sou · H5B392 · 2017-11-28 00:00:00 — Könsuppdelningen inom idrotten är en ute- stängande faktor för transbarn som vill delta i idrott. Enligt studien och idrott som RFSL genomförde på upp- drag av baseras idrottens könsindelning på föreställningar om att kvinnor och män har så olika egenskaper att de bör idrotta separat för att män har fördel av att ha större muskel- massa. Könsuppdelningen motiveras utifrån ett rättviseperspektiv, att det på grund av mäns fysiska överlägsenhet är mer rättvist om kvinnor och män tävlar för sig. Utredningen menar att könsuppdel- ningen upprätthåller en heteronormativ och cisnormativ indelning som inte fyller någon funktion när det gäller barns idrottande. Att alla barn - flickor, pojkar och barn med annan könsidentitet – tillåts träna och tävla tillsammans inom alla idrotter skulle dessutom ha andra positiva effekter på samhällsutvecklingen därför att de skulle lära sig behandla varandra som likvärdiga. För att få del av det statliga stödet till idrotten så bör föreningar bedriva könsblandad träning och tävling för barn och förbunden anpassa sina tävlings- regler så att detta möjliggörs. För att säkerställa att barnrättsperspektivet inkluderas i uppfölj- ningen av statens stöd till idrotten föreslår vi att ) får i uppdrag att utveckla indikatorer som möjliggör detta. I detta arbete ska villkor för barn och unga som är transpersoner eller personer med intersexvariation särskilt beaktas. Utredningen ser inte ett behov av en översyn av de idrottspoli- tiska målen , men vi vill påpeka att när tiden kommer för nästa översyn så behöver utformningen av dessa vara utformade på ett sätt så att de inkluderar transpersoner och personer med inter- sexvariation. 14.6Transpersoners situation på arbetsmarknaden Kunskapen om transpersoners situation på arbetsmarknaden är låg. Många aktörer uttrycker att de har behov av mer kunskap. Utred- ningens förslag är därför inriktade på att höja kunskapen hos olika aktörer på arbetsmarknaden. Förslag: Den nya myndigheten ges i uppdrag med att med utgångspunkt i befintliga studier ut- forma ett kunskapsunderlag för arbetsmiljöfrågor med ett hbtq- perspektiv, med särskilt fokus på transpersoners situation. Mate- rialet ska rikta sig till såväl arbetsgivare som skyddsombud och andra förtroendevalda på arbetsplatser. ges i uppdrag att omarbeta eller komplet- tera de paragrafer i arbetsmiljöföreskriften Arbetsplatsens ut- formning som rör regler för omklädningsrum, tvätt- och dusch- utrymmen samt toaletter i syfte att inkludera ett transperspektiv. ges i uppdrag att genomföra kunskapsspridande insatser till arbetsgivare med goda exempel och metoder för implementering av aktiva åtgärder ur ett trans- perspektiv. Utredningen har konstaterat att det råder stor brist på kunskap om transpersoners villkor på arbetsmarknaden och i arbetslivet i . Ytterst lite forskning har genomförts på området. Dessutom har det blivit tydligt i de samtal utredningen haft med representanter för arbetsmarknadens parter, myndigheter, intresseorganisationer och enskilda att det råder stor brist både på generella kunskaper om transpersoner och på hur befintliga lagar och regler ska tillämpas i praktiken. Utredningens förslag på området syftar därför till största delen om att utöka och sprida kunskaperna om transpersoners villkor på arbetsmarknaden och i arbetslivet. Behovet av vetenskapligt genomförda studier av villkoren för transpersoner i det svenska arbetslivet är stort. Det nya kunskaps- centret ska enligt regeringens betänkande Ett nationellt centrum för kunskap om och utvärdering av arbetsmiljö (SOU 2017:28) bland annat sammanställa och tillgängliggöra kunskap om arbetsmiljö samt kommunicera denna på ett målgruppsanpassat sätt. Utredningen välkomnar detta och menar att studier om transpersoners situation på arbetsmarknaden måste vara inkluderade i arbetet. Som vi redo- gjort för i kapitel 10 finns bristande svensk forskning, men en del forskning har gjorts internationellt. Utredningen menar