sou · H5B372 · 2017-09-27 00:00:00 — När det gäller instrumentens krav på att resan ska ha företagits i ett visst syfte är det i svensk rätt, på sätt som skett, mer lämpligt att beskriva kravet på syfte som ett krav på att resan ska ha företagits med en viss avsikt.48 I avsnitt 8.1.2 har vidare gjorts bedömningen att det i svensk rätt är rimligt att även i förhållande till direktivets kriminaliseringskrav använda sig av begreppet särskilt allvarlig brotts- lighet enligt 2 § rekryteringslagen. 46Se dom kommissionen mot , C-50/06, EU:C:2007:325, punkt 43 och där angiven rättspraxis. 47Denna bedömning har stämts av med företrädare för som i princip inte har sett några diskrimineringsrättsliga hinder mot en sådan särbehandling. 48Se SOU 2015:63 s. 113. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Resor som sker i avsikt att enligt 23 kap. 4 § med- verka till terroristbrott eller annan särskilt allvarlig brottslighet är, som framgått, inte kriminaliserade.49 Både tilläggsproto- kollet och direktivet uppställer krav på att resor som sker i sådant syfte straffbeläggs. Straffansvaret för resor i terrorismsyfte bör där- för utvidgas till att omfatta även den som reser eller påbörjar en resa i avsikt att medverka till särskilt allvarlig brottslighet. Även resor som sker i avsikt att delta i en terroristgrupps verk- samhet med vetskap om att sådant deltagande kommer att bidra till denna grupps brottsliga verksamhet enligt artikel 4 ska, enligt direk- tivet, straffbeläggas. Som framgått i avsnitt 7.3.2 ovan finns när det gäller artikel 4 (brott med anknytning till en terroristgrupp), efter- som bestämmelserna i 23 kap. 1, 2 och 4 §§ brottbalken är tillämp- liga i förhållande till 2, 3 och 4 §§ terroristbrottslagen, inte något behov av en särskild reglering för att uppfylla direktivets kriminali- seringskrav i den delen, givet att kriminaliseringskraven enligt direk- tivets bestämmelse om terroristbrott uppfylls. Den gärning som kriminaliseringskravet i den delen tar sikte på är alltså i svensk rätt reglerad som försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till terroristbrott. Utöver ett krav på kriminalisering av resor som sker i avsikt att medverka till terroristbrott får kravet i artikel 9 i denna del, mot den bakgrunden, förstås som att det ska finnas möjlighet att lagföra och bestraffa även den som reser i avsikt att göra sig skyl- dig till en sådan gärning som, om gärningen skulle inträffa, skulle vara att bedöma som en försöks-, stämplings- eller förberedelse- gärning enligt 23 kap. 1 och 2 §§ . Resor som företas i avsikt att förbereda särskilt allvarlig brottslighet är kriminaliserade i 5 b § rekryteringslagen. Det är däremot inte resor som företas i av- sikt att försöka begå eller stämpla till särskilt allvarlig brottslighet. För att ett försök ska vara förövat förutsätts att gärningsmannen har uppsåt som för fullbordat brott. Att resa i avsikt att försöka begå ett brott skulle alltså i praktiken vara detsamma som att resa i avsikt att begå fullbordat brott. Resor som sker i avsikt att begå fullbordade terroristbrott är, som framgått, redan kriminaliserade varför en kriminalisering av resor som sker i avsikt att försöka begå brott skulle leda till en dubbelreglering. Behovet av en kriminalisering 49 I Straffrättsliga åtgärder mot deltagande i en väpnad konflikt till stöd för en terrorist- organisation (SOU 2016:40) föreslås en sådan utvidgning av straffansvaret, se s. 126 ff. