sou · H5B342 · 2017-05-29 00:00:00 — I stället är det antaganden kring hur utsläppen av växthus gaser utvecklas som är viktigt i sammanhanget. För arbetet med att nå FN:s klimatavtals mål för den globala medeltemperaturen på max 1,5 ºC över den förindustriella nivån krävs omedelbara och kraftiga förändringar i världens energisystem, transporter och jordbruk. Målet ställer mycket höga krav på världens nationer men kan vara genomförbart med stora ansträngningar. Det kräver att mängden växthusgaser i atmosfären inte tillåts öka alls från nuvarande nivå. Nivån motiveras av de stora negativa effekter som högre temperaturökningar kommer att leda till. Inom och EU finns en trend mot en minskning. De globala utsläppen fortsätter dock att öka. har ökningen följt strålningsdrivnigen och temperaturutvecklingen kopplat till scenariot RCP 8.5. Om trenden för ökade mängder av växthusgaser ökar i nuvarande takt riskerars en global temperaturökning på eller mera innan slutet av detta århundrande. Förhoppningen efter klimatmötet i är dock att det nu globalt kan nås enighet om att nå mer ambitiösta mål för minsking av växthusgaser. Det bör dock observeras att de nationella förbindelser som gjorts i samband med tillsammans förväntas leda till att temperaturökningen begränsas till . Målet på är redan intecknat med de utsläpp som redan har gjorts. 3.1.2Beräkningar av klimatförändringarna i har redogjort för vad de nya scenarierna innebär för i rapporten av det klimatvetenskapliga kunskapsläget (, Klimatologi nr 9, 2014). utgår både från IPCC:S rap port och från andra studier, inklusive regionala klimatscenarier fram tagna vid vid . Beräk ningarna visar liksom tidigare gjorda sammanställningar att redan har blivit varmare och mer nederbördsrikt. Temperaturen kom mer att stiga mer i och än det globala genom snittet. Medeltemperaturen i förutses stiga med 3–jämfört 1960−1990. Vintertemperaturen kan komma att öka med i norra . Nederbördsmönstren kommer också att förändras. Redan för mitten av seklet (2041–2070) visar scenariot med fortsatt höga växthusgasutsläpp (RCP8.5) på en ökning i nederbörd med i stora delar av landet. Ökningarna gäller alla årstider, men mest i norra och mest . i är ökningen betydligt mindre och ungefär hälften av klimatmodellsimuleringarna visar t.o.m. minskad nederbörd för delar av . Nederbörden uppvisar mycket stor variabilitet på olika tidskalor vilket gör att spannet för möjliga utvecklingar blir brett och osäkerheten är gene rellt större än för temperatur. FN:s klimatpanel har i ett högscenario bedömt att den globala havsnivån kan stiga med upp till en meter för att sedan fortsätta att stiga under många . Havsnivåhöjningen i motsvarar den globala. Längre norrut sker ökningen i långsammare takt på grund av den landhöjning som fortfarande pågår efter förra istiden. Vad beträffar vindar och stormar i är resultaten mer osäkra. Enligt kommer det för del även att finnas mer eller mindre stormrika år eller årtionden och förekomsten av stormar kommer troligen inte att skilja sig väsentligt från hur det förhåller sig i dagens klimat. Översvämningar av mark där det normalt inte finns vatten kan bero på olika orsaker. Vattennivån kan stiga i vattendrag och sjöar. Detta beror på ökad tillrinning på grund av mycket nederbörd eller snö avsmältning. kan också översvämmas på grund av långvarig eller intensiv nederbörd där marken kan eller hinner in filtrera vattnet. Vid kusterna kan översvämningar ske på grund av höga havsvattenstånd. Generellt kommer risken för alla dessa typer av översvämningar öka under det närmaste seklet. En närmare redo görelse för de olika typerna av översvämning presenteras under av snitten 3.2.2–3.2.4. För att motverka översvämningar antog EU parlamentets och rådets direktiv /60/EG av om bedömning och hantering av översvämningsrisker (översväm ningsdirektivet). Avsikten är att medlemsländerna ska arbeta för att minska de negativa konsekvenserna av översvämningar och på så sätt värna om människors