sou · H5B36 · 2017-02-08 00:00:00 — Gemensam vårdnad kan alltså vara oförenlig med barnets bästa även om konflikten mellan föräldrarna inte kan sägas vara så svår och djup att det är omöjligt för dem att samarbeta. Vad som är barnets bästa bör i varje enskilt fall bestämmas utifrån en bedömning av de individuella förhållandena, och någon pre- sumtion för eller mot gemensam vårdnad bör inte gälla. Som framhölls vid vårdnadsreform måste möjligheten att döma till gemen- sam vårdnad mot en förälders vilja över huvud taget användas med stor försiktighet och lyhördhet. Mot den bakgrunden ansågs att det fanns anledning att i lagen betona betydelsen av föräldrars samarbete på så sätt som framgår av 6 kap. 5 § andra stycket FB. Lagändringen syftade till en uppstramning av den rättspraxis som kommit till uttryck i rätts- fallen NJA 1999 s. 451 och NJA 2000 s. 345 (prop. 2005/06:99 s. 51). 8.2.3NJA 2007 s. 382 I fallet NJA 2007 s. 382 tog ställning till frågan om föräldrarnas samarbetssvårigheter var sådana att de uteslöt gemen- sam vårdnad. Fallet rörde bl.a. vårdnaden om en flicka som för Högsta domstolens avgörande var . Flickan bodde hos sin mamma och hade visst umgänge med sin pappa. Föräldrarna hade, sedan de kommit överens i ett tidigare mål, gemensam vårdnad om flickan. Tingsrätten, som meddelade dom innan lagändringen om samarbetsförmågan hade trätt i kraft, Gemensam vårdnad, m.m. ansåg inte att samarbetssvårigheterna var av sådan art att den gemen- samma vårdnaden skulle upplösas. Efter tingsrättens dom kommunicerade parterna endast skrift- ligen via sms eller mejl. Hovrätten, som inledningsvis redogjorde för den nya bestämmelsen om betydelsen av föräldrarnas sam- arbetsförmåga, konstaterade att parterna sedan flickan föddes hade haft konflikter av varierande art. De hade också haft svårt att enas i viktiga frågor som exempelvis ansökan om dagisplats. Enligt hov- rätten var det inte helt omöjligt för parterna att samarbeta eftersom ett sparsamt konfliktfritt samarbete om vardagliga frågor skedde via sms och mejl. Trots detta ansåg hovrätten att samarbetssvårig- heterna mellan parterna var av sådan natur att det var bäst för flickan att vårdnaden inte var gemensam. Hovrätten gav mamman ensam vårdnad. Efter att ha redogjort för den nya bestämmelsen uttalade följande. En gemensam vårdnad får således förutsätta att det finns en realistisk möjlighet för föräldrarna att gemensamt och inom rimlig tid lösa de frågor som rör barnet och hantera de delade meningar som kan finnas, utan att de regelmässigt behöver hjälp utifrån för att fatta beslut och utan att det uppstår ständiga konflikter som drabbar barnet. Gemen- sam vårdnad kräver att föräldrarna kan ta gemensamt ansvar. Uttryck för brist på förtroende för den andra föräldern liksom för bristande vilja eller förmåga att vara flexibel och jämka samman sin uppfattning med den andres är ett tecken som tyder på att gemensam vårdnad kan vara oförenlig med barnets bästa. En konflikt mellan föräldrarna bör dock inte utesluta gemensam vårdnad, om motsättningarna kan antas vara av övergående natur och därför inte bedöms hindra ett fungerande samarbete på i frågor som rör barnet. konstaterade därefter att föräldrarna hade haft konflikter av varierande art och omfattning sedan flickan föddes samt att rättsliga processer hade pågått om henne sedan hon var . uttalade också att utform- ningen av umgängesbeslutet i tingsrättens dom och de nya yrkan- den som framställts rörande umgänget i illu- strerade väl parternas problem att få till stånd ett fungerande sam- arbete kring barnet. Gemensam vårdnad, m.m. ansåg att föräldrarnas samarbetsproblem var av sådan omfattning att gemensam vårdnad inte var till barnets bästa.1 8.3Vår kartläggning och analys av hur reglerna om gemensam vårdnad tillämpas I detta avsnitt redovisar vi vår kartläggning av hur reglerna om gemensam vårdnad tillämpas och särskilt i vilken utsträckning och på vilket sätt domstolar och socialnämnder beaktar föräldrars förmåga att