sou · H4B346 · 2017-01-01 00:00:00 — I utbildningen ska hänsyn tas till elevers olika behov och en strävan ska vara att uppväga skillnader i elevernas förut- sättningar att tillgodogöra sig utbildningen. Om det framkommer att det kan befaras att en elev inte kommer att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås, ska eleven skyndsamt ges stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen.1 Om det finns särskilda skäl att anta att sådana anpassningar inte skulle vara tillräckliga ska rektorn se till att elevens behov av särskilt stöd skyndsamt utreds. Om utredningen visar att eleven är i behov av särskilt stöd, ska sådant stöd ges. Behovet av särskilt stöd ska även utredas om eleven uppvisar andra svårigheter i sin skolsituation.2 Ett åtgärdsprogram ska utarbetas för en elev som ska ges särskilt stöd. Av programmet ska behovet av särskilt stöd och hur det ska tillgodoses framgå. Det ska vidare framgå när 13 kap. 5 a § skollagen (2010:800). 23 kap. 8 § skollagen (2010:800). åtgärderna ska följas upp och utvärderas och vem som är ansvarig för uppföljningen respektive utvärderingen. Eleven och elevens vårdnadshavare ska ges möjlighet att delta när ett åtgärdsprogram utarbetas.3 På kommunala och enskilda skolhuvudmän ligger med andra ord långtgående krav att ge eleverna det stöd de behöver för att uppnå målen för utbildningen. Skolhuvudmännen ska också tillhandahålla de lokaler och den utrustning som behövs för att syftet med utbildningen ska kunna uppfyllas.4 För elever med dövhet, hörsel- nedsättning eller grav språkstörning har alltså skolan ansvar för att extra anpassningar görs i form av till exempel pedagogisk kunskap och teknik för att möta eleverna i skolsituationen. Landstingen har ansvar för hälso- och sjukvård. Enligt hälso- och sjukvårdslagen5 innebär detta att de ska erbjuda habilitering och rehabilitering samt ansvara för hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning. Dessutom ska landstingen erbjuda tolktjänst för vardagstolkning för personer med dövhet, hörselnedsättning eller dövblindhet. Med habilitering avses enligt Socialstyrelsen6 insatser som ska bidra till att en person med medfödd eller tidigt förvärvad funktions- nedsättning, utifrån sina behov och förutsättningar, utvecklar och bibehåller bästa möjliga funktionsförmåga. Insatserna ska skapa goda villkor för ett självständigt liv och ett aktivt deltagande i sam- hällslivet. Habilitering omfattar insatser från medicinska, sociala, psykologiska såväl som pedagogiska kompetensområden. För studerande med funktionsnedsättning tillhandahåller landstingen hjälpmedel i undervisningssituationen. Det är alltså landstingen som förskriver såväl hörapparater som hörteknik till elever med dövhet eller hörselnedsättning. I samband med förskrivningarna ges som regel olika former av information och stöd till eleven och elevens föräldrar och lärare. Även om landstingen enligt LSS7 har ett särskilt ansvar att ge råd och stöd som ett komplement till habiliteringen för barn och ung- domar med funktionsnedsättning har de inget reglerat ansvar för 33 kap. 9 § skollagen (2010:800). 42 kap. 35 § skollagen (2010:800). 5Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). 6Samordning av insatser för habilitering och rehabilitering (SOSFS 2007:10). 7Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (1993:387). att erbjuda specialpedagogiskt stöd till skolan. Landstingens uppdrag är riktat mot enskilda individer. De är skyldiga att planera habilitering och rehabilitering och tillhandahålla hjälpmedel i sam- verkan med den enskilde. Landstingens pedagogiska hörselvård arbetar på uppdrag av föräldrarna och erbjuder habilitering för elever med dövhet eller hörselnedsättning. Hörselvården stödjer eleverna med personlig teknik samt erbjuder vid behov hörsel- och talträning. Man erbjuder också föräldrar en grundläggande kurs i teckenspråk. Hörselvården följer barnen från spädbarnsåren upp till och med gymnasieskolan, även om det i praktiken kan se lite olika ut