sou · H5B370 · 2017-09-28 00:00:00 — c)försvarsindustriella samarbeten och Försvarsmaktens exportrelaterade verksamhet med andra länder skadas. Polisens arbete syftar till att upprätthålla allmän ordning och säker- het samt att i övrigt tillförsäkra allmänheten skydd och annan hjälp. Till uppgifter hör att 1.förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten 2.övervaka den allmänna ordningen och säkerheten och ingripa när störningar har inträffat 3.utreda och beivra brott som hör under allmänt åtal 4.lämna allmänheten skydd, upplysningar och annan hjälp, när sådant bistånd lämpligen kan ges av polisen 5.fullgöra den verksamhet som ankommer på enligt särskilda bestämmelser. finns det bara en polismyndighet i landet. leds av rikspolischefen. I den nya organisationen finns det sju nationella avdelningar; nationella operativa avdelningen, nationellt forensiskt centrum (NFC [tidigare SKL, Statens kriminal- tekniska laboratorium]), it-avdelningen, rättsavdelningen, ekonomi- avdelningen, HR-avdelningen och kommunikationsavdelningen. SOU 2017:70 Svenska myndigheters deltagande i internationella samarbeten för fred och säkerhet Vid finns även internrevisionen som är en fri- stående organisatorisk enhet, placerad direkt under rikspolischefen. är vidare indelad i sju polisregioner som har helhetsansvar för polisverksamheten inom ett angivet geografiskt område. Ansvaret omfattar bl.a. utredningsverksamhet, brottsföre- byggande verksamhet och service. De sju regionerna är Region , , Region , Polisregion , Polisregion , Polisregion och Polisregion . Nationella operativa avdelningen () ska ha förmåga att in- rikta och leda polisverksamheten nationellt och internationellt så att resurserna används effektivt. Avdelningen ska inte bedriva någon egeninitierad operativ verksamhet utan i stället stödja polis- regionerna i olika typer av verksamheter. leder den operativa verksamheten och har mandat att besluta om insatser och resurs- förstärkningar i hela landet. Vidare ska vara nationell kontakt- punkt mot Säkerhetspolisen, Försvarsmakten och Försvarets radio- anstalt, och ansvara för att hantera känslig information om t.ex. terrorism och signalspaning. ska även ansvara för samord- ning, beredning och uppföljning av den myndighetsgemensamma särskilda satsningen mot grov organiserad brottslighet. Inom EU och finns ett etablerat och väl fungerande sam- arbete mellan brottsbekämpande myndigheter. Inom EU har tyngd- punkten generellt legat på ökade möjligheter att utbyta informa- tion, rättsliga instrument inom området för internationell rättslig hjälp och på att brottsutredande myndigheter i olika medlemsstater ska kunna arbeta tillsammans i gemensamma utredningsgrupper. De samarbetsformer som har utvecklats innebär i större utsträck- ning än tidigare att de brottsbekämpande myndigheterna har direkt- kontakter och möjlighet att fördjupa det operativa samarbetet genom gemensamma insatser på olika områden. När det gäller polissamarbete består samarbetet till stor del av uppgiftsutbyte. Samarbete som består i att polismän tjänstgör i en annan stat än den egna används mera restriktivt. Utgångspunkten enligt svensk rätt är att rättskipnings- och förvaltningsuppgifter, däribland polisuppgifter, sköts av svenska myndigheter. Svenska myndigheters deltagande i internationella samarbeten för fred och säkerhet polismän får i princip inte bedriva polisverksamhet här annat än i form av biträde åt svensk polis, och alltid i närvaro av svenska polismän.12 Regler om ett mer långtgående samarbete finns dock för och samarbetet i . Svenska poliser deltar i freds- och säkerhetsfrämjande samt konflikt- förebyggande verksamhet efter rekrytering till polisens utlands- styrka. Polisens utlandsstyrka bildades , då polisen tog över ansvaret för svenska polisers medverkan i internationella insatser från Försvarsmakten. Svenska poliser har dock deltagit i inter- nationella freds- och säkerhetsfrämjande insatser ända , då den allra första FN-insatsen med