sou · H5B360 · 2017-06-15 00:00:00 — [---] får höra från flera håll, ”Om icke-samer vill lära sig hurrar alla.” Men samer känner ett enormt tryck att de ska tala perfekt, de upplever en kritisk granskning, förväntan att man ska lära sig tala perfekt – internt en kritisk förväntan, man får inte stöttning, jag anser att alla som lär sig samiska ska man stötta, minsta lilla stöttning hjälper. En tidigare medarbetare anser dock att den kritiska inställning som finns har börjat minska: Ja, jag har sett att fler och fler människor som befunnit sig i “margi- nalen” i den samiska kulturen kan ta plats i det samiska samhället genom att tillägna sig språket. Språket är en inkörsport i gemenskapen. [---] Det verkar vara så att rädslan att göra fel börjar försvinna och att fler och fler vågar ta plats och tala och använda samiskan i det samiska samhället. Det tror jag att Samiskt språkcentrum varit bidragande till genom att ha varit extremt närvarande på samiska mötesplatser . Det har dock inneburit många resdagar för de anställda men det har gett resultat. Samma person bedömer att situationen har förbättrats mest när det gäller de unga: Bland unga så är det fler och fler som naturligt använder samiska. Jag tror att [rädslan för] det att man inte talar flytande och helt rent håller på att ebba ut. Det finns så många förebilder som har samiska som andra språk i samhället som ungdomarna kan identifiera sig med, det finns så många som tagit tillbaka sitt språk [---]. Det är en helt ny kultur som har vuxit fram. I flera intervju- och enkätsvar påpekas att Samiskt språkcentrum satsat mycket på ungdomar. Sámás muinna, Giella miella, Graffitti på samiska med flera projekt har väckt uppmärksamhet och anses vara innovativa. Här är det åter svårt att veta hur sådana projekt påverkar ungdomarna i det långa loppet. Vi vet att satsningen på unga över- sättare, Jårggålimbá́dus,ga lett till att två deltagare senare etablerat sig som översättare och produktion–ett steg framåt för ett mycket utsatt språk. Men vad händer med de övriga projekten? 4.2.4.4 Vad saknas? En fråga som informanterna fick svara på gällde sådant som man önskade att Samiskt språkcentrum skulle arbeta mer med. Vad sak- nades i verksamheten som den var nu? Ett antal önskemål som informanterna uttryckte gällde familjer och barn: En stor satsning på föräldrarna. De har ännu inte fått något som riktat sig till dem. Det har inte varit några stora satsningar på nordsamiska men det kan bero på att samiskt språkcentrum ligger på sydsamiskt område. Det är viktigt att vara på plats lokalt (tidigare medarbetare) Det jag har saknat är en utförare av språkaktiviteter, som inte ligger i ramen för verksamhet, t ex samiska barns föräldrar, som själva inte har språket har en utmaning i att vara stöd för sina barn, barn kommer hem med läxor, kan inte föräldrarna stötta i det (känner de) stor sorg, skuld, barnen känner att föräldrarna inte känner sig bekväma – här behövs stödverksamhet (företrädare för förvaltningskommun) Det här har man glömt bort: möjlighet att prata och umgås på samiska mellan generationerna, äldre ger de yngre något, samlingar för att kunna åstadkomma det – för språkintresserade som vill vara med, det är viktigt, det saknas. [---] Mer återkommande gemensamma tillställningar, , att koka kött – kulturarv. Man samtalar runt olika saker, träffas (språkarbetare) Språkcentrum behöver arbeta mer med språköverföringen mellan generationerna, det ska finnas information, kunskap om vikten av språk redan när föräldrarna besöker vårdinrättningarna, måste få veta om punktvisa vitaliseringsmodeller, bjuda in någon som talar om dessa – information om barns språkutveckling för föräldrar och unga [---] få in föräldrarna i projekten som man gjorde i Svahken Sijte38 (tidigare med- arbetare) Det fanns också önskemål om att populära ungdomsprojekt även skulle öppnas för vuxna: Samasmunnja2 även för vuxna tror jag också kan vara en framgång (företrädare för förvaltningskommun) [---] större