också att det egentligen vore önskvärt att den nya myndigheten får möjlighet att bedriva egen forskning, och hoppas att detta ska bli fallet fram- över. Vi vill då göra ett medskick om vikten av ett transperspektiv i det arbetet. Utredningen har funnit att det saknas aktuellt material om hur hbtq-frågor kan införlivas i exempelvis det systematiska arbets- miljöarbetet för att skapa ett inkluderande arbetsklimat. Behovet av sådant material har också betonats av företrädare för arbetsmark- nadens parter i möten med utredningen. Vi föreslår därför att den nya myndigheten miljöcentrum ges i uppdrag att ta fram ett kunskapsmaterial riktat till arbetsgivare, skyddsombud och andra förtroendevalda på arbets- platser om hur man konkret kan arbeta för en hbtq-inkluderande arbetsmiljö. Materialet kan med fördel tas fram i samverkan med arbetsmarknadens parter och . Utredningen kan konstatera att frågan om vilken toalett som ska användas av transpersoner orsakar högst konkreta problem, då de flesta arbetsplatser har binärt könsuppdelade toaletter. Utred- ningen har också tagit del av berättelser om problem orsakade av Även om utredningen inte har inhämtat några konkreta ex- empel på motsvarande problem gällande omklädningsrum och tvätt- och duschutrymmen, anser vi det rimligt att även dessa skrivningar i AFS 2009:2 ses över för att inkludera transpersoners tillgång till dessa utrymmen. ändrades diskrimineringslagens bestämmelser om aktiva åtgärder. Ändringarna innebär att aktiva åtgärder inom arbetslivet och utbildningsområdet ska omfatta samtliga diskrimi- neringsgrunder. I samtal med arbetsgivarorganisationer har framgått att arbets- givare anser att det är svårt att implementera de nya reglerna avse- ende aktiva åtgärder och efterfrågar mer information om hur arbetet ska gå till rent praktiskt. Här föreslår vi att Diskrimineringsombuds- mannen inom ramen för sitt redan existerande uppdrag att sprida information om den nya bestämmelsen särskilt också fokuserar på hur detta kan göras med ett transperspektiv. 14.7Administrativa problem för personer som ändrat juridiskt kön Utredningen har i kapitel 11 belyst några av de svårigheter som uppstår för personer som ändrat juridisk könstillhörighet. Det är utredningens bedömning att de flesta problem som uppmärksam- mades av 2012 kvarstår och att flera åtgärder behövs för att komma tillrätta med detta. Förslag: och ges i uppdrag att ta fram lättillgänglig information om de administrativa konse- kvenserna av ändrad juridisk könstillhörighet. Under utredningens gång har det framförts önskemål om tillgång till samlad information kring den administra- tiva process som följer efter ändring av juridiskt kön. Det har även framkommit att det förekommer en viss utbredning av felaktig information i den berörda målgruppen. Till exempel har ett flertal transpersoner och föräldrar till transpersoner hört av sig till utred- ningen och berättat att de är oroliga för att relationskopplingar ska gå förlorade i folkbokföringen. Föräldrar har berättat att de fått information från olika håll om att de kommer att behöva adoptera sitt barn för att behålla släktbanden och att alla kopplingar kommer att försvinna i samband med tilldelningen av ett nytt personnum- mer. Enligt uppgift från är detta direkt felaktigt. Under utredningens gång har det också framkommit att det finns en utbredd osäkerhet om vilka rutiner som gäller för sekretess- markering av personnummer, för ansökan om nytt pass, för byte av personnummer för bankkonto och även för vad som är giltigt som ID-handling innan den enskilde har fått sina nya ID-handlingar. Mot bakgrund av detta anser vi att det finns ett behov av att er- bjuda målgruppsanpassad, lättillgänglig och samlad information om de administrativa aspekterna av att ändra könstillhörighet. Genom att målgruppen enkelt kan få åtkomst till de vanligaste frågorna som uppkommer i samband med ett nytt personnummer kan mycket av den tid som den enskilde ägnar åt att leta efter information