sou · H5B380 · 2017-10-25 00:00:00 — 5 b § Urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov får, om inte annat motiveras av medicinska eller liknande skäl, tas på en person som genom- går en rättspsykiatrisk undersökning om det behövs för att vid undersök- ningen kunna bedöma personens psykiatriska eller medicinska tillstånd. Paragrafen är ny och innebär en möjlighet att av utredningsskäl ta vissa prover på en person som genomgår en rättspsykiatrisk under- sökning. Utredningens överväganden finns i avsnitt 11.4.2. Genom bestämmelsen införs en möjlighet att, om inte annat moti- veras av medicinska eller liknande skäl, ta urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov på en person som genomgår en rättspsy- kiatrisk undersökning. Syftet med bestämmelsen är att förbättra förutsättningarna för RMV att vid en rättspsykiatrisk undersökning korrekt bedöma den undersöktes medicinska och psykiatriska till- stånd. Provtagningen är en kroppsbesiktning och får endast genom- föras om det behövs för att vid en rättspsykiatrisk undersökning bedöma den undersöktes psykiatriska eller medicinska tillstånd. Genom kravet att provtagningen ska behövas för RMV:s bedömning, ska förstås att mer slentrianmässiga blodprovs- och andra under- sökningar inte får göras. Bedömningen av om det finns ett behov av provtagning får göras i det enskilda fallet. Vid en sådan bedömning ska bl.a. beaktas vad som i övrigt är känt om den undersökte och hans eller hennes medicinska bakgrund och hälsa, levnadsomstän- digheter samt tidigare och nuvarande psykiatriska tillstånd. Om det finns medicinska eller liknande, exempelvis psykiatriska, skäl att avstå från provtagning, får prover inte tas. 12 § Rätten får inhämta yttrande av över sådan utredning som avses i 3 eller 4 §. Om det behövs, ska styrelsen komplettera utredningen. Ska en rätts- psykiatrisk undersökning kompletteras, gäller i tillämpliga delar vad som sägs i 5 §, 5 a §, 6 § första stycket och 8–11 §§ om en sådan undersökning. Styrelsen får uppdra åt en viss läkare att utföra kompletteringen. Paragrafen innehåller en hänvisning till vilka bestämmelser som gäller vid komplettering av rättspsykiatriska undersök- ningar. Utredningens överväganden finns i avsnitt 11.3.2. Första stycket är oförändrat. I andra stycket införs en hänvisning till 5 a §. Därigenom är de bestämmelser i häkteslagen (2010:611) som anges i 5 a § tillämpliga även när kompletterar en utredning enligt 3 eller 4 §. 14 § Från en verksamhet där sekretess gäller enligt följande bestämmelser i offentlighets- och sekretsslagen (2009:400) ska det utan hinder av sekretessen lämnas ut sådana uppgifter om den misstänkte som behövs för en rätts- psykiatrisk undersökning: 1.25 kap. 1–5 §§, 2.26 kap. 1 §, 3.28 kap. 1 § hos , 4.28 kap. 11 eller 12 § hos Arbetsförmedlingen, 5.35 kap. 15 § hos , 6.37 kap. 1 § hos , eller 7.38 kap. 1 § första stycket 1–3 och 5 hos Totalförsvarets rekryterings- myndighet. Från en verksamhet där tystnadsplikt gäller enligt 29 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, 15 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) eller 6 kap. 12 § patientsäkerhetslagen (2010:659) ska det utan hinder av tystnadsplikten lämnas ut sådana uppgifter om den misstänkte som behövs för en rättspsykiatrisk undersökning. Uppgifter om den misstänkte från en verksamhet där sekretess gäller enligt 25 kap. 1–5 §§ eller 26 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen eller där tyst- nadsplikt gäller enligt 29 § lagen om stöd och service till vissa funktions- hindrade, 15 kap. 1 § socialtjänstlagen eller 6 kap. 12 § patientsäkerhetslagen ska utan hinder av sekretessen eller tystnadsplikten lämnas ut om det behövs för ett läkarutlåtande som anges i 4 § andra stycket liksom för ett yttrande av över ett sådant utlåtande eller sådant läkarintyg som anges i 4 § första stycket. Paragrafen anger de situationer då uppgifter, utan hinder