en civil poliskomponent in- leddes. De internationella insatserna som utlandsstyrkan deltar i leds och organiseras av FN, EU och och pågår i bl.a. , , , och på . Svenska poliser tjänstgör också i andra positioner inom FN och EU. I dessa fall nomineras poliserna av till den sökta tjänsten men är anställda av den internationella organisationen och ingår därför inte i Polisens utlandsstyrka. tjänstgjorde 91 polisanställda i freds- och säkerhetsfrämjande internationella insatser (missioner). Polismyn- dighetens strävan är att successivt öka antalet utsända till en nivå motsvarande en procent av alla polisanställda, vilket skulle innebära att utlandsstyrkan skulle omfatta cirka 280 personer. Inom polisen finns en särskild sektion som ansvarar för rekrytering, utbildning, utrustning och hemkomst av de polisanställda som ingår i utlands- styrkan. Sektionen ansvarar också för svensk polis medverkan i insatsorganisationernas policyutveckling och för polisens bilaterala biståndsverksamhet. Arbetsuppgifterna under utlandstjänstgöringen kan vara av mycket skiftande karaktär. Det är mandatet för respektive mission, verkställande eller övervakande mandat, som styr inriktningen på missionens arbete. Ett verkställande mandat innebär att de inter- nationella poliserna i missionen utgör poliskåren i området och 12 Se JO 2005/06 s. 113 ff. SOU 2017:70 Svenska myndigheters deltagande i internationella samarbeten för fred och säkerhet alltså utför sedvanliga polisuppgifter t.ex. närpolisverksamhet, kri- minalteknik och utredningar. Andra arbetsuppgifter kan vara att leda utbildningar för lokal polis samt att stödja den lokala polisen i att ta fram utbildningsplaner. Personalen kan också arbeta med att förbättra ledning och styrning inom polisen genom att exempelvis verka som mentorer på senior nivå och utveckla strategiska planer tillsammans med den lokala polismyndigheten. I sällsynta fall har de svenska poliserna en exekutiv roll och arbetar då som ersättare för, eller komplement till, värdlandets egen poliskår. Arbetsuppgif- terna i en mission med övervakande mandat består främst i att övervaka hur den nationella polisen respekterar mänskliga rättig- heter. Majoriteten av poliserna i utlandsstyrkan arbetar obeväpnade. Särskilt om Single Point of Operational Contact (SPOC) På finns polisens nationella kontaktpunkt SPOC som är en sammanhållen modell för det internationella informationsutbytet i operativa ärenden. SPOC ansvarar för samarbetet inom och Europol, liksom det nordiska polis- och tull- samarbetet kring sambandsmän runt om i världen. Viktiga delar i SPOC är den gemensamma inkorgen och kontaktytan för såväl svenska som utländska myndigheter, den gemensamma ärende- hanteringsprocessen för alla internationella polisiära samarbets- former, samt förmågan att dygnet runt handlägga internationella ärenden och bistå med informationssökning i såväl nationella som internationella datasystem. Inom EU har man efter svensk förebild etablerat SPOC som ett enhetligt begrepp för medlemsstaternas internationella kontor. Särskilt om (– ) är en mellanstatlig polisorganisation med 190 medlems- länder, däribland . Därmed är världens största internationella polisorganisation. uppgift är att underlätta informationsutbytet mellan medlemsländerna i arbetet mot gräns- Svenska myndigheters deltagande i internationella samarbeten för fred och säkerhet Medlemsländerna samarbetar inom ramen för respektive medlemslands nationella lagstiftning. Sam- arbetet är inte tvingande på det sätt som samarbetet inom EU är reglerat, utan bygger helt på förtroende och samarbetsvilja. ska enligt sin konstitution inte arbeta med ärenden som har poli- tiska, rasistiska, religiösa eller militära förtecken. Genom och dess kommunikationssystem I-24/7 har svensk polis tillgång till kommunikation med samtliga medlems- länder och databaser. Databaserna innehåller information om t.ex. internationellt efterlysta personer, stulna resedokument, stulna fordon, stulna konstföremål