sou · H5B321d2 · 2017-03-31 00:00:00 — Även om den befintliga lagstiftningen som rör äldreomsorg kompletterades med dessa bestämmelser ger de inte den äldre personen rätt till ett visst bistånd. Den enskildes rätt till bistånd regleras fortfarande i 4 kap. 1 § SoL.4 En mycket vanligt förekommande uppfattning är att det finns en skillnad när det gäller vilken nivå insatser enligt SoL respektive enligt LSS ska ge den enskilde.5 Oberoende av om det varit lagstiftarens intention, och i så fall hur stor skillnaden ska vara, så ifrågasätts uttrycken ”skälig levnadsnivå” och ”goda levnadsvillkor”. Som exempel kan nämnas att skillnaden blir uppenbar när personer som har haft insatser enligt LSS och efter fyllda behöver andra eller mer omfattande insatser enligt socialtjänstlagen. De nya eller utökade insatserna enligt SoL ska ge ”skälig levnadsnivå” i jämförelse med de insatser som personen får enligt LSS som ska ge ”goda levnadsvillkor. I direktiven (dir. 2016:40) till utredningen av insatser enligt LSS och assistansersättningen tas frågan om brister i lagstiftning och tillämpning upp (s. 8 och s. 18). Där anges att ”Lagen ger stort tolkningsutrymme och definierar t.ex. inte begreppen goda levnadsvillkor, delaktighet och självständighet och redovisar inte heller vad att ’leva som andra’ i praktiken innebär.” Utredaren får därför i uppdrag att lämna förslag till hur de kriterier som ska ligga till grund för 1979/80:1 Del A s. 186 2000/01:80 s. 91 2009/10:116 s. 97 5Svensson, G. (2000), , G. (2005), , S. (2014), Jönson, H. & Harnett, T. (2015), Szebehely, M. & Trydegård, G-B. bedömningen av rätt till och omfattning av insatser kan definieras tydligare och mer transparent så att bedömningskriterier vid prövning av rätt till insatser inte blandas samman med målen i lagstiftningen. I olika sammanhang har framförts att ”skälig levnadsnivå” har blivit en miniminivå eller ett tak för nivån på insatser, till skillnad från det som beskrivs i förarbeten till socialtjänstlagen.6 Rättstillämpningen anses inte ha blivit ett stöd för kommunerna, då det fortfarande efter lagens ikraftträdande finns få prejudicerande domar gällande skälig levnadsnivå inom äldreomsorgen. Det finns några kammarrättsdomar där domstolen har tagit ställning till vad som är skälig levnadsnivå. Som exempel kan nämnas att domstolen anser att den äldre personen får duscha ger en skälig levnadsnivå, och därmed avslås den enskildes ansökan om dusch varje dag.7 Vidare finns kammarrättsdomar där det klargörs att den äldre personen får hem varor från affären ger en skälig levnadsnivå, och att den enskilde inte har rätt till bistånd i form av hemtjänst för att följa med till affären.8 De allra flesta kommuner9 har tagit fram riktlinjer för hur rätten till olika insatser inom äldreomsorgen ska bedömas och ibland formulerat vad kommunen anser ger skälig levnadsnivå. Det kan finnas flera skäl till att en kommun tar fram riktlinjer för behovsbedömning inom äldreomsorgen. Ett är att riktlinjerna ska vara till stöd för biståndshandläggare och andra beslutsfattare när de gör bedömningen av den äldre personens rätt till insatser och bidra till en likvärdig bedömning mellan handläggare för att öka rättssäkerheten. En risk som finns är att riktlinjer blir så styrande att den enskildes behov av insatser inte prövas individuellt enligt lagstiftningen och att den enskildes rättigheter därmed inskränks.10 Det finns skäl att tro att detta också skapar stora skillnader mellan kommuner, vilket påverkar målet med en jämlik och jämställd omsorg om äldre. 