sou · H4B36 · 2017-01-01 00:00:00 — har hon och hennes man fått hanka sig fram på tillfälliga arbeten, vilka gett sporadiska, låga inkomster. –I kan man gå hemma man får jobba . Jag vankar bara omkring i huset och undrar vad Vi har inte ens råd att ge barnen för att betala för skollunchen. Vi köper läxböckerna och det är allt. Det har hänt att de får stanna hemma när vi inte kunnat köpa bussbiljetter till skolan. Vad ska man svara sina barn när de undrar varför vi inte har mat? Det finns inga ord. Bakgrund till samordnarens uppdrag När vi gör intervjun har inte träffat sina barn . Hon berättar att det är mycket smärtsamt att vara separerad från dem. Att det knappt känns som om de är en riktig familj längre. Yngsta sonen har blivit sparkad av en häst och fått en allvarlig skada medan föräldrarna varit i . ska de resa hem och stanna . Hon vet inte. – Jag skulle vilja kunna åka tillbaka till och få ett jobb där. nära mina barn. De känner sig övergivna, svikna av oss. Det är hemskt. bor i ett romskt område i sin hemstad. Där finns både familjer med pengar, som har stora fina hus, och sådana som är ännu fattigare än hon själv och lever i primitiva lerhus. är EU:s fattigaste land. Officiellt är det av den totala befolkningsmängden på 7,2 miljoner som är romer. Liksom i är troligtvis siffran betydligt högre, mellan 500 000–1 000 000. och projekt uppskattar antalet romer i till 750 000.47 Sjutton procent av de bulgariska romerna har ett heltidsjobb, medan är arbetslösa tillbaka.48 De största utmaningarna för landet är generellt utbredd fattigdom och korruption.49 har kritiserat de bulgariska myndigheterna för att inte ta itu med den organiserade brottsligheten. I en rapport konstaterades bland annat att maffian har ett alldeles för stort inflytande i samhället, med möjlighet att påverka det politiska beslutsfattandet.50 I likhet med led av dålig ekonomi på 1990- talet, efter kommunismens fall. Övergången till marknadsekonomi var svår. ansågs den dock vara klar och EU bedömde att den fungerade. sjönk arbetslösheten, tillväxten var god och företagandet i landet började spira. Problemen med den alldeles för stora svarta ekonomin och den kraftiga korruptionen gjorde dock att EU drog in strukturstöd år 47Romact, Romernas situation i – 48European for Fundamental Rights, Results from the 2011 survey – Bakgrund till samordnarens uppdrag Som på många håll i slog finanskrisen sedan mycket hårt mot landet.51 Den romska minoriteten är särskilt utsatt i det bulgariska samhället. av romerna lever i materiell utsatthet.52 De har sämre hälsa, lägre medellivslängd och högre spädbarnsdödlighet. Situationen liknar den i ; undermåliga bostäder, utan avlopp och sanitetsmöjligheter, bristfällig skolgång. Ungefär en femtedel av romerna saknar någon som helst formell utbildning.53 av de bulgariska romerna bor i ett hushåll där någon gick till sängs hungrig på grund av brist på pengar att handla mat för, jämfört av majoritetsbefolkningen. Enligt en undersökning som for Fundamental Rights gjorde upplevde av de bulgariska romerna sig ha blivit utsatt för diskriminering . har en nationell strategi för social inkludering av romer, den antogs 2012 och löper fram till 2020.54 konstaterar i en utvärdering att mycket finns kvar att göra på flera nyckelområden – bland annat att systematiskt arbeta mot antiziganistisk retorik och diskriminering.55 Det är uppenbart att arbete med attityder och fördomar är väsentligt för att komma tillrätta med romers marginalisering i både och . Också har en historia av diskriminering mot gruppen. kom en vitbok om hur behandlat sin romska minoritet, framtagen av . Den mörka och okända historien. om övergrepp och kränkningar av romer behandlar bland annat om registreringar, 52Alexandrova, , , , , , Socio-economic effects of public investments for roma inclusion in Kavarna, , 2015. 