och stulna vapen. Det finns också ett dna- och fingeravtrycksregister samt en bilddatabas över sexuella övergrepp på barn. Med hjälp av s.k. notiser kan man eftersöka personer av olika anledningar, t.ex. personer efterlysta för brott, försvunna personer eller oidentifierade avlidna personer. Samarbetet inom ramen för skapar bättre förut- sättningar för medlemsstaternas polisorganisationer att tillsammans bekämpa en alltmer gränsöverskridande brottslighet. högkvarter ligger i , . I varje medlems- land finns en nationell byrå som är den utpekade kontaktpunkten med generalsekretariatet, de regionala kontoren och medlemsländ- erna. Interpolkontor finns på (SPOC). Särskilt om Europol () EU:s polisbyrå Europol har till uppgift att stödja och stärka med- lemsstaternas polismyndigheter och andra brottsbekämpande organs insatser och deras samarbete för att förebygga och bekämpa allvar- lig brottslighet som rör två eller fler medlemsstater. Europol inrättades genom Europolkonventionen 1995. Europol- konventionen antogs av 1997.13 Europolkonventionen ersattes av rådets beslut av om inrättande av Euro- peiska polisbyrån (2009/371/RIF), Europolrådsbeslutet, som reglerar verksamheten. Europol har sitt säte i i Neder- länderna. 1996/97:164 ”Europol”, betänkande 1997/98:JuU2, ”Europol”, och skrivelse 1997/98:22. SOU 2017:70 Svenska myndigheters deltagande i internationella samarbeten för fred och säkerhet Europol arbetar till stor del med insamling, behandling och analys av underrättelser om allvarlig och gränsöverskridande brotts- lighet inom unionen och fungerar som en knutpunkt för utbyte av uppgifter mellan medlemsstaterna. fick Europol status som en . utvidgades Europols mandat till att även omfatta brottslighet som inte har ett strikt samband med den organiserade brottsligheten. Det innebär att Europol kan stödja en medlemsstat med underrättelser och analysresurser i samband med större internationella händelser. Europol ska även stödja medlemsstaterna med att samla in och analysera information från internet. Europol samlar in, bearbetar och analyserar information från samarbetsländernas brottsbekämpande myndigheter, sprider upp- gifterna och samordnar åtgärder. Medlemsstaterna registrerar in- formation om personer som är inblandade i grov gränsöverskri- dande brottslighet i gemensamma databaser, genom vilka övriga länders brottsbekämpande myndigheter får tillgång till informa- tionen. Länderna använder sedan informationen för att förebygga, upptäcka och utreda brott samt spåra brottslingar. I varje medlemstat finns det en nationell enhet som är kontakt- punkt och förbindelselänk mellan Europol och medlemsstaternas myndigheter. I är (SPOC) nationell enhet. Enheten samordnar allt informationsutbyte genom Europol. Frontex är EU:s gemensamma gränskontrollbyrå och samordnar medlemsstaternas gränskontroll. Byrån bildades och har sitt säte i , . Frontex uppgift är att i samarbete med medlemsländerna koordinera det operativa arbetet vid EU:s yttre gränser. Frontex ska underlätta och effektivisera tillämpningen av befintliga och framtida åtgärder inom EU som rör förvaltningen av de yttre gränserna, och i synnerhet Schengengränserna. Detta genom att säkerställa samordningen av medlemstaternas insatser, och på så vis bidra till att personkontrollen vid och övervakningen av medlem- staternas yttre gränser håller en effektiv, hög och enhetlig nivå. Frontex huvuduppgifter är att: Svenska myndigheters deltagande i internationella samarbeten för fred och säkerhet •samordna det operativa samarbetet mellan medlemsländernas förvaltning av de yttre gränserna •bistå med utbildning av nationell gränsbevakningspersonal •följa upp utvecklingen inom forskningen som är av betydelse för gränskontrollen •bistå medlemsstaterna i situationer som kräver ökat tekniskt och operativt bistånd •erbjuda tekniskt stöd till gemensamma insatser för återsändande av personer. (SPOC) utgör nationell kontaktpunkt för Frontex Särskilt om informationsutbytet