6Svensson, G. (2000), Szebehely, M. & Trydegård,G-B. (2014), (2016), (2016) 7Kammarrätten i , mål 4683-2014, meddelad 9Socialstyrelsen (2011) 10Socialstyrelsen (2013), Inspektionen för vård och omsorg (2016) Individuell behovsprövning eller inte? I olika sammanhang11 har det ifrågasatts om det behövs en individuell behovsprövning när det gäller individuellt inriktade insatser inom äldreomsorgen enligt socialtjänstlagen. Ska kommunens uppgift i stället vara att tillhandahålla vissa tjänster som en äldre person kan beställa när hen vill ha tjänsten? Om kommunens uppgift är att tillhandahålla vissa mer eller mindre standardiserade tjänster förändrar det i grunden utgångspunkterna för arbete såsom det uttrycks i den s.k. portalparagrafen (1 kap. 1 § SoL) och biståndsparagafen (4 kap. 1 § SoL). I den sistnämnda paragrafen anges att biståndet ska utformas så att det stärker den enskildes möjligheter att leva ett självständigt liv. Reglera äldreomsorgen i socialtjänstlagen eller i en egen lag? Det har framförts synpunkter som innebär ett ifrågasättande av att insatser inom äldreomsorgen regleras i socialtjänstlagen. När socialtjänstlagen trädde i kraft reglerades både barnomsorg och äldreomsorg i lagen – två områden som omfattade stora grupper av befolkningen i olika delar av livsloppet. flyttades bestämmelserna om barnomsorg från socialtjänstlagen till skollagen. Det innebär att numera är äldreomsorgen det enda område i lagen som omfattar i princip alla människor som uppnår en viss ålder – . Övriga områden och individuella insatser som regleras i socialtjänstlagen omfattar personer som under livet behöver ekonomiskt bistånd, stöd vid substansberoende, i situationer när föräldrar samt barn och ungdomar behöver stöd från eller när yngre personer (0–) behöver stöd och service på grund av fysisk eller psykisk funktionsnedsättning. Min bedömning är att det finns goda skäl att belysa ovan redovisade frågor på ett fördjupat sätt då de påverkar socialtjänstlagens grundprinciper. I detta ligger också behovet av en grundlig analys av hur eventuella förändringar påverkar målet att uppnå en jämställd och jämlik äldreomsorg. 11 , S. & Önstorp, B. (2006), , I. (2014), , L. Uppfattningen om vad äldreomsorgen omfattar och vilket stöd som kan förväntas till äldre personer i olika situationer påverkar samhällets kontrakt med sina medborgare. kommer jag att överlämna ett förslag till en nationell kvalitetsplan för äldreomsorgen, vars syfte är att genom långsiktiga insatser inom strategiskt viktiga områden säkra utvecklingen av god kvalitet i den framtida äldreomsorgen. I betänkandet kommer jag bland annat att lägga fram förslag som berör både flexibel handläggning och beslut inom äldreomsorgen och särskilda boendeformer för äldre. (2016) Inför översyn av socialtjänstlagen. , (2014) Hjälp för att bevara eller förändra? Åldersrelaterade diskurser om omsorg, stöd och service. (2006) Stöd utan krångel: Linköpingsmodellen inom svensk äldreomsorg. , (2014) Vem ska bestämma vad i ? Inspektionen för vård och omsorg (2016) Tillsynsrapport . De viktigaste iakttagelserna inom tillsyn och tillståndsprövning . Jönson, , (2015) Socialt arbete med äldre. Kammarrätten i , mål nr 4683-2014, meddelad (2016) Skäligt är inte gott nog – en rapport om äldres boende. 86-åriga vill bara följa med och handla. (2016) Ålderdomlig lag ett hinder för god service. , (2005) Goda levnadsvillkor eller skälig levnadsnivå … . Skäligt är inte värdigt nog. Höjda krav på ambitionsnivån inom äldreomsorgen. (2016) PRO Pensionären nr 6/2016 , (2014) Socialtjänstlagen – ett tidsdokument från en svunnen tid? Äldre i Centrum nr 2/2014 (2011) Lägesrapport . Hälso- och sjukvård och socialtjänst (2013) Rättssäkerhet inom äldreomsorgen. Några vanliga frågor och svar om handläggning – från ansökan till verkställighet. , (2000) Skälig levnadsnivå och goda levnadsvillkor: bedömning i förvaltningsdomstolar. & Trydegård, . (2007) Omsorgstjänster för äldre och funktionshindrade: skilda villkor, skilda trender?. Socialvetenskaplig tidskrift nr 2–3 2007 & Trydegård, . (2014) Hur mycket självbestämmande ryms det i skälig levnadsnivå? Socialtjänstlagens visioner och äldreomsorgens realiteter. I , U. (red.). Tre decennier med socialtjänstlagen – utopi, vision, verklighet. Beskrivning av datakällor, bearbetning och kvalitetssäkring av data Uppgifter om antal anställda samt antal årsarbeten i () analyser kommer från strukturlöneundersök- ningen