delaktighet i arrangemang vad gäller språkbad/läger både för barn och vuxna (företrädare för förvaltningskommun) Språkbad för vuxna behövs! För att bli tryggare (företrädare för en samisk institution) Andra önskade mer utbildning i samiska: Utbilda lärare i samiska, kanske också anordna utbildningar för kom- munal personal i samiska. Behovet av samisktalande personal samt lärare i samiska är stort (företrädare för förvaltningskommun) Olika typer av digitalt och annat material önskades också: [---] väntar vi på det att språkparlören färdigställs som Språkcentrum arbetar med som kan användas inom förskolan och äldreomsorgen (företrädare för förvaltningskommun) barnboksöversättningar på samiska (företrädare för förvaltnings- kommun) För barn och ungdomar, både att hjälpa till att översätta/producera litteratur för alla dialekter. Finns litet utbud av material på t.ex. lulesamiska (företrädare för förvaltningskommun) Fler arenor för språkåtertagande och språkutveckling samt större möjligheter att fördela medel för praktisk språkanvändning inom det samiska civilsamhället, såsom tolkstöd, möjlighet att stödja innovationer mm. (samisk organisation) 38 Todal 2007. De insamlade intervju- och enkätsvaren innehöll ett antal funderingar kring hinder som försvårade revitaliseringen av de samiska språken. Några handlade om motsägelsefulla direktiv, andra om en oklar arbetsfördelning mellan olika aktörer i samhället, en upplevd oför- ståelse från statsmakternas sida för vad revitalisering förutsätter, bristfälliga resurser eller brist på nödvändiga verktyg för uppföljning. Här nedan diskuteras dem i tur och ordning. 4.2.5.1 Lokalt kontra nationellt arbete? Något som tydligt speglas i intervju- och enkätsvaren är spänningen mellan lokal och nationell verksamhet i Samiskt språkcentrums arbete. Förväntningarna är stora när det gäller båda fälten som avstånden i det samiska området är mycket stora och det finns flera samiska varieteter som måste tillgodoses. Från början var förslaget om det blivande Samiskt språkcentrums arbetsfält inte lika omfattande. I regeringspropositionen Från erkän- nande till egenmakt (2008/09:158) motiveras behovet av att inrätta språkcentrum i traditionellt sydsamiskt område på följande sätt: Regeringen anser att det finns behov av att aktivt främja bevarandet och revitaliseringen av det samiska språket genom att inrätta två samiska språkcenter i det sydsamiska området. Sydsamiskan är starkt hotad och åtgärder behövs omgående (s. 116) En bidragande orsak till detta ställningstagande var den starka och upprepade kritiken från om att sydsamiskan i var akut hotad att dö ut om man inte vidtog snabba åtgärder för att hindra det. På följande sida i propositionen föreslås de blivande språkcentren ett något vidare arbetsområde: Språkcentren skulle arbeta innovativt och framåtsyftande för att stimulera till ökad användning av det samiska språket och att tillgodose alla samiska språkvarieteter som används i regionen.(s. När regleringsbrevet väl kom, fanns begränsningen till den syd- samiska regionen inte längre med, och Samiskt språkcentrums arbete kom att omfatta alla samiska varieteter i hela . En tidigare medarbetare diskuterar dessa formuleringar på följande sätt: Den ovannämnda reformen [minoritetsreformen 2010] hade sin grund i kritik mot staten hantering av samer och samiskan och att borde vidta åtgärder för att bl.a. stärka sydsamiskan som man ansåg var starkt hotad. Konsekvensen blev att man bl.a. etablerade 2 språkcenteravdelningar på sydsamiskt område i och med 5 heltidsanställda. När detta var ett faktum, fick man meddelande genom regleringsbrev att man hade nationellt ansvar för samtliga samiska varieteter. De resurser som skulle användas för att stärka den mest hotade varieteten blev efter ett regleringsbrev plötsligt en angelägenhet för samtliga samiska varieteter, vilket självfallet minskar revitaliserings- takten för sydsamiskans del. Ambitionen med att etablera språkcentra inom