inom Schengen – Gemensamt efterlysningssystem (SIS II) och Sirenekontor innebär att personkontrollen vid resor mellan länderna i Schengenområdet har avskaffats. Syftet med Schengen- samarbetet är att underlätta den fria rörligheten för personer inom samarbetsländerna. har kontrollen vid de yttre gränserna, mot länder som inte deltar, förstärkts. I deltar de flesta av EU:s medlemsstater samt , , och . deltar i samarbetet . Det polisiära samarbetet inom Schengen är en del av de kom- pensatoriska åtgärder som ska motverka negativa konsekvenser av att rutinmässiga personkontroller vid de inre gränserna inte får förekomma mellan Schengenstaterna. Samarbetet omfattar både uppgiftsutbyte och operativ samverkan. Det direkt operativa sam- arbetet omfattar bl.a. gränsöverskridande övervakning och förfölj- ande, som för svensk del regleras i lagen (2017:496) om internatio- nellt polisiärt samarbete. Inom ramen för arbetar medlemsländerna i ett gemensamt efterlysningssystem, SIS II (). SIS II innehåller efterlysningar på personer som är miss- tänkta för brott, försvunna, Schengenspärrade (nekad inresa), regi- strerade för dold övervakning, söks för deltagande i ett rättsligt SOU 2017:70 Svenska myndigheters deltagande i internationella samarbeten för fred och säkerhet förfarande eller är efterlysta för verkställighet av en utdömd fri- hetsberövande påföljd. I SIS II finns även uppgifter om diverse objekt som är anmälda försvunna, stulna eller på annat sätt är efter- sökta och ska beslagtas eller användas som bevismaterial i brottmål. Exempel på objekt som kan registreras i SIS II är fordon, registre- ringsbevis, registreringsskyltar, båtar och båtmotorer, flygplan, vapen, containrar, industritillbehör, sedlar, värdepapper, pass och id-handlingar. Systemet används bl.a. vid personkontrollerna vid in- och ut- resor i Schengenområdet och vid kontroll av utländska medborgare inne i landet. Det är också ett viktigt verktyg i det brottsbekäm- pande arbetet. I har polisen, och Kustbevak- ningen tillgång till alla typer av registreringar i systemet. Ambassa- der/UD och har tillgång till registreringar gäll- ande personer som är Schengenspärrade och Transportstyrelsen har tillgång till uppgifter rörande fordon, registreringsbevis och regi- streringsskyltar. I varje medlemsstat finns ett Sirenekontor som är nationell kontakt- punkt och som har i uppgift att utbyta information vid exempelvis en träff i systemet. När en polispatrull eller gränskontrollant får träff på en person vid en sökning i SIS II kan Sirenekontoret vid internationella enheten lämna ytterligare information om efterlys- ningen. Det svenska Sirenekontoret inryms på (SPOC). Särskilt om det nordiska polissamarbetet Det nordiska polissamarbetet är ett väletablerat strategiskt polis- samarbete som leds av de nordiska rikspolischeferna samt de biträ- dande rikspolischeferna. Samarbetsformen drivs framför allt genom att rikspolischeferna tillsätter Nordiska arbetsgrupper och beslutar om förbättrade arbetsformer när identifierade synergieffekter kan tillvaratas. Exempel på projektarbetsområden är internet/cyber- brottslighet, utrustning/material, kriminalteknik, utbildning och nära samarbete mellan de sambandsmän från polis och tull (PTN) i de nordiska länderna som ofta är utstationerade tillsammans i ett flertal länder. De nordiska sambandsmännen finns i ett tjugotal länder och spelar en viktig roll i det internationella operativa polis- samarbetet. Sambandsmännen samverkar bl.a. med Interpol-kontoren Svenska myndigheters deltagande i internationella samarbeten för fred och säkerhet i de länder de är verksamma i och utgör det svenska sambands- kontoret vid Europol i . 