sou · H5B348 · 2017-06-01 00:00:00 — Denna bestämmelse harmo- nierar med de föreslagna bestämmelserna för landsting och kommu- ner om att samverka i frågor i frågor om nationell kunskapsstyrning inom hälso- och sjukvården. Vårdkommittéernas arbete kommer att utgöra en viktig länk i denna samverkan. I andra stycket regleras hur vårdkommittén ska arbeta för att bidra till en nationell kunskapsstyrning beträffande hälso- och sjukvården. Målet med arbetet är nå en kunskapsbaserad vård och en vård på lika villkor. Kravet på en vård på lika villkor för hela befolkningen fram- går av 3 kap. 1 § HSL. En jämlik hälso- och sjukvård innebär att vår- den tillhandahålls och fördelas på lika villkor för alla. Det finns inte någon enhetlig definition av begreppet kunskapsbaserad vård. Att vården ska bygga på kunskap innebär bl.a. att vården ska bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet. Vägledning kan även hämtas från bestämmelser om krav på en god vård och de aspekter av god vård som anges i 5 kap. 1 § HSL. Ytterligare vägledning kan hämtas från de principer som utgör den etiska plattformen vid bedömningar och beslut om prioriteringar, nämligen människovärdesprincipen, behovs- och solidaritetsprincipen och kostnadseffektivitetsprincipen (se prop. 1996/97:60 Prioriteringar inom hälso- och sjukvården). Utredningen föreslår att en ytterligare aspekt av god vård införs, nämligen att vården ska utövas av hälso- och sjukvårdspersonal som har goda förutsättningar att utföra arbetet i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. Kommittén ska vidta åtgärder som syftar till att de nationella kunskapsstöden används. Kunskapsstöd kan vara dokument (t.ex. riktlinjer, hälsoekonomiska utvärderingar och rekommendationer) men också t.ex. tillgång till data, register, sökmöjligheter, metod- kompetens och it-stöd, se avsnitt 3.2.1. Vidare ska kommittén verka för att hälso- och sjukvårdens resultat följs upp. ska även på annat lämpligt sätt stödja hälso- och sjukvården i arbetet med att nå en kunskapsbaserad vård och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Det innebär bl.a. att vård- kommittéerna ska stödja hälso- och sjukvården även i de fall det sak- nas nationella kunskapsstöd. På samma sätt som har gällt för läke- medelskommittén ska vårdkommittén kunna göra de påpekanden som behövs och ge råd för att bristerna ska kunna elimineras, tredje stycket. Bristerna kan avse, på samma sätt som tidigare, läkemedelsanvänd- ningen men enligt förslaget även användningen av kunskapsstöd. Be- döms kompletterande utbildningsinsatser vara den lämpligaste åtgär- den för att komma till rätta med påträffade missförhållanden ska kommittén initiera sådana insatser. Såsom regeringen uttalade i för- arbetena till lagen om läkemedelskommittéer ska utbildning kunna erbjudas såväl offentligt som privat verksam hälso- och sjukvårdsper- sonal (prop. 1996/97:27 s. 128). I likhet med läkemedelskommitténs arbete ska vårdkommittén fånga upp erfarenheter om kunskapsstyrningen och diskutera detta med personalen. Kommittéerna bör t.ex. kunna arbeta lokalt med uppsökande verksamhet och återkoppling av förskrivningsmönster och medicinska resultat. Andra uppgifter kan vara att stötta verk- samheterna i förbättringsarbete och användning av nationella kun- skapsstöd. De uppgifter som tidigare låg på läkemedelskommittén att verka för en tillförlitlig och rationell läkemedelsanvändning inom lands- tinget, kvarstår och omfattas av det utvidgade uppdraget för vård- kommittén. Däremot ska inte vårdkommittén utfärda några rekom- mendationer eller riktlinjer i egen regi om det finns nationella rekommendationer eller ställningstaganden. Utredningen föreslår i stället att huvudregeln ska vara att det är landstingens nationella struktur för kunskapsstyrning som ger kunskapsstöd till hälso- och sjukvården inom ramen för den gemensamma modellen. Socialstyrel- sen föreslås få i uppgift att samordna kunskapsstöden som kommer från