det lulesamiska och nordsamiska området finns i , och borde ha lösts , men förankring saknas nog högre upp där medel fördelas. [---] Ytterligare språkcenter borde inrättas i de nord- ligare områdena för att bättre kunna serva de samiska språk som talas i de områdena. Medan en kommun berättar om flera uppskattade lokala satsningar (exempelvis årligt firande av Samefolkets dag med olika aktiviteter, en samisk vecka, caféträffar) som Samiskt språk- centrum har medverkat i, menar företrädare för några andra förvalt- ningskommuner att de fått mindre hjälp lokalt än vad de hade väntat sig. Några av dem skriver: Egentligen inte, hade förhoppningar men inte, har sökt stöd 2011 hos centret, [men de var] väldigt tydliga med att de var ett natio- nellt centrum. [---] kommunen hade en bild att de kunde vara mer av en aktör, utförare i olika verksamheter, men de har varit konsekventa. Jag har inte haft så jättemycket samarbete med Samiskt språkcentrum, har fått en del information av dem som jag vidarebefordrat till mina samiska kontakter, ledamöter i samrådet, sameskolan etc. När jag började som samordnare så tog jag kontakt med Språk- centrum för att höra hur de kan vara vår kommun behjälplig. Svaret jag fick var, javisst det är bara att säga till. Jag läste uppdraget och då kände jag mig frustrerad eftersom jag vill att de skulle kunna ge förslag på hur de kan vara kommuner behjälpliga alternativt ge förslag hur de arbetat med andra kommuner. har jag personligen inte så mycket kontakt med språk- centrum utöver samarbetet kring DigiGiella, men man träffar dem i samband med samordnarträffar. Jag upplever dem öppna och lätta att samarbeta med. Jag tycker det är så ”tyst” om samiska språkcentrum. Man vet inte riktigt vad de sysslar med. De borde vara ute och informera och utbilda mera. De samiska samordnarna borde vara mera insatta i vad som sker för att i sin tur kunna informera samerna i respektive kommun. En kommunföreträdare ser en utveckling mot större bredd i Samiskt språkcentrums arbete: I början märkte vi inte av att språkcentrum fanns i [vår kommun]. Det kanske berodde på att arbetet även var nytt för dem och att de inte heller hade full koll på hur de skulle arbeta för att stärka de samiska språken. I [vår kommun], som ligger på umesamiskt område, upplevde jag som samordnare att jag inte kunde räkna med någon hjälp för att stärka det lokala samiska språket. Rekommendationerna var att man skulle skriva på sydsamiska då man undervisade i umesamiska, vilket skulle ha varit svårt. verkar språkcentrum ha hittat sina vägar och arbetar nu för att stärka alla de samiska språken. Några kommunföreträdare bedömer dock att de samiska språken inte har behandlats lika i Samiskt språkcentrums arbete: Dessutom anser jag att det finns en konkurrens mellan språkvarieteterna och istället för att köra digitalt de material som kommer fram att göra det tillgängligt för andra så ska varje kommun göra om det. Jag känner att vi är på väg framåt men vi får inte begränsa till någon grupp och till någon samiska. Alla samiska språk är lika mycket värda och alla samer har rätt att lära sig språket. Samma person svarar på följande sätt på frågan om Samiskt språk- centrum har bidragit till språkrevitaliseringen: Ja, i de kommuner där de varit behjälpliga, däremot kan jag tycka att man bör ha mera digitala möten med kommuner för att nå alla kom- muner och berätta vad de gör. var jag på digigiella och den var bra men workshops var och de borde ta vara på oss samordnare i kommunerna, hur vi kan hjälpas åt. tycker jag det verkar vara vattentäta skott mellan varieteter och mellan kommuner samt även i språkcentrum. Jag vill se en öppenhet i arbetet. En tidigare medarbetare tar upp problemet med nationellt arbete och ansvaret för alla samiska språk: Svårigheter: de långa avstånden. Svårigheten att bedriva arbete för de andra två språken när man inte befinner sig i kärnområdet. Därför är det också så viktigt med samarbete mellan olika aktörer på