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt kan mot denna bakgrund ifrågasättas och en utvidgning av straff- ansvaret till att omfatta sådana resor föreslås därför inte. Däremot förslås straffansvaret omfatta även den som reser i avsikt att göra sig skyldig till stämpling till särskilt allvarlig brottslighet. I kravet på att resan ska företas i avsikt att stämpla till särskilt allvarlig brotts- lighet ligger även att stämplingsgärningen, om den skulle inträffa, ska vara straffbelagd i svensk rätt. Utanför straffansvaret faller därmed resor som sker i avsikt att stämpla till särskilt allvarlig brottslighet som inte är straffbelagd på stämplingsstadiet. Finansieringsbrott enligt 3 § finansieringslagen är t.ex. inte straffbelagt på det stadiet. I annat fall skulle straffansvaret omfatta resor som företas i avsikt att utföra en gärning som inte är straffbar i svensk rätt.50 Härtill kommer slutligen att direktivets kriminaliseringskrav om- fattar även resor som sker i syfte att motta utbildning för terro- rismsyften enligt artikel 8 i direktivet. Som framgått i avsnitt 7.3.6 ovan följer av den artikeln ett krav på kriminalisering av s.k. självut- bildning som sker i syfte att begå eller medverka till terroristbrott och i avsnitt 8.2.4 föreslås därför att straffansvaret för utbildning i 5 a § rekryteringslagen utvidgas till att omfatta även sådan själv- utbildning. Kravet i artikel 9 innebär således i denna del att även den som reser i avsikt att självutbilda sig ska kunna dömas för brott. En sådan resegärning är inte kriminaliserad. Mot denna bakgrund bör också resor som sker i avsikt att hämta in instruk- tioner enligt den föreslagna lydelsen av 5 a § rekryteringslagen kunna bestraffas. Straffansvaret i 5 b § samma lag bör därför utvidgas till att omfatta den som reser eller påbörjar en resa i sådan avsikt. Sammanfattningsvis bör straffansvaret för resor i terrorismsyfte utvidgas till att omfatta den som reser eller påbörjar en resa till ett annat land (även medborgarskapsland) i avsikt att dels begå särskilt allvarlig brottslighet eller göra sig skyldig till förberedelse, stämp- ling eller medverkan till sådan brottslighet, dels meddela, hämta in eller ta emot instruktioner enligt 5 eller 5 a § i samma lag. De skäl som har anförts för att straffbelägga resor i terrorismsyfte 50 Jfr prop. 2015/16:78 s. 35 och 72. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt gör sig gällande även i förhållande till de utvidgningar av straff- ansvaret som föreslås, se prop. 2015/16:78 s. 22 f. Bestämmelsen ska inte gälla den som är svensk medborgare och som reser eller på- börjar en resa till . Genom att utvidgningen av straffansvaret sker genom ändringar i den befintliga bestämmelsen blir den gällande straffskalan om fängel- se i högst automatiskt tillämplig i förhållande till utvidgning- en. Detsamma gäller undantaget från straffansvar i ringa fall enligt 7 § rekryteringslagen och subsidiaritetsregeln i 8 § samma lag. Detta får anses vara lämpligt och lagstiftningsåtgärder behövs därmed inte. Vidare kan konstateras att en placering av den föreslagna reglering- en i rekryteringslagen innebär att bestämmelsen om domsrätt i 9 § blir tillämplig, om inte annat särskilt regleras. Frågan om domsrätt behandlas i avsnitten 7.6 och 8.3. I avsnitt 7.3.7 har konstaterats att det, med hänsyn till hur brottet är utformat, inte finns något behov av en särskild försöksreglering. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Förslag: Straffbestämmelsen i 3 § finansieringslagen utvidgas till att omfatta även finansiering, utöver för att begå särskilt allvarlig brottslighet, för att annars medverka till särskilt allvarlig brotts- lighet eller försök, förberedelse eller stämpling till sådan brotts- lighet. Straffet ska vara fängelse i högst . Om brottet är grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Vid be- dömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om brottet utgjort ett led i en verksamhet som bedrivits i större om- fattning eller annars varit av särskilt farlig art. I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Försök till brott ska vara straffbart. Om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i brotts- balken eller i terroristbrottslagen ska ansvar enligt den föreslag- na bestämmelsen inte dömas ut. Straffbestämmelsen i 3 a § finansieringslagen utvidgas till att omfatta finansiering av brott som avses i 3, 