myndigheterna, se förslag till ny bestämmelse i 3 a § förord- ningen (2015:284) med instruktion för . Läkemedelskommittéernas rätt att via , ta del av de läkemedelsförskrivningar som görs av personal vid vårdinrättning, kvarstår men kommittén byter namn till vårdkommittén. I samband med tillkomsten av lagen om läkemedelskommittéer utta- lade regeringen att läkemedelskommittéerna för sin egen kompe- tensutveckling skulle samverka med andra läkemedelskommittéer liksom med forskningen. Samverkan skulle också ske med de när- mast berörda ämbetsverken, dvs. i första hand och . Regeringen betonade att även samverkan med läke- medelsindustrin ibland kunde vara ändamålsenlig samt att samverkan bör kunna komma till stånd utan att det behövs något stadgande därom i lag (prop. 1996/97:27 s. 128 f.). Vårdkommittéerna ska, i likhet med vad som har gällt för läke- medelskommittéerna, samverka med andra vårdkommittéer. Utred- ningen föreslår att det av hälso- och sjukvårdslagen (2017:30, HSL) ska framgå att landstingen och kommunerna ska samverka i syfte att nå nationell kunskapsstyrning inom hälso- och sjukvården. Vård- kommittéernas arbete utgör en del av denna samverkan. Utredning- en föreslår också att det i lagen om vårdkommittéer uttryckligen ska anges att vårdkommittéerna ska samverka med samhällsorgan. Med samhällsorgan avses bl.a. landsting och kommuner (jfr 7 kap. 7 § HSL, prop. 2016/17:43 s. 103 f. och 136). Det kan också vara av värde att vårdkommittéerna samverkar med de patientnämnder som finns inom landstingen. Kommittéerna bör ha en struktur för den nationella samverkan, lämpligen via landstingens nationella struktur för kunskapsstyrning. Vårdkommittéerna ska, precis som gällde för läkemedelskom- mittéerna, samverka med berörda myndigheter, universitet och högskolor. Utredningen bedömer att det kan vara av värde att vid behov samverka med företrädare för olika organisationer. Med organisatio- ner avses t.ex. patient-, brukar- och anhörigorganisationer (jfr 7 kap. 7 § HSL och prop. 2016/17:43 s. 104). Bestämmelsen har oförändrad förts över från lagen om läkemedels- kommittéer. 1996/97:27 s. 129 uttalas följande om denna bestämmelse: ”Reglemente för samtliga nämnder är obligatoriskt enligt kommunallagen. Detta krav har ett nära sam- band med landstingens nästan fullständiga frihet att själva bestämma sin nämndorganisation. Förevarande paragraf är av motsvarande innehåll vad avser läkemedelskommittéer. I reglementen kan tas in lokalt betingade bestämmelser som på lämpligt sätt kompletterar lagens bestämmelser. I reglementen kan även, i landsting där man valt att ha flera läkemedelskommittéer, intas bestämmelser om kommittéernas förhållande till varandra och andra därmed samman- hängande frågor.” Dessa uttalanden gäller för vårdkommitténs verk- samhet och arbetsformer. Av punkterna 1 och 2 följer att den nya lagen träder i kraft och att lagen (1996:1157) om läkemedelskommittéer då upphör att gälla. 18.2Förslaget till ändring i lagen (1996:1156) om receptregister I paragrafen ersätts hänvisningen till lagen (1996:1157) om läkeme- delskommittéer med en hänvisning till lagen om vårdkommittéer. Förslaget behandlas i avsnitt 16.3.6. 18.3Förslaget till ändringar i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) Bestämmelsen i andra stycket är ny. Av 4 kap. 2 § första stycket hälso- och sjukvårdslagen (2017:30, HSL) följer att där det bedrivs hälso- och sjukvårdsverksamhet ska det finnas någon som svarar för verksamheten, dvs. I nuvarande lydelse av 4 kap. 2 § andra stycket HSL anges att regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om ansvar och uppgifter för verksamhetschefen. Utredningen föreslår att nämnda bestämmelse flyttas till tredje stycket. Föreskrifter om verk- samhetschefens ansvar och uppgifter återfinns framför allt i hälso- och sjukvårdsförordningen (2017:80). Utredningen föreslår att det uttryckligen ska framgå att det är verksamhetschefen som har ansvar för att