sou · H5B351 · 2017-06-08 00:00:00 — Avgörande för behörigheterna är dels lärarens examen, dels eventuella kompletter- ande studier eller erfarenhet av undervisning. Vilka årskurser en exa- men ger behörighet att undervisa i kan skilja sig från vilka årskurser en examen är avsedd för. En lärare som har en examen avsedd för arbete i årskurs 7–9 och som har ett praktiskt eller estetiskt ämne i sin exa- men har en examen som är avsedd för arbete i årskurs 7–9 men som ger behörighet att undervisa i årskurs 1–9. Såvitt avser behörighet att bedriva undervisning som avser särskilt stöd styrs detta av de behörigheter som speciallärarens behörighets- givande lärar- eller förskollärarexamen ger. Den speciallärare som har en examen avsedd för arbete i årskurs 7–9 i ett praktiskt eller este- tiskt ämne är därmed behörig att bedriva särskilt stöd i hela grund- skolan. En lärare med samma examen men med andra ämnen än praktiska eller estetiska ämnen och speciallärarexamen är däremot behörig att bedriva särskilt stöd i årskurs 4–9. Detta innebär att lärare är behöriga i olika årskurser vad gäller särskilt stöd beroende på vilka ämnen de har läst inom sin lärarexamen, inte vad examen är avsedd för undervisning i. En lärare som kompletterar sin utbildning och därmed blir behörig att undervisa i ytterligare årskurser blir däremot inte behörig att bedriva särskilt stöd i dessa årskurser. Denna ordning följer inte övriga strukturen i behörighetsförord- ningen. Det är orimligt att en lärare inte, genom kompletterande studier, kan meddelas behörighet att bedriva undervisning som avser särskilt stöd i fler årskurser, på samma sätt som är möjligt när det gäller behörigheter att undervisa i ämnen. Utredningen föreslår därför att den lärare som genom studier kompletterat sina behörig- heter att undervisa i fler årskurser att även bli behörig att bedriva undervisning som avser särskilt stöd i dessa årskurser. Eftersom be- hörigheter i grundskola och gymnasieskola styr behörigheter i same- skolan, specialskolan, grundsärskolan och gymnasiesärskolan kom- mer de ändringar som föreslås i detta avsnitt även att innebära motsvarande ändringar såvitt avser särskilt stöd i dessa andra skol- former. Utredningens förslag: Den övergångsperiod som gäller till ut- gången av i fråga om krav på legitimation och be- hörighet för att få bedriva undervisning och besluta om betyg i skolväsendet förlängs till utgången av när det gäller undervisning i grundsärskolan, specialskolan, gymnasiesärskolan eller särskild utbildning för vuxna. Utredningen föreslår att de övergångsbestämmelser som finns för behörighet att bedriva undervisning i grundsärskolan, specialskolan, gymnasiesärskolan eller särskild utbildning för vuxna ska förlängas. Förlängningen avser endast de som anställts och stannar i samma verksamhet. Förslaget innebär att lärare eller förskollärare som saknar legitimation och behörighet och som har ingått avtal om anställning som lärare, förskollärare eller fritidspedagog före , för anställningen får fortsätta att undervisa och självständigt besluta om betyg i de nämnda skolformerna enligt bestämmelserna om behörighet skollag. Många som undervisar i dessa skolformer är fortsatt obehöriga. Flera åtgärder föreslås i detta betänkande för att komma tillrätta med det kritiska behörighetsläget. Dessa åtgärder kommer emellertid inte att bidra till att täcka den omfattande brist på behörig personal som finns i dessa skolformer. Det är av yttersta vikt att det är legitimerad och behörig personal som bedriver undervis- ningen i dessa skolformer. till hur behörighetsläget ser ut och förväntas se ut behöver dock övergångsregler fortsatt gälla för denna verksamhet. Utredaren anser att det är bättre att de som är verksamma i dessa skolformer och har lång erfarenhet av att bedriva undervisningen får fortsätta undervisa även om de inte är behöriga, än att huvudmännen ska behöva anställa nya lärare . Det är därför motiverat att förlänga den övergångsperiod som finns . Den grupp som omfattas av de förlängda övergångsbe- stämmelserna har en gedigen erfarenhet av undervisning i aktuella skolformer. 