samarbeta. Kartläggningen grundar sig på resultat från den genomgång av domar om vårdnad om barn som vi redovisat i kapitel 7. Vi har också närmare undersökt resonemang om samarbets- förmåga i samtliga domar, och i 30 vårdnadsutredningar2, som ingått i vår undersökning i kapitel 7. Vi har undersökt hur vanligt det är att domstolens beslut i vårdnadsfrågan, respektive utredarens förslag till ett sådant beslut, motiverats enbart utifrån föräldrarnas samarbetsförmåga och hur vanligt det är att beslutet motiverats också utifrån andra omständigheter. Med begreppet ”vårdnadsfrågan” avses i det här sammanhanget enbart frågan om vårdnaden ska vara gemensam eller ensam. Begreppet innefattar därmed inte frågan om vem av föräldrarna som, vid ensam vårdnad, ska få vårdnaden om barnet. Vi jämför i vissa delar våra resultat med de resultat som vårdnadskommitté redovisade. Vi vill påminna om att vi har gett begreppet ”samarbetssvårigheter” en vidare betydelse än kommittén. I vår genomgång avser begreppet även vad kommittén kallade för ”ingen kommunikation” respektive ”dålig information” (jfr SOU 2005:43 s. 745). Vidare bygger våra, liksom kommitténs, resultat i vissa delar på ett inte obetydligt mått av tolkning. Vad gäller under- sökningen av vårdnadsutredningar har det inte alltid framgått vilka 1Rättsfallet kritiserades tidigt för att inte ge någon egentlig vägledning för när gemensam vårdnad är utesluten på grund av samarbetssvårigheter. Något som i sin tur förutsågs inne- bära en risk för att en samarbetsovillig förälder skulle åstadkomma samarbetssvårigheter för att på så sätt få ensam vårdnad. Se , , Samarbetsförmåga och gemensam vårdnad, Juridisk , nr 1 2007/08. 2Undersökningen avser slumpmässigt utvalda vårdnadsutredningar som hämtats in i de 139 mål som ingått i vår undersökning i kapitel 7. Gemensam vårdnad, m.m. omständigheter som legat till grund för utredarens förslag till be- slut. I flera fall har det också varit svårt att få en uppfattning om utredarens bedömning av hur allvarliga föräldrarnas samarbets- problem var. Vårt underlag är dessutom begränsat. Våra redovisade resultat måste ses mot den bakgrunden. I de fall vi redovisar utdrag ur domar eller vårdnadsutredningar har vi valt att avidentifiera berörda personer och benämner dessa som föräldrar, mamma, pappa och barn. Kartläggningen grundar sig också på synpunkter som vi hämtat in från olika aktörer. Sist i avsnittet redovisar vi våra slutsatser och vår syn på om reglerna är konfliktdrivande. 8.3.2Resultat av våra undersökningar Vilka skäl framfördes till stöd för ensam vårdnad? I av målen i vår undersökning gjorde åtminstone en förälder gällande samarbetssvårigheter till stöd för ett yrkande om ensam vårdnad. I de flesta målen angavs också andra skäl för yrkandet, t.ex. bristande föräldraförmåga, våld/hot mot föräldern eller barn, att den andra föräldern motarbetade umgänge, missbruk, att föräldern var den som bäst främjade kontakt mellan barnet och den andra föräldern, barnets inställning, psykisk ohälsa, kontinuitets- principen, sexuella övergrepp eller risk för bortförande av barnet (se diagram 7.7 i avsnitt 7.2.7). I av målen gjordes endast samarbetssvårigheter gäll- ande som stöd för ett yrkande om ensam vårdnad. Det vanligaste är alltså att en förälder anför samarbetssvårigheter som ett av flera skäl för ett yrkande om ensam vårdnad. Gemensam vårdnad, m.m. Hur ofta dömde tingsrätterna till gemensam respektive ensam vårdnad? Av vår undersökning framgår att tingsrätterna beslutade om gemen- sam vårdnad i av fallen där föräldrarna tvistade om vård- naden.3 Mamman fick ensam vårdnad om barnet i av fallen och pappan i av fallen. Vid vårdnads- kommittés genomgång beslutade domstolarna om gemensam vård- nad i av fallen. Mamman fick ensam vårdnad i 36 pro- cent av fallen och pappan i av fallen. Ökningen av ensam vårdnad är, i procentenheter, relativt jämnt fördelad mellan mammor och pappor.4 Vår närmare undersökning av hur tingsrätterna beaktar samarbetsförmågan Hur beaktas