sou · H5B395 · 2017-12-05 00:00:00 — Digitalisering av besöksnäringen behandlas mer ingående i kapitel 5. Frågan om kompetensförsörjning är en nyckelfråga i utvecklingen av besöksnäringen och turismen till och inom . Det är en mång- bottnad utmaning som kräver kompetensutveckling av såväl befintlig personal inom besöksnäringens branscher som utbildning och rekrytering av ny personal. Utbildningar behöver utvecklas och matchas med näringslivets och den offentliga sektorns behov samt kvalitetssäkras på alla nivåer, från akademiska program till gymnasieskolan. Besöksnäringens tillväxt och framtida utveckling ställer också krav på ökad kunskap och kompetens om besöksnäringen bland an- ställda i den offentliga sektorn och som i sin yrkesroll ska bemöta företagen inom besöksnäringens branscher beträffande tillstånd, tillsyn och gemensam utveckling av destinationer och regioner. Kompetensförsörjning i besöksnäringen behandlas mer ingående i kapitel 6. 3.5.3Utveckling, innovation och forskning Forskning, innovation och ett kontinuerligt utvecklingsarbete är nödvändigt för att bemöta besöksnäringens och turismens potential, tillväxt och utmaningar, inte minst ur ett hållbarhetsperspektiv. Utredningen bedömer att besöksnäringens innovationsförmåga behöver främjas liksom dess beställarkompetens, det vill säga för- måga att definiera behov, beträffande forskning och innovation. Nationellt stöd till utveckling av destinationer och tematiska områden sker genom regional- och landsbygdspolitik. Som ett komplement till dessa insatser ser utredningen att besöksnäring och turism behöver få en tydligare plats i nationell innovationspolitik. Ett innovationsstödsystem och en institutssektor som kan svara mot besöksnäringens och turismens behov är avgörande för svensk besöksnärings långsiktiga konkurrenskraft, kompetensförsörjning och innovationsförmåga. Utveckling, innovation och forskning behandlas mer ingående i kapitel 7. Statistik, data och analys behandlas i kapitel 8. Väl fungerande transporter spelar en stor roll för tillgänglighet till, mellan och inom destinationer och besöksmål och därmed möjlig- heten att utveckla svensk besöksnäring. En växande turism, där nya starka besöksmål utvecklas, förändrar den svenska logistikkartan och det är viktigt att besöksnäringens behov inkluderas i resonemang om näringslivets transportbehov. Framtidens hållbara transporter är ett strategiskt område för svensk politik och innovation. Besöksnäringen skiljer sig inte i grunden från andra näringar avseende behovet av hållbara transport- lösningar. Det som gör frågan extra angelägen är att besöksnäringen växer snabbt, och att resandet och transportbehovet därmed ökar, utan att det finns någon egentlig strategi för att hantera detta. Andra viktiga områden är kollektivtrafikens roll, utmaningar för olika trafikslag och deras sammankoppling samt system för infor- mation och biljetter. Utöver transporter är även tillgång till digital infrastruktur grundläggande för besöksnäring och turism. Trafikutbud och transporttillgänglighet behandlas mer ingående i kapitel 9. Naturturism är en globalt växande trend och efterfrågan på natur- och äventyrsupplevelser ökar. attraherar besökare i hög utsträckning just på grund av vår natur. Naturen kan sägas vara en infrastruktur, eller resurs, för besöksnäringen. En attraktiv och långsiktigt tillgänglig naturmiljö är avgörande för att kunna driva företag inom naturturism och naturbaserade upplevelser. Ett stort antal både privata och offentliga aktörer arbetar inom naturturism- och friluftslivsområdet. Här bedöms det finnas en god potential för framtida utveckling av upplevelser och företagande, såväl i storstadsnära natur som i glesare landsbygder. finns utmaningar: Dels involverar arbetet aktörer med olika roller och inte sällan olika målbilder i skilda delar av samhället, dels är utveckling av turism i såväl naturmiljö i allmänhet som i skyddade naturområden ett ansvar som ställer stora krav på hållbar utveckling. Turism