sou · H5B359 · 2017-06-20 00:00:00 — Det saknades stöd i såväl som i svensk rätt för att ursprungslands- principen och därmed tysk rätt skulle vara tillämplig på den aktuella marknadsföringen. På grund av detta och då marknadsföringen var riktad till konsumenter på den svenska marknaden skulle yrkan- dena prövas enligt svensk lag, i enlighet med effektlandsprincipen. Vid bedömningen av om en viss marknadsföring uppfyller kra- vet på särskild måttfullhet måste grundläggande princip om fri rörlighet beaktas. Vidare får tillämpningen av bestämmelsen i alkohollagen inte leda till ett oproportionerligt ingrepp i en närings- idkares rätt att fritt marknadsföra sina produkter. Marknads- domstolen konstaterade att det inte finns något förbud i mot direktreklam per post som inte föregåtts av en begäran eller ett samtycke från konsument. Vad avsåg kravet på ”särskild måttfull- het” i alkohollagen hade domstolen tidigare understrukit att be- dömningen av detta krav måste ta sin utgångspunkt i detta syfte till skydd för folkhälsan. I det aktuella fallet hade marknadsföringen tillställts konsumenterna i slutna, ogenomskinliga kuvert av vilka det tydligt framgått att försändelsen innehållit reklam för vin. Marknadsföringen ha härigenom kunnat begränsas till dem som var och mottagarna har kunnat välja om de önskat ta del av marknadsföringen eller inte.50 Sammantaget ansåg Marknads- domstolen att marknadsföringen inte kunde anses ha stått i strid med kravet på särskild måttfullhet, varför KO:s talan lämnades utan bifall. () prövade , efter anmälan från en privatperson, ett ärende om utomhusreklam för glassen . Reklamen hade visats dels vid en busshållplats i , dels utomhus i 50 Jfr domen punkten 132. har tolkat domen så att direktreklam inte är i strid med måttfullhetskravet (endast) om dessa förutsättningar är uppfyllda. Se KOVFS 2016:1 p. 6.1: ”… bör adresserad brevlådereklam vara tillåten under förutsättning att: 1. reklamen vänder sig till personer , 2. reklamen förmedlas i slutna och neutrala kuvert, 3. det tydligt framgår att försändelsen innehåller alkoholreklam, och 4. innehållet i försändelsen uppfyller kravet på särskild måttfullhet.” Reklamen visade en bild på en isglass förpackad i en gul popup-förpackning. På för- packningen fanns texten ”N1CE” och ”Piña Colada” samt en ruta med texten ”Contains alc.vol.51 I sitt beslut fann nämnden att reklamen var utformad utan vederbörlig känsla för socialt ansvar, genom att den attraherade barn och ungdomar samt förekom på allmän plats. Den stred där- med mot artikel 1 i för reklam och marknadskommu- nikation. är förvaltningsmyndighet för konsumentfrågor och har ansvar för bl.a. att de konsumentskyddande regler som ligger inom myndighetens tillsynsansvar följs.52 Konsumentombuds- mannen (KO) är en funktion inom verket; det är Konsument- verkets generaldirektör som är myndighetschef och Konsument- ombudsman.53 I praktiken är det som utövar till- syn medan KO för talan i . KO får enligt 28 § MFL, i fall som inte är av större vikt, meddela föreläggande om förbud som avses i 23 §, informationsföreläggande (enligt 24 §) eller åläggande att tillhandahålla tekniska hjälpmedel (enligt 25 §). Ett föreläggande ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Det finns även möjlighet för KO att besluta att förelägganden ska gälla . Enligt 7 kap. 8 § alkohollagen ska ett handlande som strider mot 1–6 §§ och 7 § första stycket eller föreskrifter som utformats med stöd av 7 § andra stycket vid tillämpningen av 5, 23 och 26 §§ mark- nadsföringslagen (2008:486) anses vara otillbörligt mot konsumen- 52Se bl.a. 1 § förordning (2009:607) med instruktion för . 