sou · H5B338 · 2017-05-09 00:00:00 — Regeringen antog Nationella upphandlingsstrategin (Fi 2016:8), i syfte att få fler myndigheter att använda offentliga inköp som ett strategiskt verktyg i sin verksamhet. Enligt reger- ingen behövs en nationell upphandlingsstrategi för att främja inno- vationer och skapa förnyelse inom offentlig sektor och i närings- livet. Strategin behövs också för att uppnå regeringens mål om offentlig upphandling som ett strategiskt verktyg för väl funge- rande verksamheter och ett medel för att nå de nationella miljö- målen och sociala hållbarhetsmål samt t.ex. de förvaltningspolitiska målen. Med hjälp av en väl fungerande konkurrens vill regeringen använda upphandling som ett verktyg för att öka effektivitet och kvalitet i offentlig sektor som hänsyn tas till inter- nationella åtaganden inom såväl EU, WTO och våra frihandelsavtal. Målet är att offentlig upphandling ska vara effektiv, rättssäker och ta tillvara konkurrensen på marknaden. Den ska också främja inno- vativa lösningar och ha miljöhänsyn och sociala hänsyn i beaktande. Utifrån detta övergripande mål har regeringen tagit fram ett flertal inriktningsmål för upphandlingsstrategin. Bland dessa mål anges offentlig upphandling som strategiskt verktyg för en god affär. 54Andrea Sundstrand, rättsutlåtande till Utredningen om en kommunallag för framtiden, , SOU 2013:53, bilaga 2. 55Förvaltningsrätten i Malmös dom i mål nr 4043-16. Såväl Kammar- rätten i som beslutade att inte meddela prövnings- tillstånd, beslut i mål nr 5015-16, respektive i mål nr 5595-16. Rättsliga förutsättningar att ställa och följa upp kvalitetskrav dande vinster kan enligt regeringen göras genom en mer ändamåls- enlig organisation och en målinriktad upphandlingsprocess. Upp- handlingsverksamheten kan vara ett medel för att uppnå olika mål för de offentliga verksamheterna och kan avse ekonomiska, kvalita- tiva, sociala och miljömässiga mål. Utöver Nationella upphandlingsstrategin består regeringens reform av en ny nationell upphandlingslagstiftning56 och inrättandet av . inrättades och övertog därmed det statliga upphandlings- stödet från . har det samlade ansvaret för att ut- veckla, förvalta och stödja den upphandling som genomförs av upp- handlande myndigheter och enheter. Detta innefattar att ge infor- mation och vägledning om offentlig upphandling. Upphandlings- myndighetens arbete ska genomsyras av en strategisk syn på hela inköpsprocessen och stödet som ges omfattar hela upphandlings- processen från behovsanalys till utvärdering och uppföljning. Mål- grupperna för upphandlingsstödet är upphandlande myndigheter och enheter samt leverantörer, inbegripet små och medelstora företag och idéburna organisationer. har också ett särskilt uppdrag att genomföra och följa upp Nationella upp- handlingsstrategin utifrån inriktningsmålet. I detta uppdrag ligger bl.a. att informera och vägleda upphandlande myndigheter och en- heter om hur strategin kan realiseras. Vikten av en effektiv uppföljning På flera håll pågår, och har pågått, ett omfattande arbete i syfte att utveckla kvalitet och uppföljning i offentlig upp- handling. Vikten av detta arbete uppmärksammas inte minst genom Nationella upphandlingsstrategin. Som exempel på det arbete som skett på området kan följande nämnas. har haft i uppdrag att förstärka upphandlingskompetensen hos upp- handlande myndigheter som upphandlar verksamhet som berör äldre och personer med funktionsnedsättning, ett uppdrag som in- ledningsvis lämnades till Kammarkollegiet. 