samarbetsförmågan när det döms till gemensam vårdnad? Tingsrätterna dömde till gemensam vårdnad i av målen som ingick i vår undersökning. I samtliga dessa fall resonerade tings- rätterna, vid avgörandet av vårdnadsfrågan, om föräldrarnas sam- arbetsförmåga. Samarbetsförmågan, eller samarbetsproblemen, i målen var av varierande slag. I något fall fanns ingen kommunikation alls mellan föräldrarna medan föräldrarna i andra fall, trots vissa meningsskilj- aktigheter, kunde lösa uppkomna frågor som berörde barnet/barnen. I en del fall pratade föräldrarna inte med varandra utan kommu- nikationen skedde via sms eller mejl. I andra fall ville den ena för- äldern inte ha någon kontakt alls med den andra föräldern. I något fall gällde samarbetsproblemen enbart någon enstaka fråga, t.ex. val av skola. I ytterligare fall rörde det sig om allvarliga samarbets- problem som i några fall delvis förklarades av missbruk eller våld mot någon i familjekretsen. 3Om tingsrätterna hade gjort samma bedömning som utredaren i vårdnadsutredningen hade tingsrätterna dömt till gemensam vårdnad i av fallen (se diagram 7.12 och 7.14 i avsnitt 7.2.21). 4Se avsnitt 7.2.21. Gemensam vårdnad, m.m. I samtliga mål kom tingsrätterna fram till att det fanns samarbets- problem av olika grad men ansåg att dessa inte var så allvarliga – alternativt att samarbetsproblemen inte hindrade eller uteslöt – gemensam vårdnad. vårdnadskommitté redovisade att tings- rätterna förde ett motsvarande resonemang i ungefär åtta av tio domar i deras undersökning och att det – i mer än hälften av domarna – var den enda motiveringen (SOU 2005:43, s. 110). Vid vår genomgång var resonemanget den enda motiveringen i ungefär en femtedel av domarna. Resultatet av vår undersökning talar för att tingsrätterna i högre grad än förut resonerar kring föräldrarnas förmåga att samarbeta när det döms till gemensam vårdnad. Resul- tatet talar också för att tingsrätterna , vid avgörande av vård- nadsfrågan, i större utsträckning än förr beaktar också andra om- ständigheter än samarbetsförmågan. Tingsrätterna motiverade sin bedömning, att sam- arbetsproblemen inte innebar att en förälder skulle få ensam vård- nad, med att parterna trots bristande kommunikation eller andra samarbetssvårigheter, faktiskt hade förmåga att samarbeta/enas i frågor som rörde barnet/barnen. I många fall redogjorde tingsrätt- erna också för några konkreta frågor som föräldrarna hade lyckats komma överens om, exempelvis skolval, pass eller umgänge. gjordes också en bedömning över hur domstolen trodde att sam- arbetet skulle utvecklas framöver. Några exempel på hur sådana resonemang närmare utvecklades i domar framgår nedan. När det gäller vårdnaden står det klart att föräldrarna har svårt att sam- arbeta och tingsrätten tror inte att det kommer bli lättare efter denna rättegång. Det har emellertid inte framkommit att det varit större osämja mellan dem i frågor som rört barnen, som exempelvis val av skola, och tingsrätten tror därför att de har förmåga att även framöver kunna sam- tala i frågor som rör barnen. Enligt tingsrättens uppfattning har det framkommit att parterna haft och har vissa svårigheter att samarbeta. De samarbetssvårigheter som föreligger kan dock inte bedömas vara så grava och djupgående som krävs för att upplösa den gemensamma vårdnaden. Föräldrarna har t.ex. under målets handläggning utan större svårigheter kunnat träffa en över- enskommelse vid den muntliga förberedelsen. De har även träffat en annan överenskommelse, om än under medverkan av , om umgänge under julhelgen, utan närvaro av umgängesstöd. Parterna har också en kommunikation med varandra. Gemensam vårdnad, m.m. Det har framgått av föräldrarnas berättelser och den skriftliga bevis- ningen att det föreligger en konflikt mellan parterna efter separationen och att det lätt uppstår oenighet mellan dem, bl.a. i frågor som rör barnen och i samband med överlämningar. Föräldrarna har emellertid gemensamt kunnat hantera barnens boende efter separa- tionen