för kommuner, landsting samt privat sektor. Populationen är avgränsad till näringsgrenarna 87.301 Vård och omsorg i sär- skilda boendeformer för äldre personer och 88.101 Öppna sociala insatser för äldre personer. Åldersavgränsningen är 18–för åren 2009, 2010, 2011 och 2013. är ålders- avgränsningen 18–. Varje anställd måste också ha en tjänst- göringsomfattning på vid mättillfället. Anställda som har en lön uppräknad till heltid som understiger exkluderas också. Datainsamlingen för kommuner och landsting görs av Kommuner och Landsting (SKL) med mättidpunkt respektive år. Undersökningen är en totalundersökning där all personal anställd ska ingå. Tjänstgöringsomfattningen redovisas för månadsanställda som överenskommen sysselsättningsgrad reducerad med tjänstledig- hetsomfattning. Ingen hänsyn tas till annan frånvaro såsom sjuk- dom, semester eller föräldraledighet. För timavlönade finns inte någon sysselsättningsgrad fastställd. I stället beräknas den genom antalet faktiskt arbetade timmar/165. Ett villkor för att en månadsanställd person ska tas med är att personen ifråga har varit anställd . avlönade gäller att de personer som fått lön utbetald för inarbetad tid eller motsvarande månadsperiod. SKL använder yrkesklassificeringen AID (Arbetsidentifikation) som nycklas till SSYK (Standard för svensk yrkesklassificering). Till undersökningen 2014 ersattes SSYK96 med SSYK2012 som är en reviderad upplaga. Det gör att uppgifterna , 2011 och 2013 inte är helt jämförbara med uppgifterna . I privat sektor görs en urvalsundersökning. För varje årlig undersökningsomgång dras ett stratifierat obundet slumpmässigt urval (OSU) utan återläggning av företag (juridisk enhet) i urvals- ramen. Urvalsramen stratifieras efter näringsgren (SNI) och stor- leksklass i cirka 420 strata. Urvalsstorleken är cirka 8 000 företag och urvalsramen är verksamma företag som är registrerade i Före- tagsdatabasen och som har minst en anställd. De strata med företag som enligt SCB:s företagsdatabas () har 500 eller fler anställda samt , som ingår i privat sektor, totalundersöks. Av de allra minsta företagen (1–9 anställda) undersöks . Genom att undersöka av alla företag/organisationer/stiftelser i urvalsramen in- samlas därmed uppgifter avseende drygt en miljon individer, vilket utgör av de anställda i privat sektor Uppgifterna samlas in antingen av SCB eller av en arbetsgivar- organisation. De flesta arbetsgivarorganisationerna använder egna yrkesklassificeringar som nycklas till SSYK innan datamaterialet skickas till SCB. Mättidpunkt är september månad. Uppräkningsfaktorerna beräknas inom varje strata där antal företag i ramen divideras med antal svarande företag inom stratumet. Undersökningen har ett visst bortfall. För att kompensera för bortfallet tillämpas rak uppräkning per stratum och personalkate- gori. Utvalda och svarande företag representerar således såväl icke utvalda som icke svarande företag. Per stratum och personalkategori beräknas en uppräkningsfaktor genom att dividera det totala antalet urvalsobjekt (företag) i urvalsramen i respektive stratum (N) med antalet svarande företag i respektive stratum (nsvar). Individposterna i respektive stratum tilldelas respektive stratums uppräkningsfaktor. Substitutions- eller imputeringsförfaranden förekommer ej. Resultaten räknas upp med hjälp av uppräkningsfaktorerna till att avse hela populationen och uppgifterna publiceras på i form av tabeller och diagram samt i de statistiska databaserna. finns även konfidensintervall publicerade som visar på osäkerheten hos en viss skattning. För att säkerställa kvaliteten på statistiken granskas alla data både på mikro- och makronivå enligt tidigare fastställda kriterier och för- faranden. För mer ingående beskrivning av kvaliteten statistiken se dokumentation av undersökningen på . För att beskriva andelen av vissa yrkesgrupper som har yrkes- utbildning för sitt arbete har en sambearbetning genomförts mellan uppgifterna för personal inom de aktuella verksamhetsområdena