildningen i skolväsendet ska vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet, och den kompetens som finns på universitet och högskolor är viktig vid kompetens- utveckling och behörighetsgivande fortbildning av lärare och för- skollärare. Regeringen genomför flera satsningar på kom- petensutveckling och behörighetsgivande fortbildning för lärare och förskollärare bl.a. i form av specialdestinerade statsbidrag som huvudmän kan ansöka om. Exempelvis pågår satsningar som Ma- tematiklyftet (fortbildning i didaktik för lärare som undervisar i matematik) och Läslyftet (kompetensutveckling i språk-, läs- och skrivdidaktik). Vidare omfattar de nationella skolutvecklingspro- grammen såväl riktade som generella kompetensutvecklingsin- satser. Även Lärarlyftet II (behörighetsgivande fortbildning för lärare och förskollärare) har förlängts och förstärkts. Utifrån reglerna för legitimation och behörighet är det viktigt att det finns till- gång till behörighetsgivande fortbildning i någon form, så att lärare och förskollärare kan komplettera sin utbildning och uppnå behö- righet eller skaffa sig ytterligare behörighet. I delbetänkande Samling för skolan – Nationella målsättningar och utvecklingsområden för kunskap och likvärdighet (SOU 2016:38) redovisar kommissionen sin långsik- tiga plan när det gäller kompetensförsörjning. Kommissionen gör bl.a. bedömningen att ett nationellt professionsprogram för lärare bör införas och att kompetensutvecklingen av lärare och rektorer ska systematiseras och göras mer likvärdig. Kommissionen anger i delbetänkandet att den avser att i sitt slutbetänkande återkomma med konkreta förslag till utformningen av insatserna. Skolkom- missionen ska slutredovisa sitt uppdrag . ta ställning till vilken form som bäst lämpar sig för behörig- hetsgivande fortbildning, och om den bör bli permanent, hålla sig informerad om arbete och de för- slag som kommissionen lämnar när det gäller professionsut- veckling och vid behov lämna kompletterande förslag som bi- drar till att säkerställa att huvudmannen tar sitt ansvar för kom- petensutveckling, och lämna nödvändiga författningsförslag. Vilka möjligheter bör finnas att ge lärare som är anställda hos utbildningsanordnare som bedriver utbildning på entreprenad tillgång till statliga insatser för lärare? Inom vissa skolformer finns möjlighet att överlämna uppgifter som hänför sig till undervisningen på enterprenad (23 kap skollagen). Inom skolväsendet för vuxna bedrivs en allt större andel av utbild- ningen på entreprenad, dvs. av privata anordnare som upphandlats av den kommunala huvudmannen. Andelen elever som studerar hos en privat anordnare av vuxenutbildning har nära nog fördubblats och uppgick . vanligt förekommande att kommuner samverkar kring vuxenutbildning i syfte att bredda utbildningsutbudet för den en- skilde. Huvudmännen för vuxenutbildning och särskild ut- bildning för vuxna har en viktig uppgift i att tillhandahålla utbild- ning för nyanlända, både när det gäller utbildning i svenska språket inom utbildning i svenska för invandrare och svenska som andra- språk, men även när det gäller t.ex. yrkesutbildning. För att ska kunna ge nyanlända vuxna en utbildning som ger förutsätt- ningar för etablering i det svenska samhället är en vuxenutbildning av god kvalitet helt avgörande. Detta förutsätter i sin tur att det finns kunniga lärare som utvecklar undervisningen. De lärare som är anställda hos privata utbildningsanordnare som bedriver utbildning inom skolväsendet för vuxna på uppdrag av en kommun kan ofta inte ta del statliga insatser för lärare, t.ex. fortbildning, kompetensutveckling och karriärtjänster. För att ta del av dessa insatser förutsätts det ofta i praktiken att läraren är anställd direkt av en huvudman. officiella statistik för /2016 visar att andelen lärare med pedagogisk högskoleexamen var lägre () hos privata utförare av vuxenutbildning än hos kom- munala anordnare (). I sfi hade av de privat- anställda lärarna en