sou · H5B344 · 2017-05-30 00:00:00 — Registerkontrol- len är med andra ord obligatorisk. Dessutom gäller den även andra personer som finns i skolan, t.ex. den som är anställd hos det företag som anordnar skolskjutsen och den lärarstuderande som gör sin verk- samhetsförlagda del av utbildningen på skolan. Den som erbjuds en anställning där arbetet innebär direkt och regelbunden kontakt med barn, ska på begäran av den som erbjuder anställningen visa upp ett utdrag ur belastningsregistret (1 § lagen [2013:852] om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn). Det gäller om det är en anställning i staten, en kommun, ett landsting, ett företag eller en organisation och exempelvis kan det handla om en anställning i gymnasieskolan. Med begreppet ”direkt och regelbunden kontakt med barn” avses sådana arbeten som in- begriper återkommande och nära kontakter med barn och med barn avses personer . Arbeten som enligt förarbetena om- fattas är sådana där arbetsuppgifterna består i att fostra, undervisa, sköta eller annars ta hand om barn eller på annat sätt arbeta i per- sonlig kontakt med barn. Kravet på regelbundenhet innebär att den anställdes arbetsuppgifter inbegriper viss återkommande direkt- kontakt med barn. Vad som i det enskilda fallet avses med sådan regelbundenhet måste avgöras med hänsyn till den aktuella verk- samheten. Relevanta omständigheter att ta med i bedömningen av 1999/2000:123, s. 15. vad som utgör direkt och regelbunden kontakt med barn är även vilken typ av kontakter det rör sig om, vilken intensitet kontakterna har samt om de alltid utförs i närvaro av vårdnadshavare eller en annan vuxen. Det är ytterst upp till den enskilde arbetsgivaren att bedöma om en persons arbetsuppgifter kan anses innefatta direkta och regelbundna kontakter med barn.40 Registerkontrollen för dessa två skolformer är alltså av mer frivillig karaktär. Det är regeringen som meddelar föreskrifter om innehållet i regis- terutdraget. Det som ska framgå av utdraget är om personen i fråga har dömts för exempelvis mord, grov misshandel eller något sexual- brott (22 § tredje och sjätte styckena förordningen [1999:1134] om belastningsregister). 3.4Hur undervisningen ska gå till I detta avsnitt beskriver vi hur lagstiftningen och de allmänna råden till lärare, rektorer och huvudmän ser ut . Utformningen har naturligtvis sin grund i de framgångsfaktorer som vi har redogjort för, där det är tydligt hur viktiga lärare och skolledare är (avsnitt 3.2). Centrala utgångspunkter för skolans verksamhet är följande. Alla barn och elever ska ges den ledning och stimulans som de be- höver i sitt lärande och sin personliga utveckling för att de utifrån sina egna förutsättningar ska kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål. Elever som till följd av funktionsnedsätt- ning har svårt att uppfylla de olika kunskapskrav som finns ska ges stöd som syftar till att så långt som möjligt motverka funktions- nedsättningens konsekvenser. Elever som lätt når de kunskapskrav som minst ska uppnås ska ges ledning och stimulans för att kunna nå längre i sin kunskapsutveckling (3 kap. 3 § skollagen). Ledning och stimulans ges framför allt genom undervisning. Be- greppet undervisning är, som vi beskrev ovan (avsnitt 3.1.9), defi- nierat som sådana målstyrda processer som under ledning av lärare eller förskollärare syftar till utveckling och lärande genom inhäm- tande och utvecklande av kunskaper och värden (1 kap. 3 § skol- lagen). 