56 trädde ett nytt regelverk för upphandling i kraft. Rättsliga förutsättningar att ställa och följa upp kvalitetskrav uppdraget planerat och genomfört en stor utbildningsinsats och –2016 har 108 kommuner deltagit i utbildningen. En rad vägledningar har också tagits fram, i samråd med repre- sentanter från andra myndigheter och branschorganisationer, inled- ningsvis av Upphandlingsstödet vid Kammarkollegiet, därefter av och av Upphandlings- myndigheten. SKL initierade ett större projekt, Kvalitets- säkrad välfärd, som bl.a. resulterat i ett antal skrifter av väglednings- karaktär. SKL har också tagit fram webbplatsen Uppföljningsguiden som ger stöd vid uppföljning av välfärdstjänster. SKL har även till- sammans med Vårdföretagarna och tagit fram en guide för styrning mot kvalitet i upphandling av äldreboenden.57 En enskild kan beviljas assistans enligt LSS. Assistansen är dock speciellt reglerad. Enligt 2 § och 9 § 2 LSS ska varje kommun svara för insatsen biträde av personlig assistans eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans, till den del behovet av stöd inte täcks av beviljade assistanstimmar enligt 51 kap. socialförsäk- ringsbalken. Det innebär att kommunerna har det yttersta ansvaret för att alla som omfattas av lagens personkrets och som behöver personlig assistans får det, oavsett om de är beviljade assistansersättning enligt socialförsäkringsbalken eller inte (RÅ 2009 ref. 61). roll är att bedöma rätten till assistansersätt- ning för att därefter administrera och betala ut ersättning. I rollen ingår inte att anordna personlig assistans eller att fungera som arbets- givare för personliga assistenter.58 Den enskilde som beviljats en in- sats kan välja att anlita assistans som anordnas av kommunen eller att själv anordna personlig assistans. I det senare fallet kan den en- skilde antingen själv vara arbetsgivare eller anlita en privat utförare som svarar för assistansen åt den enskilde. Privata utförare som yrkesmässigt utövar assistans måste ha tillstånd av och står under tillsyn av , 23 och 25 §§ LSS. 57SKL, , Vårdföretagarna, bättre, Guide för styrning mot kvalitet i upphandling av särskilt boende inom äldreomsorgen, 2013. 1992/93:159 s. 69. Rättsliga förutsättningar att ställa och följa upp kvalitetskrav I de fall kommunen anordnar assistansen har kommunen ett huvudmannaansvar för verksamheten. När den enskilde själv anord- nar den personliga assistansen sker dock inte någon upphandling från kommunens sida. Enligt utredningens bedömning kan vare sig eller kommunen sägas ha något huvudmanna- ansvar för verksamheten i denna situation. Kommunen har inte någon avtalsrelation med den utförare som den assistansberättigade väljer och någon möjlighet att agera mot eventuella kvalitetsbrister finns inte för kommunen. Kontrollen blir här en fråga för som tillsynsmyndighet och den enskilde brukaren själv. 5.6Sekretess påverkar möjligheten att följa upp För att tillsyn och uppföljning ska vara möjlig krävs att det finns möjlighet att ta del av uppgifter hos de verksamheter som ska följas upp. Många uppgifter inom utbildningsverksamhet, socialtjänst och hälso- och sjukvård omfattas dock av sekretess. Sekretessen enligt OSL gäller även mellan myndigheter, och även mellan olika verk- samhetsgrenar inom en myndighet när verksamhetsgrenarna är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra, 8 kap. 1 och 2 §§ OSL. Sekretess hindrar dock inte att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förord- ning, 10 kap. 28 § OSL. För att tillsyn och uppföljning ska vara möjlig kan det vara nöd- vändigt att tillsynsmyndigheterna, liksom kommuner och landsting som huvudmän, har möjlighet att ta del av sekretessbelagda uppgifter. För tillsynsmyndigheterna gäller generellt enligt 10 kap. 17 § OSL att tillsynsmyndigheter har rätt att ta del av de uppgifter som be- hövs för tillsyn, även sekretessbelagda sådana. Det finns även andra regler i SoL, LSS och skollagen som ger tillsynsmyndigheterna möjlighet att ta del av sekretessbelagda uppgifter i olika avseenden. Utredningen har inte funnit några tecken på att nuvarande sekre- tessregler skapar problem för tillsynsmyndigheterna i deras tillsyn. För kommuners och landstings möjlighet att följa upp en verk- samhet i egenskap av huvudman gäller dock andra förutsättningar. Inom den allmänna hälso- och sjukvården gäller sekretess för uppgifter