av sekretess eller tystnadsplikt, ska lämnas ut om det behövs för en rättspsykiatrisk undersökning. Utredningens överväganden finns i avsnitt 9.5. Paragrafens första stycke har kompletterats med en skyldighet för en rad olika myndigheter att utan hinder av sekretess lämna ut så- dana uppgifter om en misstänkt som behövs för en rättspsykiatrisk undersökning. Bestämmelsen innebar tidigare att sådana uppgifter om den misstänkte som behövs för en rättspsykiatrisk undersök- ning skulle lämnas ut från en verksamhet där sekretess gäller enligt 25 kap. 1–5 §§ eller 26 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Sådan skyldighet att lämna uppgifter införs för Försäk- ringskassan, Arbetsförmedlingen, Kriminalvården, och Totalförsvarets rekryteringsmyndighet. Skyldigheten att lämna uppgifter omfattar endast uppgifter där sekretess gäller enligt de bestämmelser som preciseras i förevarande stycke. En prövning enligt 10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen kan medföra att även andra uppgifter från de aktuella myndigheterna kan lämnas ut. Kravet att de uppgifter som lämnas ut ska behövas för en rättspsykiatrisk undersökning, medför att RMV inte slentrianmässigt ska begära ut uppgifter. Normalt sett bör den utlämnande myndigheten godta RMV:s bedömning att begärda uppgifter behövs för undersökningen. Paragrafens andra stycke är nytt och innebär att från en verk- samhet där tystnadsplikt gäller enligt 29 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), 15 kap. 1 § socialtjänst- lagen (2001:453) eller 6 kap. 12 § patientsäkerhetslagen (2010:659) ska det utan hinder av tystnadsplikten lämnas ut sådana uppgifter om den misstänkte som behövs för en rättspsykiatrisk undersök- ning. Genom bestämmelsen kan uppgifter från enskilt bedriven hälso- och sjukvård samt socialtjänst lämnas ut. Paragrafens tredje stycke är delvis nytt. Delar av stycket utgjorde tidigare del av paragrafens första stycke. innehöll paragrafen en reglering av att uppgifter om den misstänkte som behövs för ett läkarutlåtande som anges i 4 § andra stycket och för ett yttrande av över ett sådant utlåtande eller sådant läkarintyg som anges i 4 § första stycket, skulle lämnas ut utan hinder av sekretess enligt 25 kap. 1–5 §§ eller 26 kap. 1 § offentlighets- och sekretess- lagen. Paragrafen kompletteras nu på så sätt att uppgifter om den misstänkte dessutom ska lämnas ut utan hinder av tystnadsplikt enligt 29 § LSS, 15 kap. 1 § socialtjänstlagen eller 6 kap. 12 § patient- säkerhetslagen. 13.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. 7 a § Urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov får, om inte annat motiveras av medicinska eller liknande skäl, tas på en person som genomgår en läkarundersökning enligt 7 § om det behövs för att i läkarintyg enligt sam- ma bestämmelse kunna bedöma personens psykiatriska eller medicinska till- stånd. Paragrafen är ny och innebär en möjlighet att av utredningsskäl ta vissa prover på en person som genomgår en läkarundersökning enligt 7 §. Utredningens överväganden finns i avsnitt 11.4.2. Genom bestämmelsen införs en möjlighet att, om inte annat moti- veras av medicinska eller liknande skäl, ta urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov på en person som genomgår en läkar- undersökning enligt 7 §. Syftet med bestämmelsen är att förbättra förutsättningarna att vid en sådan undersökning korrekt bedöma den undersöktes medicinska och psykiatriska tillstånd. Provtagningen är en kroppsbesiktning och får endast genomföras om det behövs för att vid undersökningen bedöma personens psykiatriska eller medi- cinska tillstånd. Genom kravet att provtagningen ska behövas för bedömningen, ska förstås att mer slentrianmässiga blodprovs- och andra undersökningar inte får göras. Bedömningen av om det finns ett behov av provtagning får göras i det enskilda fallet. Vid en sådan bedömning ska bl.a. beaktas vad som i övrigt