5.3.5Behörighet att undervisa elever med mer än en funktionsnedsättning i specialskolan Utredningens förslag: Om eleverna vid en specialskola har två eller fler funktionsnedsättningar ska det för behörighet räcka att speciallärarexamen är specialiserad mot en av elevens funktions- nedsättningar. I övrigt ska de krav som gäller för behörighet för aktuell årskurs och ämne gälla. Vad som krävs för behörighet att undervisa i specialskolan styrs bl.a. av elevernas funktionsnedsättning. Detta innebär att en lärare, utöver behörighet för rätt årskurs och ämne, endast är behörig att bedriva undervisning som är avsedd för elever med sådan funktionsned- sättning som lärarens speciallärarexamen är specialiserad mot. I vissa av specialskolorna finns elever med flera olika funktionsnedsätt- ningar, vilket innebär att en speciallärare i teorin behöver två eller fler specialiseringar i sin speciallärarexamen för att vara behörig att bedriva undervisningen. Det gäller exempelvis vid som är en specialskola som tar emot elever som är döva eller med hörselnedsättning i kombination med utvecklingsstörning, och vid , som är en specialskola för elever med synnedsättning och ytterligare funktionsnedsättning. I dessa skolor finns ett behov av kompetens både vad gäller dövhet eller synskada och utvecklings- störning. Det är emellertid extremt få, om ens någon, lärare som har dubbla speciallärarkompetenser. Detta borde i praktiken innebära att inga lärare på dessa specialskolor är behöriga att undervisa sina elever. Att lärarna har en gedigen kunskap för den undervisning de ska bedriva är nödvändigt och det allra bästa vore om lärarna hade dubbel speciallärarkompetens. Ur en praktisk synvinkel är dock de ovan beskrivna kraven inte rimliga att ställa. därför att nuvarande krav på flera specialiseringar inom ramen speciallärarexamen bör tas bort. Utredningen vill dock betona vikten av att väl utbildade och för uppgiften lämpliga lärare anställs i dessa skolformer och att kravet på speciallärarexamen inte eftersätts i dessa skolformer. Även i andra skol- och undervisningsformer än specialskolan kan det finnas ett behov av att läraren har kompetens gällande mer än en funktionsnedsättning. I direktivet lyfts Riksgymnasiesärskolan för döva och hörselskadade fram som ett exempel. Utredningen kan konstatera att behörighetskraven för att få undervisa i gymnasiesär- skolan, utöver en behörighetsgivande lärarexamen, är en speciallärar- examen med specialisering mot utvecklingsstörning. Även om det vid denna skola i praktiken även behövs kompetens vad gäller teckenspråk bedömer utredningen att det med nuvarande regelverk inte finns något formellt krav på en sådan specialisering för behö- righet. Inte heller i regleringen för särskilt stöd finns något formellt krav på att lärarens speciallärarexamen måste ha fler än en speciali- sering vid undervisning, även om ett sådant behov kan förekomma i praktiken. Någon ändring av regleringen i andra skol- eller under- visningsformer än specialskolan bedöms därför inte vara nödvändig. 5.3.6Möjligheter att utöka specialpedagogisk kompetens Utredningens förslag: En lärare med speciallärar- eller special- pedagogexamen ska kunna utöka sin behörighet att bedriva under- visning som speciallärare genom att komplettera sin tidigare ut- bildning med en ny specialisering. Speciallärarutbildningen är en utbildning på avancerad nivå som om- fattar 90 högskolepoäng i specialpedagogiska studier. Inom ramen för utbildningen väljer studenten en av de sex olika specialiseringarna som finns. Det är sedan denna specialisering som, tillsammans med den bakomliggande lärar- eller förskollärarexamen, avgör lärarens behörigheter. Speciallärarexamen ges med följande specialiseringar: –språk-, skriv- och läsutveckling, –dövhet eller hörselskada, –grav språkstörning och Det saknas möjligheter för en