54Europeiska kommissionen, National Integration Strategy of the Republic of (2012–2020) – 55Europeiska kommissionen, Overview – Bakgrund till samordnarens uppdrag steriliseringar, omhändertagande av barn, inreseförbud, utbildning, bostadsfrågan och tillgång till arbete.56 Den första kända anteckningen om att romer kommit till är . De var ett 30-tal familjer, ledda av en ””, och togs av allt att döma emot välvilligt.57 Inom några decennier började dock kyrka och myndigheter utfärda särskilda restriktioner, mer eller mindre stränga, mot gruppen. kom en förordning om att gripa romer, hänga männen och fördriva kvinnor och barn.58 Lagarna mildrades , men passtvånget som fanns i landet inskränkte rörelsefriheten för romer. Medan romer i andra delar av har stora problem för att de inte registreras av myndigheterna (och därmed inte ”finns”) har man i i vissa hänseenden varit alltför snar att kartlägga romerna.59 Detta väckte debatt och kritiserades inte minst i samband med Skånepolisens register för ”Kringresande”.60 Även i hade vi dock brister i folkbokföring av romer som bodde här. inrättades 1922, med som chef. I verksamheten ingick bland en hel del annat att mäta romers skallar och jämföra med svenska värnpliktigas.61 definierade första hälft romerna utifrån rasbiologiska begrepp och ansåg dem vara oönskade. Man förordade sterilisering,62 och en del barn togs från föräldrarna och placerades i fosterhem.63 betänkande innehöll en passus om ”zigenare”, som ansågs vara en sämre ras och ett ”olösligt problem”, som helst skulle förmås att lämna landet. Inte det enklaste, konstaterades det, eftersom ”de flesta av dem torde 56Ds 2014:8, Den mörka och okända historien – om övergrepp och kränkningar av romer , 2014. 57Åkerfeldt, , Synen på Romer och Resande i , 2013, s. 4. 58Hazell, Bo, Resandefolket, , 2002, s. 76. 59Vitbok om övergrepp och kränkningar av romer , 2014, s. 26 f. 60Registrering av romer, artikelserie, – registrering-av-romer 61Vitbok om övergrepp och kränkningar av romer , 2014, s. 54. 62Ibid, s. 95. 63Ibid, s. 99. Bakgrund till samordnarens uppdrag vara svenska undersåtar” och det vore svårt att visa att de hade medborgerliga rättigheter någon annanstans.64 Mellan var det inte tillåtet för romer att resa in i , vilket enligt vitboken också hängde ihop med rasbiologiska uppfattningar.65 Förutom effekten att stänga ute romska flyktingar under två världskrig – nazisterna mördade mellan 200– 500 000 romer – höll inreseförbudet också den svensk-romska minoriteten ”fången” i landet.66 De romer som inte var mantalsskrivna i räknades nämligen som statslösa och kunde under inreseförbudet få svårt att komma in igen, om de lämnat landet.67 Att kommuner inte på ett självklart sätt folkbokförde romer, fick konsekvensen att många i gruppen inte hade tillgång till förmåner som exempelvis barnbidrag, sjukersättning och pension. Andra problem förknippade med att inte vara mantalsskriven kunde vara administrativa svårigheter exempelvis i samband med giftermål.68 Efterkrigstiden präglades däremot av en politisk ambition att inlemma romerna i det svenska samhället. Den så kallade , då landets romer intervjuades, dokumenterades och räknades (antalet blev 740), ledde småningom till att flera olika myndigheter fick i uppdrag att prioritera romers sysselsättning och bostad.69 Även om det fanns fördomar mot romer bland folk i allmänhet var kommuner och myndigheter nu inriktade på att skapa bättre liv för gruppen.70 Frågan om folkbokföring löstes under detta decennium, genom att allt fler romer fick en lägenhet och därmed fast adress.71 hade visat att av de 740 romerna i hade 220 personer en fast bostad, medan resten bodde i tält, bussar och . Så sent som var de svenska romernas liv fortfarande mycket hårt, med kyla, fukt och ett ständigt kringresande, då myndigheterna på orten avhyste tältlägren på grund av att de saknade tillstånd att vistas på 64Ibid, s. 30. 65Ibid, s. 141. 66Forum för levande historia, hemsida – 67Vitbok om övergrepp och kränkningar av romer , s. 148. 68Ibid, s. 183 ff. 69Ibid, s. 78. 70Ibid, s. 95. 