hälsa, miljön, kulturarvet och ekonomisk verk samhet. I genomförs översvämningsdirektivet genom förord ningen om översvämningsrisker (SFS 2009:956) och MSBFS 2013:1 föreskrifter om riskhanteringsplaner. MSB är ansvarig myndighet och genomför arbetet i nära samarbete med länsstyrelserna. Arbetet genomförs i cykler där varje cykel består av tre steg. I förordningen görs en definition av översvämning. Enligt denna utgörs en översvämning av tillfälligt täckande med vatten av mark som normalt inte står under vatten, vilket inbegriper översvämningar som härrör från sjöar, vattendrag, bergsforsar och från havet i kust områden, däremot inte översvämningar från avloppssystem. I be greppet undantas översvämningar från avloppssystem uttryckligt. Vidare omnämnder definitionen inte heller nederbördsrelaterade över svämningar (som inte nödvändigtvis behöver resultera i översväm ning i avloppsystemet), jämför avsnitt 5.1.2. Även om ett område inte har stor risk för översvämning enligt den exemplifierade definition som ges i förordningen kan betydan de risk föreligga i förhållande till skyfall. Det vill säga att ett skyfall av viss omfattning drabbar vissa områden hårdare än andra på grund av förhållandena på platsen. Dessa områden är därmed mer riskut satta för översvämningar från skyfall än andra. Direktivet och arbete med detta kommer vidare behandlas nedan under avsnittet 3.2.2. Översvämningar från vattendrag och sjöar. 3.2.2Översvämning från vattendrag och sjöar Höga flöden i sjöar och vattendrag kan bli vanligare i stora delar av samt nordvästligaste , i de södra fjälltrakterna och i södra kustland. Flödena beräknas bli lägre i delar av , i inland och norra kustland. De lokala skill naderna är dock stora. Översvämningar utmed sjöar och vattendrag är den vanligaste typen av översvämning i . I en inventering som MSB låtit göra av betydande översvämningar 1901–2010 har av översväm ningarna skett utmed sjöar och vattendrag. har MSB och över siktligt karterat vattendrag och sjöar och kartlagt vilka om råden som riskerar att översvämmas vid olika flöden. MSB har hit tills karterat ca 75 vattendrag eller . Prioriteringen av de vattendrag som karterats har gjorts av MSB i samråd med och länsstyrelserna. Syftet med översvämningskarteringarna är att underlätta planeringsarbetet inom exempelvis kommuner och läns styrelser och vara ett hjälpmedel för att anpassa samhället till ett förändrat klimat. Karteringarna kan även vara ett stöd i räddnings tjänstens övergripande planering av insatser och ett underlag för arbetet med kommunala handlingsprogram. Myndigheten identifierade arton områden i landet som kan få betydande konsekvenser om en omfattande översvämning inträffar. Dessa områden har rapporterats till och utgör de geografiska områden för vilka kartorna över översväm ningshot framställts. De arton identifierade orter där MSB bedömer att konsekvenserna av en översvämning från sjöar och vattendrag är störst är: , , , , , , , , , , , , , , , , och . Några av dessa områden hör till samma avrinningsområden. Det gäller och utloppet via (, , , och ), (, ) samt och (, , ). Flera av dessa orter antas få ökade problem med höga flöden i ett förändrat klimat enligt länsvisa klimatanalyser (Klimatologi nr.16-36). På förväntas mer nederbörd vilket också visar sig i fler 100-årsflöden. I och liksom Kungsbackaån förväntas en ökning av 100-årsflödet med 10–30 pro cent vid seklets slut. Ett 100-års flöde i vid antas öka med mellan 10–till seklets slut. Ett 100-årsflöde i Fyrisån förväntas dock vara oförändrat eller minska . I norra minskar snömagasinen vilket generellt innebär minskade 100-årsflöden jämfört med referensperioden. En sådan utveckling kan ses för som liksom Fyrisån förutses få ett 100-årsflöde som är oförändrat eller minskar , för med en minskning om och med en minskning med 5–. Ett undantag från de minsk ningarna som förutses i norr är med ett 100-årsflöde som är 15–större än . En ökning är också att vänta för Ljusnan med 10–och till viss del där