2012/13:194, s. 45. Generellt är det upp till professionen – lärare och rektor som leder det pedagogiska arbetet – att avgöra hur undervisningen ska bedrivas för att uppnå detta. Regeringen har dock i förordning gett vissa an- visningar och läroplanerna innehåller också ett antal mål och riktlinjer som lärare och rektorer har att förhålla sig till. Dessutom har Skol- verket utfärdat olika s.k. allmänna råd om bl.a. genomförande av undervisningen, som stöd för lärare, rektorer och huvudmän. Rikt- linjerna och råden handlar om att det ska vara strukturerad under- visning, planering, variation i arbetsformer, inflytande för eleverna, individuellt anpassad undervisning inklusive särskilt stöd, uppföljning av elevernas utveckling, återkoppling till eleverna samt återkoppling till läraren. I detta avsnitt beskriver vi närmare vad som föreskrivs och rekommenderas angående undervisningen, eftersom det har betydelse för vilka aspekter som bör hanteras i samband med fjärr- och distans- undervisning. I de fall inget annat nämns härrör rekommendationerna från Skol- verkets allmänna råd om planering och genomförande av undervis- ningen i de obligatoriska skolformerna.41 I skolförordningen, som gäller de obligatoriska skolformerna, finns ett avsnitt om strukturerad undervisning. Eleverna ska genom struk- turerad undervisning ges ett kontinuerligt och aktivt lärarstöd i den omfattning som behövs för att skapa förutsättningar för att eleverna når de kunskapskrav som minst ska uppnås och i övrigt utvecklas så långt som möjligt inom ramen för utbildningen (5 kap. 2 § skol- förordningen). Även läroplanerna för de obligatoriska skolformerna nämner strukturerad undervisning, genom att föreskriva att skolan ska erbjuda eleverna strukturerad undervisning under lärares ledning, såväl i helklass som enskilt. Lärarna ska sträva efter att i undervis- ningen balansera och integrera kunskaper i sina olika former.42 42Se t.ex. SKOLFS 2010:37, avsnitt 2.2 Kunskaper. Varken gymnasieförordningen eller läroplanen för gymnasieskolan (SKOLFS 2011:144) tar dock upp något om strukturerad under- visning.43 En väl utförd planering av undervisningen är ett viktigt verktyg för lärare och rektorer i det systematiska kvalitetsarbetet.44 Rektorn bör organisera verksamheten så att lärarna ges förutsättningar att pla- nera undervisningen.45 Det handlar, för att sammanfatta det, om att kunna lägg upp undervisningen för att åstadkomma det vi beskriver i följande avsnitt. Vilka arbetssätt och arbetsformer som ska användas i olika sam- manhang anges inte någonstans – tvärtom sägs att undervisningen inte kan utformas lika för alla (se ovan under avsnitt 3.1.3). En del av lärarens ansvar är att svara för att eleverna får pröva olika arbetssätt och arbetsformer.46 I de allmänna råden utvecklas detta. Lärare ges rådet att i sin ledning av undervisningen strukturera och styra de processer som sker i undervisningen och skapa balans mellan gemensamma genomgångar och diskussioner, enskilt arbete och samarbete mellan elever för att skapa goda förutsättningar för varje elevs lärande. Läraren förväntas ha en god överblick över de arbetsprocesser som sker i undervisningen och kunna avgöra hur gemensamma genomgångar, enskilda bearbetningar av innehållet och samarbete mellan elever kan kombineras för att skapa så goda förut- sättningar som möjligt för elevernas kunskapsutveckling.47 I de allmänna råden konstateras vidare att en undervisning som bygger på individuellt arbete, där eleverna i alltför hög utsträckning själva förväntas göra upptäckter genom att på egen hand söka in- 43Gymnasieutredningen har dock föreslagit att samma bestämmelser som i ska finnas för gymnasieskolan, (SOU 2016:77, s. 691). 44SKOLFS 2011:250, s. 15. 45SKOLFS 2011:250, s. 12. 46SKOLFS 2010:37, avsnitt 2.3 Elevernas ansvar och inflytande. 47SKOLFS 2011:250, s. 17 f. formation och dra slutsatser, har visat sig vara ineffektiv. Enligt visar utvärderingar att en hög andel individuellt arbete snarare får till följd att eleverna blir mindre engagerade i skol- arbetet och att de uppnår sämre studieresultat. Resultaten påverkas tvärtom i positiv riktning när läraren är aktiv och interagerar med eleverna utifrån en bred repertoar av arbetssätt och arbetsformer.48 beskriver i de allmänna råden hur läraren bör välja arbetssätt och arbetsformer. Valet, t.ex. hur eleverna grupperas, ska gynna elevens kunskapsutveckling och motverka sådana inlåsnings- effekter som begränsar den enskilda elevens förutsättningar att nå de högre