4, 5, 5 a eller 5 b § rekryteringslagen eller medverkan till ett sådant brott. Straffet ska vara fängelse i högst . I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Försök till brott ska vara straffbart. Om gär- ningen är belagd med samma eller strängare straff i eller i terroristbrottslagen ska ansvar enligt den föreslagna bestäm- melsen inte dömas ut. Tilläggsprotokollet innehåller, som angetts i avsnitt 7.3.9, ett krav på kriminalisering av finansiering av utlandsresor för terrorism- syften, dvs. ett krav på straffansvar för att, oavsett tillvägagångssätt och oavsett om detta görs direkt eller indirekt, tillhandahålla eller samla in tillgångar som helt eller delvis gör det möjligt för en person att göra utlandsresor för terrorismsyften. Direktivet innehåller, som också tidigare angetts, ett mer långt- gående krav på kriminalisering av finansiering av terrorism. Detta återfinns i artikel 11. Bestämmelsen, som återges i sin helhet i av- snitt 7.3.9, innebär ett krav på straffansvar för finansiering av samtliga Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt brott som omfattas av direktivet, men även för finansiering av med- verkan till sådana brott. Kriminaliseringskravet är till stor del nytt och de brott som omfattas av straffansvaret för finansiering av ter- rorism är således terroristbrott (artikel 3), brott med anknytning till en terroristgrupp (artikel 4), offentlig uppmaning till terroristbrott (artikel 5), rekrytering för terrorismsyften (artikel 6), tillhandahål- lande av utbildning för terrorismsyften (artikel 7), mottagande av utbildning för terrorismsyften (artikel 8), resor för terrorismsyften (artikel 9) och organiserande eller annat underlättande av resor för terrorismsyften (artikel 10). De finansieringsåtgärder som avses i direktivets bestämmelse mot- svarar till stor del tilläggsprotokollets reglering och kommenteras närmare i avsnittet nedan. Som framgått i avsnitt 7.3.9 har bedömningen gjorts att svensk rätt inte uppfyller direktivets krav på kriminalisering av finansiering av terrorism, med undantag för kravet på kriminalisering av finan- siering av terroristbrott (artikel 3, jfr 2 och 3 §§ finansieringslagen) och terrorismresor (tilläggsprotokollets artikel 5 och direktivets arti- kel 9, jfr 3 a § finansieringslagen). Behov av lagstiftning har således bedömts finnas för •finansiering av brott med anknytning till en terroristgrupp (arti- kel 4), offentlig uppmaning till terroristbrott (artikel 5), rekryte- ring för terrorismsyften (artikel 6), tillhandahållande av utbild- ning för terrorismsyften (artikel 7), mottagande av utbildning för terrorismsyften (artikel 8) och organiserande eller annat under- lättande av resor för terrorismsyften (artikel 10). •finansiering av medverkan till samtliga ovan angivna gärningar (artiklarna 3–10). •försök till finansiering av samtliga gärningar (och medverkan till dem), med undantag för försök till finansiering av terroristbrott. Terrorismdirektivet och tilläggsprotokollet syftar i likhet med andra internationella instrument som exempelvis finansieringskonvention- en, terrorismrambeslutet och FATF:s rekommendation 5 ytterst till Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt att förhindra att terroristbrott begås. När det gäller frågan om hur behovet av lagstiftning lämpligen bör tillgodoses och hur komplet- terande straffbestämmelser bör utformas ska det beaktas hur tidigare krav på kriminalisering av finansiering av brott har genomförts i svensk rätt (jfr 2–4 §§ finansieringslagen). De finansieringsåtgärder som omfattas av direktivets kriminali- seringskrav för de gärningar som är aktuella här är tillhandahållande eller insamling av medel, oavsett metod, direkt eller indirekt, med avsikten att de ska användas, eller med vetskap om att de helt eller delvis ska användas, för att begå vissa angivna brott eller bidra till att något av dessa brott begås. Motsvarande avgränsning av