scena rierna pekar på en utveckling för 100-årsflöden som är oförändrade eller ökar . MSB:s arbete med översvämningsförordningen spänner över en cykel . Första cykeln utfördes –2015. Arbetet genomförs i tre steg där steg 1 innebär att identifiera geo grafiska områden där betydande översvämningsrisk finns eller kan förväntas uppstå, steg 2 innebär att s.k. hotkartor och riskkartor utarbetas för de identifierade områdena. Steg 3 innebär slutligen att riskhanteringsplaner för översvämningsriskerna utarbetas. Planerna syftar till att identifiera centrala slutsatser från hot- och riskkartona och eventuella behov av åtgärder. I arbetet ingår också att analysera konsekvenser för människors hälsa, miljön, kulturarvet och ekono misk verksamhet. Riskhanteringsplanerna upprättas av de länsstyrelser som har om råden med betydande översvämningsrisk och redovisades . De åtgärder som föreslås utgörs i stor utsträckning av bered skapsåtgärder som även inkluderar kunskapsuppbyggnad och åtgärd er för återställning eller uppföljning. Förebyggande åtgärder eller skyddsåtgärder förekommer i mindre utsträckning. Det kan bland annat antas bero på att det är länsstyrelserna som ansvarar för planen, och att skyddsåtgärder som uppbyggnad av exempelvis översväm ningsskydd och flödesreglering inte ingår i länsstyrelsernas mandat. Konsekvenser av översvämningar vid har belysts i flera rap porter och utredningar bland annat i Klimat och sårbarhetsutred ningens betänkande Översvämningshot – Risker och åtgärder för , och (SOU 2006:94). På grund av utbyggnaden av samhällstrukturen och de geologiska och geotekniska stabilitetsförhållandena (se vidare under avsnitt 3.3.1) är problematiken runt och längs svårlöst. är största sjö och största vattendrag. reglerades , vattendomen för härstammar i huvudsak , med vissa mindre ändringar 1955. Domarna innehåller en rad bestämmelser om hur vattenhushållningen ska skötas och är ut formade för att tillmötesgå olika intressen. En viktig regel i domarna är begränsningen av den högsta tappningen i till /s. Syftet med tappningsbegränsningen är att undvika skador av skred och översvämning längs älven. Det vanliga är att tappningsförmå gan ökar hos en sjö efterhand som nivån stiger, men så är alltså inte fallet för . 3.2.3Långvarig eller intensiv nederbörd De västra fjälltrakterna, västsidan av sydsvenska höglandet och får i genomsnitt mest nederbörd i . Det är också dessa områden som i genomsnitt får mest neder börd . Nederbörden i förväntas öka och i slutet av seklet (2071–2100) kan årsnederbörden lokalt, enligt scena rierna RCP4.5 och RCP8.5, vara än i perioden –2000. Redan för mitten av seklet (2041–2070) visar RCP8.5 en ökning av nederbörden med i stora delar av landet (Klimatologi 9, 2014 ). Ökningar kan ses för alla årstider, men mest i norra och mest . i är ökningen betydligt mindre och unge fär hälften av klimatmodellsimuleringarna visar på minskand neder börd för delar av . Spannet för möjliga förändringar av nederbörden är brett och osäkerheten generellt större än för temperatur. För alla årstider finns det enskilda klimatmodells imuleringar som inte ger någon eller bara en liten nederbördsök ning vid slutet av seklet. Intensiva regntillfällen med stora nederbördsmängder inträffar i . De allra största nederbördsmängderna som i genomsnitt inträffar en gång , drabbar ofta den men också och då speciellt inre . Extrema nederbördstillfällen har –2014 drabbat hela landet men varit vanligare längs , i , och i (, rapport ). har flera städer i drabbats av översvämningar orsakade av hastiga regn- och störtskurar. Exem pel på detta är bland annat översvämningar i , , , och och i . Konsekvenserna av sådana skyfall har oftast lokal karaktär. Samma regn (intensitet, varaktighet och om fattning) orsakar olika konsekvenser beroende på de lokala förhållan definition av skyfall är eller . Om marken redan är mättad på vatten innan skyfallet kan stora skador inträffa även vid kraftigt regn som inte definieras som skyfall enligt