och besöksnäring i naturmiljö behandlas mer ingående i kapitel 10. Liksom naturen kan kulturen sägas vara en infrastruktur, eller resurs, för besöksnäringen. som besöksmål kännetecknas av kultur- miljöer i form av bland annat historisk bebyggelse och arkitektur, parker, bruk och industrihistoriska miljöer, museer och världsarv, men också jordbrukslandskapet med dess äldre bebyggelse. Vårt kulturarv har en efterfrågan och många besöksmål som kan utvecklas och knyta till sig företag. Kulturturism inkluderar också upplevelser av konst, scenkonst och annan samtida kultur, som väcker intresse hos besökare. Svensk film, litteratur, arkitektur, form och design, konst, dataspel och musik bidrar väsentligt till Sverigebildens attraktionskraft och de upplevelser och produkter som gör att internationella turister väljer som resmål. Kulturturism behandlas mer ingående i kapitel 11. Mat och dryck bidrar till resenärernas upplevelse av en destination som en ny marknad med alltmer mat- och dryckes- intresserade resenärer växer fram. Ur ett samhällsperspektiv stärker måltidsturismen länkarna mellan städer och landsbygder, tillför entreprenörer och arbetstillfällen i landsbygderna och kan bidra till hållbarheten i den lokala miljön. Måltidsturismen bygger på intresse för kvalitet, hantverk och sensoriska upplevelser, men djupast är potentialen grundad i vår ämnesomsättning – alla besökare måste äta och går närmare en fjärdedel av besökares utgifter till mat och dryck. Med strategisk utveckling kan en ännu större del av dessa spenderade kronor förstärka upplevelsen av , besöksmålet eller det enskilda evenemanget. Måltidsturism bör ses som en del av kulturturismen som genererar ett viktigt mervärde även inom natur- turismen. Måltidsturism behandlas mer ingående i kapitel 12. 3.5.8Evenemang och stora möten Evenemang är en dynamisk och snabbt växande sektor med tydliga synergier för turism och besöksnäring. blir förutsätt- ningarna för att genomföra evenemang allt mer komplexa. Evene- mang växer i betydelse som verktyg i stads- och samhällsutveckling. Många svenska städer och destinationer arbetar strategiskt med utveckling, planering och uppföljning av evenemang. Evenemangens sociala leverabler, det vill säga hur man via ett evenemang skapar engagemang och upplevd nytta hos allmänheten, får allt mer fokus. En annan trend är att allt fler städer och destina- tioner arbetar strategiskt med evenemangsportföljer. Stora möten, som kongresser och konferenser, är en form av evenemang. Evenemang och stora möten behandlas mer ingående i kapitel 13. Det ligger i de politiska målen att göra det enklare för kvinnor och män att utveckla och driva sina företag. En viktig faktor för tillväxt och sysselsättning är att besöksnäringens företag har konkurrens- kraftiga förutsättningar i förhållande till omvärlden. Uppgiftsläm- nande och tillsyn beskrivs av företagen själva som en av de tyngsta utmaningarna med att driva företag. Det är centralt att regler som omfattar företagandet i besöksnäringen är ändamålsenliga så att den administration som krävs för att följa regelverken hålls till ett minimum. Även service, bemötande och korta handläggningstider är av stor vikt för en konkurrenskraftig besöksnäring. Tillgång till finansiering liksom långsiktighet och förutsägbarhet på nationell, regional och lokal nivå är också viktigt för företagens villkor. Den del av företagens villkor som rör regler, tillstånd och tillsyn behandlas mer ingående i kapitel 14. 