speciallärare eller specialpedagog att utöka sin specialpedagogiska kompetens med ytterligare speciali- seringar. Precis som det är möjligt för en lärare att komplettera sin legitimation med ytterligare behörigheter genom kompletterande studier menar utredningen att det ska vara möjligt för en special- lärare eller specialpedagog att utöka sin behörighet att bedriva under- visning som speciallärare genom att läsa en ny specialisering. Denna kompletterande utbildning ska ge specialläraren eller specialpedago- gen utökad behörighet grundad på den inriktning som de komplet- terande studierna avser. De lärosäten som har speciallärarutbildningar bör planera sitt ut- bildningsutbud så att kurser erbjuds som ger möjlighet att komplet- tera med ytterligare specialiseringar. Det bör också vara möjligt att läsa motsvarande kurser inom ramen för Lärarlyftet II utbildningsinsatsen pågår. För att kunna antas till en sådan kurs bör avlagd speciallärar- eller specialpedagogexamen krävas. Utredningen ska enligt direktivet återkomma med förslag bl.a. om hur behörighetsgivande fortbildning ska organiseras. 5.3.7Validering av annan specialpedagogisk kompetens Det finns lärare som har läst andra specialpedagogiska påbyggnads- utbildningar på högskolenivå än de som leder till speciallärar- eller specialpedagogexamen och som inte är behöriga att undervisa som speciallärare. Dessa lärare har ofta omfattande studier inom det spe- cialpedagogiska området och många har varit verksamma inom aktu- ella skol- och undervisningsformer. Det är viktigt att dessa lärares kompetens tas till vara i skolväsendet och att deras väg till behö- righet inte blir orimligt lång, t.ex. genom att låta dem läsa en hel speciallärarutbildning inom ramen för Lärarlyftet eller den reguljära utbildningen Utredningen vill här understryka möjligheten till validering som regleras i 6 kap. 6–8 §§ högskoleförordningen (1993:100). Enligt dessa bestämmelser har studenter rätt att få tillgodoräkna sig kun- skaper och färdigheter som är av sådan beskaffenhet och sådan om- fattning att de i huvudsak svarar mot utbildningen. En student får även tillgodoräknas motsvarande kunskaper och färdigheter som har förvärvats i yrkesverksamhet. För dessa lärare bör lärosätena kunna validera dessa utbildningar för att vägen till behörighet som special- lärare för dessa studenter inte blir onödigt lång. Utredningen avser att återkomma i slutbetänkandet i vissa frågor som rör validering. 5.3.8Utökad möjlighet till behörighet grundat på erfarenhet i grundsärskolan, specialskolan, gymnasiesärskolan och särskild utbildning för vuxna Utredningens förslag: En lärare eller förskollärare som har un- dervisat i ett ämne eller ämnesområde i grundsär- skolan, specialskolan, gymnasiesärskolan eller särskild utbildning för vuxna ska kunna tillgodoräkna sig sådan erfarenhet till och med för utökad behörighet. En lärare eller för- skollärare som är född ska ha bedrivit sådan undervisning . infördes övergångsbestämmelser i behörighetsförordningen med särskilda behörighetskrav för lärare med lång undervisnings- erfarenhet.38 Bestämmelsen innebär, kortfattat, att en legitimerad lär- are eller förskollärare under vissa förutsättningar kan meddelas be- hörighet att undervisa i ett ämne, årskurs eller skolform där han eller hon saknar utbildning om han eller hon har lång erfarenhet av sådan undervisning. En av förutsättningarna för att behörighet ska med- delas är att undervisningen ska ha bedrivits före . Detta är det datum då legitimationsreformens övergångsperiod upp- 2012/13:187. Se även avsnitt 3.1.3. hörde i alla skolformer utom i grundsärskolan, specialskolan, gym- nasiesärskolan eller särskild utbildning för vuxna. Utredningen föreslår att övergångsperioden såvitt avser grundsär- skolan, specialskolan, gymnasiesärskolan och särskild utbildning för vuxna ska förlängas (se avsnitt 5.3.4). Utredningen föreslår att även tidsgränsen, för vilken erfarenhet av undervisning i dessa skolformer kan ligga