och har på egen hand upprätthållit ett växelvist boende. De har också på egen hand kunnat överenskomma hur storhelger och lov ska delas upp. Tingsrätten finner mot den bakgrunden att det inte före- ligger så allvarliga samarbetsproblem mellan parterna att det av den an- ledningen finns skäl att upplösa den gemensamma vårdnaden. Det kan även antas att samarbetet kan komma att fungera bättre när konflikten efter separationen lagt sig […. Det förekom också att tingsrätterna kom fram till att de sam- arbetsproblem som fanns inte var hänförliga till främst vårdnads- frågan utan till andra frågor, som till exempel umgänget eller för- äldrarnas inbördes relation. Tingsrätterna ansåg därför att ensam vårdnad inte skulle leda till att barnet/barnen drabbades av föräld- rarnas samarbetssvårigheter i sådan mindre utsträckning att det var motiverat med den vårdnadsformen. Några exempel på sådana moti- veringar framgår nedan. Enligt tingsrättens mening framstår det dock som att föräldrarnas kon- flikt till allra största delen enbart rör förhållandet dem emellan och inte särskilt mycket deras syn på barnen och deras uppfostran. Konflikten synes främst hänförlig till tidigare kränkningar och oförrätter mellan föräldrarna och en inte obetydlig del av huvudförhandlingen har rört händelser , händelser då egna behov har varit styrande på den andres bekostnad. De konflikter som mamman i övrigt har beskrivit avser frågor som upp- står i anledning av barnets umgänge med pappan och dessa frågeställ- ningar skulle kvarstå även om mamman fick ensam vårdnad om barnet. Domstolarnas bedömning av föräldrarnas förmåga att samarbeta ingick i normalfallet – när det dömdes till gemensam vårdnad – som en del i den helhetsbedömning som gjordes av flera omständigheter av betydelse för vårdnadsfrågan. Ett exempel på en annan omstän- dighet är risken för att den förälder som inte får del i vårdnaden förlorar kontakten med barnet alternativt riskerar förlora delaktig- het i barnets liv (jfr 6 kap. 2 a § FB om barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna). I av dom- arna beaktade tingsrätterna sådana risker när de dömde till gemen- sam vårdnad trots konstaterade samarbetssvårigheter. Gemensam vårdnad, m.m. nadskommitté redovisade ett motsvarande resonemang i av domarna (SOU 2005:43 s. 110). Det är, i vår undersökning, inte heller ovanligt att tingsrätter prövade uppgifter om våld och dylikt. Den vanligaste omständig- heten som prövades tillsammans med föräldrarnas förmåga att sam- arbeta var dock påståenden om brister i föräldraförmågan. Så var fallet i av domarna. Fallet nedan visar hur en helhetsbedömning i vårdnadsfrågan kan se ut. Det finns heller inget som säger att barnet skulle fara illa hos någon av föräldrarna. [….] Den vårdnads- boende och umgängesutredning som gjorts i målet föreslår i fråga om vårdnad att den ska vara fortsatt gemensam. [….] Såväl mamman som pappan bedöms vara lämpliga vård- nadshavare. De har båda två också uttalat sig positivt om barnets behov av god kontakt med den andre föräldern. Mammans skäl för ensam vårdnad grundar sig på parternas samarbetsproblem och brist på kommu- nikation eftersom hon inte vågar och anser sig kunna ha kontakter med pappan efter hot och våld. Vad som faktiskt utspelat sig mellan part- erna tidigare är inte något som tingsrätten kan bedöma och ta ställning till fullt ut i detta mål om vårdnad genom vad parterna har presenterat. Det kan dock konstateras att förundersökningarna efter mammans polis- anmälningar har lagts ned och pappan är inte dömd för något brott mot mamman. Det är utan tvekan så att såväl mamman som pappan vill barnets bästa. Deras brist på kommunikationsmöjligheter påverkar givet- vis deras samarbete men då framför allt i praktiskt hänseende. Detta är inte bra, särskilt om ansvaret att förmedla uppgifter läggs på barnet, men parterna har uppenbarligen kunnat samarbeta i frågor med hjälp av döttrar, familjerätten samt ombud. Vid huvudförhandlingen har de också visat att de kan