om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga för- hållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att Rättsliga förutsättningar att ställa och följa upp kvalitetskrav den enskilde eller någon närstående till denne lider men, 25 kap. 1 § OSL. Detta s.k. omvända skaderekvisit innebär att uppgifter om en enskilds personliga förhållanden i princip endast kan lämnas ut med den enskildes samtycke eller med stöd av någon bestämmelse i OSL eller annan lag eller förordning som OSL hänvisar till, 8 kap. 1 § och 10 kap. 1 § OSL. Varje nämnd är egna myndig- heter i OSL:s mening och sekretess gäller därför som huvudregel mellan olika nämnder inom samma kommun. Det finns dock inom hälso- och sjukvården sekretessbrytande bestämmelser som innebär att sekretessen enligt 25 kap. 1 § OSL inte hindrar att uppgift lämnas i vissa angivna fall. Detta gäller bl.a. uppgifter som lämnas från en nämnd till en annan nämnd inom ett landsting eller mellan nämnder i en kommun, 25 kap. 11 § 1 och 2 OSL. I dessa fall behöver således inte någon sekretessprövning ske. Sekretess hindrar inte heller att en uppgift som omfattas av sekre- tess enligt 25 kap. 1 § OSL lämnas från en nämnd till en myndighet för forskning eller framställning av statistik eller för administration på verksamhetsområdet, om det inte kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men om uppgiften röjs, 25 kap. 11 § 5 OSL. Detta s.k. raka skaderekvisit innebär en pre- sumtion för att uppgiften får lämnas ut.59 Inom socialtjänst enligt SoL och LSS gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men, 26 kap. 1 § OSL. Även den kommunala hälso- och sjukvården tillhör i sekretesshänseende samma verksamhetsområde som den kommunala socialtjänsten.60 Några sekretessbrytande be- stämmelser motsvarande vad som gäller inom hälso- och sjukvår- den, som innebär att uppgifter kan lämnas mellan nämnder, finns inte inom socialtjänsten.61 För det offentliga skolväsendet och annan pedagogisk verksamhet med offentlig huvudman finns bestämmelser om sekretess i 23 kap. OSL. För uppgifter om enskilds personliga förhållanden gäller enligt 59Det finns därutöver möjlighet att i vissa särskilda fall lämna uppgifter utan hinder av sekretess, se bl.a. 25 kap. 12 och 13 §§ OSL. 1990/91:14 s. 84 ff. 61I vissa särskilda fall finns dock möjlighet att lämna uppgifter utan hinder av sekretess, se bl.a. 26 kap. 9 § OSL. Om kommunens uppgifter inom fullgörs av flera nämnder ska också vissa uppgifter lämnas mellan nämnderna, 12 kap. 7 § andra stycket SoL. Rättsliga förutsättningar att ställa och följa upp kvalitetskrav dessa bestämmelser i många fall motsvarande sekretess som inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten.62 Både myndigheter och personal verksam inom det allmännas hälso- och sjukvård, socialtjänst och utbildningsverksamhet omfattas av sekretessbestämmelserna, och är förbjudna att röja sekretess- belagda uppgifter, 2 kap. 1 § OSL. Tystnadsplikt i privat verksamhet Regler om tystnadsplikt för uppgifter inom privat driven hälso- och sjukvård finns i patientsäkerhetslagen. Av bestämmelserna följer att hälso- och sjukvårdspersonal inte obehörigen får röja vad de fått veta om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga för- hållanden i sin verksamhet. Som obehörigt röjande anses dock inte att någon fullgör sådan uppgiftsskyldighet som följer av lag eller förordning, 6 kap. 12 § patientsäkerhetslagen. När det gäller privat driven omsorgsverksamhet finns bestäm- melser om tystnadsplikt i 15 kap. 1 § SoL och 29 § LSS. Enligt dessa bestämmelser gäller att den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt SoL eller LSS inte obehörigen får röja vad han eller hon i detta sammanhang har fått veta om enskildas personliga förhållanden. För enskilt bedriven verksamhet enligt skollagen gäller tystnads- plikt enligt 29 kap. 14 § skollagen. Av bestämmelsen följer att den som är eller har varit verksam i enskilt bedriven förskola, enskilt bedrivet fritidshem eller enskilt bedriven förskoleklass eller inom sådan enskilt bedriven verksamhet som avses i 25 kap. skollagen, inte obehörigen får röja vad han eller hon har fått veta om enskildas personliga förhållanden. Vidare anges att den som är eller har varit verksam inom annan enskilt bedriven verksamhet inte obehörigen får röja vad han eller hon i sådan elevhälsoverksamhet som avser psykologisk, psykosocial eller specialpedagogisk insats eller i sär- skild elevstödjande verksamhet i övrigt har fått veta om någons personliga förhållanden. 