be- sparas. hindrar en sådan sammanställning av information att missvisande information sprids. Den efterfrågade informationen bör vara tillgänglig på internet och kan med fördel samlas i ett informationsblad eller liknande. Innehållet bör behandla frågor om vad som händer med det nya respektive det gamla personnumret i folkbokförings- och andra re- gister. De konkreta frågorna bör identifieras i samråd med relevanta aktörer, till exempel kommuner, landsting/regioner, andra myndig- heter, privata aktörer och representanter från civilsamhällesorga- nisationer. Utredningen föreslår att den samordnande rollen för uppdraget bör falla inom ramen för samt verk- samhet. har valts på grund av myndighetens ansvar för folkbokföringen, Navet samt Statens personadressregister, SPAR. har valts på grund av att myndigheten fattar beslut om ändrad könstillhörighet i de enskilda fallen. För att upp- fylla sitt syfte bör uppdraget planeras långsiktigt så att informationen kan uppdateras kontinuerligt. 14.7.2Hänvisningspersonnummer blir obligatorisk uppgift Förslag: ges i uppdrag att säkerställa att hänvis- ningspersonnummer anges som obligatorisk uppgift i informa- tionssystemet Navet. När en person får ett nytt personnummer läggs det nya person- numret in i folkbokföringen med en hänvisning till det gamla. Detta kallas för ett hänvisningspersonnummer. Uppgifterna från folkbok- föringen förs automatiskt vidare till informationssystemet Navet, system för distribution av folkbokföringsuppgifter till myndigheter. Alla myndigheter har rätt att, mot avgift, ta emot upp- gifter från folkbokföringen via Navet. Aviseringar från Navet ser dock olika ut beroende på vilka uppgifter som den mottagande myn- digheten har med i beställningen av Navets tjänster. Vid en avisering av ändrad uppgift om till exempel personnummer lämnas även tidi- gare uppgift, i det här fallet det gamla personnumret. Det innebär att alla mottagare får uppgift om att det skett en ändring av uppgifter om personnummer. De myndigheter som prenumererar på uppgifter från Navet får uppgift om en persons hänvisningsnummer när änd- ringen har gått igenom i folkbokföringen. Om ändringen redan har skett och kunder ska hämta hem uppgifter från folkbokföringen i nya ärenden visas dock inte hänvisningspersonnumret om inte kund- en har beställt det särskilt. De flesta myndigheterna beställer uppgift om hänvisningspersonnummer som en egen term, men inte alla. Uppgift om personnummer, sekretessmarkering samt avregistre- ringsorsak från folkbokföringen är förkryssade som obliga- toriska uppgifter. Mot bakgrund av de problem som annars riskerar att uppstå anser utredningen att även uppgift om hänvisningsper- sonnummer bör bli en obligatorisk uppgift i ansökningsblanketten till Navet. Utredningen har i dialog med identifierat att kon- sekvenserna av en sekretessmarkering i SPAR kan innebära problem för SPAR:s kunder som riskerar att resultera i att personer som ändrat könstillhörighet registreras som en ny privatkund. Frågan om hantering av sekretessmarkerade personuppgifter innebär svåra avvägningar för att å ena sidan säkerställa skyddet för den person- liga integriteten och å andra sidan förmedla de uppgifter som krävs för att kundregister över privatpersoner ska innehålla rätt uppgifter. har förmedlat till utredningen att de nu kommer att se över hanteringen av sekretessmarkering i förhållande till SPAR i syfte att säkerställa att aviseringen till företag innehåller uppgift om hän- visningspersonnummer från det gamla personnumret till det nya personnumret. Utöver detta vill utredningen belysa möjligheten för att, som ansvarig myndighet för Navet, ta fram en vägledning med goda råd för hur myndigheter kan hantera byte av personnummer i sina IT-system efter avisering från Navet i syfte att förebygga admi- nistrativa problem för såväl myndigheten som personer som ändrat könstillhörighet. Förslag: ges i uppdrag att följa upp sin kartlägg- ning av administrativa problem för personer som ändrat juridiskt