sou · H5B337 · 2017-05-05 00:00:00 — Genom kontoutdrag kan och få ett bättre underlag för att bedöma var personen bor eller uppehåller sig. Det är enligt och relativt vanligt att personer inte lämnar uppgifter till dem om man bosätter sig eller vistas utomlands eftersom man då kan förlora sin ersättning. Denna problematik rör exempelvis systemen barnbidrag, underhållsstöd, vårdbidrag, assistansersättning, bilstöd, garantipension och äldreförsörjningsstöd. För del skulle kontoutdragen vidare vara viktiga i kontrollutredningar om assistansersättning när det miss- tänks att man använder sig av fiktiva assistenter. Kontoutdragen kan då ge besked om hur pengarna används, exempelvis om pengar förs vidare från ett konto eller tas ut i kontanter, och till vilka konton som lön utbetalas. För att motverka överutnyttjande av olika för- måner är en korrekt sjukpenninggrundande inkomst av stor bety- delse. En utredning om sådan är en ren ekonomisk utredning där inhämtande av kontoutdrag skulle vara ett viktigt verktyg. Om det exempelvis uppstår misstanke om falska lönespecifikationer där den försäkrade och arbetsgivaren samverkar, kan kontoutdragen i princip utgöra den enda trovärdiga verifieringen av vilken lön den försäkrade faktiskt har fått. När det gäller sjukersättning och sjukpenning är det vidare viktigt att kunna ta del av den försäkrades kontoutdrag om det exempelvis uppstår misstankar om att denne i själva verket arbetar. Vad gäller har bl.a. följande förts fram till utredningen. Vid bestämmelsens införande angavs att det var nöd- vändigt att kunna begära in dessa uppgifter med hänsyn till inkomst- Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott prövningen avseende bostadstillägg (prop. 1962:90 s. 409), vilket föranledde den utformning som bestämmelsen har . Den utveckling som har skett på området innebär dock att det numera kan vara nödvändigt att kunna kontrollera uppgifter hos banker och andra penninginrättningar även i andra ärenden än de som avser inkomstprövning av pensionsförmåner. Kontrollutredningar om bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd, där uppgifter får hämtas in enligt bestämmelsen, initieras oftast hos genom en anonym anmälan eller genom impulser från , eller hyres- värdar. I många fall görs då en utredning om en pensionär ska anses vara försäkrad för bosättningsbaserade förmåner i eller inte. Utredningen tar även ställning till om en förmån har utgått med felaktigt belopp och om så är fallet görs en polisanmälan avseende bidragsbrott. Ett stort antal av kontrollutredningarna avser pensio- närer som har flyttat utomlands men inte anmält detta till folkbok- föringen. Detta har förorsakat att bosättningsbaserade förmåner har betalats ut i ett antal ärenden trots att rätten till förmånen upphört . I sådana ärenden kan uppgifter från banker och andra penninginrättningar vara nödvändiga för att utreda bosättnings- frågan då rörelserna på personens bankkonto kan visa om uttag är gjorda i eller utomlands. När det gäller t.ex. garantipension och tilläggspensioner för personer som flyttat utomlands före- kommer fall där personer har sagt upp sin bostad och folkbokfört sig hos anhöriga dit även posten går. I dessa fall är förutsättningarna att utreda personens verkliga bosättningsland begränsade. De vanligaste informationskällorna är posten, vårdcentraler, sjukhus, bostadsbolag, hyresvärdar och kommuner, men uppgifter från dessa är ofta svåra att få styrkta. Det är vidare svårt att fastställa den tidpunkt vid vilken rätten till förmånen upphörde. utreds sådana ärenden genom att personen som ärendet rör kallas till ett servicekontor för att legitimera sig. Där ombeds denne att uppvisa pass för att man exem- pelvis ska kunna kontrollera stämplar i passet som kan visa resor in i och ut ur . Detta utgör dock inte en tillräcklig åtgärd i sammanhanget, då personen exempelvis kan ha dubbla pass, vägra visa passet eller uppge sig ha tappat passet. anser således att det är