är känt om den under- sökte och hans eller hennes medicinska bakgrund och hälsa, levnads- omständigheter samt tidigare och nuvarande psykiatriska tillstånd. Om det finns medicinska eller liknande, exempelvis psykiatriska, skäl att avstå från provtagning, får prover inte tas. 8 § Från en verksamhet där sekretess gäller enligt 25 kap. 1–5 §§ eller 26 kap. 1 § offentlighets- och sekretsslagen (2009:400) eller där tystnads- plikt gäller enligt 29 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade, 15 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) eller 6 kap. 12 § patientsäkerhetslagen (2010:659) ska det utan hinder av sekretessen eller tystnadsplikten lämnas ut sådana uppgifter om den misstänkte som behövs för ett läkarintyg enligt 7 §. Paragrafen anger de situationer då uppgifter, utan hinder av sekretess eller tystnadsplikt, ska lämnas ut om det behövs för ett läkarintyg enligt 7 §. Utredningens överväganden finns i avsnitt 9.5. Bestämmelsen innebar tidigare att sådana uppgifter om den miss- tänkte som behövs för ett läkarintyg enligt 7 § skulle lämnas ut från en verksamhet där sekretess gäller enligt 25 kap. 1–5 §§ eller 26 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Paragrafen kom- pletteras nu med ett tillägg att från en verksamhet där tystnadsplikt gäller enligt 29 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade, 15 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) eller 6 kap. 12 § patientsäkerhetslagen (2010:659) ska det utan hinder av tystnads- plikten lämnas ut sådana uppgifter om den misstänkte som behövs för ett läkarintyg enligt 7 §. Genom bestämmelsen kan uppgifter från enskilt bedriven hälso- och sjukvård samt socialtjänst lämnas ut till RMV. Kravet att de uppgifter som lämnas ut ska behövas för läkar- intyget, medför att RMV inte slentrianmässigt ska begära ut uppgifter. Normalt sett bör dock RMV:s bedömning att begärda uppgifter behövs för undersökningen godtas. 13.6Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 11 § Sekretess gäller, utöver vad som följer av 1–3 och 8–10 §§, inom , Säkerhetspolisen, Kriminalvården och Rättsmedicinal- verket för uppgift om åtgärd som har till syfte att hindra rymning eller fri- tagning, om det kan antas att syftet med åtgärden motverkas om uppgiften röjs. Sekretess gäller därutöver inom och inom Rättsmedici- nalverkets rättspsykiatriska undersökningsverksamhet för uppgift om åtgärd som har till syfte att upprätthålla ordningen och säkerheten i myndig- hetens verksamhet, om det kan antas att syftet med åtgärden motverkas om uppgiften röjs. Paragrafen reglerar sekretess i syfte att hindra rymning eller fritagning samt i syfte att upprätthålla ordning och säkerhet. Utredningens överväganden finns i avsnitt 11.5. I paragrafens första stycke har regleringen som anger att sekretess gäller, utöver vad som följer av 1–3 och 8–10 §§, inom Polismyn- digheten, Säkerhetspolisen och Kriminalvården för uppgift om åtgärd som har till syfte att hindra rymning eller fritagning, om det kan antas att syftet med åtgärden motverkas om uppgiften röjs, utökats till att också avse RMV. Paragrafens andra stycke utgår från föreslagen lydelse i prop. 2016/17:208 Några frågor om offentlighet och sekretess. Genom be- stämmelsen omfattas uppgifter vid RMV om åtgärder som har till syfte att upprätthålla ordningen och säkerheten i den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten av sekretess. RMV:s förutsättningar att förhindra olika slags ordningsstörningar förbättras därigenom. De åtgärder som åsyftas kan exempelvis bestå i RMV:s rutiner för att förhindra införsel eller bruk av narkotika eller införsel av otillåtna föremål. Huvudsakligen rör det sig om olika slags interna säkerhets- åtgärder. Stärkt integritet i verksamhet En särskild utredare ska föreslå hur regelverket för Rättsmedicinal- verket (RMV) ska anpassas så att verksamheten kan bedrivas med effektiva arbetsformer