5310 § förordningen med instruktion för . Detta innebär att KO kan besluta om förbudsföreläggande även i fråga om överträdelser av bestämmelserna i 7 kap. alkohollagen. krävde föreläggandena godkännande från näringsidka- ren för att bli gällande, men genom en lagändring som trädde i kraft finns det inte längre några sådana krav. I propositio- nen lyfte regeringen bl.a. fram att det har skett en snabb utveckling med ett större utbud av produkter och tjänster samt fler sätt att snabbt ingå avtal. Detta har lett till att det blivit allt svårare för konsumenter att överblicka och utvärdera det som erbjuds med hänsyn till nya former av bl.a. betalningsupplägg och marknadsföring i olika former och kanaler. Regeringen menade mot denna bakgrund att det ur ett konsumentskyddsperspektiv var angeläget att ingripanden mot bl.a. otillbörlig marknadsföring kunde ske snabbare.54 Det har i en tidigare utredning på marknadsföringsområdet lagts fram förslag om att alkohollagens förbud mot att rikta marknads- föring särskilt till eller skildra barn eller ungdomar som inte har fyllt ska kunna sanktioneras med marknadsstörningsavgift.55 Detta har dock ännu inte resulterat i något lagförslag. Allmänna råd för marknadsföring av alkoholdryck till konsumenter har utarbetat allmänna råd i fråga om marknads- föring av alkoholdryck till konsumenter.56 De allmänna råden är inte är bindande utan ska tjäna som vägledning. Råden relaterar till bestämmelserna om marknadsföring i alkohollagen och marknads- föringslagen och syftet är att precisera innebörden av kravet på sär- skild måttfullhet i alkohollagen och att främja en enhetlig tillämp- ning av reglerna för marknadsföring av alkoholdrycker. I avsnitt 2 av de allmänna råden finns regler för all marknads- föring av alkoholdryck. Det finns dels allmänna regler om marknads- föringens innehåll och utformning, dels regler särskilt om framställ- ning i text respektive bild. Inledningsvis understryks bland annat att kravet på särskild måttfullhet vid marknadsföring av alkohol- 2015/16:168 s. 17 ff. 55SOU 2013:50, En väg till ökad tillsyn: marknadsföring av och e-handel med alkohol och tobak, s. 151 ff. 56De senast allmänna råden är KOVFS 2016:1, som utkom från trycket och trädde i kraft . dryck till konsumenter omfattar all marknadsföring, såväl val av reklammedel som reklamens innehåll och utformning liksom sär- skilda marknadsföringsmetoder (2.2). Det finns bl.a. riktlinjer för hur man avgör om en marknadsföringsåtgärd ska anses särskilt riktad till barn eller ungdomar (2.3) samt sådana som ger exempel på hur marknadsföring inte bör vara utformad.57 I avsnitt 3, 4 och 5 finns bestämmelser inriktade på marknads- föring i periodiska skrifter m.m., på internet och i ljudradio- eller tv-program. I avsnitt 6 finns regler om särskilda marknadsförings- metoder som direktreklam, utomhusreklam och vissa säljfrämjande åtgärder. Avsnitt 7 och 8 innehåller regler om provsmakning respek- tive förväxlingsrisk vid marknadsföring av alkoholhaltig lättdryck och alkoholdryck. Begreppet självreglering är ett samlingsbegrepp för de åtgärder som företag i en bransch, en organisation eller liknande vidtar för att skapa goda förhållanden inom det område där de verkar. Själv- reglering kan innebära att flera företag eller en hel bransch enas om gemensamma riktlinjer inom ett särskilt område. Inte sällan drivs frivilliga överenskommelser fram av en önskan att undvika lagstift- ning på ett visst område. The Responsible Marketing Pact I en överenskommelse , vilken går under benämningen The Responsible Marketing Pact, har ett antal av största alkoholproducenter enats om gemensamma regler för marknads- föring. I överenskommelsen understryks bl.a. att underåriga inte oavsiktligt ska nås av alkoholreklam, exempelvis på sociala medier. Marknadsföring får vidare bara göras i medier ”där minst 70 pro- cent av publiken rimligen förväntas” ha uppnått tillåten inköpsålder och annonserna får inte vara ”attraktiva” för barn.58 58http://ec.europa.eu/health//sites/health/files/alcohol/docs/ev_20120418_co14_en.pdf, jfr med regler om att marknadsföring av alkohol endast bör förekomma på evenemang där målgruppen eller av deltagarna beräknas vara , KOVFS avsnitt 2, 2.3 tredje stycket. Annonsörer, Bryggerier, och har antagit en