nödvändigt att inhämta kontoutdrag även för andra ärendeslag än bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd. Av uppgifter från framgår att man Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott och beslutade om 23 återkrav av garantipension på mellan och per ärende där orsaken till återkraven var att personen flyttat utomlands utan att anmäla detta. Utöver det som myndigheterna har lyft fram avseende behovet av uppgifter har också kontoutdragens viktiga funktion lyfts fram av Brå i rapporten som dörröppnare till välfärdssystemet. Brå framför att i de fall olika former av intyg är osäkra, t.ex. i fråga om storleken på en hyra eller vilken lön som utbetalas, ger konto- utdragen exakt besked om vilka summor som är aktuella. Det poäng- teras också att man bör inhämta kontoutdragen från den säkraste källan, dvs. Man kan i och för sig tänka sig en ordning där den enskilde åläggs att själv inhämta och ge in utdragen, men problemet är att det då uppkommer en möjlighet för denne att mani- pulera utdragen. Av rapporten framgår exempelvis att vissa internet- banker erbjuder en möjlighet att välja vilka transaktioner som ska synas på ett kontoutdrag och att det finns tjänster att köpa som innebär att man kan få kontoutdragen manipulerade. Det är vidare inte ovanligt att en person har flera bankkonton, vilket går att dölja om den enskilde själv lämnar in utdragen. (Brå 2015:8 s. 45, 65 f., 70, 109 och 123) Utredningen delar myndigheternas bedömningar av att det finns ett stort behov av att inhämta sådana uppgifter som är i fråga i syfte att få ett bättre beslutsunderlag även i andra ärenden än de som anges i bestämmelsen. Mot bakgrund av det som redo- visats ovan menar vi att övervägande skäl talar för att såväl som bör ges utökade möjligheter att inhämta uppgifter från banker och penninginrätt- ningar när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämp- ningen av socialförsäkringsbalken. Enligt vår bedömning skulle en utvidgad tillgång till kontoutdrag innebära ett effektivt utrednings- verktyg som i många fall är nödvändigt för att kunna kontrollera lämnade uppgifter. Enligt utredningens mening står det vidare klart att det inte är ett alternativ att ålägga den enskilde att lämna in kontoutdrag till myndigheterna, då det av skäl som framgått ovan är alltför lätt att anpassa eller manipulera sådana. En sådan ordning skulle inte innebära att myndigheternas beslutsunderlag förbättras. Som framgått ovan har den information som finns i konto- utdragen betydelse för bedömningen i ärenden som gäller en rad olika, vitt skilda, former av ersättningar. Enligt vår mening finns det Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott inte någon anledning att begränsa varken eller rätt att inhämta utdrag till några särskilda ärendeslag. Myndigheterna och allmän förvaltningsdomstol bör ha en möjlighet att inhämta uppgifter när det gäller tillämpningen av samtliga ärendeslag som handläggs enligt socialförsäkringsbalken. bör ges rätt att från banker och andra penninginrättningar inhämta uppgifter om juridiska personer Genom den ändring som föreslås i föregående avsnitt i fråga om utvidgning av 110 kap. 31 § SFB kommer rätt att inhämta kontoutdrag enligt 33 § också att avse juridiska personer. Mot bakgrund av att juridiska personer används i allt större utsträck- ning i brottsliga upplägg anser vi att detta är en adekvat och nöd- vändig utvidgning av bestämmelsen. Något motsvarande behov har inte framkommit för del, varför utredningen inte lägger något sådant förslag. I fråga om de integritetshänsyn som ska tas bör först erinras om att banksekretessen på goda grunder är stark. Det är emellertid så att och har möjlig- het att inhämta kontoutdrag avseende en namngiven person när det gäller vissa särskilt utpekade ersättningar. En första förutsättning för att utvidga bestämmelsen är att det går att påvisa och beskriva ett faktiskt behov av den utvidgade möjligheten och att väga detta behov mot vikten av att värna rättssäkerhet och personlig integritet, dvs. att göra en proportionalitetsbedömning. Utredningen bedömer att det är visat att ett sådant behov föreligger. Dessutom att det får anses nödvändigt för att myndigheterna ska kunna kontrollera uppgifter i sin ärendehandläggning. Även om bank- sekretessen är stark är det utredningens mening att nyttan av att komplettera beslutsunderlaget med kontoutdrag är så stor att den väger över det integritetsintrång som inhämtningen innebär. Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott 8.3.5Arbetsförmedlingen ges möjlighet att inhämta uppgifter från tredje man Utredningens förslag: Myndigheter och försäkringsinrättningar ska på begäran lämna Arbetsförmedlingen uppgifter som avser fysiska och juridiska personer och som är av betydelse för tillämpningen av de olika författningar om arbetsmarknads- politiska program som framgår av 9 § förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Vidare ska banker och andra penninginrättningar på begäran av Arbetsförmedlingen lämna uppgifter som är av betydelse för tillämpningen av de författningar som anges ovan om juridiska personer och enskilda näringsidkare. I fråga om andra fysiska personer än enskilda näringsidkare gäller uppgiftsskyldigheten endast för uppgift om vem som är innehavare av ett visst konto. Skälen för utredningens förslag Enligt 6 § lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program ska den arbetsgivare eller anordnare av ett arbetsmarknadspolitiskt program som mottagit stöd ge Arbetsförmedlingen, eller den myndighet som Arbetsförmedlingen utser, tillfälle att granska den verksamhet som bedrivs och lämna de uppgifter som behövs för att granskningen ska kunna genomföras. Bestämmelsen ger Arbetsförmedlingen möjlighet att hämta in underlag från en arbetsgivare eller anordnare som mottar stöd. Underlaget kan krävas in såväl före det att ett stöd beviljas som i efterhand, t.ex. när arbetsgivaren har fått det rekvirerade stödet utbetalt. För det fall mottagaren inte kommer in med begärt under- lag kan Arbetsförmedlingen besluta att inte godkänna fortsatta rekvisitioner, vilket innebär att mottagaren inte får något fortsatt stöd. Om underlag inte kommer in eller om det är bristfälligt kan Arbetsförmedlingen dessutom besluta att återkräva redan utbetalat stöd. Vilket underlag som Arbetsförmedlingen kan inhämta beror bl.a. på vilken typ av stöd det är fråga om. Om det exempelvis finns krav på att mottagaren ska ha försäkringar för arbetstagaren för att Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott erhålla stödet, kan Arbetsförmedlingen kräva bevis om att denne har försäkringar i enlighet med dessa krav. Enligt förordningen med instruktion för Arbetsförmedlingen ska myndigheten enligt 4 § 7 p säkerställa att felaktiga utbetal- ningar inte görs och motverka bidragsbrott. Enligt bl.a. 36 § för- ordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program är en stödmottagare återbetalningsskyldig om denne genom att lämna oriktiga uppgifter eller på något annat sätt har förorsakat att stöd har lämnats på felaktig grund eller med ett för högt belopp. Om stöd i annat fall har lämnats på felaktig grund eller med ett för högt belopp är mottagaren återbetalningsskyldig endast om denne insett eller skäligen borde ha insett felet. Är någon återbetalningsskyldig ska Arbetsförmedlingen besluta att återkräva det felaktigt utbetalda beloppet. Arbetsförmedlingens behov av uppgifter från tredje man Som framgår ovan måste Arbetsförmedlingen kunna kontrollera att det underlag på vilket stöd beviljas är korrekt, att beviljade stöd används på rätt sätt samt att arbetsgivaren stödet utgår uppfyller de föreskrivna villkoren. upptäcker en misstänkt felaktig utbetalning är myndigheten hänvisad till att begära in uppgifter från mottagaren av stödet enligt 6 § lagen om arbetsmarknadspolitiska program. Enligt utred- ningens mening är det dock nödvändigt att uppgifter i vissa fall kan inhämtas