71Ibid, s. 190. Bakgrund till samordnarens uppdrag av de vuxna romerna i var enligt analfabeter.72 Långt in bodde romska familjer i tält och här.73 har vi åter en situation där människor bor i läger utomhus, under ovärdiga förhållanden. De är medborgare i andra länder än . Vi har fri rörlighet i EU, men endast den som arbetar får också tillgång till full välfärd (sjukvård, pension, barnbidrag, barnomsorg, skola med mera). De utsatta EU-medborgare som kommer hit och tigger med rätt att vistas här vittnar om fattigdomen som finns inom EU:s gränser. blir vi påminda om den , vilket för med sig att både det offentliga samhället och civilsamhället samlas kring och agerar i frågan. Förhoppningsvis kan den kraften bidra till att fler länder i säkerställer att den romska minoriteten får bostäder och mantalsskrivs samt erbjuds bättre hälsa, utbildning och försörjning. , som citerades inledningsvis, skulle antagligen vara en av de första att resa hem om hon såg någon möjlighet till arbete: Hur har dina barn reagerat på att du är borta så långa perioder? –Jag är säker på att de har det svårt också. Men de är barn. De hör min röst på telefonen. Det är jobbigast för dem när jag reser tillbaka till efter att ha varit hemma ett tag. Jag tänker att det ändå är värre för mig att sakna dem. Vad säger du till dem när ni pratar i telefon? –Jag säger till min dotter att mamma ska vara här och samla in pengar för att fixa rinnande vatten till vårt hus. Först kommer pappa hem. Sedan kommer mamma. Jag hoppas att det tar slut. Jag är trött. Kan inte se mig själv att göra samma sak som . 72Ibid, s. 180. 73Ibid, s. 196. 2Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer Samordnarens uppdrag har varit att skapa förutsättningar för erfarenhetsutbyte och att sprida kunskap om insatser för utsatta EU- medborgare. Detta har gjorts genom kommunbesök och samtal med många olika organisationer och samfund inom idéburen sektor. Samordnaren har också spridit information genom intervjuer i media, egna artiklar, medverkan på en rad seminarier och konferenser, samt genom en blogg på utredningens hemsida. Ett brett spektra av idéburna aktörer har engagerat sig i frågan om utsatta EU-medborgare. Samordnaren har bland annat träffat Röda korset, Equmeniakyrkan, , Civil rights defenders, Unga romer, Romska (S) föreningen, Nätverket för romska EU- migranter, Stadsmissionerna, , Svenska , och ett stort antal lokala kyrkor och samfund. Samtal har även förts med relativt nystartade föreningar, nätverk vilka bildats med hjälp av sociala medier, som exempelvis Föreningen för hemlösa EU-migranter i . Arbetsgruppen för den nationella överenskommelsen om samarbete mellan idéburen sektor, regeringen och kommuner och landsting, har träffat samordnaren för att samtala om hur överenskommelsens kansli skulle kunna ta sig an spridning av goda exempel, sedan samordnaren avslutat sitt arbete. Samordnaren har också träffat de statliga myndigheter som på olika sätt är berörda av frågan. Ett flertal möten har genomförts med och , både enskilt och tillsammans. Med dessa har samordnaren fört en dialog om hur avhysningar av illegala boplatser kan genomföras på ett humant och rättssäkert sätt. Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer I möten med och har frågor om barns skydd och skolgång diskuterats. Arbetsförmedlingen har samordnaren träffat för att samtala om hur inskrivning och eventuella insatser till gruppen utsatta EU- medborgare utformats. Med i har samordnaren haft möten om bland annat det arbete som samordnare mot prostitution och människohandel utför. Kontakter har också tagits med samtliga landsting/regioner vad gäller hälso- och sjukvården och utsatta EU-medborgare. Flera möten med näringslivet har ägt rum . ICA- handlarna, i , och Jernhusen är några exempel på aktörer som samordnaren fört en dialog med. (Se avsnitt 2.7, ”Näringslivet”.) Ett antal utredningar som har beröringspunkter med samordnarens arbete har pågått och i möten med dessa har gemensamma frågor