när det gäller gymnasie- elever. Även när det gäller elever med grav språkstörning arbetar lands- tingen på uppdrag av föräldrarna. Vanligast är att arbetet sker genom logopediska mottagningar, men i vissa lands- ting kan arbetet vara organiserat på annat sätt, till exempel genom privata aktörer. Landstingen gör logopediska och psykologiska utredningar och insatser. Insatserna från landstingens logopeder kan antingen vara direkta och genomföras av logopederna själva eller indirekta, genom att en lärare handleds kring hur man kan stimulera elevernas språkliga utveckling. Det finns stora skillnader mellan hur landsting tolkar sitt upp- drag kring elever med dövhet, hörselnedsättning eller grav språk- störning. När det gäller elever med dövhet eller hörselnedsättning går vissa landsting in i skolan för att se till att det där finns fungerande teknik, medan andra landsting har en mer strikt gräns mellan vad som betraktas som personliga hjälpmedel och hjälp- medel som är pedagogiskt motiverade och därmed ligger inom det som är skolhuvudmännens uppdrag. När det gäller elever med grav språkstörning överlåter vissa landsting insatserna till skolan när eleverna börjar där medan andra landsting fortsätter sina insatser i skolåldern. Staten svarar för lagstiftning, tillsyn, uppföljning, utvärdering och en del utvecklingsinsatser i förhållande till skolan. För elever med vissa funktionsnedsättningar har staten tagit ett utökat ansvar. Staten ansvarar, genom Specialpedagogiska skolmyndigheten, SPSM, för utbildningen vid de statliga specialskolorna och ger även råd och stöd till andra skolhuvudmän i specialpedagogiska frågor samt anordnar och medverkar i kompetensutveckling. heten främjar även utveckling av läromedel samt administrerar vissa statliga bidrag, såsom statsbidrag för särskilda insatser på skol- området, SIS-bidraget. Staten bidrar även ekonomiskt till bland annat riksgymnasiet i för elever med dövhet, hörselsnedsättning eller språk- störning med behov av insatser av samma slag som döva. Det specialpedagogiska stödet ges huvudsakligen genom råd- givnings- och utredningsinsatser, strategisk huvudmannasamverkan, kompetensutveckling och nätverk. Målgruppen för insatserna är bred, från förvaltningschefer till pedagoger. Stödet ges utifrån att skolhuvudmännen begär det, men det efterfrågas endast undantags- vis av enskilda huvudmän. Av genomgången ovan framgår sammanfattningsvis att trots att stat och landsting erbjuder specialpedagogiskt stöd för elever med vissa funktionsnedsättningar är det primära ansvaret i de flesta fall skolhuvudmännens. Landstingen gör olika tolkningar av sitt upp- drag när det gäller pedagogiskt och tekniskt stöd till skolorna. Det finns inget samlat grepp om vilka insatser som görs av staten, landstingen och kommunerna. Det stöd som ges till elever med dövhet eller hörselnedsättning upplevs inte som samordnat och överblickbart av elever och föräldrar.8 Det har visat sig att både föräldrar och skolpersonal har svårt att se vilka olika parter som är inblandade för att stödja eleverna och vem som gör vad. Föräldrar har också svårt att hitta information om vilka utbildningsalternativ som finns för deras barn och vad de olika alternativen innebär. 17.2Stöd från Specialpedagogiska skolmyndigheten SPSM bildades genom en sammanslagning av två olika myndig- heter som båda arbetade med frågor som rörde utbildningen för elever med funktionsnedsättning. Det var dels , vars uppgift var att erbjuda huvudmän råd och stöd i specialpedagogiska frågor, dels , som ansvarade för utbildningen vid de statliga specialskolorna. Bakgrunden till sammanslagningen var att det uppstått en gräns- dragningsproblematik mellan de båda myndigheterna. 