från tredje man för att säkerställa att de uppgifter som stödmottagaren lämnat är korrekta. Arbetsförmedlingen har ingen möjlighet till uppgifts- inhämtning likt den som gäller för enligt 110 kap. 31 och 33 §§ SFB. Utredningen föreslår dessutom att Försäkrings- kassans möjligheter till informationsinhämtning, i förhållande till den nuvarande, utvidgas (avsnitt 8.3.3 och 8.3.4). Vår uppfattning är att det även för Arbetsförmedlingens del finns skäl att överväga utökade möjligheter att inhämta information. Genom arbetsgivares och anordnares roll som stödmottagare inom Arbetsförmedlingens område behövs goda förutsättningar att vidta effektiva och ändamålsenliga kontroller i samband med utbetal- ningar. Detta gäller särskilt mot bakgrund av den kvalificerade Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott brottslighet som riktas mot Arbetsförmedlingen som vi redovisar i vår kartläggning. Frågan är då vilka uppgifter som är nödvändiga för Arbetsförmedlingen att få del av för en sådan kontroll. När det gäller uppgifter från andra myndigheter har Arbetsför- medlingen uppgett till utredningen bl.a. att man behöver få del av uppgifter från som rör arbetsgivare som har beviljats stöd. I regeringens proposition Uppgifter på individnivå i arbets- givardeklarationen (prop. 2016/17:58) föreslås att Arbetsförmed- lingen ges direktåtkomst till en rad uppgifter från om bl.a. inkomst och arbetsgivare. Arbetsförmedlingen har dock upp- gett att det finns ett behov av ytterligare uppgifter som inte om- fattas av förslaget. Som exempel anges uppgifter från skattekontot vilka Arbetsförmedlingen behöver för att kontrollera att en arbets- givare faktiskt har betalt in de summor som de har deklarerat i sina arbetsgivardeklarationer. Tillgången till uppgifter från skattekontot är en förutsättning för att Arbetsförmedlingen ska kunna efterleva kravet på kontroller, t.ex. för att kunna ompröva vissa typer av stöd då det uppkommer en restförd skatteskuld under pågående beslut. Att vara fri från restförda skatteskulder är ett av villkoren för att uppbära arbetsgivarstöd. Andra uppgifter som kan behövas från är omprövningsbeslut för arbetsgivare som erhållit stöd från Arbetsförmedlingen. Som exempel anges att det kan handla om att i sin utredning funnit att det förekom- mit falska kontrolluppgifter och att något arbete inte utförts vilket får stor betydelse för Arbetsförmedlingens beslut. När det gäller uppgifter från t.ex. har Arbetsförmedlingen redovisat vikten av att få del av uppgifter om sjukersättning, för- äldrapenning och antalet sjukdagar samt uppgift om vem som till är angiven som en persons arbetsgivare. Arbetsförmedlingen har vidare till utredningen framfört ett behov av att få del av uppgifter från försäkringsinrättningar. Vid hand- läggningen av arbetsgivarstöd ska myndigheten kontrollera att arbetsgivaren har tecknat försäkringsavtal enligt de minimikrav som ställs enligt regelverket. Dessa kan tecknas hos en rad olika för- säkringsbolag. För att säkerställa att försäkringar är tecknade ska arbetsgivaren bekräfta detta mot uppvisande av försäkringsbrev. Arbetsförmedlingen behöver i detta arbete uppgift om vilka personer och vilken lön som arbetsgivaren har rapporterat till försäkrings- bolaget, eftersom det har framkommit att det finns arbetsgivare som Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott inte rapporterat in de som är anställda med subvention till för- säkringsbolaget eller säger upp försäkringsavtalet direkt efter beviljat stöd. Förutom att villkoren för stödet därmed inte är uppfyllda och stödet därför utgår felaktigt, resulterar det i att individen står utan skydd och förlorar insatta medel till framtida tjänstepension. När det gäller uppgifter från banker och andra penninginrättningar har följande information lämnats till utredningen. För att säkerställa att inskickade kontoutdrag inte är manipulerade har Arbetsför- medlingen behov av att få del av kontoutdrag från arbetsgivarens