diskuterats. (Se avsnitt 2.8, ”Andra utredningar”.) träffade samordnaren ett antal organisationer som arbetar med utvecklingsarbete i och . Några av dessa var delaktiga vid utformningen av en konferens som samordnaren och statsrådet anordnade . (Se kapitel 3, ”Främja kontakter mellan och de utsatta EU-medborgarnas hemländer.”) har samordnaren samlat in information från 94 kommuner om hur de arbetar med utsatta EU- medborgare som tillfälligt vistas i . En del kommuner har själva sökt kontakt, från politisk eller tjänstemannanivå, vanligen med önskan om att få ett besök. Frågan har då oftast stått högt på den politiska dagordningen i kommunen. Andra har samordnaren sökt upp på eget initiativ. Ofta har samordnaren träffat socialchefen i kommunen samt politiker från kommunfullmäktige och nämnder. Eftersom frågan ofta rör mer än en nämnd eller förvaltning har även kommundirektör och kommunstyrelsens ordförande varit med på mötet. I de fall där ett nära samarbete funnits med frivilligsidan har samordnaren sett till att träffa de aktiva organisationerna vid besöket, antingen tillsammans med kommunens representanter eller enskilt. Några kommuner har även bjudit in polis samt personal från hälso- och sjukvården till Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer I de fall där illegala boplatser varit en viktig fråga har ledningen från tekniska förvaltningar deltagit. , i , kommun, kommun och har alla arrangerat regionala konferenser för flera grannkommuner om utsatta EU-medborgare. Samordnaren har då bjudits in för att tala om sitt uppdrag. har deltagarna gett en lägesbild från sin respektive kommun. Detta har bidragit till samordnarens informationsinhämtning och skapat forum för lärande och erfarenhetsutbyte mellan alla närvarande. Även kommuner och landsting (SKL) har medverkat vid dessa regionala konferenser. Kontakterna mellan SKL och samordnaren har varit täta och löpande avstämningar har gjorts både på tjänstemannanivå och med den politiska ledningen. I de möten som samordnaren anordnat, dels om samarbete mellan kommun och idéburen sektor, dels för kommuner med särskilda utmaningar, har tjänstemän från SKL varit representerade. Rapporten om arbete med utsatta EU-medborgare i andra Europeiska länder (bilaga 3) togs fram i samarbete mellan samordnaren och SKL. Samordnaren har fått övergripande information från följande kommuner, grupperade efter invånarantal. Grupp 1, 1–14 999 invånare: , , , , , , , Hjo, , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , . Grupp 2, 15 000–29 999 invånare: , , , , , , , , , , , , , , , , . Grupp 3, 30 000–69 999 invånare: , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , . Grupp 4, 70 000–199 999 invånare: , , , , , , , , , Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer , , , , , , , Grupp 5, fler än 200 000 invånare: , , , 2.1Uppehållsrätten – Vem har rätt till välfärd i ? Den fria rörligheten i EU är en av dess viktigaste grundpelare. Den innebär bland annat att människor kan flytta mellan medlemsländerna och arbeta på lika villkor var de vill inom unionen. Ett av de viktigaste momenten i upprättandet av fri rörlighet för personer, var , som innebar att man tog bort gränskontrollen mellan de länder som ingår i samarbetet. och blev medlemmar i 2007. De är dock ännu inte med i . Det innebär att rumänska och bulgariska medborgare fortfarande måste visa pass eller nationellt id-kort när de reser in i övriga EU-länder samt , , och . är uppehållsrätten en ny grund för vistelse i . Den ger EES-medborgare och deras familjemedlemmar rätt att vistas i utan uppehållstillstånd. Uppehållsrätten förutsätter inte något föregående myndighetsbeslut, registrering, ansökan eller annan åtgärd. Uppehållsrätten gäller för den som uppfyller villkoren. Den finns kvar så länge villkoren är uppfyllda. Det finns inga hinder mot att en EES- medborgare under sin vistelse i har uppehållsrätt på olika grunder. En EES-medborgare har enligt utlänningslagen (överensstämmer i huvudsak med artikel 7.1 i rörlighetsdirektivet) uppehållsrätt om denne: 1.