och stor hänsyn tagen till människors integ- ritet. •ta ställning till möjligheten och behovet av att införa en särskild personuppgiftsreglering för RMV, •beakta enskildas behov av skydd för sin integritet, •se över hur uppgifter kan inhämtas och hanteras i den rätts- psykiatriska undersökningsverksamheten, •analysera hur regleringen av myndighetens hantering av human- biologiskt material bör se ut, och •lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Enligt 1 § förordningen (2007:976) med instruktion för Rättsmedi- cinalverket ansvarar RMV för rättspsykiatrisk, rättskemisk, rätts- medicinsk och rättsgenetisk verksamhet. är att inom dessa verksamhetsområden avge sakkunnigutlåtanden till rättsväsendets myndigheter. RMV ska också svara för infor- mation till andra myndigheter och till enskilda. Myndigheten bidrar vidare till brotts- och olycksförebyggande insatser, bedriver ut- vecklingsarbete, ger stöd åt forskning av betydelse för verksamheten och medverkar vid vävnadsdonationer. Myndigheten ansvarar också för specialistutbildning av rättsläkare och rättspsykiatrer. Verksam- heten bedrivs på ett flertal orter i landet. De rättspsykiatriska avdelningarnas huvuduppgift är att på uppdrag av domstol undersöka om en person har begått ett brott under på- verkan av en allvarlig psykisk störning. Denna bedömning har stor betydelse när domstolen ska bestämma påföljder för brott. Under- sökningarna används för att utfärda läkarintyg (s.k. § 7-intyg enligt lagen [1991:2041] om särskild personundersökning i brottmål, m.m.) och rättspsykiatriska undersökningar enligt lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning. Av dem som genomgår en sådan undersökning är flertalet häktade och därmed intagna på undersök- ningsenheten den tid undersökningen pågår. De rättspsykiatriska avdelningarna utför även riskutredningar när det gäller personer som har dömts till fängelse på livstid och som ansökt om omvand- ling av straffet till ett tidsbestämt straff. Vid den rättskemiska avdelningen utförs analyser på uppdrag av myndigheter inom rättsväsendet. Det rör sig om analyser av bl.a. blod och urin för att hitta eventuella spår av alkohol, narkotika, läke- medel och gifter. Olika former av analyser av narkotika åt Polis- myndigheten och Kriminalvården är vanligast. Rättskemiska analyser görs även i samband med obduktioner. Hälso- och sjukvården och anlitar också avdelningen för olika utredningar. Rättsmedicin handlar ofta om att klarlägga dödsorsak. Den mest omfattande verksamheten vid de rättsmedicinska avdelningarna är undersökningar av avlidna på uppdrag av eller åklagare. De rättsmedicinska avdelningarna utför även undersök- ningar av levande personer för att dokumentera skador vid vålds- och sexualbrott. De undersöker såväl brottsoffer som gärningsmän för att i rättsintyg dokumentera och bedöma skador. Vid de rätts- medicinska avdelningarna bedrivs också rättsodontologisk verksam- het, bl.a. identifieringar, åldersbedömningar och tandskadeanalyser. Inom RMV pågår dessutom omfattande forskning och utveckling inom rättsmedicin. Den rättsgenetiska avdelningens huvuduppgift är att utföra blod- undersökningar i faderskapsärenden och släktutredningar på begäran av myndigheter, framför allt , och privatpersoner. Avdelningens kompetens inom dna-analys används också i identi- fieringsärenden när andra metoder för att fastställa en avliden per- sons identitet inte kan tillämpas. Forskning bedrivs för att finna nya sätt att använda genetisk information i rättsliga frågor. Uppdraget om bättre förutsättningar för en ändamålsenlig verksamhet som skyddar enskildas integritet RMV bedriver verksamhet av central betydelse för rättsväsendet. En stor mängd utredningar utförs inom snäva tidsramar. Myndig- heten behöver därför verktyg för att bedriva en effektiv och ända- målsenlig verksamhet. Eftersom både myndigheter och enskilda ska kunna förlita sig på RMV:s