konto direkt från banken. Arbetsförmedlingen behöver kunna kontrollera till vems konto som arbetsgivaren betalat lönen. begärs kontoutdrag in från arbetsgivaren och man kan då se om summan gällande lön överensstämmer med angiven lön på löne- besked och också överensstämmer med den lön som arbetsgivaren ska betala enligt beslut om stöd. Det förekommer dock att under- laget har manipulerats. Arbetsförmedlingen får inte heller genom arbetsgivarens kontoutdrag kunskap om till vems konto lönen har betalats ut. I fråga om sådana uppgifter för enskilda fysiska personer har dock anförts att behovet inskränker sig till uppgifter om innehavare av ett visst konto. Arbetsförmedlingen ges i vissa fall möjlighet att inhämta information från tredje man När det gäller ovan redovisat behov delar utredningen medlingens uppfattning och anser att myndigheten på i stort sett samma grunder som har ett behov av att in- hämta uppgifter från tredje man. När det gäller uppgifter från andra myndigheter kan vi konsta- tera att flera av de uppgifter som Arbetsförmedlingen har utryckt att få del av är offentliga uppgifter. I dessa fall föreligger inga rätts- liga hinder att inhämta uppgifterna utan det är mer en fråga om att Arbetsförmedlingen måste ha en löpande, effektiv och ändamåls- enlig kontroll som innebär att relevanta uppgifter inhämtas för att därefter ligga till grund för en granskning av den verksamhet som beviljats stöd. När det gäller uppgifter som är sekretessbelagda lämnas dessa i förekommande fall ut med stöd av generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL. I detta avseende anser utredningen att en sådan sekretess- Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott brytande föreskrift om uppgiftsskyldighet som avses i 10 kap. 28 § OSL i stället bör införas. En uppgiftsskyldighet tydliggör också för andra myndigheter som har uppgifter av betydelse att vissa upp- gifter får lämnas till Arbetsförmedlingen utan hinder av sekretess. När det gäller vilka uppgifter som ska omfattas av uppgifts- skyldigheten bör bestämmelsen konstrueras på samma sätt som för , dvs. att endast sådana uppgifter som är av bety- delse för tillämpningen av den lagstiftning som reglerar utbetal- ningarna ska omfattas. Utredningen ser inte något skäl att begränsa den krets från vilka uppgifter får inhämtas. Vilka uppgifter som ska omfattas begränsas dock av att de ska ha betydelse för tillämp- ningen av de författningar om arbetsmarknadspolitiskt stöd som är i fråga i det enskilda fallet. För Arbetsförmedlingens möjligheter att inhämta uppgifter från banker och andra penninginrättningar bör även denna formuleras i likhet med bestämmelsen i socialförsäkringsbalken. Uppgifts- skyldigheten gäller endast sådana uppgifter som är nödvändiga för tillämpningen av aktuella regelverk. I fråga om sådana uppgifter för fysiska personer bör dock endast uppgift om innehavare av ett visst konto omfattas av bestämmelsen. För enskilda näringsidkare ges dock Arbetsförmedlingen samma rätt att inhämta uppgifter som för juridiska personer. Enligt vad som framförts ovan finns det ett stort behov av att inhämta uppgifter från myndigheter och försäkringsinrättningar om såväl fysiska personer som juridiska personer för att kunna bedöma och kontrollera rätten till och storleken av vissa stöd och därmed förhindra och upptäcka brottsliga förfaranden. I likhet med vad vi anförde i fråga om utökade möjligheter till informationsinhämtning, uppväger de skäl som talar för en sådan inhämtning det intrång i den enskildes integritet som rätten till inhämtning innebär. Bestämmelser om Arbetsförmedlingens handläggning finns i ett flertal olika lagar och förordningar. Det innebär att det inte finns någon övergripande lagstiftning i vilken en uppgiftsskyldighet kan föras in och som får genomslag för hela Arbetsförmedlingens verk- Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott samhet i fråga om utbetalningar. Ett angeläget område, för vilket vi i