olika håll [---] Man skulle arbeta för alla samiska språk och verka nationellt snarare än lokalt. Arbetsresorna blev många och det var viktigt att ha ett starkt samarbete med samiska organisationer, myndigheter och andra runt om i . Samma person lyfter nödvändigheten av flera samiska centra: [---] lättare att arbeta effektivt i den region/kommun där språkcentret ligger – svårare att täcka områden lång borta. Mycket tid går åt att resa. Därför finns det behov av språkcentra i lule- och nordsamiskt område. Denna fråga lyfts även av Samiskt språkcentrum på frågan om vad som saknas. Det påminns om att redan inför etableringen av de nuvarande centren på sydsamiskt område framfört behov av språkcenter även i nord- och lulesamiskt område, och de citerar utredningen 2006:19 (s. 290) som uttryckte samma åsikt i frågan: ”Efter hand bör etableringar även ske i de lule- och nord- samiska områdena, så att språkarbetet kan stärkas även där.” I Samiskt språkcentrums svar nämns vidare att [---] tagit del av erfarenheter från som visar på att lokalisering av språkcentrum har stor betydelse för lokalsamhället då det bidrar till att stärka kompetensen i samiska språk och samisk kultur, bidrar till att skapa språkarenor och kan verka för att vara identitetsskapande för den samiska befolkningen i verksamhetsområdet. SOU 2006:19 pekade ut just erfarenheter från och som tillräckliga för att skapa underlag till igångsättande av språkcentra39. 4.2.5.2Otydlig eller för rigid arbetsfördelning mellan Samiskt språkcentrum och andra aktörer I propositionen (2008/09:158) betonas att språkcentret i sin verk- samhet inte ska överlappa utan komplettera andras arbete: Tanken är inte att språkcentren ska ta över de uppgifter som åligger kommuner och myndigheter. Däremot kan språkcentren bistå med kunskap och resurser så att de offentliga verksamheterna kan integrera samiskan på ett bra sätt och som är anpassat till relevanta sociala och kulturella förutsättningar (s. 117) I flera intervju- och enkätsvar uttrycks en frustration över det som man upplever som en otydlighet när det gäller Samiskt språkcentrums uppdrag: 39 En utvärdering av de norska språkcentren kom ut på nordsamiska : et al . Generellt tror jag att det upplevs som att informationen [om samisk revitalisering] är svår att komma åt och att det händer väldigt lite i de här frågorna. Det upplevs också svårt att veta vem som är ”huvudman” och kan hjälpa till i frågor om t ex översättning av skolmaterial, litteratur för barn och unga mm. Frågan bollas fram och tillbaka och ingen vill ta på sig ansvaret vilket medför att stödet uteblir (företrädare för förvaltnings- kommun) Borde göras mer, sådant som pen pal – när man inte har möjligheter att erbjuda en samisk förskola, omöjligt att tillgodose att språkutvecklingen gynnar samiskutvecklingen. Kontaktade centret, nej, det är läromedels- framställning, hör till (företrädare för förvaltningskommun) Flera anser att gränsen mellan Samiskt språkscentrums och myndig- heternas ansvarsområden borde vara mer flexibel. Speciellt uttrycks detta när det gäller utbildningsområdet, som generellt ses som en stor utmaning när man vill revitalisera samiskan. Vad gör man när det behövs akuta insatser därför att den ordinarie verksamheten inte fungerar tillräckligt bra? En före detta medarbetare skriver: Behoven är störst i förskolan och skolan. Språkcentrum borde [---] ha ett större mandat att bedriva verksamhet för barn i skolåldern och förskoleåldern de befinner sig i barnomsorg eller skola. Enligt minoritets- och minoritetsspråkslagen har samiska barn inom det samiska förvaltningsområdet rätt till förskoleverksamhet helt eller delvis på samiska om deras vårdnadshavare begär det.40 Lagen har lett till att det numera finns fler förskolor än tidigare där barn kan lära sig och använda samiska, men olika slags uppföljningar har visat att språkstödet på sina håll är otillräckligt eller har uteblivit helt, vilket gör att det finns många samiska förskolebarn som inte får sina språkliga rättigheter tillgodosedda. En före detta medarbetare skriver: Förskolan har inte ännu blivit det som den var tänkt i och med in- rättandet av den lagstiftning som kom 2010. Det är bara i ett fåtal kom- muner där man faktiskt ger den typ av förskola på samiska som regleras i Stadgan för landsdels- och minoritetsspråk. I de flesta förvaltnings- kommuner är den tid de samiska barnen får exponering för ett samiskt språk alltför liten för att säkerställa att barnen faktiskt lär sig samiska. 