pedagogisk högskoleexamen, medan mot- svarande andel av de kommunalt anställda var . Det finns därmed ett behov av att se över hur privatanställda lärares behov av behörighetsgivande fortbildning och annan kompetensutveckling bör tillgodoses. Utifrån rätten till lika tillgång till utbildning i skol- väsendet bör även elever i utbildning som bedrivs på entreprenad få möta lärare som har möjlighet till kompetensutveckling. Det är också mycket få lärare inom den kommunala vuxenut- bildningen som innehar karriärtjänster. Detta konstateras av Skol- verket i rapporten är försteläraren? (2014). identi- fierar en trolig anledning till detta i det faktum att många lärare i den kommunala vuxenutbildningen är anställda av enskilda anord- nare som bedriver utbildning på entreprenad åt kommuner. Efter- som regelverket för karriärvägssystemet förutsätter att huvud- mannen också är arbetsgivaren är det i praktiken oftast inte möjligt för lärare som är anställda av en enskild anordnare att få en karriär- tjänst. En konsekvens av detta är att vuxenutbildningen går miste SOU 2017:51 Bilaga 1 om den skolutveckling som förstelärare och lektorer bedöms kunna bidra till. För att vuxenutbildningen ska kunna rekrytera skickliga lärare som kan utveckla kvaliteten i undervisningen är det viktigt att lä- rare betraktar det som attraktivt att arbeta i dess skolformer. Eftersom en stor del av den kommunala vuxenutbildningen upp- handlas av privata anordnare har många lärare som arbetar hos dessa inte tillgång till statliga insatser, t.ex. behörighetsgivande fortbildning och karriärtjänster. Av denna anledning kan det över- vägas om inte alla lärare inom skolväsendet för vuxna ska kunna ta del av statliga insatser oberoende av om de är anställda direkt av en huvudman eller hos en enskild anordnare som bedriver utbildning på uppdrag av en kommun eller landsting. Det är dock viktigt att medel som satsas på lärare verkligen går till lärare. Vid ekonomiskt stöd till utbildning som bedrivs på entreprenad finns en viss risk att statliga medel finansierar sådant som entreprenören egentligen annars skulle bekosta, och som redan innefattas i den ersättning som kommunen betalar för tjäns- ten. Ett eventuellt regelverk behöver därför utformas så att det säkerställs att medlen går till det ändamål de är avseedda för, och inte ersätter annan finansiering. överväga om lärare som är anställda av utbildningsanordnare som bedriver utbildning på entreprenad i högre utsträckning bör kunna ta del av statliga satsningar för lärare, och i så fall vilka, eller om det i stället ska betraktas som anordnarnas ansvar att tillhandahålla motsvarande insatser, föreslå hur regelverken för statliga satsningar för lärare skulle kunna justeras om utredaren bedömer att fler lärare som är an- ställda av anordnare som bedriver utbildning på entreprenad bör kunna ta del av dem, föreslå hur regelverken kan utformas så att statsbidrag fullt ut går till bidragets ändamål, särskilt analysera risker för överkompensation till anordnarna, och lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget att se över vissa examina Möjlighet att läsa ämnena modersmål och svenska som andraspråk inom ramen för fler examina Enligt skollagen ska en elev som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska erbjudas modersmålsundervisning om språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet och eleven har grundläggande kunskaper i språket. En elev som tillhör någon av de nationella minoriteterna har utökad rätt till modersmålsundervis- ning. Det råder en omfattande brist på lärare i modersmål och bristen bedöms komma att öka, bl.a. på grund av de många nyan- lända eleverna. Det är därför nödvändigt att fler personer utbildar sig till modersmålslärare. För att bli behörig modersmålslärare krävs att ämnet modersmål läses inom ramen för en ämneslä- rarexamen eller att en tidigare avlagd behörighetsgivande examen kompletteras med ämnesstudier i modersmålet. Trots den stora bristen