3.5.10Samband mellan de tematiska insatsområdena Fyra av de strategiska insatsområden som utredningen föreslår är tematiska; naturturism, kulturturism, måltidsturism samt stora evenemang och möten. I praktiken hänger dessa områden i hög grad samman och de har under utredningens arbete ofta visat på samband och synergier som är viktiga att ta tillvara. Evenemang och stora möten har tydliga behov av särskilda struk- turer, ledarskap och verksamhetsstöd vilket utvecklas i kapitel 13. länkar området till natur-, kultur och måltidsturism. En snabbväxande evenemangsform är till exempel motionslopp och extremsporttävlingar i natur- och kulturlandskap – ett utvecklings- område som bidrar till nya och växande företag i hela landet, men också innebär utmaningar avseende bland annat transporter, alle- mansrätt, markägaravtal och myndighetsutövning. Måltidsturism och evenemang kan ibland vara en och samma sak i form av marknader och matfestivaler. Mat och dryck är också en självklar del i alla evenemang oavsett område. Här finns synergier och möjlighet att profilera och utveckla företag- ande kring måltider. Måltiderna är i lika hög grad sammanlänkande med natur- och kulturturism. Småskalig livsmedelsproduktion är i sig en kulturyttring, och reseupplevelser som byggs kring mat och måltider är en form av kulturturism. Matlagning och måltider för besökare i naturen länkar samman naturturism och måltider. Alla dessa utvecklingsområden innebär möjligheter, men väcker också frågor och utmanar regelverk och traditionella sätt att arbeta kring inte minst tillståndsgivning och tillsyn. En övergripande och stor utmaning är att är stort och bortom städerna är kundunderlaget ofta begränsat för merparten destinationer och småföretag. Detta i kombination med korta säsonger, svårigheter med kompetensförsörjning och begränsad till- gänglighet gör att det är en utmaning att bedriva före- tag i besöksnäringens branscher i landsbygderna. Myndigheter och aktörer som stödjer och främjar besöksnäringens utveckling behöver gå i takt och samarbeta om det ska finnas en möjlighet att göra besöksnäringen till en hållbar export- och sysselsättningsmotor i landsbygder. Ett område där vi ser många synergier, och risk för onödig suboptimering med att tänka och arbeta stuprörsmässigt, är turism i natur- och kulturmiljö. I verkligheten sammanfaller dessutom dessa miljöer ofta rent fysiskt. Både nationalparker och världsarv är, för att ta ett exempel, miljöer med både natur- och kulturvärden. Vår bedömning är att utvecklingsarbetet, och i förlängningen både före- tagande och sysselsättning, blir lidande om inte fler aktörer arbetar utifrån ett helhetsperspektiv. Flera inspel till utredningen har därför lyft fram landskapsbegreppet som en möjlig väg framåt, där ett verktyg är EU:s landskapskonvention som trädde i kraft i . Konventionen är ett instrument för skydd, förvaltning och planering av landskap i , och definierar landskap som ”ett område sådant det uppfattas av människor och vars karaktär är resul- tatet av påverkan av och samspel mellan naturliga och/eller mänsk- liga faktorer”. Alla landskapets värden lyfts fram: kulturella, ekolo- giska, miljömässiga, sociala och ekonomiska. I den samiska kulturen är detta synsätt en självklarhet, och inget som behöver uppfinnas på nytt. I det samiska landskapsperspektivet hänger människa, natur och landskap ihop som en odelbar helhet. Samisk turism utvecklas i kapitel 11. Sammanfattningsvis bedömer utredningen att det med hänsyn till samband och synergier bör eftersträvas att hålla ihop utvecklings- och innovationsinsatser riktade mot de tematiska insatsområdena. Detta är viktigt att ta hänsyn till i bedömningen av hur en ny natio- nell funktion, med rollen att verka för långsiktig uppbyggnad av innovationsförmåga och kunskapsutveckling skapas. –att regeringen inrättar ett Nationellt besöksnäringsforum som bjuder in besöksnäringen, statliga myndigheter, regioner och kommuner till utveckling och koordinering av en nationell strategi för hållbar turism och växande besöksnäring. –att Nationellt besöksnäringsforum får ett sekretariat på och att detta bemannas med personer med god kunskap om de strategiska insatsområdena, motsvarande tre heltidsanställda. Genomförandet av en politik för hållbar turism och växande besöks- näring kräver ett horisontellt angreppsätt över flera politikområden. Genomförandet kräver även ett vertikalt angreppssätt enligt den svenska förvaltningsmodellen som bygger på decentralisering