40 SFS 2009:724, 17 §. Samma person efterlyser ett helhetsgrepp om hela utbildnings- systemet för att revitaliseringen ska kunna lyckas: Ett helhetsgrepp om utbildningssystemet är gravt försummat. Nuva- rande situation i det svenska utbildningssystemet motverkar möjlig- görandet av revitalisering av samiskan. Det som behövs är helt nya möjlig- heter att kunna undervisa på samiska i andra ämnen än just samiska, dvs. I brist på den typen av metoder blir revitaliserings- arbetet stoppat så fort barnen når skolålder. Det saknas dessutom en fungerande lärarutbildning och förskollärarutbildning i . Det är inte hållbart att bara förlita sig på att alla ska kunna ta dessa typer av utbildningar i . En nationell lösning i samarbete med aktörer i och möjligen vore att föredra. En tidigare medarbetare påpekar svårigheten i att den samiska verk- samheten i till exempel förskolan och skolan ska skötas inom samma strukturer som all annan verksamhet: Minoritetsreformen, förvaltningskommunerna räcker inte, -- problemet är att allt ska ske genom den ordinarie verksamheten och det samiska kapacitetsbyggandet har glömts bort, inte många som kan språket och som kan utföra jobben. [---] resurserna är så knappa, och i kommunerna har de mer än nog med sitt eget uppdrag. Det finns lagar som försvårar, skollagen – om man ville ha en förskola helt på samiska, var det inte lätt. lättare men måste jobba ihjäl sig med att försöka övertyga politiker och pedagoger, allt ska ske inom ordinarie verksamhet (”förskolan måste lära barnen svenska”) Flera som svarat instämmer i att samiska skolbarn har begränsade möjligheter att lära sig samiska utanför hemmet. Så kallade starka tvåspråkiga undervisningsmodeller, där minoritetsspråkets andel av undervisningen överväger stort, förekommer inte i , även om undervisning i och på samiska ges i de fem sameskolorna, inom samisk integrerad undervisning i vissa kommunala skolor och genom modersmålsundervisning. En företrädare för en samisk institution skriver: Det är långt borta än innan vi kan säga att språket kommer att överleva. Intresse finns, ja! Men när det gäller handling till att verkligen lära sig språket är det än en bit bort. hörde jag en ung same säga: ”Jag har gått på samisk förskola, samisk grundskola, samisk integrering år 7–9 och avslutat med samiska programmet vid gymnasiet, ändå kan jag inte mitt språk.” En stor utvärdering av all språkverksamhet inom alla former av skolor behövs. Vilka metoder är det som verksamheterna ska använda för att återta språket? SOU 2017:60 Bilaga 2 En kommunföreträdare skriver: [---]ungdomarna är mer stärkta än sina föräldrar, de får en annan draghjälp, det finns en lust att lära sig, en annan acceptans i samhället . Det hjälper till, men lärarfrågan är under all kritik, under- visningen utanför skoltid, en språkbadsvecka--- Företrädarna för de två samiska institutionerna pekar på vikten av att Samiskt språkcentrum fortsätter att stödja lärarna och undervis- ningen på olika sätt: Ett viktigt stöd de samiska språklärarna behöver är språkdidaktik – något som Språkcentrum kan utveckla vidare. [---] Digitala verktyg i språkundervisningen – hjälpa verksamheter konkret att använda och lära sig använda ny teknik. Det saknas ofta någon i organisationerna med kunskap om digitala verktyg. [---] Språkcentrum har stöttat oss både ekonomiskt och med kunskap. Dessa samarbeten visar på att det är av stor vikt att Språkcentrum kan ge olika slags stöd i språkprojekt. Samarbetet med Språkcentrum har absolut gagnat oss. Vi har språkbad gemensamt, intensivt samarbete, finansiering [---] Även annars nära kontakt, bra samarbete – vi håller på att utveckla språkbaden, har bjudit in forskare från . En företrädare för en förvaltningskommun berättar för planerat samarbete för att stärka skolan: Jag kommer även att ha ett samarbete med språkcentrum , där vi tillsammans anordnar en fortbildningsdag för skolchef, rektorer, lärare och förskolelärare. Där ämnet är samer, samisk kultur och det samiska språket. 