se till att personalen har goda förutsättningar att utföra sitt arbete i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet, nytt andra stycket. Det kan t.ex. handla om att personalen har tillgång till kunskapsstöd, har förutsättningar att använda kunskapsstöd eller får fortbildning. För att verksamhetschefen ska kunna ta detta ansvar kan denne t.ex. behöva tillgång till verksamhetens data eller utfallsrapporter för verksamheten. Verksamhetschefen kan också behöva tillgång till metodstöd. Vilka förutsättningar som behövs bestäms i dialog med huvudmannen. Utredningens förslag motsvarar förslaget om en ny aspekt av begreppet god vård, nämligen en skyldighet att se till att vården utövas av personal med goda förutsättningar att utföra arbe- tet i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet, se 5 kap. 1 § punkten 6 HSL. Huvudmännen och vårdgivarna kommer således att behöva samarbeta både med varandra och med verksam- hetschefen i frågor om kunskapsstyrning och t.ex. kring vilka kun- skapsstöd som ska användas i verksamheten. Förslaget behandlas i avsnitt 16.2.2. Bestämmelsen i punkten 6 är ny. En ny ytterligare aspekt av god vård införs så att det anges att vården ska utövas av hälso- och sjukvårds- personal som har goda förutsättningar att utföra arbetet i överens- stämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. Om personalen inte har goda förutsättningar att utöva sitt arbete i enlighet med ve- tenskap och beprövad erfarenhet är skyldigheten att bedriva en god vård inte uppfylld. Med hälso- och sjukvårdspersonal avses detsamma som i 5 kap. 1 § punkten 4 hälso- och sjukvårdslagen (2017:30, HSL). Vad som avses med goda förutsättningar kommer att skilja sig åt beroende på situationen. Det kan utifrån ett kunskapsstyrningsperspektiv handla om tillgång till relevanta kunskapsstöd eller sökmöjligheter. Det kan också handla om att ha tillgång till sina patienters samlade utfallsdata på ett lättöverskådligt sätt, eller att få tid att titta på dem. Det kan också handla om att ha tillgång till metodstöd för, och möjlighet att delta i, förbättringsarbete. Det är huvudmännen och vårdgivarna som enligt HSL har ett grundläggande ansvar för att bidra till uppfyllelsen av målet för hälso- och sjukvården, däribland att bestämmelsen om god vård i 5 kap. 1 § följs. I likhet med vad som gäller för övriga delar i bestämmelsen om god vård förutsätter den föreslagna bestämmelsen därför ett samspel mellan vårdgivare och huvudmän utifrån deras respektive ansvar. Av utredningens förslag till nytt andra stycke i 4 kap. 2 § HSL framgår att verksamhetschefen också ska ha ett ansvar för att personalen har goda förutsättningar att utföra sitt arbete i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. Huvudmännen och vårdgivarna behöver därför diskutera dessa frågor med verksamhetschefen. Förslaget behandlas i avsnitt 16.2.1. Bestämmelsen är ny. I bestämmelsen anges att landstingen ska sam- verka med andra landsting och kommuner i frågor som rör nationell kunskapsstyrning inom hälso- och sjukvården. ett förtydligande och precisering av de samverkansskyldigheter som återfinns i 7 kap. 7 och 8 §§ hälso- och sjukvårdslagen (2017:30, HSL). Med nationell avses sådana åtgärder eller dylikt som sker i hela landet, dvs. en enhetlig tillämpning. Med kunskapsstyrning avses åt- gärder som vidtas för att patientmötet ska vara grundat på bästa kun- skap. Beträffande samverkan avseende den kommunala hälso- och sjukvården kommer den att se olika ut i olika kommuner eftersom förutsättningar när det gäller resurser och behov skiljer sig åt. I likhet med vad som gäller enligt 7 kap. 7 och 8 §§ ankommer det på landstingen och kommunerna själva att bestämma hur samverkan ska organiseras och genomföras. Det föreslås inte heller några när- mare definitioner eller beskrivningar av t.ex. omfattningen av sam- verkan. I avsnitt 16.3.7 beskrivs hur utredningen välkomnar lands- tingens initiativ för ökad nationell