62 Uppgifter som omfattas av sekretess enligt 23 kap. får dock, till skillnad från uppgifter som omfattas av hälso- och sjukvårdssekretess eller socialtjänstsekretess, lämnas till en annan myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda, 10 kap. 27 § OSL. Rättsliga förutsättningar att ställa och följa upp kvalitetskrav Det saknas direkta bestämmelser som anger vad ett obehörigt röjande är. Vid tolkningen av obehörighetsrekvisitet har det dock ansetts naturligt att söka ledning i OSL.63 Grunden är att den en- skilde ska ha samma skydd för sin personliga integritet vare sig han eller hon får insatser eller undervisning av en offentlig eller enskild verksamhet. Olika bedömningar i fråga om tystnadspliktens omfattning Sekretessbestämmelserna i innebär att uppgifter som omfattas av sekretess hos en myndighet i princip inte får lämnas ut till pri- vata utförare, om inte den enskilde samtycker till utlämnandet.64 Vad gäller frågan om möjligheterna för en privat utförare att lämna uppgifter till den kommun eller det landsting som är huvudman för verksamheten råder en viss rättslig osäkerhet. Frågan har fram- för allt aktualiserats vad gäller möjligheten att lämna uppgifter från privata utförare till den offentliga hälso- och sjukvården och social- tjänsten. gjorde bedömningen att tystnads- plikt enligt 15 kap. 1 § SoL inte utgör hinder mot att uppgifter lämnas till kommunen. Utredningen motiverade detta med att det yttersta ansvaret för en kommuns uppgifter inom inte kan överlåtas på annan och att nämnden har det direkta ansvaret för att sådant som lagts ut på ett företag kontrolleras och följs upp.65 Regeringen anförde vidare i lagrådsremissen God vård och om- sorg om personer med demenssjukdom samt regler för skydd och rättssäkerhet att tystnadsplikt enligt 15 kap. 1 § SoL inte bedömdes utgöra hinder mot att uppgifter om enskild lämnas från enskild verksamhet inom till myndighet inom . Detta motiverades på samma sätt som enligt Socialtjänstdatautred- ningen. Vidare hänvisades till att en socialnämnd som beslutat om en insats som genomförs i en enskild verksamhet får träffa avtal 1980/81:28 s. 23, prop. 1981/82:186 s. 26, prop. 2005/06:161 s. 82 och prop. 2007/08:126 s. 132 f. 64Det finns dock bestämmelser i som medför att uppgifter i vissa fall kan lämnas utan hinder av sekretess. Exempelvis får enligt 10 kap. 2 § OSL uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndighet, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet. 65SOU 2009:32 s. 378. Rättsliga förutsättningar att ställa och följa upp kvalitetskrav med den som bedriver verksamheten om att handlingar ska överläm- nas till nämnden när gallringsskyldighet inträder, 7 kap. 3 § SoL. Det angavs också att det vid tolkningen av obehörighetsrekvisitet har ansetts naturligt att söka ledning i . Regeringen före- slog i lagrådsremissen bl.a. att nya sekretessbrytande bestämmelser skulle införas i OSL för uppgifter som behövdes i viss angiven verksamhet och som lämnas från en myndighet inom hälso- och sjukvården till en annan sådan myndighet, en myndighet inom , en enskild vårdgivare eller en enskild verksamhet på område. Motsvarande bestämmelse föreslogs för en myndighet inom . Utifrån de föreslagna nya sekretess- brytande bestämmelserna i ansåg regeringen att tystnadsplik- ten enligt SoL och patientsäkerhetslagen inte utgjorde något hinder