med utbildningsregistret. Sambearbetning har genomförts för åren 2008, 2013 samt 2015. För de två förstnämnda åren har följande yrkeskoder använts: 5132 undersköterskor m.fl., 5133 vårdbiträden m.fl. samt 5139 övrig vård och omsorgspersonal (SSYK96). har personal inom yrkeskategorierna 5321 undersköterska, 5330 vårdbiträde samt 5349 övrig vård- och omsorgspersonal (SSYK12) tagits med. Statistiken över befolkningens utbildning (utbildningsregistret) innehåller uppgifter om utbildningsnivå och utbildningsinriktning. Uppgifter om genomgångna utbildningar rapporteras kontinuerligt till SCB från landets skolor och utbildningsanordnare. För vuxenutbildning inkluderas avklarade poäng i kurser med inriktning 723, omvårdnad och 762, social omsorg som personer genomgått från och fram till det aktuella redovisningsåret. Antalet poäng som ska vara avklarade för att inkluderas är det antal poäng i yrkesämnen i den gymnasie- utbildning inom vård och omsorg som gällde för respektive period. De som har slutfört gymnasial yrkesutbildning eller yrkesförberedande utbildning och fram till mätåret har också inkluderats. För arbetsmarknadsutbildning har de personer som har sådan utbildning med inriktning 723, omvårdnad, för mätåret tagits med. visar högsta slutförda utbildning. En person som har genomgått vård- och omsorgsämnen men som även slutfört en teoretiskt inriktad gymnasieutbildning eller en efter- gymnasial utbildning registreras därför på de . För att identi- fiera och inkludera personer som har en vård- och omsorgs- utbildning men som i registret har en annan gymnasial eller efter- gymnasial utbildning som högsta utbildning, har en bearbetning av tidigare versioner av registret bearbetats. Härigenom har före- komsten av vård- och omsorgsutbildning för personer i urvalet, dvs. anställda inom vården och omsorgen om äldre respektive år kunnat identifieras. För arbetsmarknadsutbildning finns stor osäkerhet om till vilken nivå eleverna kvalificeras. För dessa har också endast i anslutning till mätåret tagits med. Utökad vuxenutbildning inom programgemensamma ämnen vård och omsorg I denna bilaga redovisar jag mer ingående än i kapitel 8, en beräkning av vilket tillskott av yrkesutbildade undersköterskor den ökning av de statliga medlen till vuxenutbildning som vid slutet av 2016 beslutade om, efter förslag i regeringens budget- proposition (prop. 2016/17:1). Mina beräkningar visar att det behövs en kraftig ökning av an- talet personer som uppnår den nivå i yrkesämnen inom vård och omsorg som motsvarar minst 1 400 poäng. Detta antal behöver öka med cirka 12 000 , jämfört med nivån 2015. Den absoluta merparten av denna ökning bör ske inom den kommunala vuxenut- bildningen. Mindre ökningar kan komma att ske inom gymnasie- skolans vård- och omsorgsprogram samt inom arbetsmarknadsut- bildningen. I statens budget anslås medel som motsvarar ett visst antal års- studieplatser. Eftersom det normalt tar 1,5 års heltidsstudier för att uppnå 1 400 poäng så krävs 18 000 nya årsstudieplatser för att år- ligen ge ytterligare 12 000 personer möjlighet att slutföra studierna. var det ungefär 4 000 personer som slutförde studier inom de tre nämnda utbildningsformerna. Den beräknade efter- frågan ligger på cirka 16 000 personer1 i årligt tillskott till arbets- kraften. Det innebär att utbildningsvolymen behöver fyrdubblas, dvs. utökas med 12 000 personer. 1 Uppgiften kommer från beräkningar i rapporten och omsorgs- utbildade – och . Till utbudsnivån 4 000 ska läggas en stor mängd studerande inom Komvux som slutförde studier på lägre nivå än 1 400 poäng, vilket framgår av nedanstående sammanställning, som avser 2015. Källa: , personliga uppgifter efter särskild bearbetning av myndighetens statistik. De cirka 1 630 000 poäng som skulle behövas för att elever som av- slutat sina studier innan de uppnådde 1 400 poäng , motsvarar cirka 1 630 årsstudieplatser. En ökning med cirka 1 630 årsstudieplatser skulle ge en betydande ökning i antal personer som