utredningar, ställs det höga krav på kvalitet i dessa. är myndighetens verksamhet mycket integritets- känslig. Den kan röra känsliga uppgifter om enskildas hälsa, sexualliv och levnadsförhållanden och om brott. Särskilt fokus måste därför läggas på att garantera att enskildas integritet skyddas i verksamheten. Grundläggande bestämmelser till skydd för den personliga integ- riteten finns i regeringsformen (RF). Enligt 2 kap. 6 § RF är var och en gentemot det allmänna skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär över- vakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Skyddet preciseras bl.a. i personuppgiftslagen (1998:204), som genomför och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana upp- gifter i svensk rätt. Lagen gäller om det inte finns någon särreglering. Det pågår ett omfattande reformarbete både nationellt och inom Europeiska unionen (EU) när det gäller att reglera behandlingen av personuppgifter. En närmare beskrivning av relevanta konventioner, rättsakter, den svenska lagstiftningen och det pågående reform- arbetet inom EU och finns i Informationshanterings- utredningens slutbetänkande Myndighetsdatalag (SOU 2015:39 av- snitten 3 och 4). antog och rådet förord- ning (EU) 2016/679 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän data- skyddsförordning), nedan kallad dataskyddsförordningen. När den träder i kraft kommer dataskyddsförordningen att vara grunden för generell personuppgiftsbehandling inom EU. Det innebär bl.a. att personuppgiftslagen måste upphävas. Dataskyddsförordningen läm- nar visst utrymme för kompletterande nationella bestämmelser med ytterligare krav eller undantag i en rad frågor. En särskild utredare har fått i uppdrag att säkerställa att det finns en ändamålsenlig och väl- balanserad kompletterande nationell reglering om personuppgifts- behandling när förordningen börjar tillämpas (dir. 2016:15). Dataskyddsförordningen omfattar inte behandling av person- uppgifter i myndigheters brottsförebyggande och brottsutredande verksamhet. Det som i stället ska gälla på det området är Europa- parlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 av om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndig- heters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga på- följder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF. En särskild utredare har fått i uppdrag att föreslå hur direktivet ska genomföras i svensk rätt (dir. 2016:21). Behövs det en särskild reglering av personuppgiftsbehandling vid RMV? RMV behandlar personuppgifter inom alla sina verksamhetsområ- den och för ett flertal olika ändamål. Personuppgifterna hanteras huvudsakligen elektroniskt inom ramen för olika it-stöd. Elektro- nisk informationshantering är ur ett effektivitetsperspektiv nöd- vändig för att RMV ska kunna fullgöra sina uppgifter. Det gäller såväl för den interna hanteringen inom myndigheten som för den hantering som sker mellan RMV och andra myndigheter eller aktörer t.ex. inom ramen för arbetet med att digitalt sammanlänka rättskedjan och som RMV bedriver tillsammans med övriga myndigheter i rätts- väsendet. De personuppgifter som behandlas i verksamheten är i stor utsträckning särskilt integritetskänsliga. Det kan vara fråga om upp- gifter ur t.ex. förundersökningar, patientjournaler och belastnings- register som kan innehålla en mängd integritetskänsliga uppgifter om enskildas hälsa och om brott. Uppgifterna kommer till stor del från myndigheter inom rättsväsendet som RMV arbetar på uppdrag av, främst , åklagare eller domstolar. Även andra uppdragsgivare, som , socialnämnder och , lämnar ut integritetskänsliga personuppgifter om droger, hälsa och sjukdomar till RMV. Många av dessa uppdrags- givare har särskilda lagar om behandling av personuppgifter, s.k. registerlagar. Någon registerlag för RMV finns inte. Personuppgiftslagen är därför tillämplig på RMV:s behandling av personuppgifter. Däremot finns