för enskild verksamhet på område respektive en privat vårdgivare att i motsvarande utsträckning som myndigheter inom och hälso- och sjukvården, lämna uppgifter om enskilda i den utsträckning som behövdes.66 Utredningen om rätt information i vård och omsorg (SOU 2014:23) ansåg emellertid att det finns en tystnadspliktsgräns mellan en privat utförare och huvudmannen. Eftersom innebörden av be- stämmelserna om tystnadsplikt ska tolkas och tillämpas med led- ning av bestämmelserna i , ansåg utredningen att motsvarande tystnadspliktsgräns gäller runt en privat driven verksamhet som det i sekretesshänseende finns runt en myndighet. Att det inte skulle finnas någon tystnadspliktsgräns mellan en privat utförd social- tjänst och en myndighet inom saknade en- ligt utredningen stöd i nuvarande sekretessreglering. Utredningen menade vidare att kommunens övergripande ansvar för exempelvis kontroll av utförd verksamhet inte kan innebära oinskränkta möjlig- heter för kommunala myndigheter att ta del av individuppgifter som dokumenteras av olika utförare. Det kunde dock enligt utred- ningen inte uteslutas att ett utlämnande i enskilda fall kan vara tillå- tet vid en tillämpning av bestämmelserna om tystnadsplikt.67 Utred- ningen konstaterade också att det finns en stor osäkerhet från före- trädare för privata vårdgivare och enskilda verksamheter om när 66Lagrådsremiss God vård och omsorg om personer med demenssjukdom samt regler för skydd och rättssäkerhet, , s. 104. 67SOU 2014:23 s. 317, s. 579 f. och s. 622 f. Rättsliga förutsättningar att ställa och följa upp kvalitetskrav information kan lämnas ut och vilken information som kan lämnas ut. Även från huvudmännens sida finns en osäkerhet kring vilken information som kan begäras in.68 Uppgiftsskyldighet för viss verksamhet enligt nuvarande regelverk För privata utförare som omfattas av lagen (1993:1651) om läkar- vårdsersättning och lagen (1993:1652) om ersättning för fysioterapi finns bestämmelser som innebär att utföraren ska lämna upplys- ningar till landstinget.69 Där föreskrivs att en läkare som begär läkarvårdsersättning, och en fysioterapeut som begär fysioterapi- ersättning, ska medverka till att den egna verksamheten kan följas upp och utvärderas. Läkaren eller fysioterapeuten ska till lämna en redovisning med uppgifter om mottagningens personal och medicintekniska utrustning samt om utförda vård- åtgärder och antalet patientbesök. Därtill ska läkaren eller fysio- terapeuten på begäran av lämna upplysningar och visa upp patientjournal samt övrigt material som rör undersökning, vård eller behandling av en patient och som behövs för kontroll av be- gärd läkarvårdsersättning eller fysioterapiersättning.70 I förarbetena till dessa bestämmelser angav regeringen att lands- tingen hade behov av att kontrollera debiterade åtgärder. Från landstingens sida framhölls behovet av uppföljning ur såväl ekono- misk som medicinsk synpunkt, liksom ur ett planeringsperspektiv. Landstingens ansvar för planering och finansiering av hälso- och sjukvården medförde enligt regeringen ett stort och berättigat behov av att följa upp att verksamhet bedrivs på ett sätt som ger ett bra resultat i hela hälso- och sjukvården med avseende på kostnader, effektivitet och kvalitet. Regeringen bedömde det rimligt att stärka ersättningslagarna så att landstingen kan få del av journalhandlingar etc. från privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster som arbetar med nationell taxa. Detta för att kunna verifiera att besök skett och att åtgärderna överensstämmer med den ersättning som begärs. Landstingen framhöll att avidentifierade journaler inte är tillräckligt för att landstingen ska kunna göra den uppföljning som är avsedd. 68SOU 2014:23 s. 320 och s. 626 f. 69En liknande bestämmelse finns i 11 § tandvårdsförordningen (1998:1338). 