enas och tänka utifrån barnets bästa i frågor om umgänge och skolavslutningar. Vad som framkommit är alltså att part- erna har förmåga att enas i frågor om barnet. […..] Tingsrätten anser att det är till barnets bästa att den gemensamma vårdnaden ska bestå och ogillar därför mammans yrkande om ensam vårdnad. Hur beaktas föräldrarnas förmåga att samarbeta när det döms till ensam vårdnad Tingsrätten dömde till ensam vårdnad i av målen (se avsnitt 7.2.21). I av dessa mål motiverade tingsrätten målens utgång helt () eller delvis med föräldrarnas samarbetssvårigheter. Även vårdnadskommitté redovisade att den vanligaste motiveringen till att domstolen beslutade om en- sam vårdnad var att föräldrarna hade samarbetssvårigheter av all- Gemensam vårdnad, m.m. varlig art, motiveringen angavs i åtta av tio domar (SOU 2005:43 s. 110). Resultaten talar för att det har blivit vanligare att dom- stolen resonerar kring samarbetssvårigheter även i dessa mål. Resul- taten kan också tala för att tingsrätterna i större utsträckning än förut beaktar också andra omständigheter än samarbetsförmågan vid avgörande av vårdnadsfrågan. I de fall utgången motiverades av enbart föräldrarnas samarbets- svårigheter prövade domstolarna också andra omstän- digheter av betydelse för vårdnadsfrågan som till exempel bristande föräldraförmåga eller påståenden om våld. Tingsrättens slutliga ställ- ningstagande till om vårdnaden skulle vara ensam eller gemensam motiverades dock inte av sådana andra omständigheter. En vanlig motivering till detta var, när det gällde uppgifter om våld, att tings- rätten kom fram till att det rörde sig om påståenden eller anklag- elser. Ofta hänvisades också till att föräldern inte var åtalad eller dömd för något brott. Påståenden om våld kunde däremot få bety- delse i andra avseenden, t.ex. vid bedömningen av hur allvarliga föräldrarnas samarbetsproblem var. I de fall föräldrarnas samarbetssvårigheter var det enda argumentet för ensam vårdnad rörde det sig ofta om djupa eller långvariga konflikter. I dessa fall hade föräldrarna inte någon kommunikation alls eller så hade deras samarbetsproblem gett upp- hov till konflikter som gått ut över barnet/barnen i alltför hög grad. Nedan anges exempel på motiveringar där endast samarbets- svårigheter beaktats som skäl för ensam vårdnad. Tingsrätten måste tyvärr konstatera att parternas möjligheter att sam- arbeta i frågor som rör barnet allt jämt är näst intill obefintliga. Part- erna har haft över 40 samarbetssamtal. Medlaren som förordnades i detta mål har inte heller lyckats. Parternas kommunikation är minimal och sker antingen via mejl eller sms. Även om båda parter uttrycker en önskan om att försöka samarbeta är det fortfarande en så svår och djup konflikt mellan dem och deras samarbetsproblem är av sådan omfatt- ning att gemensam vårdnad är utesluten. Parterna har berättat att de överhuvudtaget inte har haft någon kon- takt med varandra bortsett från ett fåtal sms och mejl. Av utredningen framkommer att det finns starka motsättningar mellan föräldrarna och att konflikten dem emellan inte har lagt sig. Ingenting har kommit fram som visar att föräldrarnas problem att få till stånd ett fungerande samarbete kring barnet har minskat eller att det finns omständigheter som tyder på att det inom en överskådlig tid finns möjligheter att konflikten kan mildras. Tingsrätten gör den bedöm- Gemensam vårdnad, m.m. ningen att föräldrarnas samarbetsproblem är av sådan omfattning att gemensam vårdnad inte kan antas vara till barnets bästa. Till en början kan tingsrätten konstatera att parterna haft en djup konflikt vilket kommit till uttryck i att parterna, , nästan oavbrutet haft pågående rätts- liga konflikter om barnen. [….] Enligt tingsrättens mening är det med hänsyn till parternas historia av konflikter och samarbetsproblem, trots de förbättringar som skett, fortfarande en allt för stor risk att barnen kommer i kläm om beslut som rör dem ska fattas av föräldrarna gemen- samt. Av vårdnads- och