uppnår 1 400 poäng. Det motsvarar 7 400 personer – 830 (= antalet som uppnådde 1 400 poäng 2015), dvs. 6 570 personer. har med anledning av regeringens budgetproposition 2016/17:1 beslutat bygga ut yrkesvux och Lärlingsvux med 7 900 års- platser. Regeringen avser att som villkor för att få del av det utbyggda yrkesvux ställa krav på att ansökande kommuner själva finansierar minst motsvarande antal utbildningsplatser. Om statens bidrag fullt ut kommer att användas innebär det ett tillskott på 15 800 års- platser . utgjorde vård- och omsorgskurserna av den totala volymen inom yrkesvux. Om denna andel skulle bestå till 2019 skulle det innebära ett tillskott om 7 110 årsplatser inom om- rådet, vilket medför att ytterligare 4 700 personer kan slut- föra 1 400 poäng yrkesämnen. har även med anledning av budgetpropositionen be- slutat införa en utbildningssatsning för tidsbegränsat anställda inom äldreomsorg och hälso- och sjukvård. Denna satsning är knuten till så kallade extratjänster inom verksamheterna. Utbildningssatsningen omfattar –2020 totalt 10 000 årsplatser, dvs. i genom- snitt 2 500 platser , vilket motsvarar att 1 300 tidsbegränsat an- ställda kan uppnå 1 400-poängsnivån. Tillskottet om 4 700 + 1 300 = 6 000 personer bör kunna ge mer än en fördubbling mot examinationsvolymen . I arbetskraften finns många som läst yrkesämnen, om än inte upp till 1400-poängsnivån. Som jag visat för skulle 1 630 ytterligare årsstudieplatser kunna ge ytterligare 6 570 examinerade elever. Om detta förhållande fortsätter att gälla framöver skulle ett betydande tillskott uppkomma. Om cirka 2 000 av nytillskottet av årsplatser används för kompletteringsutbildning uppkommer ett till- skott om cirka 8 000 examinerade . Till detta ska läggas åter- stående drygt 4 000 i tillskott genom den beslutade utökningen av yrkesvux och utbildningssatsningen på visstidsanställda. Detta innebär att om den beslutade utökningen av vuxenutbild- ningen inom vård och omsorg, som beslutat om också kan genomföras, så skulle en betydande utökning av volymen komma till stånd. Beräkningarna visar att om yrkesutbildningsresurserna används på ett klokt sätt så skulle det ge ett tillskott om cirka 12 000 personer med slutförda studier i yrkesämnen om 1 400 poäng inom vård och omsorg. Det är också drygt den nivå som, tillsammans med nuvarande volym om cirka 4 000 personer, motsvarar den be- dömda efterfrågan om cirka 16 000 personer. Till detta ska läggas att en del elever, särskilt de som är visstids- anställda, genom validering kommer att kunna begränsa antalet kurser som de behöver genomgå. Eftersom validering vanligtvis med- för lägre kostnader minskar det belastningen på anslaget. Ytterligare en faktor som bör beaktas är att elever som läst kurser inom vård och omsorg, utan att ha uppnått 1 400 poäng, kan återkomma till studier och därmed inte behöver studera samt- liga kurser. Även det innebär att de årsstudieplatser som skjuts till yrkesvux och utbildningssatsningen på visstidsanställda kan räcka till för fler elever. En förutsättning för detta är dock att regelverket för den kommunala vuxenutbildningen utformas så att personer ges goda förutsättningar att komplettera sin tidigare utbildning. Uppgifter om personalomsättning och andel timavlönade från Kommuner och Landsting Jag har beställt vissa bearbetningar av den personalstatistik som Kommuner och Landsting (SKL) har. Det gäller dels personalomsättning bland månadsanställda undersköterskor och vårdbiträden, dels andelen av dessa yrkesgruppers arbete som ut- förs av timavlönade. För månadsanställda undersköterskor respektive vårdbiträden har andelen bland dessa som avslutat sin anställning mellan två på varandra följande år beräknats. Beräkningarna har genomförts för personal i kommungrupperna: storstäder, förortskommuner till storstäder, större städer, glesbygdskommuner samt övriga kom- muntyper sammanslagna till en kategori. Resultaten framgår av nedanstående tabell. Källa: Personalstatistik från Kommuner och