finansierings- åtgärder görs i finansieringskonventionen och i artikel 6 b resolu- tion 2178 (2014), som ligger till grund för straffansvaret i 3 och 3 a §§ finansieringslagen, där avgränsningen återfinns.51 Dessa bestämmel- ser omfattar också finansieringsåtgärden mottagande, som infördes för att leva upp till konventionens krav på att vissa osjälvständiga brottsformer skulle vara straffbara.52 Även tilläggsprotokollet inne- håller motsvarande finansieringsåtgärder när det gäller utlandsresor för terrorismsyften, men där är det subjektiva elementet begränsat till ett krav på vetskap om att tillgångarna helt eller delvis är avsedda att användas för ett angivet syfte. Det uppställs i finansieringslagen inte något krav på att det ska ha förelegat fara för fullbordan av det eller de brott man har uppsåt att främja och för ansvar krävs inte heller att det är fråga om uppsåt till att främja en viss bestämd gärning utan det räcker med uppsåt till att sådan gärning som där anges förr eller senare ska komma till utförande. En sådan ordning är förenlig med artikel 11.2 i direk- tivet, som anger att det för straffbarhet för finansiering av terrorist- brott (artikel 3), brott med anknytning till terroristbrott (artikel 4) eller utlandsresor (artikel 9) inte ska krävas att medlen faktiskt, helt eller delvis, används för att begå eller bidra till något av de brotten. Något krav på att gärningsmannen känner till för vilket specifikt brott som medlen ska användas ska inte heller finnas. Den reglering av finansieringsåtgärder som finns i de befintliga bestämmelserna i 3 och 3 a §§ finansieringslagen bör således använ- 51Till skillnad från direktivet används dock begreppet ”i syfte att” i dessa instrument (jfr direktivets begrepp ”med avsikten att”). 2001/02:149 s. 26. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt das beträffande finansiering av nu aktuella gärningar. Regleringen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag i samband med genomförandet av finansieringskonventionen i svensk rätt, anger att det är straffbart att samla in, tillhandahålla eller ta emot pengar eller andra tillgångar i syfte att dessa skall användas eller med vetskap om att de är avsedda att användas för att begå särskilt allvarlig brotts- lighet.53 I sammanhanget kan noteras att i direktivet, till skillnad från de andra instrumenten, används uttrycket ”med avsikt att” i stället för ”i syfte att”. Någon ändring i sak torde inte vara avsedd (jfr den engelska benämningen ”with the intention that” som används i såväl direktivet som i finansieringskonventionen och resolution [2014]). Bedömningen görs därför att genomförande av direktivet inte föranleder lagstiftning i denna del. Finansiering av terroristbrott och av medverkan till sådant brott Som framgått ovan uppfyller svensk rätt direktivets krav på krimi- nalisering av finansiering av terroristbrott genom bestämmelsen i 3 § första stycket 1 finansieringslagen (jfr direktivets artikel 3). Behov av lagstiftning finns däremot för att uppfylla även kravet på att finan- siering av medverkan till terroristbrott ska vara straffbart. En bestäm- melse härom införs lämpligen i samma bestämmelse. Att regleringen därmed kommer att omfatta medverkan till den vidare brottskate- gorin särskilt allvarlig brottslighet (jfr direktivets krav som endast avser terroristbrott) får anses rimligt mot bakgrund av den nuva- rande regleringen på området. Finansiering av brott med anknytning till en terroristgrupp eller av medverkan till sådant brott När det gäller kravet på att kriminalisera finansiering för att begå eller bidra till utförandet av brott med anknytning till en terrorist- grupp (direktivets artikel 4) kan inledningsvis konstateras att den gärning som kriminaliseringskravet tar sikte på i svensk rätt är regle- rad som medverkan, försök, förberedelse och stämpling till terrorist- brott enligt 2–4 §§ terroristbrottslagen, (artikel 4), se avsnitt 7.3.2. Som framgått i avsnitt 7.3.9 bedöms inte direktivets krav på krimi- 2001/02:149 s 40 och 59. