sou · H5B360 · 2017-06-15 00:00:00 — Utbildningsradion (UR) är en aktör som har kommit att i betydande omfattning ta fram material i form av utbildnings- program riktade till skolan och kunskapshöjande program riktade till allmänheten genom public service-kanalerna. Det undervisnings- material som därutöver finns att tillgå har i första hand tagits fram av statliga aktörer som Forum för levande historia och , men även av enskilda kommuner eller civilsamhällesorganisationer. Skol- verket har inom ramen för regeringens strategi för romsk inkludering tagit fram undervisningsmaterial om romer för användning i grund- skolan (se skr. 2011/12:56, s. 39). Den utsträckning i vilken nationella minoriteter representeras i läromedel, och hur de framställs, har betydelse för om allmänhetens kunskap om minoriteterna ska kunna nå en högre nivå. bör därför få ett uppdrag att granska de läromedel som finns tillgängliga. I uppdraget bör ingå att vid behov se till att utbildningsmaterial som rör de nationella minoriteternas historia, kultur, språk och ställning i sam- hället tas fram för samtliga årskurser i och gymnasiet. 11.3.2Förbättrade kunskaper bland lärarna Förslag: Regeringen bör se över möjligheterna att införa ett krav på kunskap om de nationella minoriteterna och deras rättigheter i examensmålen för förskollärare, grundskollärare och ämneslärare. Kunskapshöjande och synliggörande åtgärder bör få i uppdrag att vidta kunskapshöjande insatser i skolan om de nationella minoriteterna. I uppdraget ska ingå att genomföra fortbildning kring de nationella minoriteternas historia, rättigheter och situation. saknas kunskapsmål som berör nationella minoriteter i examensbeskrivningen för lärare i samtliga årskurser. har tidigare kritiserat för att kunskap om de nationella minori- teterna inte ingår som ett obligatoriskt moment i lärarutbildningar (, 2012, s. 22). En vanligt förekommande uppskattning är att uppemot 800 000 invånare i har en bakgrund i någon eller flera av de nationella minoriteterna.1 Eftersom det saknas statistik går det inte att säga säkert hur många invånare som har minoritetsbakgrund. Det är möjligt att det är så många som uppemot en miljon eller kanske rentav ännu fler. Detta innebär oavsett att i genomsnitt två till tre elever i varje skolklass har minoritetsbakgrund. Det är nödvändigt att lärare i sin utbildning, och inom ramen för tillgängliga fortbildnings- vägar, ges möjlighet att få kunskap om de nationella minoriteternas rättigheter. Utredningen föreslår att ett tillägg görs i de befintliga målen för förskollärarexamen, grundlärarexamen och ämneslärar- examen (se kursivering): –visa förmåga att kommunicera och förankra förskolans värde- grund, inbegripet de mänskliga rättigheterna och de grund- läggande demokratiska värderingarna, i synnerhet de natio- nella minoriteternas rättigheter, […] –visa förmåga att i det pedagogiska arbetet göra bedömningar utifrån relevanta vetenskapliga, samhälleliga och etiska aspek- ter med särskilt beaktande av de mänskliga rättigheterna, i synnerhet barnets rättigheter enligt och nationella minoriteters rättigheter enligt kon- ventioner, samt en hållbar utveckling, och […] 1 Enligt uppskattningar från i och . Kunskapshöjande och synliggörande åtgärder Fortbildning och kunskapshöjande åtgärder är nödvändiga för att komplettera lärarutbildningen Eftersom krav på kunskap om de nationella minoriteterna saknats i lärarutbildningarna kan det anses troligt att kunskapsnivån inom lärarkåren, av naturliga orsaker, är förhållandevis låg på detta område. Ansvaret för fortbildning i skolan ligger hos respektive rektor/skol- ledare. I en skrivelse från till utbildningsutskott påtalas föreningens uppfattning att lärares ämnes- fortbildning fått stå tillbaka mer än tidigare (2017- 03-21). Föreningen efterlyser ett helhetsgrepp om lärares tillgång till ämnesfortbildning. har tidigare fått i uppdrag att genom- föra kunskapshöjande insatser när det gäller området främlings- fientlighet och liknande former av intolerans. I uppdraget ingår bland annat att sammanställa och sprida material samt anordna fort- bildningar. Fortbildningen har tagits fram i samarbete med Forum för levande historia och ges i form av en terminskurs på distans vid ett urval av lärosäten. Det är utredningens bedömning att bör få i uppdrag att vidta kunskapshöjande insatser inom skolan även vad gäller nationella minoriteter. Utbildningen bör utformas i nära samarbete med de nationella minoriteterna och den föreslagna uppföljningsmyndigheten. 