och ansvarsfördelning på nationell, regional och lokal nivå med fristående statliga myndigheter och ett kommunalt självstyre. Utveckling och implementering av en nationell strategi för hållbar turism och växande besöksnäring kan endast lyckas genom en stark dialog mellan staten, regioner och kommuner, och det privata näringslivet. Dialogen och arbetet behöver en hemvist. Utredningen föreslår att regeringen genom Näringsdepartemen- tet står som huvudman för Nationellt besöksnäringsforum med upp- drag att ta fram ett förslag på nationella strategin för hållbar turism och växande besöksnäring samt, efter att regeringen fattat beslut om den nationella strategin, koordinera den. Nationellt besöksnäringsforum föreslås ersätta det Dialogforum som står som värd för. Det är lämpligt att Nationellt besöksnäringsforum har som huvudman i stället för i en myndighet eftersom Näringsdepartemen- tet kan lyfta frågorna till andra departement och överbrygga stuprör inom på ett annat sätt än vad ett forum placerat på en myndighet, till exempel , har möjlighet att göra. Förslagsvis inrättas Nationellt besöksnäringsforum för att verka på 5–, strategin utvecklas och Arbetet bör kopplas till det arbete som sker i andra regeringsstrategier som till exempel Exportstrategin med dess Team insatser, den nationella livsmedelsstrategin och digitali- seringsstrategin m.fl. Forumet, som inrättas av regeringen, bjuder in representanter för , Visit , några regioner och kommuner och företag/organisationer inom besöksnäringen, civilsamhället till exempel idrottsrörelsen eller kulturförbund samt forskare, till en styrgrupp med ansvar för utveckling och koordinering av den nationella strategin för hållbar turism och växande besöksnäring. Styrgruppen utgör inte en formell styrelse med röster och mandat. Styrgruppens roll är att bidra till utveckling och koordinering av den offentliga strategin för besöksnäringen. Förslagsvis byts represen- tanter i styrgruppen stegvis ut så att en förnyelse sker . som huvudman är ytterst beslutande rörande strategins utveckling och koordinering. Myndighetsgruppen föreslås vara representerad via i styrgruppen. Övriga departement, relevanta myndigheter och representanter för branschorganisationer och arbetsmarknadens parter föreslår vi kopplas till Nationellt besöksnäringsforum som rådgivande grupp – enligt den modell som brukas i . Utöver det ansvar som regeringen och myndigheter tar behövs en bred upp- slutning från hela besöksnäringens aktörssystem kring genom- förandet av den nationella strategin för hållbar turism och växande besöksnäring. Alla behöver bidra utifrån sina roller och ansvars- områden. Utredningen bedömer att samverkan med regioner och kommuner samt besöksnäringen kan formaliseras via avsikts- förklaringar. Utredningen föreslår att Nationellt besöksnäringsforum får ett sekretariat på och att detta bemannas med personer med god kunskap om de strategiska insatsområdena, motsvarande tre heltidsanställda. 3.6.2Ny nationell funktion för utveckling och innovation –regeringen bildar en ny nationell funktion med uppdrag att främja långsiktig uppbyggnad av innovationsförmåga och kunskapsutveckling inom en rad strategiska insatsområden, samt att koordinera besöksnäringens aktörer och behov med innovationsstödsystemets aktörer. Innovation och ett kontinuerligt utvecklingsarbete är helt nöd- vändigt för att bemöta turismens och besöksnäringens potential, tillväxt och utmaningar, inte minst är detta väsentligt i ett hållbar- hetsperspektiv. I den globala konkurrensen behöver företag och destinationer erbjuda upplevelser i form av produkter och tjänster som håller mycket hög kvalitet. Detta ställer krav på att besöks- näringens aktörssystem i form av såväl privata som offentliga aktörer har en hög innovationsförmåga som säkerställer utveckling av före- tag, produkter, tjänster och processer. En viktig förutsättning för detta är besöksnäringens branscher och behov koordineras med innovationsstödsystemet. Givet det