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt nalisering vara genomfört fullt ut genom bestämmelsen i 3 § första stycket 2 finansieringslagen, som stadgar ett straffansvar för finansie- ring av en person eller en sammanslutning av personer som begår sär- skilt allvarlig brottslighet eller gör sig skyldig till försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till sådan brottslighet. Den bestämmelsen tar, som tidigare angetts, sikte på finansiering av enskilda terrorister eller terroristorganisationer oavsett syfte med finansieringen (jfr finansiering av terroristhandlingar), och avgränsar mottagarkretsen. Den kan däremot inte anses täcka det aktuella kriminaliserings- kravet. Ett särskilt straffansvar för finansiering av medverkan, försök, förberedelse och stämpling till terroristbrott, liksom finansiering av medverkan till sådan brottslighet, måste därför införas. Regleringen införs lämpligen i 3 § första stycket 1 finansierings- lagen. Den kommer då i praktiken att omfatta direktivets krav på kriminalisering av finansiering av medverkan till terroristbrott, se ovan. Av motsvarande skäl som tidigare angetts görs bedömningen att fall som avser medverkan till någon annans medverkan inte be- höver regleras särskilt, se avsnitt 8.2.2. Finansiering för att medverka till någon annans medverkan till särskilt allvarlig brottslighet bör i regel vara att bedöma som finansiering för att medverka till sådan brottslighet. Även dessa bestämmelser kommer att ta sikte på den vidare brotts- kategorin särskilt allvarlig brottslighet, vilket också här får anses rim- ligt mot bakgrund av den nuvarande regleringen på området. Finansiering av terrorismresor och av medverkan till sådant brott Kriminaliseringen av finansiering av terrorismresor uppfylls, som tidigare angetts, av bestämmelsen härom i 3 a § finansieringslagen. Däremot föranleder direktivet att bestämmelsen kompletteras så att även finansiering av medverkan till terrorismresor blir straffbart. Ett sådant straffansvar införs lämpligen i samma bestämmelse i finansie- ringslagen. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Finansiering av offentlig uppmaning, rekrytering, utbildning och organiserande eller annat underlättande av terrorismresor och av medverkan till sådana brott När det gäller direktivets krav på övrig kriminalisering av finansie- ring av terrorism görs bedömningen att det bör införas ett komplet- terande straffansvar för sådana gärningar, dvs. för finansiering av offentlig uppmaning, rekrytering, utbildning och organiserande eller annat underlättande av terrorismresor (direktivets artiklar 5–8 och 10). Dessa gärningar straffbeläggs i svensk rätt, som tidigare angetts, i 3, 4, 5 och 5 a § rekryteringslagen och genom bestämmelsen om medverkan till 5 b § samma lag. Härutöver måste finansiering av medverkan till sådana gärningar kriminaliseras. Den kriminalisering som direktivet kräver är, särskilt i denna del, mycket långtgående. Kravet innebär exempelvis att finansiering av medverkan till någon annans medverkan till terrorismresor ska omfattas av straffansvar. Ett sådant straffansvar kan således i praktiken exempelvis omfatta tillhandahållande av medel för att någon annan ska förmedla kon- takter på slutdestinationen för en tredje persons resa. Finansiering av nu aktuella brott har stora likheter med den be- fintliga regleringen av finansiering av terrorismresor, varför de nya bestämmelserna lämpligen bör placeras på samma ställe, dvs. i 3 a § finansieringslagen. Straffansvaret föreslås således omfatta den som samlar in, tillhanda- håller eller tar emot pengar eller annan egendom i syfte att egendomen ska användas eller med vetskap om att den är avsedd att användas för brott som avses i 3, 4, 5, 5 a eller 5 b § rekryteringslagen eller medverkan till en sådan gärning. Bedömningen görs att finansiering av