11.3.3Ökad medvetenhet inom folkbildningen Förslag: Utredningen föreslår att regeringen ger Folkbildnings- rådet i uppdrag att utarbeta en handlingsplan för ökad medveten- het om de nationella minoriteterna och deras rättigheter inom folkbildningen. Ett tillägg om att beakta nationella minoriteters rättigheter bör göras i examensmålen för folkhögskollärare. Folkbildningen omfattar både studieförbundsverksamhet, som exem- pelvis studiecirklar, och folkhögskolor. En viktig del av folkhög- skolornas verksamhet är de allmänna kurserna där det är möjligt att läsa in motsvarande gymnasiekompetens. Folkbildningen är en idé- buren verksamhet som är fri och frivillig. I folkbildningens särart ingår det alternativa synsättet på pedagogik, engagerade lärare och ett helhetsperspektiv på deltagaren. Att folkbildningen är deltagar- Kunskapshöjande och synliggörande åtgärder styrd gör att den kan tilltala även de som inte är intresserade av att läsa vidare på högskola eller universitet. Av denna anledning kan kurser i minoritetsspråk inom folkbildningen bidra till större revitali- seringsmöjligheter och bredda utbudet för de som vill lära sig ett minoritetsspråk. Det finns flera folkhögskolor som har en minoritetsinriktning eller erbjuder kurser i finska2 men det är också av vikt att ett natio- nellt minoritetsperspektiv genomsyrar hela folkbildningens verk- samhet för att öka den allmänna kunskapen om de nationella minoriteterna i samhället. Utredningen föreslår därför att reger- ingen ger i uppdrag att redovisa en handlingsplan för ökad medvetenhet om de nationella minoriteterna och deras rättigheter inom hela folkbildningens verksamhet. I arbetet ska de nationella minoriteterna ges möjlighet till delaktighet och inflytande. Handlingsplanen bör följas upp regelbundet och redovisas till upp- följningsmyndigheten. En förutsättning för att undervisning om de nationella minori- teterna ska vara av god kvalitet är att lärarutbildningen innehåller till- räckligt omfattande moment i ämnet. Utredningen föreslår att mot- svarande tillägg som för övriga lärarutbildningar görs i de befintliga målen för folkhögskollärarexamen under rubriken ”Värderings- förmåga och förhållningssätt” (se kursivering): –visa förmåga att beakta frågor om demokrati och andra värde- grundsfrågor som jämställdhet och jämlikhet, mångfald och mänskliga rättigheter, inklusive de nationella minoriteternas rättig- heter, inom yrkesområdet […] 11.4Myndigheter och andra aktörer Sedan minoritetspolitiken infördes har flera insatser på nationell och lokal nivå genomförts för att öka allmänhetens kunskap om de nationella minoriteterna. 2 Vid sökning i kursutbuder fanns inga kurser i jiddisch, meänkieli, chib eller samiska. Kunskapshöjande och synliggörande åtgärder Förslag: bör ha ett tydligt kunskaps- höjande och utåtriktat uppdrag. I de nuvarande uppföljningsmyndigheternas uppdrag har bland annat ingått att sprida kunskap kring de nationella minoriteterna. Myndig- heterna har bland annat genomfört flera annonskampanjer och producerat en tidningsbilaga som distribuerats tillsam- mans med dagstidningar. Myndigheterna har också arbetat kun- skapshöjande gentemot kommuner med så kallade grundskydds- konferenser som skett på regional nivå. Uppföljningsmyndigheterna har också producerat informations- och inspirationsmaterial som finns tillgängligt på eller kan beställas kostnadsfritt via myndigheterna. Effektmätningar av kunskapshöjande åtgärder är vanskliga men myndigheterna själva bedömer att efterfrågan på det material de producerat varit stort och att de grundskyddskonferenser som anordnats lett till en ökad medvetenhet. 