8 Specialpedagogiska skolmyndigheten (2013d). bedömde då att en gemensam myndighet med ansvar för vissa frågor som rör elever med funktionsnedsättning ökar förutsättningarna för samverkan och erfarenhetsutbyte mellan de olika personalgrupp- erna. Kvaliteten i den stödjande verksamheten bedömdes även främjas av att den stödjande verksamheten lades samman med utbildningsverksamheten i specialskolorna. Att skapa en ny myndighet skulle även ses som ett sätt att öka tydligheten för elever, vårdnadshavare och kommuner om vem som har ansvaret för frågor som rör utbildning, råd och stöd.9 Den nya myndigheten skulle enligt regeringens förslag ansvara för utbildningen vid de statliga specialskolorna och för utbild- ningen vid särskilda resurscenter samt erbjuda råd och stöd i special- pedagogiska frågor till skolhuvudmän. Myndigheten skulle även främja utveckling, anpassning och distribution av läromedel samt administrera vissa statliga stöd och bidrag. Av SPSM:s instruktion från 201110 följer bland annat att SPSM ska verka för att alla barn, elever och vuxenstuderande med funktionsnedsättning får tillgång till en likvärdig utbildning och annan verksamhet av god kvalitet i en trygg miljö. SPSM har bland annat följande uppgifter: •att ge skolhuvudmän råd och stöd i specialpedagogiska frågor som rör barn, unga och vuxna med funktionsnedsättning •att erbjuda specialpedagogisk utredning av elever genom bland annat resurscenter döv/hörsel och resurscenter tal och språk •att främja och informera om tillgången till läromedel för barn, ungdomar och vuxna med funktionsnedsättning •att ha riksskolor för elever från hela landet med grav språk- störning, med dövblindhet, med synnedsättning och ytterligare funktionsnedsättning respektive med dövhet eller hörselned- sättning och intellektuell funktionsnedsättning •att ha regionskolor för elever med dövhet eller hörselnedsättning •att erbjuda teckenspråksutbildning för barn som har syskon eller föräldrar med dövhet eller hörselnedsättning 9Regeringens proposition 2007/08:50. 10Förordning (2011:130) med instruktion för Specialpedagogiska skolmyndigheten. •att pröva frågor om bland annat mottagande i specialskolan enligt 7 kap. 6 § skollagen (2010:800) genom i specialskolan och för Rh-anpassad utbildning. I de avsnitt som följer efter detta presenteras de olika uppgifterna närmare, vad de kostar och vilka delar av som ansvarar för dem. Omkring hälften av myndighetens totala kostnader, 459 392 tkr , går till att bedriva undervisning i specialskolan och tillhandahålla boende för eleverna. Ungefär en fjärdedel av kost- naderna går till att tillhandahålla specialpedagogiskt stöd, medan utbildning i teckenspråk för syskon respektive verksamhet vid resurscenter kostar omkring 8 000 tkr respektive 90 000 tkr, se tabell 17.1. Tabell 17.1 Kostnader fördelade på verksamheter, tkr Källa: Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar 2013–2015. SPSM:s kostnader kan också betraktas utifrån fördelningen mellan olika skolformer, se tabell 17.2. Då framgår att myndighetens kostnader till övervägande del rör insatser i de obligatoriska skol- formerna, 772 567 tkr . Endast 39 714 tkr lades på insatser i gymnasieskolan. Även om kostnaden för specialskole- verksamheten räknas bort och hänsyn tas till att är nioårig står det klart att insatser i obligatoriska skolformer är mer än dubbelt så vanliga som insatser i gymnasieskolan. Tabell 17.2 Kostnader fördelade på skolformer*, tkr Källa: Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar 2013–2015. * Jämförelsetal saknas för . Enligt SPSM:s instruktion ska myndigheten ge råd och stöd till skolhuvudmän, men även anordna och medverka i kompetens- utveckling, bedriva och medverka i specialpedagogisk utvecklings- verksamhet och sammanställa och sprida kunskap om resultat av forskning som är relevant inom det specialpedagogiska området. De totala kostnaderna för det specialpedagogiska stödet uppgick till 219 089 tkr. I det ingick även vad myndigheten kategoriserar som övrigt specialpedagogiskt stöd. har kostnaderna för stödet ökat kraftigt, framför allt som ett resultat av myndighetens aktiva arbete med att utöka verksamhet- erna inom specialpedagogiskt stöd. Arbetet med kompetens- utveckling har ökat liksom antalet rådgivningsuppdrag och sam- verkansmöten med skolhuvudmän. Några