medverkan till någon annans medverkan till brott som avses i 5 b § rekryteringslagen i regel är att bedömas som finansiering av medverkan till brott som avses i 5 b § i samma lag, se avsnitt 8.2.2. Behov saknas därför att reglera sådana fall särskilt. Försök till finansiering av angivna brott och av medverkan till dem Direktivet innehåller, som tidigare nämnts, även krav på att krimi- nalisera försök till samtliga brott som behandlats i detta avsnitt. Detta bör regleras genom att den befintliga bestämmelsen om försök i 4 § finansieringslagen utvidgas till att omfatta även finansieringsåtgär- derna i 3 a § finansieringslagen. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Finansieringsåtgärder utgör en form av förberedande handlingar för viss gärning eller medverkan till sådan gärning, men utgör även i sig en form av förstadium till särskilt allvarlig brottslighet. Detta bör beaktas vid utformningen av straffskalan. Vid överväganden om vilken straffskala som bör gälla för de gär- ningar som behandlas är det mest näraliggande att göra en jäm- förelse med det straff som är föreskrivet för brott av normalgraden enligt 3 § finansieringslagen (fängelse i högst , eller om brottet är grovt, fängelse eller i högst ) och för befintlig reglering av finansiering av terrorismresor i 3 a § finansieringslagen (fängelse i högst ). När de gäller finansiering av medverkan till särskilt allvarlig brotts- lighet (jfr direktivets artikel 3) och finansiering av försök, förbere- delse, stämpling eller medverkan till särskilt allvarlig brottslighet, liksom medverkan till sådan brottslighet (jfr direktivets artikel 4), föreslås att dessa gärningar placeras i 3 § finansieringslagen. Den före- slagna kriminaliseringen ligger mycket nära de gärningar som regle- ras i den bestämmelsen . Straffet föreslås därför vara fängelse i högst , eller om brottet är grovt, fängelse eller i högst . När det gäller straffansvaret för finansiering av övriga gärningar (jfr direktivets artiklar 5–8 och 10) träffar det, i likhet med befintlig reglering av finansiering av terrorismresor, handlingar som ligger något längre ifrån fullbordad särskilt allvarlig brottslighet än brott enligt 3 § finansieringslagen. Detta talar i viss mån för att en mer be- gränsad straffskala bör gälla. Det är emellertid fråga om gärningar som medför en risk för mycket allvarlig brottslighet. Finansiering- en kan i vissa fall vara lika straffvärd som de enskilda gärningarna och även en förutsättning för att dessa kommer till stånd. Dessutom är straffet för de enskilda gärningarna i rekryteringslagen som finan- sieringen tar sikte på fängelse i högst . Vid en sammantagen bedömning framstår det därför som lämpligt att samma straffskala tillämpas för brotten. Straffet för de finansieringsåtgärder som avses här föreslås därför vara fängelse i högst . Skäl att införa en särskild straffskala för grovt brott saknas emellertid. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt fall och förhållandet till annan lagstiftning Finansieringslagen innehåller en möjlighet att göra undan- tag från straffansvaret i ringa fall. Enligt förarbetena syftar bestäm- melsen till att undanta icke straffvärda fall och därmed undvika stöt- ande resultat.54 Samma möjlighet som bl.a. gäller för finansiering för att begå särskilt allvarlig brottslighet och för finansiering av utlands- resor, bör rimligen gälla även för samtliga de bestämmelser som föreslås. Tilläggsprotokollet och terrorismdirektivet innehåller visser- ligen inte någon sådan uttrycklig reglering, men ett undantag av det slaget kan inte anses stå i strid med instrumentens övergripande syfte och ändamål. Av direktivets inledande skäl 39 följer exempel- vis att genomförandet av straffrättsliga åtgärder som antagits enligt direktivet bör stå i proportion till brottets art och omständigheter, med respekt för de legitima mål som eftersträvas och deras nöd- vändighet i ett demokratiskt samhälle.