till grund för utökad behörighet, förlängs till den tidsgräns då övergångsperioden ska upphöra. Detta innebär att en lärare eller förskollärare som har undervisat i ett ämne eller ämnesområde i dessa skolformer kan tillgodoräkna sig sådan erfa- renhet till och med . En lärare eller förskollärare som är född ska ha bedrivit sådan undervisning . Det finns legitimerade lärare och förskollärare som har lång erfa- renhet av att bedriva undervisning i grundsärskolan, specialskolan, gymnasiesärskolan eller särskild utbildning för vuxna, undervisning som de inte har behörighet för. Det kan dels handla om lärare eller förskollärare som saknar en speciallärarexamen, dels lärare eller för- skollärare med en speciallärarexamen med rätt specialisering men som saknar behörighet i de ämnen eller ämnesområden, skolformer eller årskurser som de bedriver undervisning i. En lärare eller för- skollärare med mångårig erfarenhet av undervisning från dessa skol- former förutsätts dock genom denna långa undervisningserfarenhet ha fått de kunskaper som krävs för att fungera väl som lärare inom den undervisning som han eller hon bedriver. Med tanke på att tiden för då legitimationsreformens övergångsperiod har varit förlängd – och ytterligare förlängs – för dessa skolformer, finner utredning- en det rimligt att de lärare och förskollärare som är och har varit verksamma här ska kunna ges en utökad möjlighet till behörighet grundat på sin erfarenhet inom just dessa skolformer. Dessa lärare och förskollärare ska därför kunna tillgodoräkna sig erfarenhet av undervisning . I övrigt ska samma regler gälla som redan finns i övergångsbestämmelserna till behörighetsförord- ningen, dvs. bland annat krav på lämplighet att bedriva sådan under- visning. Utredningen föreslår även i avsnitt 4.1 att en legitimerad lärare eller förskollärare som under sammanlagt minst 8 läsår före har bedrivit undervisning som avser särskilt stöd ska vara behörig att bedriva undervisningen trots att hans eller hennes utbildning inte ger behörighet till detta. 6Utbildningar som kräver specialistkompetens Av utredningens direktiv framgår att det finns behov av specialist- kompetens i vissa ämnen inom gymnasieskolan, vilket i praktiken kan vara svårt att förena med kravet på en lärarexamen. Utbildningar som nämns är sådana som avviker från gymnasieskolans nationella program såsom estetiska spetsutbildningar, riksidrottsgymnasier och nationellt godkända idrottsutbildningar. Bl.a. ska utredningen föreslå hur behovet av specialistkunskap för undervisningen i ämnet specialidrott och estetiska ämnen i spetsutbildningar i gymnasie- skolan kan tillgodoses genom att utreda vilka krav på behörighet som ska ställas samt att lämna nödvändiga författningsförslag. 6.1Behov av specialistkompetens inom vissa utbildningar Direktivet tydliggör att det finns utbildningar som avviker från gymnasieskolans nationella program och som har behov av särskild specialistkunskap. Dessa utbildningar samt utbildningar som avviker inom gymnasiesärskolan regleras dels i 5 kap. gymnasieförordningen men det förekommer även andra utbildningar inom gymnasieskolan som avviker från de nationella programmen vilka regleras i särskilda förordningar.1 De olika utbildningarna presenteras i de två nedan- stående avsnitten (avsnitt 6.1.1 och 6.1.2). Vid sidan av utbild- ningarna som avviker inom gymnasieskolan och gymnasiesärskolan finns det också sådana utbildningar i vilka beskrivs i 1 Förordning (2008:793) om försöksverksamhet med riksrekryterande gymnasial spetsut- bildning, förordning (2011:7) om dansarutbildning och förordning (2014:854) om vidare- utbildning i form av ett fjärde tekniskt år. Utbildningar som kräver specialistkompetens SOU 2017:51 Kompetensbehovet hos lärarna som bedriver under- visning inom sådana utbildningar som avviker beskrivs därefter i avsnitt 6.1.4. 