Är arbetstagare eller egen företagare i , 2.Har kommit till för att söka arbete och har en verklig möjlighet att få en anställning, 3.Är inskriven som studerande vid en erkänd utbildningsanstalt i och har tillräckliga tillgångar för sin och sina familje- Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer medlemmars försörjning, samt har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i , eller 4.Har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning och har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i . Även familjemedlemmar till den som har uppehållsrätt får uppehållsrätt.1 Arbetstagarbegreppet ska ha samma innebörd i hela EU och får inte ges en nationell tolkning. Ett anställningsförhållande enligt föreligger när en person , mot ersättning, utför arbete av ekonomiskt värde åt någon annan under dennes ledning. För att någon ska betraktas som arbetstagare förutsätter det att arbetet som utförs är en faktisk och genuin ekonomisk aktivitet.2 Det är inte nödvändigt att arbetstagaren helt ska kunna försörja sig på sin inkomst. Det avgörande är i stället att det utförda arbetet inte framstår som så ringa att det i praktiken är av helt marginell betydelse.3 Det saknar betydelse om personen kompletterar inkomsten från sitt förvärvsarbete med andra inkomster. ”Svarta” inkomster eller intäkter från tiggeri leder aldrig till att någon anses som arbetstagare.4 Så länge en arbetssökande EES-medborgare kan styrka att han eller hon söker arbete och att det föreligger en reell möjlighet till anställning har personen rätt att uppehålla sig i . En bedömning ska göras av hur långt vederbörande står från arbetsmarknaden. Individer som försörjer sig genom tiggeri, som inte haft anställning och som har begränsad språkkunskap och utbildning, anses normalt sett inte ha en reell möjlighet till anställning. Det är dock viktigt att göra en ny bedömning av uppehållsrätten. Samma individ kan bedömas ha uppehållsrätt och vid ett annat inte, beroende på hur stor sannolikheten att kunna få ett arbete är . 1Uppehållsrätten regleras i utlänningslagen 3 a kap. samt utlänningsförordningen 3 a kap. 2Mål C-53/81: v . 3Mål C-357/89: V. J. M. Raulin v en Wetenschappen. 4Socialstyrelsen, Rätten till socialt bistånd för medborgare inom EU/EES-området – en vägledning, 2014. Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer På samma villkor som en svensk medborgare ska en EES- medborgare kunna starta och driva eget företag i . Det är inte nödvändigt att verksamheten har startat eller gett resultat, däremot krävs det att EES-medborgaren kan visa att förberedelser och planering satts igång. Har personen ifråga redan ett företag måste han eller hon visa att företaget är verksamt. När avsikten att etablera sig ska visas behövs flera handlingar, som exempelvis F- skattsedel, marknadsplan, hyreskontrakt för lokal, bevis på tidigare erfarenheter och kompetens, kvitton eller fakturor på inköpt material, tillhörande momsredovisning och/eller överlåtelsehandlingar om köp av en redan etablerad rörelse.5 I utlänningslagen finns bestämmelser om avvisning och utvisning av EES-medborgare. Avvisning kan ske bland annat om personen ifråga utgör en orimlig belastning på biståndssystemet enligt socialtjänstlagen. Beslut om avvisning ska dock inte vara en automatisk konsekvens av att biståndssystemets brukas. Det krävs mer än enbart ett enstaka utnyttjande av det sociala biståndssystemet. Kontrollen av uppehållsrätten är begränsad. har i uppdrag att utvisa personer som saknar uppehållsrätt. Polisen ansvarar för inre utlänningskontroll och ska underrätta om en fråga om utvisning uppkommer. Utvisningar med hänvisning till överskridande av tremånadersregeln förekommer dock i princip aldrig. Rättsutvecklingen pågår kring vilka rättigheter EU-medborgare utan uppehållsrätt har. I senaste prejudikat intas en förhållandevis strikt linje. Dano-domen slår fast att medborgare från andra medlemsstater som saknar uppehållsrätt, inte heller har rätt till sociala förmåner i mottagarlandet.6 Fler avgöranden angående uppehållsrätt finns på hemsidan för för Europapolitiska studier (Sieps).7 Det finns en osäkerhet hos både kommuner och statliga myndigheter i , kring tolkningen av uppehållsrätten. Myndigheter gör emellanåt olika tolkningar vilket kan få stora konsekvenser 5Skatteverket, Flytta till som EU/EES-medborgare – duskaarbetaisverige/duharettegetforetag/duflyttarsjalv.4.3810a01c150939e893f3389.html# 6Mål C-333/13: och mot Jobcenter . 