på lärare i modersmål har endast 5 av de 27 lärosäten som har tillstånd för att utfärda ämneslärarexamen tillstånd för något modersmål. Svenska lärosäten saknar också kompetens inom många av de språk som efterfrågas i skolväsendet vilket påverkar både möjligheterna att utbilda nya lärare och möjligheterna att t.ex. validera redan tillägnade språkkunskaper. Det är därför viktigt att förbättra möjligheterna att utbilda sig till modersmålslärare. Det kan ske genom att det ges möjlighet att läsa modersmål inom ramen för fler behörighetsgivande examina än vad som är möjligt. Ett annat sätt är att skapa andra vägar till behörighet i fler av de av skolväsendet efterfrågade språken. Även för ämnet svenska som andraspråk är de möjliga utbild- ningsvägarna begränsade trots att ämnet förekommer i stora delar av skolväsendet. Vägen till behörighet går även här via en ämneslä- rarutbildning eller att en tidigare examen kompletteras med ytterli- gare ämneskunskaper. Det finns därför skäl att se över möjlighet- erna att läsa ämnet svenska som andraspråk inom ramen för fler behörighetsgivande examina än vad som är möjligt. Det kan också behövas generella justeringar av t.ex. grundlärarexamen för att ytterligare stärka lärares kompetens när det gäller barns och elevers språkinlärning och språkutveckling, såväl när det gäller barn och elever med svenska som modersmål som de med ett annat mo- dersmål än svenska. föreslå hur fler behörighetsgivande examina kan omfatta ämnena modersmål eller svenska som andraspråk, föreslå hur andra vägar till behörighet i fler av de av skolväsen- det efterfrågade modersmålen ska kunna skapas, föreslå hur lärares och förskollärares kompetens inom språkin- lärning och språkutveckling ytterligare kan stärkas, och lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget att se över karriärvägsreformen infördes ett s.k. målsättningsstadgande i skollagen som innebär att skolhuvudmän ska sträva efter att inrätta karriär- steg för särskilt yrkesskickliga lärare (prop. 2012/13:136, bet. 2012/13:UbU15, rskr. 2012/13:266). Vidare infördes en upp- lysningsbestämmelse om möjligheten för huvudmän att söka stats- bidrag för karriärstegen förstelärare och lektor. En lärare kan göra karriär bl.a. genom att utses till förstelärare eller lektor med därtill kopplat statsbidrag som innebär ett genomsnittligt lönepåslag med för en förstelärare och för en lektor (förordningen [2013:70] om statsbidrag till skolhuvudmän som inrättar karriärsteg för lärare). Syftet med kar- riärvägsreformen är att möjliggöra för skickliga lärare att göra kar- riär utan att behöva lämna undervisningen och därigenom bidra till yrkets attraktivitet och till förbättrad undervisning och förbättrade studieresultat. Regeringen beslutade om ett extra statsbidrag till skolhu- vudmän som inrättar karriärsteg för fler lärare i förskoleklasser och grundskolor i utanförskapsområden (förordning [2014:145] om extra statsbidrag till skolhuvudmän som inrättar karriärsteg för lärare i förskoleklasser och grundskolor i utanförskapsområden). Vidare beslutade regeringen om en satsning som inne- bär att skolhuvudmän som gör insatser enligt särskilda överens- kommelser inom ramen för uppdrag om samverkan för bästa skola och uppdraget om insatser för att stärka utbildningens kvalitet för nyanlända kan få ytterligare statsbidrag för att inrätta karriärsteg i form av förstelärare och lektorer. Statsbidrag kan nu även lämnas för insatser för personer i ledande befattning (förord- ningen [2016:329] om statsbidrag till skolhuvudmän för insatser inom ramen för samverkan för bästa skola och för att stärka ut- bildningens kvalitet för nyanlända). I budgetpropositionen (prop. 2014/15:1, utg. omr. 16) uttalade regeringen att karriärvägsreformen var ett första steg för att lyfta lärarnas löner men att regeringen vill ta ytterligare ansvar genom en särskild lärarlönesatsning (prop. 2014/15:1, s. 160 f.). inrättades följaktligen ett statsbidrag för höjda löner