samverkan om kunskapsstyrning. Lagförslaget är avsett att harmoniera med det arbetet. Eftersom kommunerna ansvarar för viss hälso- och sjukvård behöver samver- kan även ske med dessa. Utredningen föreslår i 11 kap. 3 a § HSL motsvarande skyldighet för kommunerna att samverka med andra kommuner och landstingen i frågor om nationell kunskapsstyrning. Förslaget behandlas i avsnitt 16.3.5. Bestämmelsen är ny. Det föreslås att kommunen ska samverka med andra kommuner och landsting i frågor om nationell kunskapsstyr- ning inom hälso- och sjukvården. Med nationell avses sådana åtgär- der eller dylikt som sker i hela landet, dvs. en enhetlig tillämpning. Med kunskapsstyrning avses åtgärder som vidtas för att patientmötet ska vara grundat på bästa kunskap. Motsvarande skyldighet för landstingen att samverka föreslås i 7 kap. 8 a § hälso- och sjukvårds- lagen (2017:30, HSL). Förslaget behandlas i avsnitt 16.3.5. 18.4Förslaget till förordning med ändring i förordningen (2007:1205) med instruktion för Nuvarande andra stycke upphävs. Bestämmelsen i andra stycket är ny. arbete med kunskapsstöd avseende hälso- och sjukvård till landsting och kommuner ska samordnas av Socialstyrel- sen så att kunskapsstödet är effektivt och anpassat till landstingens och kommunernas behov. Likalydande bestämmelse föreslås för samtliga myndigheter som antingen har ingått i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och social- tjänst eller fortsättningsvis ingår i Rådet för statlig styrning med kun- skap avseende socialtjänst. Bestämmelsen i tredje stycket upphävs eftersom Läkemedels- verket inte längre ska ingå i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst som regleras med stöd av förordningen (2015:155) om statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. Förslaget behandlas i avsnitt 16.5. 18.5Förslaget till förordning med ändring i förordningen (2007:1206) med instruktion för Bestämmelsen i första stycket upphävs. Det införs en ny bestämmelse i första stycket om att Tandvårds- och läkemedelsförmånsverkets ar- bete med kunskapsstöd till landsting och kommuner ska samordnas av så att kunskapsstödet avseende hälso- och sjukvård är effektivt och anpassat till landstingens och kommunernas behov. Lika- lydande bestämmelse föreslås för samtliga myndigheter som antingen har ingått i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst eller fortsättningsvis ingår i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. Bestämmelsen i andra stycket upphävs eftersom inte längre ska ingå i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst som regleras med stöd av förordningen (2015:155) om statlig styrning med kunskap av- seende socialtjänst. Bestämmelsen i nuvarande tredje stycket flyttas till andra stycket. Förslaget behandlas i avsnitt 16.5. 18.6Förslaget till förordning med ändring i förordningen (2007:1233) med instruktion för social utvärdering Bestämmelsen i första stycket upphävs. I första stycket införs en ny bestämmelse om att SBU:s arbete med kunskapsstöd till landsting och kommuner avseende hälso- och sjukvård ska samordnas av Social- styrelsen så att kunskapsstödet är effektivt och anpassat till lands- tingens och kommunernas behov. Likalydande bestämmelse föreslås för samtliga myndigheter som antingen har ingått i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och social- tjänst eller fortsättningsvis ingår i Rådet för statlig styrning med kun- skap avseende socialtjänst. I andra stycket ändras hänvisningen till förordningen (2015:155) om statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst eftersom den förordningen föreslås byta namn till för- ordningen om statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. Förslaget behandlas i avsnitt 16.5. 