kriterier. Även vid längre perioder utan nederbörd kan markens förmåga att ta upp regn på verkas till det sämre eftersom uttorkad mark har sämre infiltrerings förmåga än fuktig. Hur stora konsekvenserna blir efter ett skyfall beror alltså på en mängd olika faktorer, dels på hur stora mängder nederbörd som kommer och på intensitet av nederbörden, dels på markens förmåga att infiltrera vatten samt på områdets karaktär och kapaciteten för att leda undan den mängd nederbörd som kommer i det drabbade området. De uppskattningar av framtida förändringar och klimatfaktorer som gjorts pekar i allmänhet på en framtida ökning av den extrema korttidsnederbörden. Resultaten tyder på en ökning av inten siteter med kortare varaktigheter än (se , Klimatologi nr.37, 2015). Den extrema korttidsnederbörden är i dagens klimat relativt jämnt fördelad över landet. Den framtida ökningen upp visar inte heller några tydliga regionala skillnader. Kunskapen om och analyserna av långvarig eller intensiv neder börd och översvämningar har ökat , om än inte i samma utsträckning som kunskapen om översvämningar från sjöar och vattendrag. MSB har låtit ta fram en kunskapsöversikt kring skyfall och dess konsekvenser på avloppssystem vilket redovisas i rapporten – Konsekvenser vid skyfall över tätorter . MSB har också avslutat forskningsstudien ”Nederbörd och översvämningar i framtidens ”. Det över gripande syfte har varit, liksom i arbetet med fluviala översvämning ar, att stödja kommuner och länsstyrelser i deras klimatanpassnings arbete avseende risken för översvämningar i dagens och framtida klimat. Projektet illustrerar bland annat kedjan från den konkreta hotbilden till underlag för potentiella skyddsåtgärder. Havsnivåhöjningen leder till ökad översvämningsrisk vid högvatten i kustområdena. En konsekvens av en höjd havsnivå är att det kom mer ge förändringar i kustlinjen, då områden som inte gjorde det, permanent kommer täckas av vatten. I dessa fall rör det sig inte längre om någon översvämning utan om ett nytt normaltillstånd. Den globala havsnivån har stigit med i genomsnitt –2010. –2010 var stig ningstakten . väntas havsnivån fortsätta att stiga i högre takt. En bedömd övre gräns för stigningen är unge fär en meter fram enligt FN:s klimatpanel (se , Klimatologi nr 9 samt nr 14). har en fördel genom att landhöjningen motverkar havs nivåhöjningen. Landhöjningen varierar och är störst i norra vid (/år) och minst i (/år). har en landhöjning . kan havsnivåhöjningen innebära att rinner in i , vilket bl.a. skulle påverka som dricksvattentäkt. kan inte dra nytta av landhöjningens effekt på framtidens havsnivåer. Översvämningar vid låglänta kuster kan förvärras i samband med höga havsvattenstånd och stigande havsnivåer. Höjda havsvatten stånd uppkommer tillfälligt till följd av rådande lufttryck och stor mar, vilket bland annat kan leda till problem med erosion för låglänta områden. Detta gäller speciellt i som är mer exploate rat och mer utsatt för stormar från väster och delvis har mer erosions benägna stränder. i har i en analys utifrån skikten med havsnivåhöjningarna framtagna utifrån Lantmäteriets höjddata i RH2000 kommit fram till att cirka 3 000 bostadshus är belägna mindre än över dagens medelhavsnivå och är där för i riskzonen redan vid nuvarande högvattensituationer, vilket även kan leda till erosion och grundvattenhöjningar. Om havet stiger en meter så är de direkt hotade. 