kapitel 13 också föreslår ett krav på spårbara betalningsmedel, och som har en mer övergripande reglering är de arbetsmarknads- politiska programmen. Dessa styrs av lagen om arbetsmarknads- politiska program. Vi föreslår därför att bestämmelsen om upp- giftsskyldighet tas in i den lagen. Utanför området för arbetsmarknadspolitiska program faller några former av stöd för vilka också ett behov av ökad informationsinhämt- ning kan finnas, exempelvis nystartsjobb. Inom ramen för denna utredning har det inte funnits utrymme att utforma en reglering som gör det möjligt att i större utsträckning inhämta uppgifter även för sådana stöd. Den frågan måste således övervägas i särskild ordning. att upptäcka och anmäla brott Av direktiven framgår att vi ska analysera och föreslå åtgärder som effektiviserar de brottsbekämpande myndigheternas förutsättningar att utreda och beivra organiserad och systematisk ekonomisk brotts- lighet mot välfärden. Med utgångspunkt i den beslutande myndig- hetsgemensamma satsningen mot grov organiserad brottslighet ingår det också i vårt uppdrag att föreslå åtgärder och former som innebär att myndigheternas samverkan utvecklas och stärks. Ett övergripande problem som lyfts fram från flera håll och som vi redogör för i kapitel 6 är risken för att brott mot välfärdssystemen inte upptäcks och anmäls. Utredningen menar att kvalificerad väl- färdsbrottslighet är sådan till sin natur att den är särskilt svår att upp- täcka. En första förutsättning för att beivra brottsligheten är att den upptäcks av inblandade myndigheter. I kapitel 8 har vi föreslagit åtgärder för de utbetalande myndigheterna i syfte att förebygga och upptäcka misstänkt brottslighet. När det gäller de brottsbekämpande myndigheternas förutsättningar att upptäcka kvalificerad välfärds- brottslighet är det också nödvändigt att dessa har tillräckliga verktyg för att upptäcka sådan brottslig verksamhet. En annan förutsättning för att beivra brottslighet mot välfärdssystemen är att upptäckta brott också kommer till brottsbekämpande myndigheters kännedom. Att brott anmäls är vidare en förutsättning för att straffbestämmelserna ska få avsedd effekt för efterlevnaden av reglerna. Med riskinventeringen som grund för vår analys behandlas i detta kapitel åtgärder som får betydelse för de brottsbekämpande myndig- heternas förutsättningar att upptäcka brottslighet mot välfärds- systemen. Dessa behandlas i avsnitt 9.2. I avsnitt 9.3 redogör vi för våra överväganden avseende berörda aktörers skyldighet att anmäla brott mot välfärdssystemen. Bättre förutsättningar att upptäcka och anmäla brott 9.2.1Utökade möjligheter att inhämta information i underrättelseverksamhet bör övervägas Utredningens bedömning: Det finns skäl att se över de brotts- bekämpande myndigheternas förutsättningar att inhämta infor- mation i underrättelseverksamhet vid vissa typer av allvarlig brottslighet mot välfärdssystemen. Skälen för utredningens bedömning Behovet av utökade möjligheter att inhämta uppgifter om elektronisk kommunikation i fråga om grova bidragsbrott Underrättelseverksamhet är i vid bemärkelse verksamhet som består i att samla, bearbeta och analysera information för att klarlägga om brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas, och som inte utgör förundersökning. Ett övergripande mål med under- rättelseverksamheten kan sägas vara att förse brottsutredande myndigheter med kunskap som kan omsättas i operativ verksamhet. Det framtagna underrättelsematerialet kan då läggas till grund för ett beslut om att inleda en förundersökning. Genom de uppgifter som kommer fram kan brottsmisstankarna bli starka nog för att för- undersökning ska inledas, eller så kan det visa sig att misstankarna saknar grund. Enligt lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektro- nisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas under- rättelseverksamhet (inhämtningslagen), finns möjlighet att inhämta vissa uppgifter redan på underrättelsestadiet.