betygen. skriver också att valet även kommer att påverka lärarens möjlighet att kontinuerligt ge återkoppling till den enskilda eleven och till elevgruppen som helhet. Olika arbets- sätt och arbetsformer, t.ex. samarbete mellan eleverna, sägs dess- utom ge eleverna möjlighet att utvecklas mot läroplanens övergri- pande mål om normer, attityder och förhållningssätt hos eleverna.49 Även om läraren leder undervisningen betyder inte detta att läraren helt på egen hand ska lägga upp undervisningen. Läraren ska svara för att alla elever får ett reellt inflytande på arbetssätt, arbetsformer och undervisningens innehåll samt se till att detta inflytande ökar med stigande ålder och mognad. Läraren ska också tillsammans med eleverna planera och utvärdera undervisningen.50 För att detta ska fungera bör rektorn skapa rutiner som säkerställer att eleverna ges möjlighet att delta i såväl planeringen som utvärder- ingen av undervisningens innehåll, arbetsformer och arbetssätt och att elevernas inflytande ökar med stigande ålder och mognad.51 48SKOLFS 2011:250, s. 18 f. 49SKOLFS 2011:250, s. 14 f. 50SKOLFS 2010:37, avsnitt 2.3 Elevernas ansvar och inflytande. 51SKOLFS 2011:250, s. 12. Som vi har nämnt tidigare ska varje elev ges möjligheter att utvecklas så långt som möjligt utifrån sina individuella förutsättningar. Läro- planen anger därför att läraren ska organisera och genomföra arbetet så att eleven utvecklas efter sina förutsättningar och stimu- leras att använda och utveckla hela sin förmåga. Målet är också att eleven upplever att kunskap är meningsfull och att den egna kun- skapsutvecklingen går framåt.52 menar att det är nödvändigt att läraren kontinuerligt försäkrar sig om att undervisningen leder mot de mål som konkre- tiserats i planeringen, genom att läraren anpassar undervisningen till varje enskild elevs behov av stöd och stimulans. Planeringen som läraren gör sägs därför inte kunna vara statisk – läraren måste stän- digt bedöma om undervisningen behöver anpassas så att den på bästa sätt möter varje elevs behov och förutsättningar.53 Ett led i att anpassa undervisningen för varje elev är det särskilda stödet, se avsnitt 3.1.10. 3.4.6Uppföljning av elevernas utveckling och återkoppling till eleverna Eleven och elevens vårdnadshavare ska fortlöpande informeras om elevens utveckling och det gäller samtliga skolformer (3 kap. 4 § skollagen). För varje obligatorisk skolform finns regler om utveck- lingssamtal och individuell utvecklingsplan (se t.ex. 10 kap. 12 och 13 §§). Även i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska utveck- lingssamtal hållas minst en gång per termin (15 kap. 20 § och 18 kap. 20 §). Betyg ska sättas i vissa årskurser och skolformer (3 kap. 13– 21 §§ och t.ex. 10 kap. 14–23 §§). Utifrån dessa lagstadgade krav innehåller läroplanerna diverse skrivningar om bedömning och be- tygssättning. Bland annat uppges att läraren allsidigt ska utvärdera varje elevs kunskapsutveckling, utifrån kursplanernas krav.54 Allsidiga utvärderingar innebär, enligt allmänna råd, att man som lärare behöver ge eleverna möjlighet att visa sina kun- 52SKOLFS 2010:37, avsnitt 2.2 Kunskaper. 53SKOLFS 2011:250, s. 19. 54SKOLFS 2010:37, avsnitt 2.7 Bedömning och betyg. skaper på olika sätt. Det handlar bl.a. om att använda sig av olika underlag, som tillsammans ger en bred och nyanserad bild av elever- nas kunskaper, för att kunna analysera och bedöma dessa. Exempel- vis är det alltså inte tillräckligt att endast använda sig av skriftliga bedömningsformer. Lärare behöver med andra ord säkerställa att de har tillräckligt med underlag för att analysera och bedöma elevernas kunskaper och stödja deras kunskapsutveckling.55 Varje elev bör kontinuerligt ges konstruktiv återkoppling från läraren om sin kunskapsutveckling och om vad som behöver ut- vecklas vidare. Därför behöver också bedömningen vara en integre- rad del av undervisningen.56 påtalar vikten av att elevernas kunskapsutveckling analyseras kontinuerligt och inte