närmare uppgifter om hur kostnaderna har fördelat sig mellan olika stödinsatser redogörs inte för i myndighetens årsredovisning. Insatser i samband med ett rådgivningsuppdrag utgår alltid från en frågeställning som inkommit till myndigheten. När en förfrågan om specialpedagogisk rådgivning inkommit görs inledningsvis en orientering kring behov och möjligheter utifrån skolans eller huvudmannens resurser och kompetens. Därefter görs en överens- kommelse med den som skickat förfrågan om vad uppdraget inne- bär och vilken insats som ska göras. Insatser kan vara på individ-, grupp- eller organisationsnivå och innefatta exempelvis pedagogiska strategier och förhållningssätt, pedagogiska konsekvenser av funktionsnedsättning, anpassade läromedel, kompetensutveckling, specialpedagogisk utredning med mera. Efter genomförda insatser utvärderas dessa och om målet uppnåtts avslutas ärendet. När det gäller rådgivningsuppdrag fördelade på funktions- nedsättning står dövhet eller hörselnedsättning och tal- och språk- svårighet för av uppdragen, se tabell 17.3. Fördelningen av rådgivningsuppdragen mellan olika funktions- nedsättningar har varit förhållandevis stabil . Tabell 17.3 Antal rådgivningsuppdrag fördelade på funktionsnedsättning (urval) Källa: Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar 2014–2015. * Jämförbara uppgifter saknas för . Det förekommer regionala skillnader i antalet rådgivningsuppdrag såväl som fördelningen mellan de olika funktionsnedsättningarna. Region hade lägst antal uppdrag totalt sett. Regionerna Västra och Mellersta hade lägst andel uppdrag som gällde dövhet eller hörselnedsättning medan region hade högst andel uppdrag som rörde tal- och språksvårigheter, se figur 17.4. Tabell 17.4 Rådgivningsuppdrag fördelade på regioner 2013 Källa: Specialpedagogiska skolmyndigheten. Statistiska uppgifter om bland annat elevantal i specialskolan finns hos olika aktörer, däribland SPSM. De uppgifter utredningen tagit del av går ibland isär, trots att de emellanåt kommer från samma myndighet. Siffrorna i kapitlet är därför något osäkra. Skillnaderna är emellertid inte sådana att de påverkar de förslag som utredningen presenterar i detta betänkande. Inom ramen för sitt uppdrag att ansvara för utbildning i bland annat specialskolan driver SPSM sammanlagt tre riksskolor och fem regionskolor. Riksskolorna är för elever med syn- nedsättning och ytterligare funktionsnedsättning, Hällsboskolan11 för elever med grav språkstörning och Åsbackaskolan för elever med dövblindhet och elever med dövhet eller hörselnedsättning som på grund av sin intellektuella funktionsnedsättning inte kan få sin utbildning i en regionskola12. Regionskolorna Kristinaskolan, Manillaskolan, Birgittaskolan, Vänerskolan och Östervångsskolan är avsedda för elever med dövhet eller hörselnedsättning som inte behöver utbildning med särskilda insatser vid riksskolorna13. Antalet elever inskrivna i specialskolan har legat relativt stabilt , med en ökning framför allt 11Hällsboskolan har skolenheter i och . 12SFS 2011:130, 9 § Förordning med instruktion för Specialpedagogiska skolmyndigheten. 13Ibid, 10 §. Även könsfördelningen har varit stabil med en liten övervikt åt pojkar i specialskolan som helhet, se tabell 17.5. i respektive har dock en betydande övervikt av pojkar. Tabell 17.5 Antal elever inskrivna i specialskolan Källa: Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar 2012–2014 samt kompletterande statistik från Specialpedagogiska skolmyndigheten. För tredje året i följd har antalet ansökningar till specialskolan ökat, vilket framgår av tabell 17.6. Framför allt har ansökningar till ökat och avsåg 141 av ansökningarna (87 stycken 2014). Vid en jämförelse med tabell 17.7 framgår att antalet inskrivningar i specialskolan inte ökat i samma takt som ansökningarna. Tabell 17.6 Antal ansökningar till specialskolan Källa: Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar 2012–2014 samt kompletterande statistik från Specialpedagogiska skolmyndigheten. Tabell 