11.4.2Andra aktörer som arbetat med kunskapshöjande åtgärder driver hemsidan på upp- drag av regeringen. Hemsidan innehåller information och nyheter om samtliga nationella minoriteter och fungerar som en kunskaps- bank. Artiklar och krönikor som publiceras skrivs av frilans- skribenter som företrädesvis själva har minoritetsbakgrund. Antalet sidvisningar har ökat kontinuerligt sedan starten och uppgick det totala antalet besökare till drygt 200 000. Regeringen gör bedöm- ningen att hemsidan utgör ett viktigt verktyg för kunskapsspridning och utredningen ansluter sig helt till den uppfattningen. Flera andra myndigheter har haft uppdrag som syftat till att öka kunskapen om nationella minoriteter. Forum för levande historia har exempelvis sedan starten ett uppdrag att belysa antisemitism, fram- för allt mot bakgrund av Förintelsen. Myndighetens uppdrag har utökats till att omfatta arbete för demokrati och alla människors lika värde. har myndigheten särskilda uppdrag när det gäller antisemitism, antiziganism och rasism mot samer. Kunskapshöjande och synliggörande åtgärder heten har också producerat ett material om rasbiologi i som berör flera av de nationella minoriteterna. Som tidigare nämnts har Utbildningsradion, men också Skol- verket, producerat läromedel som utgör en viktig del av det undervis- ningsmaterial som finns att tillgå när det gäller nationella minoriteter. Samiskt informationscenter, , driver hemsidan med information om den samiska historien och det samiska sam- hället. Centret ligger under och dess uppgift är att höja människors kunskap om samer och samisk kultur. Centret har bland annat samlat undervisningsmaterial och information kring det samiska och kommunicerar också via sociala medier för att sprida kunskap. Hemsidan hade drygt 400 000 besökare. bedömer att och hemsidan har varit betydelsefulla för den ökade synligheten för bland annat samisk kultur genom konstnärer, författare och artister. Romskt informations- och , , startades och är en permanent verksamhet inom . Centret arbetar både med kunskapshöjande insatser i kommunen och med stöd till romer som behöver hjälp eller vägledning i kon- takter med myndigheter, för att starta en förening eller liknande. Centret erbjuder stöd till kommunala verksamheter så att de kan leva upp till sina åtaganden i förhållande till den nationella minoriteten romer. Centret genomför föreläsningar om bland annat romsk- svensk historia och normkritik. 11.4.3Det civila samhället har tagit stort ansvar för kunskapsspridning De nationella minoriteternas organisationer bedriver också viktigt arbete med att synliggöra minoriteterna och öka allmänhetens kun- skap. Bland annat har tagit fram ett språkpaket till nyblivna föräldrar för att uppmuntra användandet av finskan. Efter liknande modell har Sáminuorra också utvecklat ett språkpaket för att stödja användningen av samiska hos nyblivna föräldrar. En stor del av medlen som betalas ut till kommunerna i förvalt- ningsområde går till kulturella evenemang, vilket framgår av redo- visningen av fördelningen av statsbidraget. Detta har även framkom- mit i utredningens kontakter med samordnare. Kunskapshöjande och synliggörande åtgärder seras ofta i lokaltidningar och äger rum på synliga platser i kom- munen. är arrangemangen möjliga tack vare de lokala föreningarnas engagemang. Genom samarbete mellan kommunen och föreningslivet är en större synlighet på lokal nivå möjligt. De större organisationerna på riksnivå bedriver också ett på- verkansarbete gentemot politiker och ett opinionsbildande arbete i medier, vilket också bidrar till synligheten i samhället och medveten- heten om de nationella minoriteternas rättigheter. Utredningen har föreslagit att regeringen minst fördubblar stödet till minoriteternas riksorganisationer för att detta arbete ska kunna fortsätta (se avsnitt 4.3.5). 