gemen- sam rekommendation för reklam på den svenska marknaden för alkoholhaltiga drycker och lättdrycker.59 Rekommendationerna utgår från branschens egen bedömning av hur alkohollagens mark- nadsföringsregler ska tolkas och specificerar vad som gäller för olika typer av medier som direktreklam, internet, tv, radio och tid- ningar. Syftet med rekommendationerna är att ge vägledning för marknadsföring av alkoholdrycker utifrån alkohollagens krav på särskild måttfullhet, att främja en enhetlig tillämpning av reglerna samt att ge vägledning för marknadsföring av alkoholhaltiga lätt- drycker så att denna inte kan anses främja marknadsföring av alko- holdrycker. För att bevaka efterlevnaden av rekommendationerna har branschen inrättat en egen granskningsman, gransk- ningsman (AGM). Om ett företag bryter mot lagar och rekommen- dationer kan AGM i beslut fälla företaget och offentliggöra beslutet. Däremot kan inga formella sanktioner tillgripas. AGM bevakar hur alla företag informerar om och marknadsför alkoholhaltiga drycker i enligt de regler som alkoholbranschen har påtagit sig och enligt alkohollagen.60 för alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring I enlighet med vad som har framgått av avsnitt 7.2 och 7.3 är det de generella reglerna i marknadsföringslagen som gäller i fråga om marknadsföring för alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring. De viktigaste reglerna är sammanfattningsvis följande: Marknadsföringen ska stämma överens med god marknadsförings- sed. 59http://media.alkoholgranskningsmannen.se/2011/08/Rekommendationerna.pdf Rekommendationen uppdaterades senast . 60http:/// Den marknadsföring som strider mot god marknadsföringssed är att anse som otillbörlig om den i märkbar mån påverkar eller sannolikt påverkar mottagarens förmåga att fatta ett välgrundat affärsbeslut. Näringsidkare får inte använda sig av aggressiv marknadsföring; sådan marknadsföring är att anse som otillbörlig om den i märk- bar mån påverkar eller sannolikt påverkar mottagarens förmåga att fatta ett välgrundat affärsbeslut. Vilseledande marknadsföring är otillbörlig om den i märkbar mån påverkar eller sannolikt påverkar mottagarens förmåga att fatta ett välgrundat affärsbeslut. En näringsidkare vars marknadsföring är otillbörlig får förbjudas att fortsätta med denna eller med någon annan liknande åtgärd. Förbudet ska förenas med vite om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Konsumentombudsmannen får, i fall som inte är av större vikt, meddela förbudsföreläggande eller informationsföreläggande. Dessa förelägganden ska förenas med vite. En näringsidkare kan bli ålagd att betala en marknadsstörnings- avgift om näringsidkaren uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot vissa av reglerna i marknadsföringslagen. 7.5Behövs ytterligare marknadsföringsregler för alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker? Marknadsföring har en central betydelse vad avser försäljning av olika varor. Syftet med marknadsföring är att öka efterfrågan av varor och tjänster genom att påverka människors attityder och i förlängningen deras beteenden. Det kan konstateras att invester- ingarna i marknadsföring av alkohol har ökat kraftigt . Ut- gifterna för köpt medieutrymme har till exempel, enligt beräkningar från IQ, ökat från till 1,4 miljarder kronor år 2014.61 I detta sammanhang kan även nämnas att reger- ingen har uttalat att en stärkt reglering för att motverka marknadsföring och exponering av alkohol och tobak utgör ett angeläget insatsområde för att skydda barn och unga från eget och andras bruk av alkohol och tobak.62 Det har vid utredarens samtal med bl.a. företrädare för daglig- varuhandeln framkommit att man inom branschen bedömer att det finns en stor kommersiell potential i fråga om alkoholhaltig glass och liknande preparat. Även detta talar för att det finns skäl för att om möjligt begränsa marknadsföringen av de alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel. I