17.7 Antal elever inskrivna i specialskolan per skolenhet (varav antal som läser enligt grundsärskolans kursplaner) 37 (4) 110 (11) 98 (10) 94 (11) 52 (3) 55 (6) 42 (2) 14 (0) 28 (28) 15 (15) (5)* 26 (23) 28 (26) 501 (83) 501 (64) 457 (66) 478 (46) 502 (38) 553 (43) Källa: Specialpedagogiska skolmyndigheten, . *Samtliga elever läste enligt grundsärskolans kursplaner inriktning träningsskola. –Jämförbara uppgifter saknas enligt utredningens bedömning. minskade antalet inskrivna elever i Birgittaskolan, Kristinaskolan, Manillaskolan och Vänerskolan. En liten ökning kan dock noteras vid . Vid ökade antalet elever så att elevantalet återigen låg i nivå med . Vid skolenheter i /respektive har antalet inskrivna elever ökat kraftigt. togs 46 nya elever emot. Vid fanns 15 elever inskrivna . I och med flytten av verksamheten från till minskade antalet elever till fem . Elevantalet vid har legat förhållandevis . Vid läste samtliga elever enligt grundsärskolans kurs- planer inriktning träningsskola . läste 23 av 26 elever vid enligt grundsärskolans kursplaner inklusive inriktning träningsskola. I regionskolorna har antalet elever som läser enligt grund- särskolans kursplaner varierat mellan omkring 30 och 40 elever . /16 läste av eleverna enligt grundsärskolans kursplaner. I Hällsboskolorna har andelen elever som läser enligt grundsärskolans kursplaner också varierat över /16 läste av eleverna enligt grundsärskolans kursplaner. Den totala kostnaden för undervisningen inom specialskolan gick upp med mellan , se tabell 17.8. ökade antalet elever. Den genomsnittliga kostnaden per elevplats minskade från 707 tkr till 656 tkr . Tabell 17.8 Kostnader för undervisning per skolenhet* respektive elevplats, tkr Källa: Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar 2013–2015. *T.o.m. redovisades Hällsbo som en enhet. Vissa kostnader per enhet är framräknade genom att multiplicera elevplatskostnaden med antalet inskrivna elever enligt tabell ovan. Vid en jämförelse mellan tabell 17.7 och 17.8 framgår att region- skolornas kostnader per elevplats varierar med antalet elever som är inskrivna vid skolenheten. Ju fler inskrivna elever vid skolenheten desto lägre kostnader per elevplats. Birgittaskolan var den skola som hade flest antal elever, 133 stycken, som man hade lägst kostnad per plats, 560 tkr. Kristinaskolan hade å andra sidan lägst antal inskrivna elever, 25 stycken, som kost- naden per elevplats var 1 282 tkr. Åsbackaskolans kraftiga ökning från 2 230 tkr per elevplats till 6 401 tkr beror på att antalet elever minskade vid flytten från till . medförde flytten vissa engångskostnader som påverkade den genomsnittliga kostnaden per elevplats. Oavsett detta är en elevplats vid avsevärt mycket dyrare än en plats vid en regionskola eller . Även en plats vid är avsevärt dyrare än en plats vid en regionskola eller trots att kostnaden minskat något . fanns totalt 83 boendeelever vid specialskolorna. Det var en liten minskning , då specialskolan hade 87 boendeelever. Flest boendeelever hade Birgittaskolan och Östervångsskolan. Högst andel boendeelever vid regionskolorna hade Kristinaskolan, boendeelever. Bland riksskolorna hade Åsbackaskolan och högst andel med boendeelever, se tabell 17.9. Trots den kraftiga elevökningen vid , framför allt i , har inte andelen boendeelever vid skolenheterna ökat, snarare tvärtom. Tabell 17.9 Boendeelever vid specialskolorna Källa: Specialpedagogiska skolmyndigheten. Skolinspektionen (2011), Huvudmannabeslut efter riktad tillsyn av Specialskolan. * Uppgiften avviker från totalsumman i Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar. Kostnaden per elev för boende och fritid har varit relativt , men ökade dock kraftigt , se tabell 17.10. Ökningen beror på flytten av Åsbackaskolan från till , då endast fem av 15 elever följde med i flytten. fördelades således på endast fem elever, vilket medförde en kraftig kostnadsökning per boendeplats. Tabell 17.10 Kostnader för boende och fritid, tkr