11.4.4Vikten av förebilder och synlighet inom kulturen Bedömning: Starka förebilder som syns inom populärkulturen eller film, tv-serier och konst av kulturproducenter som tillhör nationella minoriteter kan ofta vara mer betydelsefulla för bilden av minoriteterna i majoritetssamhället än statliga kunskaps- höjande åtgärder. Det är viktigt att ett nationellt minoritets- perspektiv genomsyrar de stödsystem som finns för kulturlivet. Förslag: Regeringen bör ge , Myndigheten för kulturanalys och ett tydligt uppdrag att inkludera de nationella minoriteterna i sina uppdrag. bör inom ramen för sitt uppdrag angående en natio- nell biblioteksstrategi ge de nationella minoritetsspråken en ut- talad plats i verksamhet. Regeringen bör dessutom i sina riktlinjer för bidrag till ge ett uppdrag att också inkludera ett nationellt minoritetsperspektiv. Såväl filmen som tv-produktionen Bastubaletten har framgångsrikt lyft fram de nationella minoriteterna i för en bredare publik, vilket bidragit till ett synliggörande som myndighetsåtgärder knappast skulle kunna uppnå. Både och har i uppdrag att redovisa hur myndigheterna verkat för det samiska folkets och de övriga nationella minoriteternas kultur. har också ett övergripande ansvar för Kultursamverkansmodellens bidragsgivning Kunskapshöjande och synliggörande åtgärder till det regionala kulturlivet. I detta lyfts de nationella minoriteterna fram att uppmärksammas. Ytterligare ett antal kulturinstitutioner med statligt stöd borde likaså ges i uppdrag att också lyfta fram de nationella minoriteterna och minoritetsspråken i sin verksamhet. Till dessa hör (KB), , och Myndigheten för kulturanalys. har ett samarbete med Internationella Biblio- teket, knutet till , för att främja tillgången till litteratur på andra språk än svenska. I det samarbetet ingår inte de nationella minoritetsspråken. KB har också i uppdrag att utveckla en nationell biblioteksstrategi. I den processen bör regeringen se till att de nationella minoritetsspråken ges en uttalad plats. har tagit över en del uppgifter avseende museiverksamhet från det nedlagda Riksutställningar. De nationella minoriteternas synlighet i bör särskilt uppmärk- sammas i myndighetens arbete med museifrågor. Det gäller även för , som i regeringens proposition Kulturarvs- politik (prop. 2016/17:116) fått ett utökat uppdrag att främja kun- skapen om och intresset för historia. Scenkonsten har en särskild plats i den nationella minoritets- kulturen, då denna i stor utsträckning bygger på muntlig tradition. Minoritetsspråken har tills varit helt utestängda från skolans uppdrag att lära ut läsande och skrivande, vilket ger den muntliga kulturen såsom scenkonsten en viktig roll för minoritetsspråkens revitalisering. , Tornedalsteatern och Uusi Teatteri liksom den numera vilande Judiska Teatern är alla exempel på scenkonstens roll i den nationella minoritetskulturen. Till detta kommer amatörteaterverksamhet på de olika minoritetsspråken. Inom ramen för de riktlinjer som finns för statens bidrag bör Riks- teatern få ett uttalat uppdrag att också främja de nationella minori- tetsspråken genom att integrera ett nationellt minoritetsperspektiv i sin verksamhet. Myndigheten för kulturanalys ansvarar för analys, utvärdering och uppföljning av kulturpolitiken utifrån de kulturpolitiska målen. Myndigheten har ett övergripande uppdrag att bistå regeringen med underlag och rekommendationer för utvecklingen av den statliga kulturpolitiken. Myndigheten bör få i uppdrag att särskilt beakta de nationella minoriteternas kultur i sitt arbete. Kunskapshöjande och synliggörande åtgärder De nationella minoriteterna och minoritetsspråken har osynliggjorts i det offentliga rummet i . I nyare tid har företräde ofta getts nyare svenska namnformer på geografiska företeelser, där de mer ursprungliga namnen varit på ett minoritets- språk. Först har de ursprungliga namnen börjat återkomma tillsammans med de svenska vid skyltning i den offentliga