endast vid något enstaka tillfälle, t.ex. inför utvecklingssamtal eller betygssätt- ning. Den kunskap man som lärare får genom att regelbundet följa upp elevernas kunskaper under ett arbetsområde eller en avgränsad arbetsperiod sägs vara en förutsättning för att aktivt kunna stödja eleverna i deras lärande. Genom att samtala om styrkor och svag- heter och ge återkoppling och vägledning kring vad eleverna be- höver utveckla vidare och hur man tillsammans ska ta sig dit skapas goda förutsättningar för elevernas kunskapsutveckling.57 Varje huvudman inom skolväsendet ska på huvudmannanivå syste- matiskt och kontinuerligt planera, följa upp och utveckla utbildning- en. Även på varje skolenhet ska man bedriva sådant systematiskt kvalitetsarbete och det är rektors ansvar att det görs (4 kap. 3 och 4 §§ skollagen). En del i detta arbete med att förbättra undervisningen är att lära- ren systematiskt och kontinuerligt bör analysera i vilken utsträckning planeringen och genomförandet av undervisningen har gett eleverna möjlighet att utvecklas så långt som möjligt i förhållande till de natio- nella målen. Dessutom behöver läraren identifiera vad som behöver utvecklas i den egna undervisningen för att åstadkomma detta, t.ex. 55SKOLFS 2011:250, s. 24 f. 56SKOLFS 2011:250, s. 18 f. 57SKOLFS 2011:250, s. 24. fundera över om ändamålsenliga bedömningsformer används. Exem- pelvis kan läraren få återkoppling på hur den egna undervisningen fungerar genom kontinuerlig analys av elevernas kunskapsutveck- ling.58 Lärarna ska inte arbeta var för sig med just sin undervisning, utan de har till uppgift, enligt läroplanen, att samverka med andra lärare i arbetet för att nå utbildningsmålen.59 Rektor ska därför skapa förutsättningar för lärarna att arbeta så- väl enskilt som tillsammans med andra lärare, t.ex. genom att ut- veckla former för samverkan och kunskapsutbyte mellan lärarna. Detta arbete handlar om att kontinuerligt planera, följa upp och an- passa undervisningen så att den i så stor utsträckning som möjligt gynnar varje elevs kunskapsutveckling.60 3.4.9Ämnesövergripande arbete och samverkan I de obligatoriska skolformerna kan inte varje ämne och undervis- ningen i det hanteras för sig. Eleverna ska få möjlighet att arbeta ämnesövergripande. Dessutom finns det ett antal ämnesövergripande kunskapsområden, exempelvis trafik, jämställdhet, och konsument- frågor, som ska integreras i undervisningen i olika ämnen.61 Skolan ska dessutom ha en samverkan med arbetslivet och när- samhället i övrigt. Målet är att varje elev har inblick i närsamhället och dess arbets-, förenings- och kulturliv. Bland annat åligger det alla som arbetar i skolan att utveckla kontakter med kultur- och arbetsliv, föreningsliv samt andra verksamheter utanför skolan som kan berika den som en lärande miljö.62 Även när det gäller gymnasieskolan finns det skrivningar om samverkan med det omgivande samhället. I läroplanen konstateras att skolan ensam inte kan förmedla alla de kunskaper som eleverna 58SKOLFS 2011:250, s. 24 och s. 30 f. 59SKOLFS 2010:37, avsnitt 2.2 Kunskaper. 60SKOLFS 2011:250, s. 12 och s. 15. 61SKOLFS 2010:37, avsnitten 2.2 Kunskaper och 2.8 Rektors ansvar. 62SKOLFS 2010:37, avsnitt 2.6 Skolan och omvärlden. kommer att behöva. Skolan ska ta till vara de kunskaper och er- farenheter som finns i det omgivande samhället och som eleverna har från bl.a. arbetslivet. Personalen ska därför, i utbildningen, ut- nyttja kontakter med det omgivande samhället och dess arbets-, förenings- och kulturliv.63 3.5Både lärare och elev ska vara på plats I detta avsnitt beskriver vi vad som regleras och har bedömts av regeringen vad gäller att såväl lärare som elev ska vara på plats i klassrummet. Regeringen har tidigare uttalat att ”elever primärt ska undervisas i skolan, av lärare som finns på plats tillsammans med eleverna”. Ställ- ningstagandet baserades på studier som visar på lärarens betydelse för undervisningens kvalitet och resultat. Verksamhet där läraren inte