kön. kartläggning synliggjorde många av de administra- tiva problem och utmaningar som personer med ändrat juridiskt kön ställs inför efter erhållandet av nytt personnummer. Den medförde också att de myndigheter som omfattades av uppdraget inventerade sina rutiner och eventuella utmaningar inom sin verksamhet. I sin kartläggning identifierade ett antal problem som följer av ändring av personnummer och namn i folkbokföringen; vilka personuppgifter som ska gälla för sekretessmarkering, familjerätts- liga relationer, ändring av examensbevis, betyg, intyg, behörighet och legitimationer, försäkringsförmåner, asylsökandes situation med mera. Andra frågor som togs upp var bemötande, säkerhet och trygg vård inom samhällsinstitutioner och att inte behöva förklara och visa upp sin tidigare identitet samt vikten av ett bra bemötande. Några myndigheter, till exempel , har sedan kart- läggningen vidtagit åtgärder i syfte att underlätta de administrativa utmaningar och hinder som personer med ändrad könstillhörighet ställs inför. Utredningen konstaterar att det trots detta kvarstår ut- maningar. Många transpersoner uppger att de fortfarande har problem med att det ändrade personnumret inte får fullt genomslag. Som påtalats i kapitel 11 uppstår fortfarande problem hos såväl myndig- heter som privata aktörer. Det synliggör att det finns behov av att genomföra en uppföljning av kartläggning. Det uppdrag (S2012/4530/FS) som fick var en del av ett större uppdrag att ta fram kunskapsstöd om den könsbekräftande vården. Utredningen har noterat att en uppdate- ring av de kunskapsstöd som togs fram inom ramen för det upp- draget är planerad. Vi anser därför att det är lämpligt att även göra en uppföljning av kartläggningen i samband med detta. Ytterligare ett skäl att göra en uppföljning är att myndigheterna själva behöver följa upp det arbete som initierades . Av kartläggning framgår att myndigheternas invente- ring ledde till att många problem identifierades. Det kan dock noteras att en del myndigheter inte har gjort någon uppföljning och att vissa problem inte heller har åtgärdats. I kontakt med myndigheter hän- visar flera till de promemorior som lämnandes in till som underlag för kartläggningen. har det dock skett förändringar både i samhället och i regelverk som innebär att vissa av dessa skrivelser inte utgör ett tillräckligt underlag. Ett annat skäl är också att skapa ett dialogforum där myndighet- erna kan byta erfarenheter och sprida goda exempel. Utredningen anser att samverkansmöjligheter mellan myndigheter kan få en större effekt för det förändringsarbete som den första kartläggningen syfta- de till. Till exempel hur hanteringen sker i de olika myndigheternas IT-system och hur hanteringen av överföring av information från det gamla personnumret hanteras. Bedömning: eller annan lämplig myndighet bör få i uppdrag att i samråd med landsting och regioner ta fram rikt- linjer eller annat stödjande material gällande frågan om hante- ring av byte av personnummer i journaler. Utredningen kunde i kapitel 11 konstatera att det råder stor varia- tion vad gäller journalsystemens möjligheter att hantera att en pati- ent har bytt personnummer. I de fall då det inte är möjligt att slå ihop journaler eller på annat spåra den gamla journalen via den nya, är det utredningens bedömning att detta borde ses över ur ett pati- entsäkerhetsperspektiv och riktlinjer tas fram. Riktlinjerna måste förhålla sig till reglerna om rättelse, utplå- nande av uppgifter i journalhandling och spärrade uppgifter vid sammanhållen journalföring, samt göra en analys av vad åtgärder av detta slag innebär för patienten. Det är också utredningens bedömning att det borde finnas rikt- linjer för hur screeningprogram eller annan journalföring/vård som är bunden till könstillhörighet ska hanteras vid personnummerbyte. Förslag: Regeringen tillsätter en utredning med uppgift att ut- reda hur det kan säkerställas att en person som byter person- nummer inte blir behandlad som en ny person. De