18.7Förslaget till förordning med ändring i förordning (2007:1431) med instruktion för för hälsa, arbetsliv och välfärd I första stycket ändras hänvisningen till förordningen (2015:155) om statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst eftersom den förordningen föreslås byta namn till för- ordningen om statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. I andra stycket införs en ny bestämmelse om att myndighetens arbete med kunskapsstöd till landsting och kommuner avseende hälso- och sjukvård ska samordnas av så att kun- skapsstödet är effektivt och anpassat till landstingens och kommu- nernas behov. Likalydande bestämmelse föreslås för samtliga myn- digheter som antingen har ingått i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och social- tjänst eller fortsättningsvis ingår i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. Förslaget behandlas i avsnitt 16.5. 18.8Förslaget till förordning med ändring i förordning (2013:176) med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg I första stycket tas lokutionen ”styrning med kunskap” bort. I andra stycket ändras hänvisningen till förordningen (2015:155) om statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och social- tjänst eftersom den förordningen föreslås byta namn till förord- ningen om statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. I tredje stycket införs en ny bestämmelse om att IVO:s arbete med kunskapsstöd till landsting och kommuner avseende hälso- och sjukvård ska samordnas av så att kunskapsstödet är effektivt och anpassat till landstingens och kommunernas behov. Likalydande bestämmelse föreslås för samtliga myndigheter som antingen har ingått i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst eller fortsättningsvis ingår i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. Nuvarande tredje stycket flyttas till ett nytt fjärde stycket. Förslaget behandlas i avsnitt 16.5. 18.9Förslaget till förordning med ändring i förordning (2013:1020) med instruktion för Bestämmelsen i första meningen i andra stycket upphävs. I stället föreslås i första meningen andra stycket en ny bestämmelse om att arbete med kunskapsstöd till landsting och kommuner avseende hälso- och sjukvård ska samordnas av Social- styrelsen så att kunskapsstödet är effektivt och anpassat till lands- tingens och kommunernas behov. Likalydande bestämmelse före- slås för samtliga myndigheter som antingen har ingått i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjuk- vård och socialtjänst eller fortsättningsvis ingår i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. I andra meningen andra stycket ändras hänvisningen till förord- ningen (2015:155) om statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst eftersom den förordningen föreslås byta namn till förordningen om statlig styrning med kun- skap avseende socialtjänst. Förslaget behandlas i avsnitt 16.5. 18.10Förslaget till förordning med ändring i förordning (2013:1031) med instruktion för Bestämmelsen i första stycket upphävs eftersom inte längre ska ingå i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst som regleras med stöd av förordningen (2015:155) om statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. Som en ny be- stämmelse i första stycket införs en bestämmelse om att E-hälso- myndighetens arbete med kunskapsstöd till landsting och kommuner avseende hälso- och sjukvård ska samordnas av så att kunskapsstödet är effektivt och anpassat till landstingens och kom- munernas behov. Likalydande bestämmelse föreslås för samtliga myndigheter som antingen har ingått i Rådet för statlig styr- ning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst eller fortsättningsvis ingår i Rådet för statlig styrning med kunskap av- seende socialtjänst. Förslaget behandlas i avsnitt 16.5. 