stora inslaget av tjänster i besöksnäringen bör tjänste- logiken, som innebär att värdet uppstår i användningen av en vara, tjänst eller kombination av dessa, vara styrande för utveckling. Med detta sätt att se på begreppet tjänst ligger fokus på värdet som skapas för användaren, reseanledningen eller vad användaren strävar efter att uppnå. Innovationsarbete behöver utifrån detta synsätt utgå från användarens behov och process för värdeskapande dvs. användar- driven innovation. Reseanledningen är en av de viktigaste faktorerna att förstå i före- tagens och destinationernas utveckling av erbjudanden. Turismen går mot ett allt större fokus på kroppsliga, sinnliga och mentala upp- levelser i stället för ett traditionellt fokus på synintryck då man som turistdestination i första hand erbjöd sights och sightseeing. Detta skapar en efterfrågan på kvalitativa turismupplevelser och koncept. Genom digitaliseringen har innovationer i form av helt nya affärs- modeller blivit möjliga och allt vanligare. Ett exempel är delnings- plattformar för förmedling av tjänster som involverar privatpersoner både som utförare och nyttjare. I en digitaliserad, global bransch som besöksnäringen är förmågan till användardriven och öppen innovation i samspel med olika aktö- rer avgörande för konkurrenskraft. I utveckling av besöksnäringens tjänster behöver också användardriven innovation som utgångspunkt kombineras med utmaningsdriven innovation, framför allt med hänsyn till hållbarhetsaspekterna. Svensk regionalpolitik har en tydlig inriktning mot tillväxt och innovation och besöksnäringens utveckling hanteras till stor del inom ramen för regionernas och kommunernas självstyre. Utöver de medel regioner och kommuner själva investerar i ut- veckling är offentliga utvecklings- och innovationsinsatser på besöks- näring och turism framför allt formade som regional- och landsbygdspolitiska insatser finansierade genom Europeiska regio- nala utvecklingsfonden (ERUF), nationella medel samt genom Landsbygdsprogrammet. Aktörer som utredningen har varit i kontakt med menar att dessa satsningar i många fall är bra, resulterar i viktiga nätverk och skapar utveckling i de, oftast små, företag som deltar i insatserna, och att de därmed bidrar till lokal och regional utveckling och är väl fungerande för politikens roll regionalt och lokalt. svarar dessa insatser ofta på lokala och regionala behov, är mer eller mindre kortsiktiga och tidsbegränsade. Forskning ingår i liten grad i dem. De fångar sällan upp de större företagens och de stora evenemangens komplexa utmaningar och de bidrar inte väsentligt till den akademiska kun- skapsutvecklingen och samverkan mellan akademi, besöksnäring och offentliga aktörer. Jämfört med mer mogna och kunskapsintensiva branscher och företag, som till exempel gruv- eller fordonsindustrierna, är många av besöksnäringens företag små, saknar framförhållning och har strategier som endast sträcker sig ett fåtal år fram i tiden. Det gör att företagen, men också besöksnäringens branscher, har en svagare beställarkompetens för forskning och innovation. Det betyder att besöksnäringens och företagens inflytande över kunskapsutveck- lingen minskar, vilket i sin tur påverkar näringens plats i utbildnings- systemet i stort, samt dess förmåga att nyttiggöra resultat från forsk- ning. Besöksnäringens forsknings- och innovationsagenda 2014–2030 pekar på behovet av att stärka strukturen för forskning och innova- tion och att främja gränssnittet mellan aktörer inom näringsliv, akademi och offentlig sektor. I möte med utredningen har såväl offentliga som privata aktörer efterlyst en tydligare nationell struktur i utvecklingsfrågor. De ser en problematik med kortsiktiga projektutlysningar, som inte uppfattas som resurseffektiva, och önskar ett tydligare nationellt ledarskap och en nationell målbild i utvecklingsfrågor motsvarande det nationella ledarskap Visit har i den internationella kommunikationen av Sverigebilden. Utvecklingsarbetet i svensk