6.1.1Utbildningar som avviker enligt 5 kap. gymnasieförordningen Inför gymnasiereformen 2010 anges behovet av att det måste finnas utrymme för förändring och förnyelse från vad som annars gäller för de nationella programmen.2 I 5 kap. gymnasieförordningen regleras förutsättningarna för sådana utbildningar som avviker från gym- nasieskolans och gymnasiesärskolans nationella program. De aktuella utbildningarna är följande: –särskilda varianter, –särskilda varianter inom det estetiska området i gymnasieskolan, –utbildningar med egna examensmål, –riksrekryterande yrkesutbildning i gymnasieskolan och riksrekry- terande utbildning i gymnasiesärskolan, –riksrekryterande estetisk spetsutbildning för det estetiska pro- grammet, –riksidrottsgymnasium, och –nationellt godkända idrottsutbildningar. För att säkerställa att de utbildningar som innebär avsteg från de na- programmen uppfyller kraven granskas och godkänns dessa av efter ansökan från huvudman. Ett beslut om att få bedriva en utbildning som avviker från de nationella programmen gäller för fyra antagningsomgångar, förutom riksidrottsgymnasium vars beslut gäller för tre antagningsomgångar.3 Syftet med att utbild- 2008/09:199. Högre krav och kvalitet i gymnasieskolan. I detta fall avses avvikelser enligt 5 kap. gymnasieförordningen(2010:2039). 35 kap. 10 § första stycket, 17 § första stycket, 25 § första stycket och 29 § andra stycket gymnasieförordningen. Utbildningar som kräver specialistkompetens ningarna ska vara tidsbestämda är för att säkerställa att det finns en efterfrågan och ett behov av den aktuella utbildningen.4 I det nedanstående beskrivs de utbildningar som på olika sätt av- viker från det allmänna regelverket för gymnasieskolan och gym- nasiesärskolan. I samband med gymnasiereformen 2010 togs specialutformade pro- gram bort och ersattes i stället av de s.k. särskilda varianterna. De särskilda varianterna motiverades bl.a. av behovet av en viss flexibi- litet och en möjlighet att för huvudmän att erbjuda andra inriktning- ar än de reglerade under förutsättning att kvaliteten på under- visningen säkerställdes.5 Samma resonemang fördes avseende sär- skilda varianter inom gymnasiesärskolan.6 En särskild variant är en utbildning inom ett nationellt program där hela eller delar av det sammantagna utrymmet för, i förekom- mande fall en nationell inriktning och för programfördjupning på ett nationellt program avviker från vad som annars gäller. Avvikelsen ska omfatta minst 300 gymnasie- eller gymnasiesärskolepoäng. Ut- bildningen ska ha en tydlig egen identitet men i huvudsak rymmas inom examensmålet eller programmålet för ett program. Utbild- ningen inom gymnasieskolan får även uppställa särskilda förkun- skapskrav och genomföra ett urvalsförfarande. Med förkunskapskrav avses att den sökande har kunskaper i ett sådant ämne som är utmärkande för den särskilda varianten.7 Särskilda varianter inom det estetiska området i gymnasieskolan De nationella programmen i gymnasieskolan kan även ges med särskild variant inom det estetiska området. I likhet med det ovan beskrivna gäller samma krav på programmet med den särskilda varianten inom det estetiska området som för programmet i övrigt. I detta fall krävs dock att utbildningen i det estetiska området är av 2008/09:199. 2008/09:199. 2011/12:50. En gymnasiesärskola med hög kvalitet. 75 kap. 1, 7 och 8 §§ första stycket gymnasieförordningen. Utbildningar som kräver specialistkompetens hög kvalitet, i stället för god kvalitet, och att utbildningen efterfrågas av elever med särskilda förkunskapskrav inom det estetiska områd- et.8 För att beviljas utbildningen krävs även att huvudmannen upp- ställer särskilda behörighetskrav och genomför ett urvalsförfarande. Detta till skillnad från den särskilda varianten där det får göras.9 Utbildningar med egna examensmål En utbildning med egna examensmål får avvika från vad som annars gäller för nationella program i fråga om struktur, innehåll och exa- mensmål men inte när det gäller omfattningen av de gymnasie- gemensamma ämnena. Eget examensmål får beslutas om utbildning- en till sitt innehåll väsentligen avviker