Källa: Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar 2012–2015. I specialskolans verksamhet finns även så kallade deltidselever, se tabell 17.11. Deltidselevernas hemkommuner har tecknat avtal om deltidsvistelse i specialskolan. Syftet är att erbjuda eleverna individ- uella lösningar med inkluderande och flexibel lärmiljö som ökar deras förutsättningar att nå målen i skolan. Vid pågår även en försöksverksamhet med distans- undervisning i teckenspråk som komplement till deltidsutbild- ningen. omfattade försöksverksamheten tio elever fördelade på två grupper, som erbjöds en lektion . Tabell 17.11 Antal deltidselever i specialskolans verksamhet Källa: Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar 2012–2014, samt kompletterande statistik från Specialpedagogiska skolmyndigheten. Enligt SPSM:s instruktion ska specialpedagogisk utredning erbjudas inom resurscenter för barn och ungdomar med dövblind- het, med synnedsättning (med eller utan ytterligare funktionsned- sättning), med dövhet eller hörselnedsättning i kombination med intellektuell funktionsnedsättning eller med grav språkstörning. Målet med en specialpedagogisk utredning är att tydliggöra hur lärmiljön kan utvecklas för att tillmötesgå elevens behov. I utred- ningen ingår bland annat en kartläggning av omgivningsfaktorer, en beskrivning av elevens förutsättningar och behov, en analys av hur omgivningsfaktorer och funktionsnedsättningen påverkar elevens situation och förslag på åtgärder som utvecklar och stimulerar elevens lärande. Antalet utredningar vid resurscenter har minskat något fram , för att sedan öka , se tabell 17.12. har kostnaderna för specialpedagogisk utredning inom resurscentren ökat något. uppgick kostnaderna till 95 834 tkr, medan motsvarande kostnad var 89 380 tkr, se tabell 17.1. Tabell 17.12 Antal specialpedagogiska utredningar fördelat på resurscenter Källa: Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar 2013–2015. När det gäller resurscenter tal/språk är det en tydlig övervikt av pojkar i fördelningen av utredningar. Denna övervikt återfinns inte lika tydligt bland de andra resurscentren även om av alla utredningar handlar om pojkars lärmiljöer. Resurscentren ger även nationellt specialpedagogiskt stöd genom specialpedagogisk rådgivning, kurser, konferenser och information. Enligt instruktionen ingår det i SPSM:s uppdrag att erbjuda tecken- språksutbildning för syskon till barn med dövhet eller hörsel- nedsättning och barn till föräldrar med dövhet eller hörselned- sättning. Utbildningen i teckenspråk bedrivs vid de regionala skolorna och Åsbackaskolan och syftar till att ge eleverna möjlighet att utveckla förmågan att förstå och uttrycka sig på teckenspråk. Eleverna ska också få möjlighet att träffa andra i samma situation och utveckla kunskaper om dövas historia, kultur och samhällsliv. Vanligtvis kommer deltagarna till skolorna för teckenspråks- utbildning per termin. Trots att antalet elever minskat bedömer myndigheten att efterfrågan är fortsatt stor, se tabell 17.13. Tabell 17.13 Antal elever och kostnader för teckenspråksutbildning för syskon till barn med dövhet eller hörselnedsättning och barn till föräldrar med dövhet eller hörselnedsättning Kostnad per elev, tkr Kostnader totalt, tkr Källa: Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar 2014–2015. i specialskolan och för Rh-anpassad utbildning Inom SPSM finns det särskilda beslutsorganet tagande i specialskolan och för Rh-anpassad utbildning. Nämnden beslutar i frågor om mottagande av elever till specialskolan och om antagning till Rh-anpassad utbildning. I nämnden finns företrädare för , grundsärskolan, specialskolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan samt för personer med rörelsehinder. ökade antalet bifallsbeslut såväl som avslagsbeslut, se tabell 17.14. Tabell 17.14 Beslut fattade om mottagande i specialskolan Källa: Specialpedagogiska skolmyndighetens årsredovisningar 2011–2015. SPSM ska enligt sin instruktion främja och informera om tillgången till läromedel.