besöksnäring skulle stärkas av att en nationell aktör på liknande sätt, i samråd med regioner och kommuner, sätter ett ramverk för i vilka frågor som staten kan stödja det regionala utvecklingsarbetet. Efterfrågan rör strategisk långsiktighet samt bättre möjligheter till benchmark, lärande och samverkan mellan regionerna. Utredningen bedömer att det saknas forum med nationellt samlat ansvar för långsiktig kunskapsutveckling och innovation inom flera av de strategiska insatsområden utredningen föreslår, och då främst för digitalisering, naturturism, kulturturism, måltidsturism samt stora evenemang och möten. Då både företagen och samhället har ett intresse av att utveckla besöksnäringen och de platser – desti- nationer – där turismen sker bedömer utredningen att det finns ett starkt värde i ett organiserat samarbete mellan staten, regioner, kom- muner och näringslivet för att skapa en konkurrenskraftig och innovativ besöksnäring. Utredningen föreslår att regeringen bildar en ny nationell funk- tion med uppdrag att främja långsiktig uppbyggnad av innovations- förmåga och kunskapsutveckling inom en rad strategiska insats- områden, samt att koordinera besöksnäringens behov med innova- tionsstödsystemets aktörer. Den nationella funktionens roll ska vara att utgöra ett stöd till företagens och regionernas utvecklingsarbete genom att: •främja gränssnittet mellan besöksnäringens branscher, akademi och offentlig sektor i frågor rörande innovation och forskning •baserat på den nationella strategin för nationell strategi för hållbar turism och växande besöksnäring prioritera bland strategiska insatser för innovation och utveckla former för innovationsarbete i besöksnäringen •när det är relevant samordna nationella innovations och utveck- lingsprojekt och ansökningar av medel för utveckling och innova- tion inom de strategiska insatsområdena. •genomföra kartläggningar och analyser som stöd för utveckling av de strategiska insatsområdena digitalisering, naturturism, kul- turturism, måltidsturism och stora evenemang och möten. Upp- draget bör utformas så att detta genomförs i samordning med relevanta myndigheter •utveckla kunskapsbaserade verktyg och modeller inom besöks- näringens strategiska insatsområden digitalisering, naturturism, kulturturism, måltidsturism och evenemang och stora möten •sprida dessa fakta och verktyg till besöksnäringens företag och organisationer, kunskaps- och innovationsstödsystemet och andra offentliga aktörer, nationellt och regionalt. Vi ser att funktionen antingen, liksom Visit , bildas som ett aktiebolag där staten är en av flera ägare. Ett annat alternativ är att en del av funktionen läggs i ett aktiebolag och övriga delar i en eller flera befintliga myndigheter. Ett tredje alternativ är att hela funktionen inkorporeras i en befintlig myndighet. Utredningen bedömer att valet av huvudmannaskap för denna funktion kommer att påverka långsiktighet, olika aktörers engage- mang, besöksnäringens branschers koppling till det svenska innova- tionsstödsystemet liksom hur framtida insatser bidrar till kun- skapsutveckling på forskarnivå. Det sistnämnda är av vikt för kun- skaps- och kompetensspridning till utbildningssystemet och därmed besöksnäringens kompetensförsörjning. Inget av alternativen innebär inskränkningar i den regionala eller kommunala självstyrelsen, då engagemang från regioner och kom- muner är frivilligt. Vi bedömer att det kommer att finnas incitament för regionalt och kommunalt engagemang genom möjligheten att påverka inriktningen på de utvecklings-, innovations- och forsk- ningsinsatser som genomförs, och att öka kompetensen och utveck- lingskraften, liksom tillväxt i företagande och sysselsättning, i sin respektive region. SOU 2017:95 En samlad politik Ny utvecklingsfunktion alternativ 1 Nytt innovations-/utv AB Stora evenemang/ möten Natur-, kultur och Källa: Utredningens illustration. Ett nytt med staten, regioner och besöksnäringen, den sistnämnda förslagsvis genom som gemensamma ägare.