hinder och administrativa utmaningar som följer av ändrat juri- diskt kön och ett nytt personnummer kan bli mycket omfattande, vilket har behandlats i kapitel 11. Personer som avser att ändra eller har ändrat juridisk könstillhörighet ska inte missgynnas på grund av ändringen, vilket många ändå uppger att de har gjort i samband med till exempel banktjänster eller då de behövt teckna ett nytt elavtal med sämre villkor . Utredningen har även fått ta del av ett dokument från en person som är aktiv inom som erhållit nytt personnummer och som listat alla ändringar som hon behövt omhänderta manuellt. Dessa uppgår till ett hundra- tal kontakter, till exempel kontakt med banker, föreningar, vård- kontakter och elbolag. I direktiven till utredningen uppges att utredningen vid behov ska föreslå nödvändiga författningsändringar. Vi har sett över olika alternativ kring behovet av lagstiftning för att klargöra att en per- son som ändrat könstillhörighet inte ska kunna behandlas som en ny person i förhållande till exempelvis tidigare ingångna avtal. I lag om fastställande av könstillhörighet4 anges att en person som ändrat juridisk könstillhörighet inte ska bli behandlad som en ny person. Det vill säga att rättigheter och skyldigheter som uppstått innan ändringen inte ska påverkas av den nya identiteten. Det är utredningens bedömning att en liknande bestämmelse bör införas i svensk lag i syfte att säkerställa att personer som ändrar könstillhörighet inte missgynnas på grund av ändringen. Utredningen har noterat att lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall är under omarbetning för vårt arbete och det har därför inte funnits möjlighet att undersöka möjligheten att införa en bestämmelse liknande den maltesiska i den lag som kom- mer att ersätta den administrativa delen av könstillhörighetslagen. Ett annat förslag som utredningen diskuterat är möjligheten att införa en bestämmelse i folkbokföringslagen (1991:481) med lydel- sen att folkbokförda personer i som erhållit nytt person- nummer inte ska behandlas som en ny fysisk person. En sådan be- stämmelse skulle också kunna ha viss betydelse vid en eventuell senare diskrimineringsrättslig prövning. Det är enligt utredningens uppfattning också möjligt att tänka sig en framtida situation där byte av personnummer hanteras endast via folkbokföringslagen, eftersom det är denna lag som reglerar till- delning av personnummer från början. När ändring av juridiskt kön blir en administrativ process blir kanske regleringen i en egen lag onödig. I folkbokföringslagen skulle då också kunna klargöras att den som byter personnummer inte ska behandlas som om den vore en ny person på något sätt, utan exempelvis ingångna avtal ska fort- sätta att gälla. För att kunna göra en adekvat bedömning av situationen skulle dock en mer omfattande utredning behöva göras för varje tänkbar situation, något som det inte funnits utrymme för inom utredning- ens tidsram. Eftersom det fortfarande finns otydligheter i problem- bilden går det inte att identifiera en lämplig lagteknisk lösning på problemet. 4 AN ACT for the recognition and registration of the gender of a person and to regulate the effects of such a change, as well as the recognition and protection of the sex characteristics of a person 3.2 a–c Det är inte heller möjligt för utredningen att med säkerhet be- döma om de problem som presenterats skulle kunna utgöra diskri- minering enligt nuvarande bestämmelser. Diskrimineringslagen (2008:567) anger att om någon missgyn- nas genom att behandlas sämre än någon annan behandlas, har be- handlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation är detta direkt diskriminering, om missgynnandet har samband med någon de i lagen angivna diskrimineringsgrunderna (1 kap. 4 § 1 diskrimi- neringslagen). Om ett sådant missgynnande har samband med att en person avser att ändra eller har ändrat könstillhörighet utgör det diskriminering på grund av kön. Något liknande ärende som det som återfinns här har