detta sammanhang kan även nämnas det ärende som Reklam- ombudsmannens opinionsnämnd avgjorde , vilket avsåg reklam för den s.k. alkoglassen , och där opinionsnämnden kom fram till att reklamen stred mot artikel 1 i för reklam och marknadskommunikation.63 uppgift är framför allt att pröva om utformningen av reklamen är förenlig med , inte att pröva om det är lagligt att marknadsföra själva produkten. finns det, som tidigare konstaterats, inga lagregler som specifikt begränsar eller förbjuder reklam i fråga om alkoholhaltiga preparat. Detta framstår, bl.a. mot bakgrund av opinionsnämndens avgörande, som problematiskt. Som redogjorts för bedömer utredningen att de risker som förknippas med förtäring av alkoholdrycker även omfattar de alkoholhaltiga preparat som är aktuella. Det finns forskning som visar på en koppling mellan marknadsföring och en ökning av konsumtionen av alkohol, inte minst bland unga, och man har även i lagstiftningsarbeten och praxis uppmärksammat denna problema- tik.64 Det framstår därför som naturligt att regleringen av mark- nadsföringen avseende här aktuella alkoholhaltiga preparat i den 61Se IQ:s hemsida, jfr även regeringens skrivelse 2015/16:86, En samlad strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken 2016–2020, s. 43. 62Jfr regeringens skrivelse 2015/16:86, s. 45. 64Se bl.a. Jernigan m.fl. ”Alcohol marketing and youth alcohol consumption: a systematic review of longitudinal studies published since 2008”, Supplement: The Regulation of Alcohol Marketing: to Public Health Policy, January 2017, Volume 112, Issue Supplement S1. Se även resonemangen i prop. 2016/17:8 s. 31 samt i MD 2003:5 och de förenade målen C-1/90 och C-176/90 Aragonesa de Publicidad Exterior och Publivia mot Departamento de Sanidad y Seguridad Social de Cataluña, ECLI:EU:C:1991:327, p. mån det är möjligt följer de regler som gäller för marknadsföringen av alkoholdrycker . Vad avser övriga alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring finns det inga indikationer på annat än att marknadsföringslagens regler är tillräckliga även fortsättningsvis. Bedömning: Mot bakgrund av att det finns vissa särskilt före- skrivna undantag i TF, som också gäller i fråga om YGL, vilka uttryckligen avser förbud mot kommersiell annons vid mark- nadsföring av alkoholdrycker är det inte möjligt att uppnå en fullständig samreglering på marknadsföringsområdet mellan alkoholdrycker och aktuella alkoholhaltiga preparat. Däremot menar utredningen att en så likartad reglering som möjligt bör införas. Utredningen anser att de regler om marknadsföring som ska gälla även alkoholhaltiga preparat som är att jämställa med alko- holdrycker eller som annars kan antas användas som berusnings- medel bör arbetas in i redan existerande bestämmelser om alko- holdrycker i 7 kap. alkohollagen. 7.6.1Krav på marknadsföringsreglernas förenlighet med tryck- och yttrandefriheten De marknadsföringsregler som utredningen föreslår i fråga om aktu- ella alkoholhaltiga preparat måste vara förenliga med de svenska grundlagarna och . Som redogjorts för i av- snitt 7.2 finns en grundlagsfäst yttrandefrihet i RF och det finns en liknande bestämmelse även i , båda dock med möjlighet till undantag för vissa godtagbara ändamål. Vad gäller tryck- och yttrandefriheten enligt TF och YGL har i 7.2 konstate- rats att det finns möjlighet till två typer av undantag från dessa grundlagars tillämpningsområde; dels uttryckliga undantag, dels undantag utifrån en tolkning av innebörden och syftet med tryck- och yttrandefriheten. Inledningsvis kan konstateras att det uttryckliga undantaget som finns i grundlagarna gällande alkoholområdet avser ”alkohol- haltiga drycker”. Undantaget är inte avsett att omfatta alkoholhal- tiga preparat av någon form, vilket också framgår av förarbetena.65 Avseende den andra typen av undantag har det, av det sätt på vilket TF:s och YGL:s ändamål och syfte har uttryckts, ansetts följa att det är möjligt att genom