miljön. Det är ett viktigt steg för att synliggöra de nationella minoriteterna och minoritetsspråken såväl historiskt som i dagens . Detta arbete bör fortsätta. På sina håll, huvudsakligen i förvaltningsområdena för meänkieli och samiska, har man på nivå valt att på olika sätt och i olika utsträckning skylta sin verksamhet med det eller de minoritets- språk som är lokalt förekommande. Detta är en tydlig signal till de nationella minoriteterna att de är erkända och att kommunen har en ambition att tillgodose deras rättigheter. Men det är också en tydlig signal till det omgivande samhället att de nationella minoriteterna och minoritetsspråken har en tydlig plats i det offentliga rummet i dagens . Ytterligare ett sätt att synliggöra de nationella minoriteterna är offentlig flaggning. För fyra av de nationella minoriteterna finns nu både egen flagga och egen högtidsdag: Till detta kommer Förintelsens minnesdag , som fyller en viktig roll för både judar och romer. 3 Inom samiskt förvaltningsområde kan med fördel även övriga samiska flaggdagar uppmärk- sammas, se Samiskt informationscentrums hemsida 12Övriga frågor som regeringen bör uppmärksamma I detta kapitel tar utredningen upp ett antal frågeställningar som inte uttrycks i utredningens direktiv men ändå har bäring på utred- ningens huvuduppdrag. Det är frågor där utredningen under arbetets gång fått synpunkter eller där utredningen anser det befogat för regeringen att göra ytterligare överväganden. Bedömning: Om regeringen införde en rätt att åberopa språk som diskrimineringsgrund skulle det i första hand innebära ett stärkt skydd mot diskriminering som har samband med språk, vilket också skulle kunna ha en positiv effekt för att hävda de nationella minoritetsrättigheterna. Förslag: Regeringen bör i lämpligt sammanhang pröva frågan om att införa språk som diskrimineringsgrund i diskrimineringslagen. Det allmänna har ett särskilt ansvar att skydda och främja de natio- nella minoritetsspråken enligt språklagen. har åtagit sig att erkänna att den som tillhör en minoritet har rätt att fritt och utan ingripande använda sitt minoritetsspråk privat och offentligt, såväl muntligt som skriftligt, i enlighet med artikel 10 i ramkonven- tionen. För den enskilde är det av stor betydelse att kunna använda sitt språk inte bara i kontakter med andra minoritetspersoner utan även öppet ute i samhället. Ju synligare de nationella minoritets- språken blir desto högre status får de. Om språken kan användas på Övriga frågor som regeringen bör uppmärksamma många områden blir dessutom förutsättningarna för språkrevitali- sering bättre. Språk som diskrimineringsgrund liksom tillhörighet till en natio- nell minoritet återfinns i den s.k. öppna lista som tas upp i artikel 14 i . Med en öppen lista avses en uppräkning av diskrimineringsgrunder som inte utesluter grunder som saknas i uppräkningen. Frågan om att utöka diskrimineringsgrunderna i diskriminerings- lagen berördes i propositionen Ett starkare skydd mot diskriminering. Regeringen anförde bl.a. följande (se prop. 2007/08:95, s. 110–111): kan det emellertid vara av intresse att undersöka om det är lämp- ligt och möjligt att utforma ett generellt och heltäckande diskrimi- neringsförbud med utgångspunkt i principen om alla människors lika värde och rättigheter. Det diskrimineringsförbud som slås fast i Europa- konventionen, och som innehåller en öppen lista av diskriminerings- grunder, gäller också som svensk rätt. Regeringen överväger därför att låta utreda möjligheterna till ett diskrimineringsförbud med en öppen lista. I 1 kap. 2 § femte stycket regeringsformen föreskrivs följande (utredningens kursivering): Det allmänna ska verka för att alla människor ska kunna uppnå del- aktighet och jämlikhet i samhället och för att barns rätt tas till vara. Det allmänna ska motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörig- het, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller andra omständigheter som gäller den enskilde