7Sieps, Social turism? senaste praxis avseende icke-aktiva unionsmedborgares rätt till förmåner, 2015. Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer för enskilda individer. Den som bott i ett annat EU-land med uppehållsrätt utan avbrott, får permanent uppehållsrätt. Enligt uppgifter som samordnaren fått från i några kommuner har det förekommit att individer med permanent uppehållsrätt felaktigt blivit nekade försörjningsstöd, med hänvisning till att de inte har uppehållsrätt. Även bedömningen av om en individ har en sekundär uppehållsrätt genom en familjemedlem kan innebära svårigheter. meddelade en i sammanhanget viktig dom. Fallet gällde en förälder som var medborgare i en medlemstat, och varit anställd i en annan medlemsstat där anställningen upphört och därmed också förälderns primära uppehållsrätt. Dennes barn genomgick dock en utbildning i landet där föräldern varit anställd. På grundval av detta bedömde domstolen att föräldern ändå hade en fortsatt uppehållsrätt i egenskap av förälder med den faktiska vårdnaden om barnet.8 För att kunna upprätthålla en enhetlig bedömning av uppehållsrätten ser samordnaren ett behov av utbyte av kunskap i frågan mellan kommuner och myndigheter. (Se vidare avsnitt 2.9,” Fortsatt samverkan.”) Det finns skillnader i kommunernas stöd och hjälp till utsatta EU- medborgare. En del har en relativt restriktiv hållning, medan andra är mer benägna att använda kommunala resurser även för denna grupp. EU-medborgare som tillfälligt vistas i har, som beskrivits i avsnittet om uppehållsrätt ovan, begränsade rättigheter vad gäller det svenska välfärdssystemet. Att en mycket utsatt grupp, som också är synlig i gatumiljön, har betydligt mindre rätt till välfärd än flertalet som bor i , har ställt tjänstemän, politiker och civilsamhället inför utmaningar av ett nytt slag. 8 Mål C-480/08: mot Borough of Lambeth och Secretary of State for the Home Department. Främja erfarenhetsutbyte och samverkan mellan relevanta aktörer För att klara dessa krävs dialog inom kommunens olika förvaltningar och nämnder, men också med andra relevanta aktörer, för att kunna uppnå ett lokalt förankrat och väl övervägt förhållningssätt. Trots variationen i insatser tycker sig samordnaren se en tilltagande gemensam hållning från kommunernas sida. Det finns insikt om att den långsiktiga lösningen är förändrade villkor i de utsatta EU-medborgarnas ursprungsländer. Politiker, tjänstemän och även engagerade invånare har idéer och förslag på hur arbetet med att stötta i och skulle kunna gå till. I kapitel 3, ”Främja kontakter mellan och de utsatta medborgarnas hemländer”, redovisas initiativ tagna av kommuner och idé- buren sektor med syfte att starta samarbete med lokala aktörer i dessa länder. Enligt socialtjänstlagen har kommunerna ett ansvar för personer som vistas inom deras gränser. Detta har legat till grund för besluten hos flera kommuner att stödja eller ingå samarbete med ideella aktörer, för att temporärt lindra nöd i målgruppen. I många fall innebär detta att EU-medborgare får möjlighet att sköta personlig hygien och tvätt, att de erbjuds ett lätt mål mat och ibland, mestadels , också natthärbärge. Ansvariga för gör svåra avvägningar mellan den enskilda EU-medborgarens ansvar att finansiera sina egna omkostnader, som mat, logi och eventuella hemresor, och kommunens begränsade ansvar för dem när de vistas utan uppehållsrätt i .