23 000 bostadshus och 2000 tomter ligger på en nivå som är mindre än över medelhavsytan i nuvarande klimat och är därmed i riskzonen för framtida högvatten situationer, inklusive risk för erosion och grundvattenhöjningar. Nettoeffekten av en meters global havsnivåhöjning under och landhöjningen redovisas i figuren nedan. Figur 3.1 Nettoeffekten av en meters global havsnivåhöjning under och landhöjningen 3.2.5Förebyggande åtgärder mot översvämningar Med översvämningsrisk avses dels sannolikheten för att händelsen ska inträffa, och dels de konsekvenser som händelsen får. Risken för översvämning kan minskas genom förebyggande åtgärder som syftar till att förhindra att händelsen uppstår (minskad sannolikhet) och skadebegränsande åtgärder som mildrar konsekvenserna av händelsen (minskade konsekvenser). MSB beskriver i sin vägledning för riskhanteringsplaner olika åt gärdskategorier. Förebyggande åtgärder och skadebegränsande åtgär der görs för att minska risken för översvämning. och återställningsåtgärder tar om hand ett akut skeende och åter ställer de skador som uppkommit. Förebyggande åtgärder separerar översvämningsrisken och det hotade värdet genom styrande åtgärder och normgivning. Det kan handla om att i fysisk planering förhindra placering av nya eller kompletterande verksamheter och bebyggelse i översvämningshota de områden, besluta om flytt av byggnad eller verksamhet eller att reglera lägsta grundläggningsnivå för bebyggelse. En förebyggande åtgärd kan också handla om anpassning av verksamheter för att minska de negativa konsekvenserna i händelse av en översvämning, exempelvis åtgärder på byggnader, infrastruktur, anpassning av verk samheter och processer etc. Till kategorin förebyggande åtgärder hör även utredande insatser och utveckling av beslutsstöd och studier, exempelvis modellering av översvämningsrisker, fördjupade sårbar hetsanalyser, framtagande av underhållsprogram för system och verk samheter etc. Informationsåtgärder kan också användas för att sprida kunskap och främja samordning. Skyddsåtgärder syftar till att reducera översvämningshot, sår barhet eller konsekvens genom bland annat utveckling av naturliga översvämningsskydd som att stärka fördröjningskapaciteten eller infiltrationskapaciteten och olika typer av flödesreglering. Länssty relserna tar i sin rapport i fysisk planering upp sådana typer av åtgärder och nämner bl.a. infiltration av vatten i gröna områden eller genom genomsläpplig markbeläggning, fördröjning av vatten genom vegetation i kombination med exempelvis magasin för uppsamling och flödesvägar, översvämningsparker eller våtmarker, buffertzoner längs vattendrag, absorption av vatten genom planter ing av vegetation eller gröna tak och väggar för att minska dagvatten mängderna. I reglerade vattendrag kan flödena jämnas ut genom ändrad tappningsplanering. Andra skyddsåtgärder är byggande av kanaler och invallning. Pumpar, erosionsskydd eller muddring är tek niska installationer som ofta hör samman med byggande av bland annat eller ändrad reglering. Vilken eller vilka skyddsåtgärder som är mest lämpliga måste analyseras utifrån situationen på varje specifik plats. För att komma tillrätta med problemen orsakade av översvämning från sjöar och vattendrag kan det i vissa fall vara mest effektivt att vidta en åtgärd på en annan plats i avrinningsområdet. Samverkan med andra kom muner kan då behövas. Grundläggande är att risken för översväm ning i såväl dagens som i ett framtida perspektiv måste identifieras och att olika alternativ måste analyseras och utvärderas. Kraftig nederbörd och ökade flöden i vattendrag liksom höjda och varierande grundvattennivåer ökar risken för ras och jordskred. De ökade riskerna uppstår framför allt i områden där risken är hög . Det gäller Vänernlandskapen, , östra och nästan hela . De lokala förhållandena avgör var riskerna kommer att vara störst. Risken för slamströmmar (vatten som bär med sig jordmassor) ökar också framför allt i fjällområde na och i kuperad terräng med moränjordar. Jordskred och ras är snabba massrörelser i jordtäcket (de lösa jordlagren) eller i berggrunden. Skador vid skred och ras handlar dels om skador på mark och byggnader inom det drabbade skred- området, dels om skador inom det markområde nedanför slänten där skred- och rasmassorna hamnar. Ett skred eller ras är i många fall en följd av en naturlig erosionsprocess och kan även utlösas av riklig nederbörd eller av mänskliga ingrepp i naturen. En gemensam nämnare är att både skred och ras kan inträffa hastigt mer eller mindre utan förvarning. Det finns ingen