18.11Förslaget till förordning med ändring i förordning (2014:134) med instruktion för Myndigheten för delaktighet I första stycket ändras hänvisningen till förordningen (2015:155) om statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst eftersom den förordningen föreslås byta namn till för- ordningen om statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. I andra stycket införs en ny bestämmelse om att myndighetens ar- bete med kunskapsstöd till landsting och kommuner avseende hälso- och sjukvård ska samordnas av så att kunskapsstödet är effektivt och anpassat till landstingens och kommunernas behov. Likalydande bestämmelse föreslås för samtliga myndigheter som antingen har ingått i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst eller fortsättningsvis ingår i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. Förslagen behandlas i avsnitt 16.5. 18.12Förslaget till ändring i förordningen (2015:155) om statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst Namnet på förordningen ändras eftersom förordningen inte längre ska avse frågor som rör hälso- och sjukvård. Förordningen avser såle- des enbart frågor som rör socialtjänst. Rådet för statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst byter namn till Rådet för statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. Förslagen behandlas i avsnitt 16.5. Ändringen innebär att förordningen enbart ska vara tillämplig i frågor som rör socialtjänst, dvs. inte hälso- och sjukvård. Defini- tion av socialtjänst återfinns i 3 §. Av denna bestämmelse följer att med socialtjänst avses i denna förordning verksamhet som omfattas av socialtjänstlagen (2001:453) eller av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Begreppet god vård används i socialtjänstlagen, varför den skrivningen alltjämt gäller. Landstingen har ett visst ansvar enligt LSS, varför även den skriv- ningen alltjämt gäller. Dessutom skrivs in att styrningen med kun- skap ska bidra till att målen i enlighet med LSS uppfylls. Däremot omnämner inte de två lagarna patienter varför detta begrepp tas bort. I övrigt krävs inte några ändringar i denna bestämmelse med anledning av att förordningens tillämpningsområde begränsas till socialtjänst. Kopplingen till hälso- och sjukvård tas bort. Även lokutionen ”som syftar till att bidra till att hälso- och sjukvård och socialtjänst be- drivs i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet” tas bort eftersom den framför allt rör hälso- och sjukvårdsverksamhet. Definitionen av hälso- och sjukvård tas bort. Kopplingen till hälso- och sjukvård tas bort. Rådet för statlig styr- ning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst byter namn till Rådet för statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst. ger sju myndigheter inom området hälso- och sjukvård, socialtjänst, läkemedel och folkhälsa ut sina författ- ningar i en gemensam författningssamling. kommer även Myndigheten för familjerätt och föräldraskaps- stöd att utnyttja den gemensamma författningssamlingen. Myndig- heternas föreskrifter kungörs i en och samma författningssamling. Syftet är att öka överskådligheten där myndigheternas ansvars- områden ligger nära varandra. Författningssamlingen har namnet avseende hälso- och sjukvård, socialtjänst, läkemedel, folkhälsa m.m. vilket förkortas HSLF-FS. Av bilagan till författningssamlingsförordningen (1976:725) fram- går att det är som är utgivare, se även 7 § förord- ningen (2015:284) med instruktion för . Respektive myndighet ansvarar för innehållet i sina föreskrifter. Av bilaga 1 till författningssamlingsförordningen framgår att det är , , Inspektionen för vård och omsorg, , , Social- styrelsen och som utnytt- jar den gemensamma författningssamlingen. Dessutom tillkommer Myndigheten för familjerätt och för- äldraskapsstöd. Dessa myndigheter ska alltjämt utnyttja den gemen- samma författningssamlingen. Eftersom det föreslås att inte alla dessa myndigheter ska ingå i Rådet för statlig styrning med kunskap avseende socialtjänst, tas hänvisningen till det rådet bort. Det fram- går direkt av bilaga 1 till författningssamlingsförordningen vilka myndigheter som utnyttjar den gemensamma författningssamlingen. Bestämmelsen i denna förordning är således endast en upplysnings- bestämmelse om regleringen i författningssamlingsförordningen.