Landsting (SKL), bearbetade uppgifter för utredningen. Genomgående är personalomsättningen högre bland vårdbiträden än bland undersköterskor. Det finns tydliga skillnader mellan kom- muntyperna. Det är i förortskommuner som personalomsättningen är högst, förutom då den varit högst i storstäderna. Över tid har personalomsättningen bland undersköterskor minskat i glesbygdskommuner och ökat i övriga kommuner. För vård- biträden finns en minskande trend i storstäder, men i övrigt saknas tydliga mönster i förändringarna i personalomsättningen. Det totala antalet utförda årsarbeten av undersköterskor respektive vårdbiträden i landets kommuner har beräknats för åren 2008– 2015. Andelen av dessa som utfördes av timavlönad personal i olika kommuntyper redovisas i nedanstående tabell. Källa: Personalstatistik från Kommuner och Landsting (SKL), bearbetade uppgifter för utredningen. Andelen av arbetet som utförs av timavlönad personal är betydligt högre bland vårdbiträden än bland undersköterskor. Det finns på- tagliga skillnader mellan kommuner i olika kommuntyper. var andelen bland undersköterskor störst i förortskommuner (8,) och i glesbygdskommuner (7,). Dessa kom- muntyper hade även störst andel av arbetsvolymen som utfördes av timavlönade bland vårdbiträden, respektive . För båda yrkeskategorierna och för samtliga kommungrupper ökar andelen av arbetet som utförts av timavlönad personal . Den kraftigaste ökningen har skett i gles- bygdskommuner, såväl för undersköterskor som för vårdbiträden. Uppgifter om antal anställda, antal årsarbeten samt vissa yrkesgruppers utbildning och personalomsättning från Här redovisar jag uppgifter som () på mitt uppdrag tagit fram. De visar antalet anställda i kommunalt finansierad vård och omsorg om äldre, fördelat på kommunalt och privat utförande, kön, ålder, antal personer och antal årsarbeten samt yrkesgrupp. Jag redovisar även uppgifter om hur stor andel av undersköterskor, vårdbiträden och övrig vård- och omsorgsperso- nal som har yrkesutbildning för sitt arbete. I bilaga 5 beskriver jag det material och den metod som SCB använt i sina beräkningar. Först redovisar jag tabeller som visar antalet anställda i olika yrkesgrupper för åren 2009, 2011, 2013 samt . Uppgifterna är inte jämförbara på yrkesgruppsnivå , på grund av omläggning av klassifikationen av yrken. I min granskning av dessa uppgifter har jag funnit att upp- gifterna för privat anställda inte är tillförlitliga i vissa delar, varför jag valt att inte använda dem i min redovisning i kapitel 8. Det- samma gäller för yrkeskategorin handläggare, där jag istället i kapitel 8 har använt uppgifter från Kommuner och Lands- ting. I tabell 3–7 nedan redovisar jag samtliga uppgifter i dess helhet. Jag redovisar även ett mått på personalomsättning som har beräknat för olika yrkesgrupper, genom att analy- sera hur många av de personer som var verksamma och som även var verksamma i kommunerna . Jag har valt att inte använda uppgifterna som avser handläg- gare, då antalet i kategorin inte motsvarar gruppens verkliga stor- lek. Anm. Matchad på personnummer och ssyk. Källa: , särskild bearbetning på uppdrag av utredningen. I det följande redovisar jag fördjupad analys av yrkesgrupperna undersköterskor, vårdbiträden och övrig vård- och omsorgs- personal. Jag redovisar uppgifter för . Det är möjligt att jämföra uppgifterna mellan men inte på grund av omläggning av yrkes- klassificeringen. Av tabell 9 framgår antal sysselsatta efter yrke och sysselsättningsgrad (mer eller /vecka). Källa: , särskild bearbetning på utredningens uppdrag. Av tabell 10 framgår andelen bland de sysselsatta som har yrkes- utbildning för sitt arbete, fördelat på sysselsättningsgrad och kön. När värde saknas är antalet personer för lågt för att kunna redo- visas med statistisk säkerhet. Källa: , särskild bearbetning på utredningens uppdrag. I tabell 11 redovisar jag uppgifter om andelen av de anställda som är utrikes respektive inrikes födda fördelat på sysselsättningsgrad.