4.4.3Förekomsten av känsliga uppgifter i myndighetens internationella samarbeten har ett omfattande internationellt samarbete där det förekommer känslig information. Som exempel kan nämnas att den Internationella enheten på hanterar känsliga uppgifter som berör ordning och säkerhet, terrorism, grov brotts- lighet och internationella efterlysningar. Myndigheten hanterar dock i regel mycket få känsliga uppgifter inom ramen för myndig- hetens deltagande i internationella samarbeten för fred och säker- het. I den mån sådan känslig informationen hanteras hos myndig- heten kan den normalt delas in i någon av följande kategorier: Annat lands inställning eller initiativ i viss fråga, förslag på samarbeten, förmågor eller säkerhetsbedömningar. Sekretess för uppgifter torde främst råda för uppgifterna enligt 15 kap. 1 § OSL (utrikessekre- tess), 18 kap. 1 § OSL (förundersökningssekretess), 18 kap. 2 § OSL (underrättelsesekretess) och 35 kap. 1 § OSL (sekretess till skydd för den enskilde). Även Utredningsenheten på hanterar och utbyter mycket känslig information med andra länder. I samband med brottsutred- ningar om exempelvis krigsbrott och mut- och korruptionsbrott förekommer det mycket känslig information, t.ex. rör- ande andra nationer och statsledningar. Även mer traditionella polis- utredningar rörande vapen, narkotika och sexuella övergrepp mot barn m.m. hanterar känslig information i olika former av inter- nationellt samarbete. Det är inte heller ovanligt att utredningar sker i eller har kopplingar till länder som klassas som konfliktområden eller saknar ett fungerande rättssystem. Ofta går det att finna sekretessregler som träffar och skyddar informationen, t.ex. 15 kap. 1 och 2 §§ OSL (utrikes- och försvarssekretess). Även sekretessen enligt 18 kap. 6 § OSL (internationellt samarbete i brottsutred- ningar) och 18 kap. 17 § OSL (internationellt rättsligt samarbete) kan bli aktuell. I den mån känslig information hanteras eller hämtas in inom ramen för en förundersökning kan informationen dock komma att omfattas av den svenska partsinsynen. Partsinsynen innebär att den misstänkte har möjlighet att ta del av även sådan SOU 2017:70 Svenska myndigheters deltagande i internationella samarbeten för fred och säkerhet information som inte används som bevisning, utan inhämtats inom ramen för polisens underrättelseverksamhet. Genom bestämmel- serna i 10 kap. 3 § OSL ges polisen begränsade möjligheter att undanhålla viss information som anses tillhöra det s.k. sidomaterialet för den misstänkte och dennes försvarare, men trots det finns det en risk för att känslig information på detta sätt kan komma att lämnas ut. Som ytterligare exempel kan nämnas att även Operativa enheten på hanterar och utbyter känslig information, främst genom gränspolisverksamheten. Även , Polis- flyget och Nationella bombskyddet deltar i internationella sam- arbeten av olika slag. Inom ramen för ovan nämnda samarbeten utbyts t.ex. känsliga uppgifter i form av personuppgifter och lik- nande i samband med utvisningar med tvångsmedel till tredje land och när utländska beskickningar kontaktas för utställandet av rese- handlingar inför utvisningar. Sekretess för uppgifterna kan t.ex. bli aktuell enligt 15 kap. 1 § OSL (utrikessekretess) och 18 kap. 1 § OSL (förundersökningssekretess). Även Utvecklingsenheten på samarbetar och delar känsliga uppgifter med främmande makt och internationella organisationer, framför allt inom ramen för Interpol-samarbetet och det nordiska polissamarbetet. Utbytet av information kan t.ex. avse kravspecifi- kationer och anskaffning av utrustning samt behovet av uppbygg- nad av olika polisiära metoder. För uppgifterna som hanteras kan det råda sekretess enligt 18 kap. 1 § OSL (sekretess med anledning av polisiära metoder/förmågor) och 19 kap. 3 § OSL (upphand- lingssekretess). Också den av utsända personalen hanterar sannolikt känslig information. Informationen kan vanligtvis delas in i någon av följande kategorier: Förundersökningsmaterial, säker- hetsbedömningar, övrig säkerhetsrelaterad information inklusive källor, metoder eller förmågor. De utsända delar emellertid inte information med , eftersom dessa under upp- dragstiden helt står till den mottagande organisationens disposi- tion. De sekretessbestämmelser som kan bli aktuella