umgängesutredningen framgår även att det, med hänsyn till föräldrarnas fortsatta samarbetsproblem, inte är förenligt med barnens bästa om föräldrarna har gemensam vårdnad om dem. Pappan ska därför även fortsättningsvis ha ensam vårdnad om barnen. I av fallen har utgången i vårdnadsfrågan – när det dömts till ensam vårdnad – påverkats också av andra omständigheter än samarbetsproblem, som exempelvis missbruk, våld/brott, skyddat boende, bristande medverkan från den ena föräldern, risk för att barnet förs utomlands, allvarliga brister i föräldrarollen eller barnets vilja. Några sådana motiveringar framgår av följande fall. En gemensam vårdnad kräver emellertid att föräldrarna har förmåga att samarbeta i frågor om barnet. Mamman har förklarat att hon är rädd för pappan och att hon inte vill ha någon kontakt med honom. Pappan är ganska dömd för brott mot mamman. Omständigheterna är därigenom sådana att det inte kan antas att parterna inom den när- maste tiden kan samarbeta kring barnet. Det finns därför inte förut- sättningar för gemensam vårdnad. Mamman har berättat att något samarbete mellan henne och pappan inte förekommit . Dessa uppgifter får stöd i vårdnads- utredningen. Pappan har inte inställt sig till den muntliga förbered- elsen eller huvudförhandlingen. Inte heller har han medverkat i vård- nadsutredningen. Detta förhållningssätt från pappans sida kan inte för- stås på annat sätt än att han inte har något intresse av att samarbeta med mamman. Den utredning som lagts fram visar tydligt att gemen- sam vårdnad inte är ett realistiskt alternativ. Mamman har i praktiken haft ensam vårdnad om barnen och pappan är uppenbar- ligen inte intresserad av att delta i vårdnaden om dem. Det har redan uppstått problem för barnen beträffande passansökan m.m. då pappan visat bristande vilja att underlätta deras tillvaro genom att hålla sig till- gänglig för att underteckna nödvändiga handlingar inom rimlig tid. Det kan antas att det även fortsättningsvis kan uppstå sådana problem. Tingsrättens bedömning, som överensstämmer med vårdnadsutred- arens uppfattning, är sålunda att det är förenligt med barnens bästa att vårdnaden om dem utövas av mamman ensam. Gemensam vårdnad, m.m. Av de omfattande vårdnadsutredningarna framgår att pappan har allvar- ligt brustit i sin föräldraroll och barnen har farit illa under hans vård- nad och han sålunda är olämplig som vårdnadshavare. Föräldrarna har ingen kontakt och deras djupa konflikt omöjliggör gemensam vårdnad. Enligt utredarna har båda föräldrarna svårigheter med att tillgodose barnens behov av trygghet, men den av föräldrarna som ändå på ett bättre sätt har kunnat hålla fokus på barnens bästa är mamman. För att kunna få en bild av hur föräldrars förmåga att samarbeta beaktas av hovrätter har vi – med hänsyn till vårt begränsade under- lag av hovrättsavgöranden i vår undersökning – även gjort nedslag i överrättsavgöranden utanför vår undersökning. Vårt intryck av överrättsdomar är att hovrätter beaktar samarbetsförmågan på lik- nande sätt som tingsrätter, även om hovrätter i de enskilda fallen i en del fall gör en annan bedömning av samarbetsförmågans bety- delse för vårdnadsfrågan. Vår närmare undersökning av hur föräldrars förmåga att samarbeta beaktas i vårdnadsutredningar Antalet vårdnadsutredningar som det är fråga om redovisas nedan inom parentes. Hur beaktas föräldrarnas förmåga att samarbeta när utredaren föreslår ensam vårdnad? I (24) av de granskade utredningarna föreslog utredaren att en av föräldrarna skulle få ensam vårdnad om barnet. I av dessa utredningar (23 av 24) hänvisade utredaren helt (8) eller delvis (15) till samarbetsproblem. När utredaren enbart hänvisade till föräldrarnas samarbetssvårigheter som skäl för ensam vårdnad rörde det sig i en del fall om djupa eller långvariga kon- flikter. I flera fall hade föräldrarna ingen eller liten kommunikation. Nedan anges exempel på motiveringar som endast beaktat samarbets- svårigheter som skäl för ensam vårdnad. Gemensam vårdnad, m.m.