är närvarande i samma lokal som eleverna bör mot denna bak- grund ses som ett alternativ när det inte är möjligt att ha läraren på plats med eleverna. Som en följd av denna princip föreslog reger- ingen att fjärrundervisning skulle tillåtas endast inom ett fåtal ämnen och i vissa fall (se vidare avsnitt 4.3).64 Som en följd av skolplikten finns det också en närvaroplikt i de obligatoriska skolformerna. En elev i , grundsärskolan, specialskolan och sameskolan ska delta i den verksamhet som an- ordnas för att ge den avsedda utbildningen, om eleven inte har gil- tigt skäl att utebli (7 kap. 17 § skollagen). Vad gäller de frivilliga skolformerna har regeringen konstaterat att det faktum att utbildningen är frivillig inte innebär att det är fri- villigt att delta i undervisningen. En elev som har börjat i gymnasie- 63SKOLFS 2011:144, s. 8 och s. 14. 2014/15:44, s. 13. skolan måste delta i undervisningen. Det är en förutsättning för att eleven ska kunna nå utbildningsmålen. Det är också en förutsätt- ning för att lärarna ska kunna planera undervisningen och göra en rättvis och likvärdig bedömning av elevernas kunskaper.65 Motsva- rande formulering som för de obligatoriska skolformerna återfinns alltså i skollagen: en elev i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan ska delta i den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen, om eleven inte har giltigt skäl att utebli (15 kap. 16 § respektive 18 kap. 16 §). I gymnasieskolan och gymnasiesärskolan finns incitament för närvaro i form av studiehjälp från (). Studiehjälp får som huvudregel bara lämnas för heltids- studier (2 kap. 5 § studiestödslagen). Skolorna är skyldiga att rappor- tera till CSN om en elev har en annan studietakt än heltid, exempel- vis vid ogiltig frånvaro. Om en elev har ogiltig frånvaro kan CSN således besluta att dra in elevens studiehjälp, eftersom eleven då inte bedöms bedriva heltidsstudier.66 För samtliga dessa skolformer gäller att om en elev utan giltigt skäl uteblir från den obligatoriska verksamheten (respektive den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen), ska rektorn se till att elevens vårdnadshavare informeras om att eleven har varit frånvarande (7 kap. 17 § fjärde stycket, 15 kap. 16 § respektive 18 kap. 16 § skollagen). I vissa fall ska information även ges till elevens hemkommun. Kommunerna har s.k. aktivitetsansvar för elever som har fullgjort sin skolplikt men inte har fyllt och inte genomför eller har fullföljt utbildning på nationella program i gymnasieskola eller gymnasie- särskola eller motsvarande utbildning (29 kap. 9 § skollagen). Om en elev som inte har fyllt och går i en gymnasieskola eller gym- nasiesärskola med en annan huvudman än hemkommunen är från- varande i betydande utsträckning utan giltigt skäl ska huvudmannen meddela detta till hemkommunen (15 kap. 15 § respektive 18 kap. 15 § skollagen). 2009/10:165, s. 413 och s. 458. 66Jämför 6 kap. 6 § studiestödslagen, 6 kap. 9 § studiestödsförordningen (2000:655) samt Centrala föreskrifter och allmänna råd (CSNFS 2001:6) om studiehjälp, där skolornas uppgiftsskyldighet gentemot CSN regleras i 9 kap. 4 Fjärr- och distansundervisning Detta kapitel handlar om vad de två undervisningsformerna fjärr- och distansundervisning innebär. Vi beskriver framväxten av dem, vilka regler som gäller och vad som i olika sammanhang har sagts om dem. 4.1Detta är fjärr- och distansundervisning Fjärr- och distansundervisning är två undervisningsformer som inne- bär att läraren inte befinner sig där eleven är. Principen om att lära- ren ska befinna sig i klassrummet med eleverna, det vi i vårt betän- kande har valt att kalla närundervisning (se avsnitt 2.4), har frångåtts. Hur dessa metoder har benämnts har varierat , men – och i vårt betänkande över huvud taget – använder vi uppdelningen som föreslogs 2012 i utredningen om fjärr- och distansundervis- ning1. Fjärrundervisning definieras numera i skollagen (2010:800). Där anges att fjärrundervisning är interaktiv undervisning som bedrivs med informations- och kommunikationsteknik där elever och lärare är åtskilda i rum men inte (1 kap. 3 § skollagen). Distansundervisning är inte reglerad i skollagen men beskrevs av utredning, precis som fjärrundervisning, som interaktiv undervisning som bedrivs med informations- och kommunika- tionsteknik. Skillnaden jämfört med fjärrundervisning är att elever och lärare vid distansundervisning är åtskilda både i rum och i tid.2 2SOU 2012:76, s. 22. 