vanlig lag i viss mån reglera kommersiell reklam. Rent kommersiell reklam, som har ett kommersiellt syfte och gäller rent kommersiella förhållanden kan därför regleras i van- lig lag, den skyddas inte av TF och YGL.66 En bedömning måste dock göras i varje enskilt fall om en marknadsföringsåtgärd om- fattas av TF:s respektive YGL:s skyddsområde. Vad gäller kommersiella annonser i radio och tv samt sponsring finns det en särskild regel i 1 kap. 12 § YGL som medger såväl för- bud som föreskrifter om villkor i fråga om sådana marknadsförings- åtgärder. Denna regel är inte inriktad på en specifik vara utan är generell i sitt uttryck. Förslag: Det särskilda måttfullhetskravet för marknadsföring av alkoholdrycker ska även avse alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel. Tillåtlighet, utformning och tillämpning av ett måttfullhetskrav Det finns alltså starka skäl som talar för införandet av specifika krav på marknadsföringen av de alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring som här är fråga om. För alkoholdrycker finns det i 7 kap. 1 § alkohollagen ett ut- tryckligt krav på att ”särskild måttfullhet” ska iakttas vid mark- nadsföringen till konsumenter. Det är ett krav som har funnits i lagstiftningen om marknadsföring av alkohol sedan alkoholreklam- 1973:123, s. 45 ff. 66Se avsnitt 7.2.2 ovan. lagen (1978:763) infördes och som förts vidare utan sakliga ändringar till alkohollagen (1994:1738) och därifrån vidare till nuvarande alkohollag (2010:1622).67 Syftet med en sådan reglering är enligt förarbetena att säkerställa att marknadsföringen inte medverkar till att vidmakthålla eller öka konsumtionen av alkoholvaror eller bi- drar till en positiv inställning till bruket av dessa varor.68 Även om konsumenter måste få tillgång till relevant produktinformation bör det krävas av näringsidkare en stark begränsning och återhållsamhet såväl när det gäller reklamens spridningsvägar och innehåll som när det gäller andra marknadsföringsåtgärder.69 MD har härvid konsta- terat att även om det har skett en viss modifiering av bestämmel- serna rörande alkoholreklam så är de ramar inom vilka alkohol kan marknadsföras fortfarande snäva.70 Kravet på särskild måttfullhet i 7 kap. 1 § första stycket alkohol- lagen innebär bl.a. att reklam- eller annan marknadsföringsåtgärd inte får vara påträngande, uppsökande eller uppmana till bruk av alkohol. Departementschefen uttalade i den ursprungliga proposi- tionen att denna skrivning kom till för att ytterligare understryka vikten av att marknadsföringen av alkohol skedde i starkt återhåll- samma former. Säljaktiviteter som var påträngande, uppsökande eller uppmanade till bruk av alkohol stod i klar motsats till vad som kunde anses vara särskilt måttfullt.71 I propositionen om tydligare tillståndsgivning enligt lotterilagen resonerar regeringen kring måttfullhetskrav och landar i att det ska uppställas ett krav på att ”måttfullhet” ska iakttas vid marknads- föring av lotterier.72 Man grundar detta på en samlad bedömning där man bl.a. jämför marknadsföring av lotterier med marknads- föring av alkohol och bedömer att det inte är lämpligt att uppställa samma krav för marknadsföring av lotterier. Det skäl som anförs för detta är bl.a. den särskilt restriktiva hållningen till marknads- föring av alkohol och tobak i kap. 9 § samt då det inte finns 67Jfr bl.a. redogörelsen i MD 2014:4, punkten 83. 68Se bl.a. MD 2009:16 och MD 2014:4 samt prop. 1977/78:178 s. 28. 69Se uttalanden i prop. 1977/78:178 s. 29 som sedan har upprepats i prop. 1998/99:134 s. 117 samt i rättsfallen MD 2009:16 och MD 2014:4. 70MD 2014:4 och MD 2009:16. 