det särskilda regleringar för vissa specifika verksamheter hos myndigheten. Inom den rättspsykiatriska utredningsverksamheten är lagen (1999:353) om rättspsykiatriskt forskningsregister tillämplig i forskningsverksamheten och patientdatalagen (2008:355) i den sjuk- vårdande verksamheten. I rapporten nytt författningsstöd för behandling av personuppgifter, m.m. (Ju2013/8833/Å; i fortsätt- ningen kallad RMV:s rapport) redovisar RMV en över syn av myn- dighetens behandling av personuppgifter. RMV gör bedömningen att personuppgiftslagen varken är ett tillräckligt eller verklighets- anpassat författningsstöd för myndighetens personuppgiftsbehand- ling. De särskilda registerlagar som är tillämpliga är inte heller till- räckliga. Enligt RMV är ett samlat, ändamålsenligt författningsstöd för behandling av personuppgifter en förutsättning för att myndig- heten ska kunna fullgöra sitt uppdrag på ett tillfredsställande sätt. Med hänsyn till den stora mängd integritetskänsliga personupp- gifter som RMV behandlar i sin verksamhet, finns det skäl att över- väga behovet av en särskild reglering för behandling av personupp- gifter inom myndigheten. En sådan utredning bör ta sin utgångs- punkt i den översyn som RMV har gjort. Målsättningen ska vara att ge RMV möjlighet att behandla personuppgifter på ett effektivt, ändamålsenligt och rättssäkert sätt, som man tillförsäkrar ett gott skydd för dem som berörs av behandlingen. En särskild fråga när det gäller RMV:s verksamhet är om det behövs ett starkare skydd för uppgifter om avlidna. Vidare bör regleringen vara så teknikneutral och flexibel som möjligt. Det är också nödvändigt att utredaren noga följer utvecklingen när det gäller regleringen av myndigheters personuppgiftsbehandling och anpassar sina förslag till kommande reglering på området. En reglering för behandling av personuppgifter inom RMV bör – om en särskild lag föreslås – beakta behovet av reglering inom alla myndighetens verksamhetsområden och göra det möjligt att med- dela myndighetsspecifika bestämmelser. En viktig fråga är om det behövs en författningsreglering av myndighetens elimineringsregister, mot bakgrund av att det införts en sådan när det gäller Polismyn- dighetens elimineringsdatabas. används för att säkra kvaliteten vid dnaanalyser. Utöver frågan om det behövs en särskild registerlag bör utredaren ta ställning till om och i så fall vilka föreskrifter om RMV:s personuppgiftsbehandling som kan med- delas på lägre normgivningsnivå. •identifiera de integritetsintressen och övriga intressen som har betydelse för RMV:s personuppgiftsbehandling och behandling av uppgifter om avlidna personer, •med beaktande av RMV:s rapport analysera möjligheten och be- hovet av att införa en särskild registerlagstiftning och i vilken utsträckning den bör ha lagform, •uppmärksamma frågor om bl.a. bevarande, gallring och utläm- nande av personuppgifter och uppgifter om avlidna personer, •ta ställning till behovet av att författningsreglera RMV:s elimi- neringsregister, och •föreslå nödvändiga författningsändringar. Hur ska hanteringen av humanbiologiskt material vara reglerad? RMV hanterar humanbiologiskt material från både levande och av- lidna för olika undersökningsändamål. Med humanbiologiskt material (eller vävnad) avses ben, blod, hår, saliv, tänder, urin, dna och andra samlingar av celler från människokroppen. Vävnadshantering före- kommer inom myndighetens alla verksamhetsgrenar. I den brotts- utredande verksamheten är vävnadshanteringen omfattande, men den förekommer även för ett flertal andra ändamål som hälso- och sjukvård, drogkontroller och släktskapsutredningar. Vävnad från avlidna omhändertas dessutom för donation, transplantation och andra medicinska ändamål, t.ex. medicinsk utbildning. Det förekom- mer vidare att vävnad bevaras för forskning, metodutveckling och kvalitetssäkring. Vävnadshanteringen är central för stora delar av RMV:s verk- samhet.