dock, såvitt vi vet, inte varit föremål för prövning i domstol. DO har vid kontakter med utredningen framhållit att det finns rättsliga argument som talar för att så skulle kunna vara fallet, men framhållit att det finns anledning att närma sig frågan med viss försiktighet eftersom den ännu inte har prövats. Eftersom det saknas en mer omfattande utredning är det också svårt att avgöra vilka situationer och i vilken omfattning problemen uppstår. Ett sätt som enskilda kan uppmärksamma frågan är genom att göra en anmälan till DO efter det att problemet upp- stått. De anmälningar som kommer in till DO kan på så sätt utgöra en viktig grund för det fortsatta arbetet för lika rättigheter och möjligheter och arbetet mot diskriminering. 14.8Utfärdande av nya betygsdokument vid ändrat juridiskt kön Utredningen har i kapitel 12 utrett de juridiska hinder som finns för att personer som ändrat juridisk könstillhörighet ska få ut sina betygsdokument i det nya personnumret. 14.8.1Nationella riktlinjer ska tas fram Förslag: , Universitets- och högskolerådet och Myndigheten för får ett gemensamt uppdrag att utreda och ta fram riktlinjer kring hur nya betygsdokument kan tas fram inom respektive utbildningsväsende. Som anges i kapitel 12 finns ingen specialförfattning som ger en explicit rätt för den som har ändrat juridiskt kön att få ut nya betygsdokument. Det finns emellertid heller inga lagliga hinder. Ut- redningen har tittat på olika bestämmelser att grunda det nya utfär- dandet på, exempelvis rättelse enligt 26 § förvaltningslagen eller om- prövning enligt 27 § förvaltningslagen (träder den nya förvaltningslagen i kraft och rättelse görs då enligt 36 § och ändring enligt 37–38 §§). Ingen av dessa bestämmelser är dock helt entydig och de omfattar inte självklart alla utbildningsanordnare. Som angett i bakgrundskapitlet är det utredningens uppfattning att redan genom sina förpliktelser enligt Europakonven- tionen och mot bakgrund av en rekommendation från Europa- rådets ministerkommitté samt domar från , ska eller bör utfärda nya betygsdokument snabbt och enkelt i de nya personuppgifterna för en person som har fått nytt personnummer på grund av ändrat juridiskt kön. Det kan konstateras att de allra flesta universitet och högskolor utfärdar nya betygsdokument när en person som har ändrat juridiskt kön så begär. Problemet är således inte i grunden möjligheten att utfärda handlingarna, utan att hanteringen spretar och att de som ska utfärda handlingarna inte vet hur det ska göras. Mot bakgrund av detta bedömer utredningen att det inte nödvän- digtvis är lagstiftningsåtgärder som krävs för att få hanteringen mer förutsägbar, utan att det snarare är en fråga på handläggningsnivå. Utredningen menar att nationella riktlinjer eller gemensamma riktlinjer för betygsdokument inom respektive utbildningsväsende är nödvändiga för att säkerställa likvärdig hantering på handläggar- nivå. har föreskrifter avseende utform- ning av bland annat examensbevis för gymnasieskolan och slutbetyg för . Utredningen anser att en lösning skulle vara att , Universitets- och högskolerådet och Myndigheten för får ett gemensamt uppdrag att utreda och ta fram nationella riktlinjer kring hur nya betygsdokument kan tas fram inom respektive utbildningsväsende. Utredningen föreslår därför att , Universitets- och högskolerådet och Myndigheten för får ett gemensamt uppdrag att utreda och ta fram riktlinjer kring hur nya betygsdokument kan tas fram inom respektive utbildningsväsende. Om myndigheterna under uppdragets genomförande finner att det behövs ställningstaganden i vissa frågor som till exempel datering och denna inte bedöms kunna hanteras på myndighetsnivå kan de frågorna aktualiseras i den vidare utredning på området som före- slås i nästkommande förslag i detta betänkande. I myndigheternas uppdrag att ta fram riktlinjer bör särskilt frågan hanteras om vem som utfärdar en ny handling när en utbildnings- anordnare inte längre finns kvar och därmed inte kan utfärda ny handling.