4.2Utvecklingen av fjärr- och distansundervisning För att ge en bakgrund till dagens regelverk om fjärr- och distans- undervisning och till våra förslag vill vi kort redogöra för andra utred- ningar på området . Vi beskriver både vad som har föreslagits och vilka för- och nackdelar som har lyfts. För en längre historik över utvecklingen hänvisar vi till den förra statliga utred- ningen om fjärr- och distansundervisning3 och till Distansutbildnings- kommitténs (DUKOM) betänkande från 19984. De olika utredningar som vi i de följande avsnitten tittar närmare på är från regeringen och statliga myndigheter och har presenterats det . Den första av dem är en rapport som redovisade på uppdrag av regeringen 2008.5 gjorde ingen skillnad mellan om undervisningen sker i realtid (numera fjärrunder- visning) eller som korrespondens av något slag (numera distans- undervisning). Från () remitterades en promemoria med förslag om distansundervisning 2010.6 Förslagen utgick från nämnda rapport från . Däref- ter tillsattes en statlig utredning om bl.a. distansundervisning, ef- tersom det under beredningen av de tidigare förslagen framkom be- hov av ytterligare underlag inför en eventuell reglering av denna.7 Utredningen presenterade sitt resultat i ett betänkande 2012 och definierade då fjärr- och distansundervisning i princip på det sätt som vi definierar begreppen.8 Efter en proposition med utgångspunkt i förslagen i betänkan- det kom sedan de flesta av dagens regler om fjärrundervisning på plats.9 I propositionen meddelade regeringen dessutom att man av- såg att återkomma till med förslag om distansundervis- ning.10 3SOU 2012:76, s. 185 ff. 4SOU 1998:84, s. 35 ff. 5Skolverket (2008). 6Dnr U2010/5616/G. 2011:85, s. 12. 2014/15:44, bet. 2014/15:UbU3, rskr. 2014/15:141. 2014/15:44, s. 8. Vi har därefter fått i uppdrag att utreda såväl fjärr- som distans- undervisning vidare. I vårt delbetänkande föreslog vi hur skol- huvudmän genom fjärrundervisning på entreprenad kan ges ökade möjligheter att erbjuda elever modersmålsundervisning och studie- handledning på modersmål – två verksamheter som betraktades som särskilt angelägna. Regeringen har överlämnat en proposi- tion om dessa förslag till , som i sin tur har beslutat om dem.11 Vårt uppdrag har således fortsatt med generella regler för fjärr- och distansundervisning. 4.2.2Därför behövs fjärr- och distansundervisning De olika förslagsställarnas syn på fjärr- och distansundervisning har varit ungefär densamma : som något som ska användas i undantagsfall. Det har inte i något fall, av de som vi här har redo- visat, betraktats som ett fullt ut likvärdigt alternativ till närunder- visning. De skäl som har nämnts för att anordna fjärr- eller distans- undervisning har snarare haft att göra med att eleverna över huvud taget ska få tillgång till undervisning, dvs. att fjärr- och distansunder- visning är det enda alternativet – annars skulle eleverna bli utan undervisning. Den ena kategorin av skäl för förslagen handlar om problem för skolan eller huvudmannen. menade att distansundervis- ning skulle användas när det saknades lärare med adekvat utbildning eller elevunderlaget var otillräckligt på den egna skolan. Utbildnings- departementet lade till att det skulle vara möjligt då en av de aktuella kurserna eller ett av ämnena (se avsnitt 4.2.4) inte erbjöds och i SOU:n var linjen densamma i fråga om fjärrundervisning. Den andra kategorin av skäl gäller en enskild elev som annars inte skulle ha deltagit i undervisningen.