7026 § lagen om läkarvårdsersättning och 25 § lagen om ersättning för fysioterapi. Rättsliga förutsättningar att ställa och följa upp kvalitetskrav Om landstingen endast ges tillgång till avidentifierade uppgifter finns enligt landstingen ingen möjlighet att göra en meningsfull koppling mellan debiterat besök, vårdåtgärd och journalanteckning för en specifik patient. Enligt regeringens bedömning var det angeläget att landstingen fick de uppföljningsredskap som de ansåg sig behöva för att följa upp den vård som de finansierar. En annan aspekt var att lands- tingen kan ha behov av att följa hela vårdkedjor med avseende på kvalitet, effektivitet och resultat. Regeringen anförde att uppfölj- ning inom hälso- och sjukvården blir allt mer inriktad mot att följa hela processer i stället för enskilda åtgärder. För att möjliggöra en sådan uppföljning behövs identifierbara patientuppgifter. Lands- tingen behöver dock enligt förarbetena inte rutinmässigt ha tillgång till patientjournaler, utan endast i fall då har skäl att misstänka oegentligheter.71 En uppgiftsskyldighet infördes i lagarna för att huvudmännen ska kunna ta del av identifierbara patientuppgifter. Eftersom upp- giftsskyldigheten anges i lag är det inte fråga om något obehörigt röjande enligt patientsäkerhetslagen. Utredningens tolkning av rättsläget Som framgått finns skilda uppfattningar i frågan om huruvida tyst- nadsplikten hos privata utförare gäller i förhållande till den offent- liga huvudmannen inom socialtjänst och hälso- och sjukvård. Vid tolkningen av vad som utgör ett obehörigt röjande ska som nämnts ledning hämtas från OSL. Som huvudregel gäller sekretess mellan myndigheter och det krävs särskilda bestämmelser för att uppgifter ska kunna lämnas mellan myndigheter. När det finns sär- skilda sekretessbrytande bestämmelser i behövs dock enligt regeringen inte särskilda bestämmelser för att privata utförare ska ha rätt att lämna uppgifter på motsvarande sätt.72 Ett utlämnande av en uppgift som är tillåtet för en myndighet enligt OSL ska inte heller anses vara ett obehörigt röjande. 2008/09:64 s. 58 ff. 2005/06:141 s. 63, prop. 2005/06 :161 s. 82 och 93 samt prop. 2007/08:126 s. 133. Det kan dock nämnas att det enligt Lagrådet kan sättas i fråga om inte en sådan begränsning i den straffsanktionerade tystnadsplikten bör framgå av lag, se prop. 2007/08:126 s. 353. Rättsliga förutsättningar att ställa och följa upp kvalitetskrav I förarbetena till den ovan nämna bestämmelsen i 7 kap. 3 § SoL om möjlighet att avtala med den som bedriver enskild verksamhet om att handlingar ska överlämnas till nämnden när gallringsskyl- digheten inträder, angavs i frågan om förhållandet till tystnadsplik- ten att en följd av att en uppgift inte får röjas obehörigen är att om tillåtelse föreligger eller skyldighet att lämna uppgift stadgas i lag, så får uppgiften lämnas ut. Bestämmelsen innebar att det var fråga om tillåtet överlämnade av handlingar, dvs. det var inte fråga om ett obehörigt röjande.73 Även i 7 kap. 6 § SoL regleras en möjlighet för socialnämnden att avtala om att handlingar som avser rapportering av vissa missförhållanden som rapporterats enligt lagen, ska över- lämnas till nämnden när gallringsskyldigheten inträder. Motsva- rande gäller enligt 23 e § LSS. I förarbetena till bestämmelsen anges att nämnden härigenom ges möjlighet att kontrollera och följa upp verksamheten. Det framhålls dock att i de fall handlingarna rör enskilda, måste bestämmelserna om tystnadsplikt beaktas eftersom ett avtal varken bryter tystnadsplikt eller bestämmelser i I SoL föreskrivs visserligen i fråga om vissa insatser särskilt att socialnämnden ska följa insatserna och på vilket sätt.75 Enligt utred- ningens mening finns det emellertid inte stöd i lagstiftningen för bedömningen att det inte alls skulle finnas någon tystnadsplikts- gräns mellan en privat utförare och den offentliga huvudmannen. Enligt OSL gäller sekretess som huvudregel mellan myndigheter. Inom innebär detta att uppgifter om enskild i princip inte kan lämnas mellan olika nämnder inom en kommun.