från ett nationellt programs examensmål och om det finns synnerliga skäl för avvikelsen och utbildningen ryms inom gymnasieskolans kompetensområde.10 Följ- ande utbildningar med egna examensmål har utformats: –utbildningen samiska näringar, –sjöfartsutbildningen, och Av förarbetena framgår att det behövdes utformas utbildningar med egna examensmål bl.a. mot bakgrund av arbetsmarknadens behov av kompetens inom aktuella områden men att det endast var ett fåtal skolor som hade lärarresurserna för utbildningarna och att det därför inte var lämpligt att utforma dessa som nationella program. Ut- bildningarna är riksrekryterande p.g.a. att det bedömdes att utbild- ningarna annars inte skulle kunna komma till stånd eftersom elev- underlaget i närområdet skulle bli alltför begränsat.11 8Skillnaden mellan god och hög kvalitet är att den senare ska ligga på en mer avancerad nivå. 95 kap. 3, 7 och 8 §§ gymnasieförordningen. 105 kap. 13 § gymnasieförordningen. 2008/09:199. Utbildningar som kräver specialistkompetens Riksrekryterande yrkesutbildning i gymnasieskolan och riksrekryterande utbildning i gymnasiesärskolan Riksrekryterande yrkesutbildning i gymnasieskolan finns för ett mindre antal yrkesutbildningar, såsom små hantverksyrken med litet elevunderlag.12 Även denna utbildning får uppställa särskilda förkun- skapskrav och tillämpa kompletterande urvalsgrunder.13 Exempel på riksrekryterande yrkesutbildningar som har beviljats av är riksrekryterande yrkesutbildning med inriktning mot guldsmed inom hantverksprogrammets inriktning övriga hantverk eller utbild- ning till tävlingsmekaniker inom fordons- och transportprogram- mets inriktning personbil. Inom gymnasiesärskolan finns riksrekryterande utbildning.14 Riksrekryterande estetisk spetsutbildning inom det estetiska programmet Syftet med den riksrekryterande estetiska spetsutbildningen är bland annat att eleverna som deltagit i utbildningen ska ha kommit så långt i sin kunskapsutveckling att de kan bli antagna till de estetiska ut- bildningarna inom högskolorna. Högskolornas krav på förkunskaper är höga och konstnärliga antagningsprov är grund för särskild behö- righet och urval. Den höga kunskapsnivån hos de antagna student- erna är en förutsättning för att kunna bedriva en högskoleutbildning som i sin tur kan försörja arbetsmarknaden med efterfrågad kom- petens. För att ska bevilja huvudmän tillstånd att få bedriva den riksrekryterande estetiska spetsutbildningen inom det estetiska programmet i gymnasieskolan krävs en nationell efterfrågan på de kunskaper och färdigheter som utbildningen ger, ett nationellt intresse av att elever ska kunna rekryteras från hela landet eller ett nationellt intresse av att enskilda elevers behov av kunskaper och färdigheter kan tillgodoses. Dessutom måste huvudmannen för ut- bildningen uppställa särskilda förkunskapskrav som visar på att de elever som antas till utbildningen har kunskaper i ett sådant ämne 2008/09:199 samt 5 kap. 12 § och 19 första och andra styckena § gymnasieförord- ningen. 135 kap. 14–16 §§ gymnasieförordningen. 145 kap. 12 a § och 19 § tredje stycket §§ gymnasieförordningen. Utbildningar som kräver specialistkompetens som är utmärkande för utbildningen. Huvudmännen måste vid ur- valet, förutom att beakta betygen, även ta hänsyn till ett prov för bedömningen av den sökandes färdigheter eller kunskaper inom det ämne som utbildningen är inriktad mot.15 Utöver ovanstående krävs även att den riksrekryterande estetiska spetsutbildningen har ett etablerat samarbete med en högskola som erbjuder utbildning som är relevant för gymnasieutbildningen.16 Idrottsutbildningarna (riksidrottsgymnasium och nationellt godkända idrottsutbildningar) Gemensamt för idrottsutbildningarna är att det är endast inom dessa utbildningar som ämnet specialidrott får ingå. Eleverna antagna till en idrottsutbildning kan inom det nationella programmet om 2 500 gymnasie- eller gymnasiesärskolepoäng läsa högst 400 gymnasie- eller gymnasiesärskolepoäng.