4.2.5.3 Brist på fasta strukturer och resurser Som situationen i är nu finns det alltför få strukturer som möjliggör ett medvetet, långsiktigt och effektivt arbete för att stärka och revitalisera de samiska språken. Redan språkcentrums blotta existens utgör en starkare struktur, men det räcker inte, utan mer måste till, anser flera som svarat: Problemet är den stora bristen på institutioner i Sápmi – för lite kapaci- tet, inga personer som kan utföra jobbet. Skulle universiteten ta på sig de stora projekten, eller , för det finns inga institutioner som har tillräcklig kapacitet? Mer egna institutioner måste finnas för att det ska finnas en reell möjlighet att revitalisera (tidigare medarbetare) Många påpekar att revitaliseringen helt enkelt tar tid, att det knappast finns några genväger. Man kan göra ett och annat men det räcker inte för att åstadkomma riktiga förändringar. Flera personer disku- terar detta i sina intervjusvar: Folk tror att det finns snabba åtgärder för revitalisering, men så är det inte, alla de små projekten är som plåster men funkar jättedåligt när du har ett benbrott, i det långa loppet funkar det inte (tidigare med- arbetare) Man borde ha accepterat att man måste bygga kapacitet i Sápmi och starkare institutioner. Det finns en stor projekttrötthet, man vet bara ett par framåt att man kan fortsätta, sen är det slut. Projekt sliter ut folk, projektfokuset och [utnyttjande av] ideella personer, man ger inte folk drägliga omständigheter. Sedan undrar man varför folk mår dåligt psykiskt, man vet vad som behövs för revitalisering men det kan inte realiseras (tidigare medarbetare) En tidigare medarbetare vill påminna om vikten av att skapa helt nya, oberoende strukturer för att stärka revitaliseringsprocessen: Jag ser ett stort behov att ta sig tiden att börja skapa och arbeta fram nya strukturer som är oberoende och som kan klara sig utan att de stöttas av någon institution, organisation. Annars finns det en risk att det samiska språket blir något som lever med konstgjord andning. Det lever och frodas när vi möts i den organisatoriska samiska världen men privat så har det svårt att leva. Jag tror att det behövs en diskussion och att det skapas mötesplatser där vi tar och testar vad som händer om man börjar tala om det jobbigaste och tar det upp till ytan. Regelbundna samtal som kan inspirera och vägleda sårade språk. Poddar med ett möte mellan en psykolog och en språkvetare, modersmålslärare, cirkusartist. I takt med att intresset för samiska har ökat har behovet av lärare i samiska blivit allt större. Eftersom det är svårt att få tag på nya lärare, kan de verksamma lärarnas arbetsbörda bli orimligt stor, menar en kommunföreträdare: Samisktalande har ökat, men vi behöver mer resurser till våra samisk- lärare, de gör ett hästjobb. Först ska de arbeta för våra elever och ha vuxenkurs för föräldrar. Jag är rädd att vi bränner ut dem. En annan person lyfter de ensamma språkarbetarnas utsatta situation: man borde satsa på dem som vill arbeta med språket, erbjuda ekono- miska medel, utbildning [---] ordna möten med sådana personer, skapa kontinuitet och trygghet för dem, de är mycket ensamma (tidigare medarbetare) Den allmänna bristen på resurser, både när det gäller Samiskt språk- centrums verksamhet och det övriga samiska revitaliseringsarbetet, nämns i flera svar. Man konstaterar exempelvis att Samiskt språk- centrums Jågloelådor var bra men tog snabbt slut.