här är fram- för allt utrikessekretessen (15 kap. 1 § OSL) och förundersök- ningssekretess (18 kap. 1 § OSL). Beroende på sekretessgrad sker delning av känslig information genom skyddad kommunikation på SPOC, personlig överlämning Svenska myndigheters deltagande i internationella samarbeten för fred och säkerhet eller skyddad e-mail. Information som delas med andra stater inom ramen för olika polissamarbeten kommuniceras företrädesvis genom de krypterade nätverk som har satts upp för respektive kanal. Vid delning av uppgifter till andra EU-stater följer de regelverk som styr dessa samarbetsformer. Delning av informa- tion som är känslig bereds internt inom internationella enheten på . Information som delas mot tredje land ska alltid bedömas av handläggare innan så sker. delas inte kvalificerad hemlig information inom deltagandet i internationella samarbeten för fred och säkerhet. Några säkerhetsskyddsavtal som särskilt tar sikte på deltagande i sådana samarbeten har inte heller tecknats. Såvitt känner till har det inte röjts några känsliga uppgifter inom ramen för myndighetens deltagande i det internationella samarbetet för fred och säkerhet. En orsak till detta är sannolikt att mängden känsliga uppgifter som hanteras är liten och att informationen direkt berör skyddet för den utsände. När enskilda utsända arbetar i en befattning där information med synner- ligen högt skyddsvärde hanteras är det med få undantag endast information som berör den organisation som den utsände arbetar i. Det faktum att har så få upptäckta fall där käns- liga uppgifter röjts kan sannolikt också bero på att läckor och/eller rekryteringsförsök av främmande makt inte upptäckts. För att myndigheten ska få kännedom om att uppgifter röjts av utsänd personal måste myndigheten dessutom informeras om detta av den mottagande organisationen ifråga. Ett röjande av känsliga uppgifter skulle innebära en försämrad syn på och dess personal, vilket i sin tur skulle leda till försämrade möjligheter till internationellt polisiärt sam- arbete. Ett röjande av känsliga uppgifter skulle sannolikt också få till följd att svensk polis i samband med deltagandet i internatio- nellt polisiärt samarbete inte skulle få tillgång till operativt ange- lägen information eller få inneha positioner där sådan information behandlas. Något som i sin tur skulle innebära större risker för utsänd personal. SOU 2017:70 Svenska myndigheters deltagande i internationella samarbeten för fred och säkerhet blev Säkerhetspolisen en egen myndighet från att tidigare ha varit en del av . Säkerhetspolisen har till uppgift att skydda demokratiska system, medborg- arnas fri- och rättigheter och den nationella säkerheten. Myndig- heten ansvarar för att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet samt utreda och beivra bl.a. brott mot rikets säkerhet och brott mot lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Säker- hetspolisen ansvarar också för personskyddet av den centrala stats- ledningen. Verksamheten kan i huvudsak delas in i fem områden (kontra- spionage, kontraterrorism, författningsskydd, säkerhetsskydd och personskydd). Kontraspionage innebär att förebygga och avslöja spioneri och annan olovlig underrättelseverksamhet. Denna kan rikta sig mot och svenska intressen utomlands samt mot utländska intressen i landet och mot flyktingar. Kontraterrorism innebär att förebygga och avslöja terrorism som riktas mot eller utländska intressen i landet, terroristhandlingar i andra länder, förekomsten av internationella terroristnätverks förgreningar i samt stöd och finansiering av terroristverksamhet. Författ- ningsskydd innebär att motverka verksamhet som med trakasserier, hot, våld, tvång eller korruption syftar till att påverka det demokra- tiska statsskickets funktioner. Säkerhetspolisens uppdrag i denna del består i att motverka de krafter som försöker utöva otillåten påverkan på det politiska beslutsfattandet, verkställandet av poli- tiska beslut och den fria debatten.