känd metod att mäta eller registrera marksignaler som med någon framförhållning kan förebåda skred eller ras i den svenska geologiska miljön (undantaget är i någon mån slamströmmar som har en starkare koppling till neder börd). Kunskapen om klimatförändringars påverkan på riskerna för skred och ras har ökat sedan Klimat- och sårbarhetsutredningens betän kande (2007). Dock bedömer SGI att fortsatt kunskapsuppbyggnad behövs kring kvantifiering av de geotekniska effekterna och sam hällskonsekvenserna samt för att identifiera den geografiska sprid ningen av riskerna. SGI genomförde –2012 den s.k. älvutredningen med anledning av ökade flöden i älven vid ett förändrat klimat. Utred ningen undersökte skredriskerna längs , hur dessa påverkas vid ökad avtappning genom samt vilka erosions- och skred- förebyggande åtgärder som behöver vidtas. Uppdraget innefattade kartering av älv för både dagens skredrisknivåer och de förändringar som förväntas med hänsyn till tillgängliga klimat scenarier. För en sådan analys behöver både sannolikheten för och konsekvensen av skred utredas. Utifrån den metod som togs fram i älvutredningen har sedan ytterligare områden identifierats som prioriterade för en skredriskanalys. Identifiering av områden med låg stabilitet har även utförts genom MSB:s översiktliga stablitets karteringar av bebyggda områden . Detta framför allt till stöd för kommunernas riskinventering och riskhantering. Nedan beskrivs gjorda karteringar närmare. är , sträcker sig från till och går genom sex kommuner som ligger i direkt anslutning till älven. är en av de mest skredfrekventa dalgångarna i . inträffar ett flertal skred, varav huvuddelen är små och rela tivt ytliga, oftast erosionsbetingade. Ett nytt stort skred i kan få stora konsekvenser för bebyggelse och för vattenförsörj ningen till och omgivande kommuner. Klimatförändringen ökar denna risk, eftersom den bl.a. innebär ökad nederbörd i och därmed också ökade vattenflöden i . Ökade vattenflöden i ger mer erosion i älvfåran och högre vattentryck i lerjorden vid sidan av älven. På så sätt blir risken för skred ännu större . är en av de mest skredkänsliga dalgångarna i . De främsta orsakerna till den höga skredfrekvensen i är de geologiska förhållandena med mäktiga, lösa lerlager som under inlandsisens avsmältning bildades i havet, det varierande flödet i älven som orsakar erosion samt påverkan från samhällets utbyggnad och verksamheter på land och i vatten. På grund av förekomsten av högsensitiv lera, så kallad kvicklera kan skreden få stor omfattning. De största områdena med höga skredrisker återfinns i den norra delen av älven. Sträckan från till Ödegärdet söder om utgör det största sammanhängande området med hög skredrisk. Området präglas av höga branta slänter och djupa branta raviner. I området finns talrika spår efter tidigare skred. Inom denna del finns långa sträckor med högsensitiv lera, framför allt på älvens västra men även på östra sidan. Stora områden har markerats med förhöjd risk för sekundära effekter med bland annat risk för bakåt gripande följdskred och stor älvpåverkan. Sedan utredningen har SGI arbetat vidare med utredningar och åtgärder i främst , tätort och i indu striområde med stöd från MSB och . SGI föreslår i utredningen stabilitetsförbättrande åtgärder inom områden där sannolikheten för skred har sannolikhet fyra och fem på en femgradig skala. Det innebär stabilitetsförbättrande åtgärder längs av den totalt ca: strandlinjen fördelat med på västra sidan och på östra sidan av älven. I älvutredningen kartlades både dagens förhållanden och den förändring som förväntas ske till följd av klimatförändringen. I uppdraget ingick också att förbättra och utveckla metoderna för kartering och värdering av riskerna. I riskanalysen togs hänsyn både till sannolikheten för skred och till värdering av de konsekvenser som skred kan ge upphov till. Genom att identifiera olika riskområden har en bedömning gjorts av var geotekniska förstärkningsåtgärder bör utföras.