till särskilt kvalificerade lärare, förskollärare eller fritidspedagoger (förordningen [2016:100] om statsbidrag för höjda löner till lärare och vissa andra personalkategorier). Det genomsnittliga lönepåsla- get inom denna satsning är minst 2 500 och högst . beräknas avsättas för detta ändamål. Statsbidraget ges endast till de huvudmän som höjer lönen utöver vad som följer av den ordinarie lönerevisionen. En given utgångspunkt för regeringen har varit att svensk lönebildning ska skötas av de förhandlande parterna på arbetsmarknaden. En tydlig skillnad mellan karriärsvägsreformen och lönesatsningen är att inga nya särskilda befattningar inrättas, utan det är en satsning på att höja lönerna för särskilt kvalificerade lärare. Karriärvägsreformen behöver ses över Statskontoret har regeringens uppdrag att följa upp och analysera hur reformen om inrättandet av karriärsteg för särskilt yrkesskick- liga lärare genomförts och fungerar (U2014/04127/S). Stats- kontorets uppföljning visar bl.a. att karriärvägsreformen har ett brett deltagande. Undantaget är de små, enskilda huvudmännen som av olika skäl deltagit i lägre utsträckning. Statskontoret kon- staterar dock också att genomförandet av karriärvägsreformen endast till viss del har skapat förutsättningar för att nå målet om ett attraktivare läraryrke och bättre skolresultat. Även om reformen har fått stor spridning och har gett avtryck på lärarnas löner, har huvudmännen inte lyckats skapa legitimitet för reformen bland lärarna. I en enkätundersökning som Statskontoret genomfört inom ramen för uppdraget anger en majoritet av lärarna att de är ganska eller mycket negativt inställda till karriärvägsreformen. De lärare som själva har en karriärtjänst är dock betydligt mer positiva till reformen än andra lärare. Det är viktigt att de erfarenheter som bl.a. Statskontoret redovi- sat i sin uppföljning omhändertas. Att en majoritet av lärarna är negativt inställda till reformen måste naturligtvis tas på allvar. Statskontorets rekommendationer riktar sig i stor utsträckning till huvudmännen. Det är angeläget att huvudmännen analyserar hur reformen på bästa sätt kan användas så att den får legitimitet hos professionen. Det finns emellertid också skäl att utreda om det är möjligt att genom eventuella justeringar av bestämmelserna skapa bättre förutsättningar för lärare med karriärtjänster att förbättra undervisningens kvalitet. Utgångspunkten ska fortsatt vara att svensk lönebildning ska skötas av de förhandlande parterna på ar- betsmarknaden. Det finns också skäl att analysera hur karriärvägs- systemet och lärarlönesatsningen samverkar. För att satsningarna ska få positiva effekter för såväl den enskilda lärarens yrkesut- veckling som för hela skolans verksamhet är det viktigt att analy- sera hur de två satsningarna kan samverka för att bidra till bästa möjliga skolutveckling. När det gäller karriärvägsreformen kan det t.ex. finnas skäl att analysera och överväga om det kan skapas inci- tament som leder till fler lektorer i skolväsendet. gör i sitt delbetänkande bedömningen att det bör införas ett nationellt professionsprogram för lärare och skolledare. Enligt bör det inom ramen för pro- grammet etableras ett antal kvalifikationsnivåer som utgör tydliga utvecklingssteg och karriärmöjligheter för lärare. Kommissionen avser att återkomma i slutbetänkandet med konkreta förslag till utformningen av det nationella professionsprogrammet. undersöka om det är möjligt att, med beaktande av Skolkom- missionens förslag, åtgärda uppmärksammade brister genom ändringar av gällande regelverk för karriärvägsreformen, analysera om eventuella justeringar av karriärvägssystemet behöver göras för att det på bästa sätt ska samverka med lärarlönesats- ningen, och lämna nödvändiga författningsförslag. Hur ska erfarna lärare stimuleras att söka sig till skolor med svåra förutsättningar? Utbildningen inom skolväsendet ska enligt skollagen vara likvärdig oavsett var i landet den anordnas (1 kap. 