1977/78:178 s. 28 ff. 2016/17:8. klarlagt samma tydliga koppling mellan marknadsföring och lotterier som mellan marknadsföring och alkohol.73 Utredningen menar, i enlighet med vad som anförts under av- snitt 7.5 ovan, att det framstår som lämpligast att samma typ av måttfullhetskrav ställs på marknadsföringen av aktuella alkoholhal- tiga preparat som i fråga om alkoholdrycker. Särskild måttfullhet bör därför iakttas även vid marknadsföring av alkoholhaltiga prepa- rat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkohol- drycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel. Detta medför att ett tillägg med definitionen av den typ av alkohol- haltigt preparat som anges i 1 kap. 10 § andra stycket alkohollagen ska göras i 7 kap. 1 § första stycket. Kravet på särskild måttfullhet kan till viss del sägas inskränka den i RF grundlagsfästa yttrandefriheten. Inskränkningarna sker dock för vad som måste anses vara ett godtagbart ändamål, nämli- gen att motverka skadeverkningarna av alkoholbruk. Inskränk- ningen bör även i övrigt anses godtagbar eftersom den inte kan sägas gå längre än vad som är nödvändigt och inte heller grundar sig på en politisk eller annan åskådning som nämns i 2 kap. 21 § RF. Även i fråga om bestämmelsen om yttrandefrihet i Europakonven- tionen bör begränsningarna anses godtagbara. Utredningen menar att en sådan begränsning av marknadsföringsåtgärder inte heller står i strid med TF och YGL:s syften utan bör vara tillåten. Som och även MD har konstaterat finns det även utrymme enligt att begränsa marknadsföring av alkoholdrycker, vilket även måste gälla sådana alkoholhaltiga preparat som avses.74 Att i detalj närmare ange hur en särskilt måttfull marknadsför- ing bör vara utformad är inte vare sig möjligt eller lämpligt. Detta får överlämnas till rättstillämpningen. I och med att utredningen föreslår att samma måttfullhetskrav ska tillämpas gällande nu aktu- ella alkoholhaltiga preparat som i fråga om alkoholdrycker bör det finnas ledning att hämta i tidigare praxis avseende marknadsföring av alkoholdrycker. Vad gäller direktreklam och utomhusreklam återfinns vissa reso- nemang i nästföljande avsnitt. 2016/17:8, s. 30–32. 74Se bl.a. prop. 2013/14:17 s. 39, de förenade målen C-1/90 och C-176/90 Aragonesa de Publicidad Exterior och Publivia mot Departamento de Sanidad y Seguridad Social de Cataluña, EU:C:1991:327, punkten 15, MD 2003:5 och MD 2015:7 samt HFD 2011 ref. 46. Särskilt om direktreklam och utomhusreklam MD har, som redogjorts för i avsnitt 7.3.3, prövat frågan om direktmarknadsföring av vin står i strid med alkohollagens krav på att särskild måttfullhet ska iakttas vid marknadsföring av alkohol- drycker och funnit att så inte är fallet. I det aktuella fallet hade marknadsföringen tillställts konsumenterna i slutna, ogenomskin- liga kuvert av vilka det tydligt framgick att försändelsen innehöll reklam för vin. Marknadsföringen har härigenom kunnat begränsas till dem som är och mottagarna har kunnat välja om de önskat ta del av marknadsföringen eller inte.75 MD uttalar i domen bl.a. att all marknadsföring är uppsökande i den meningen att den typiskt sett riktar sig till på visst sätt bestämda mottagare. Enbart det förhållandet att marknadsföringen är uppsökande kan därför inte anses innebära att den står i strid med kravet på särskild mått- fullhet.76 Detta bör innebära att införandet av ett krav på särskild mått- fullhet gällande alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssyn- punkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel inte i sig skulle innebära att direkt- marknadsföring blev förbjuden utan liksom i fråga om alkohol- drycker skulle man få göra en bedömning utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Vad avser utomhusreklam finns det förarbetsuttalanden som nämner utomhusreklam som ett exempel på reklammedel som inte uppfyller kraven på särskild måttfullhet.77 MD har dock uttalat att utomhusreklam kan vara tillåten om den är placerad i eller i direkt anslutning till restauranger eller andra lokaler där alkoholdrycker säljs. Vid sådana platser är det dock inte tillåtet med märkesreklam som utgör ett dominerande inslag i miljön. Bildmässigt bör rekla- men inskränkas till att visa själva varan och vad som på ett naturligt sätt hänger samman med den.