som person. Här ingår således ”språklig tillhörighet” i uppräkningen av diskrimi- neringsgrunder, som dessutom är utformad som en öppen lista. Bestämmelsen i regeringsformen är emellertid ett s.k. målsättnings- stadgande som har politisk betydelse men som inte med framgång kan läggas till grund för en talan inför domstol. har i sina återkommande granskningar av efterlevnad av ramkonventionen, senast i ministerkommitténs resolution från , tagit upp att diskrimineringslagen inte uttryckligen innefattar diskriminering baserad på språk, och att detta bedöms som oroande med tanke på de svårigheter som personer tillhörande nationella minoriteter upplever att de har med att utöva sin rätt att använda och lära sig sitt språk (, 2013). Övriga frågor som regeringen bör uppmärksamma Även i och har, senast i sin uppföljningsrapport , föreslagit att diskriminerings- grunderna i diskrimineringslagen ses över för att utreda möjlig- heterna att uppta språk som diskrimineringsgrund. Det har även förekommit att människor tillhörande de nationella minoriteterna förbjudits att använda sitt språk sins- emellan i skolan och på arbetsplatser, även under raster. Det kan finnas många andra situationer där förbud att använda minoritets- språk ger upphov till problem. Det hävdas ofta att diskriminering på grund av språk faller under förbudet mot diskriminering på grund av etnicitet. Men alla som använder t.ex. ett nationellt minoritetsspråk anser sig inte ha en annan etnicitet än den svenska. Det blir märkligt om staten tillskriver en sådan person en annan etnicitet. Begreppen bör hållas isär. En diskrimineringsgrund avseende språk kan behövas. Det är av stor betydelse att frågan om lagligheten av olika slags språk- förbud blir grundligt genomlyst. Regeringen bör därför i lämpligt sammanhang pröva frågan om att införa språk som diskrimi- neringsgrund i diskrimineringslagen. Det är givetvis så att en rätt att vid domstol göra gällande diskri- minering på grund av språk inte bör gälla enbart för de nationella minoritetsspråken. Därför bör en översyn handla om språk generellt som diskrimineringsgrund. 12.2Frågan om vilka nationella minoriteter och minoritetsspråk som bör erkännas av Bedömning: Sedan 1999 fattade beslut om att ratificera två minoritetskonventioner har kännedomen om de nationella minoriteterna och minoritetsspråken ökat väsentligt inom majoritetssamhället. Frågan om hur de fem nationella minoriteterna och de fem nationella minoritetsspråken benämns och definieras behöver därför övervägas på nytt. Förslag: Regeringen bör göra en översyn av hur natio- nella minoriteter och minoritetsspråk definieras och benämns. Övriga frågor som regeringen bör uppmärksamma När 1999 beslutade ratificera ramkonventionen och språk- stadgan och uttalade att de nationella minoriteterna i är judar, romer, sverigefinnar, samer och tornedalingar samt att de nationella minoritetsspråken är finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska konstaterades att åtgärderna skulle ses som ett första steg mot en samlad minoritetspolitik. I ramkonventionen saknas en definition av begreppet nationell minoritet. har utifrån ramkonventionens intentioner och internationella tolkningar därför fastslagit vilka kriterier som ska gälla för att en grupp ska omfattas av de rättigheter som fastslås i konventionen. fastslog, efter regeringens förslag, följande kriterier i samband med antagandet av propositionen Nationella minoriteter i (prop. 1998/99:143, s. 31): – Grupp med uttalad samhörighet som till antalet i förhållande till resten av befolkningen har en icke dominerande ställning i samhället. Grupp- bestämningen kan inte enbart göras efter gruppens numerära antal utan här måste också vägas in och belysas gruppens struktur och samman- hållning –Religiös, språklig, traditionell och/eller kulturell tillhörighet. Endast ett av de uppräknade särdragen måste föreligga men de särdrag som gruppen uppvisar måste i något väsentligt avseende skilja den från majoriteten