9 §). Svenska grundskolor har blivit alltmer segregerade med avseende på elevers bakgrund. Skillnaderna i resultat mellan skolor har också ökat (, [2012] Likvärdig utbildning i svensk grundskola?). Ökande skillnader i resultat mellan grund- skolorna kan vara en indikation på att likvärdigheten i de svenska grundskolorna har försämrats. Denna utveckling är allvarlig och kräver kraftfulla åtgärder på huvudmannanivå. Även från statens sida är det angeläget att i utformningen av olika satsningar analy- sera hur de på bästa sätt kan bidra till att förbättra förutsättning- arna för att alla elever ska ha samma möjligheter att nå kunskaps- målen. I rapporten statsbidrag – ett sätt att styra mot en mer likvärdig skola? (RiR 2014:25) konstaterar att bl.a. karriärvägssatsningen inte används kompensatoriskt och därmed sannolikt inte bidrar till en ökad likvärdighet. rekommenderar regeringen att överväga om de rik- tade statsbidrag som varit föremål för granskningen ska utformas och riktas till de skolor och huvudmän som är i större behov av statliga bidrag. drar liknande slutsatser i rapporten där de bäst behövs? (2015) och konstaterar att förstelärarna inte i högre grad finns på skolor med svårare förut- sättningar. Detta bekräftas även av Statskontorets första delrapport av karriärstegsreformen (2015:12) där de redovisar att huvudmännen generellt inte gjort någon prioritering av svaga skolor vid sin fördelning av karriärtjänsterna. Enligt Statskontorets andra delrapport (Uppföljning av karriärstegsreformen Delrap- port 2, 2016:1) har dock huvudmännen haft en viss kompensatorisk ambition. Någon sådan behovsprioritering har dock inte kunnat konstateras när det gäller gymnasieskolan. Regeringen har fattat beslut om statsbi- drag till skolhuvudmän för insatser inom ramen för samverkan för bästa skola och för att stärka utbildningens kvalitet för nyanlända fördelat efter socioekonomiska parametrar. Syftet är att skapa bättre förutsättningar för att en större andel erfarna och skickliga lärare eller personer i ledande befattning ska attraheras till skolor med svåra förutsättningar. Eftersom satsningen startar först höst- terminen 2016 är det ännu inte möjligt att säga något om utfallet. Den del av karriärvägssystemet som rör statsbidrag för karriär- tjänster i utanförskapsområden har visat sig vara behäftad med en del problem. Statskontorets uppföljning visar t.ex. på flera problem i statsbidragets konstruktion. Bland annat bedöms inte de faktorer som styr urvalet av skolor vara träffsäkra, vilket får till följd att skolor med lika stora eller till och med större behov än de bidrags- berättigade faller utanför satsningen. Statskontoret konstaterar vidare att huvudmännen har haft svårt att tillsätta tjänsterna, vilket till stor del kan förklaras av att det generellt är svårt att rekrytera skickliga lärare till skolor i utanförskapsområden. Det är angeläget att åtgärder som vidtas syftar till att skapa karriärmönster i lärarkåren som uppmuntrar erfarna lärare att söka sig också till skolor med större utmaningar. Avsikten är att den av regeringen beslutade satsningen på öronmärkta medel till skolor som har ingått överenskommelser inom bl.a. ramen för uppdrag om samverkan för bästa skola ska bidra till sådana karriärmönster. Det finns emellertid skäl att överväga åtgär- der i syfte att förstärka drivkrafterna för erfarna lärare och personer i ledande befattning att söka sig till skolor med svåra förutsätt- ningar. analysera och föreslå vilka åtgärder som, inom ramen för befintliga satsningar, kan vidtas för att erfarna lärare och personer i ledande befattning i större utsträckning ska söka sig till skolor med svåra förutsättningar, och lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget att se över lärares, rektorers och förskolechefers administrativa arbetsbörda Hur kan arbetssituationen för lärare, rektorer och förskolechefer förbättras? Att arbeta som rektor, förskolechef eller lärare är komplext och utmanande.