sou · H5B359 · 2017-06-20 00:00:00 — Förbudet gäller inte i fråga om förtäring av drycker eller preparat vid tillå- ten servering och inte heller om ett järnvägsföretag eller en infra- strukturförvaltare för särskilt fall har medgett förtäringen. Med alkoholdrycker förstås så- dana drycker som avses i 1 kap. 5 § alkohollagen. lag om ändring i järnvägslagen (2004:519) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 2 §, 10 kap. 2 och 6 §§ järnvägs- lagen (2004:519) ska ha följande lydelse. 2 §23 Alkoholdrycker får inte för- täras inom järnvägssystem. För- budet gäller inte i fråga om för- täring av drycker vid tillåten servering och inte heller om ett järnvägsföretag eller en infra- strukturförvaltare för särskilt fall har medgett förtäringen. Med alkoholdrycker förstås så- dana drycker som avses i 1 kap. 5 § alkohollagen (2010:1622). Den som för ett maskindri- Den som för ett maskindri- vet spårfordon på järnväg efter vet spårfordon på järnväg efter drycker i så stor mängd att alko- drycker eller alkoholhaltiga prepa- rat som avses i 1 kap. 10 § andra efter färden uppgår till minst stycket alkohollagen (2010:1622) i så stor mängd att alkoholkoncent- per liter i utand- rationen under eller efter färden ningsluften döms till böter eller 23 Senaste lydelse 2010:1630. Detsamma gäller om föraren är lika påverkad av något annat medel.Är ett brott som avses i första, andra eller tredje stycket att anse som grovt, ska föraren dömas till fängelse i högst . När det bedöms om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om liter i utandningsluften döms till böter eller fängelse . Till samma straff döms också den som för ett maskindrivet spårfordon på järnväg efter att ha intagit narkotika som avses i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) i så stor mängd att det under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i blodet. Detta gäller dock inte om narkotikan intagits i enlighet med läkares eller annan behörig receptutfärdares ordination. Till samma straff döms också den som för ett maskindrivet spårfordon på järnväg och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker att det kan antas att han eller hon inte kan framföra for- donet på ett betryggande sätt. Detsamma gäller om föraren är lika påverkad av något annat medel. Är ett brott som avses i första, andra eller tredje stycket att anse som grovt, skall föraren dömas till fängelse i högst . När det bedöms om brottet är grovt skall det särskilt beaktas om 1.föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till i blodet eller per liter i utand- ningsluften, 2.föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, eller 3.framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten. Den som utan att föra ett maskindrivet spårfordon vid järnväg fullgör en tjänst där det ingår uppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten och då är så påverkad av alkohol eller något annat medel att det kan antas att han eller hon inte kan utföra dessa uppgifter på ett betryggande sätt döms till böter eller fängelse i högst . 6 § I fråga om beslag och för- verkande av alkoholdrycker hos den som förtär sådana drycker i strid med 9 kap. 2 § finns be- stämmelser i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhal- tiga drycker m.m. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i luftfartslagen (2010:500) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 9 § och 13 kap. 2 § luftfarts- lagen (2010:500) ska ha följande lydelse. Den får inte tjänstgöra om- Den får inte tjänstgöra om- bord som på grund av sjukdom, bord som på grund av sjukdom, uttröttning, påverkan av alko- uttröttning, påverkan av alko- holhaltiga drycker eller andra holhaltiga drycker, sådana alko- medel eller av andra sådana skäl inte kan fullgöra sina uppgifter 1 kap. 10 § andra stycket alkohol- på ett betryggande sätt. medel eller av andra sådana skäl inte kan fullgöra sina uppgifter på ett betryggande sätt. Den som manövrerar ett luft- Den som manövrerar ett luft- fartyg eller i övrigt ombord på fartyg eller i övrigt ombord på ett luftfartyg fullgör en uppgift ett luftfartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för flyg- av väsentlig betydelse för flyg- säkerheten efter att ha förtärt säkerheten efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor alkoholhaltiga drycker eller alko- nen under eller efter fullgöran- 1 kap. 10 § andra stycket alkohol- det av uppgifterna uppgår till lagen (2010:1622) i så stor mängd per liter i utand- eller efter fullgörandet av upp- ningsluften döms för flygfylleri gifterna uppgår till minst 0,2 pro- till böter eller fängelse i högst i blodet eller 0,10 milli- gram per liter i utandningsluften den som utövar tjänst som an- döms för flygfylleri till böter ges i 6 kap. 20 §. eller fängelse i högst sex måna- För flygfylleri enligt första stycket döms också den som manövrerar ett luftfartyg eller i övrigt ombord på ett luftfartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för flygsäkerheten eller som utövar tjänst som anges i 6 kap. 20 § och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker, alko- holhaltiga preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket alkohol- lagen eller något annat medel att det kan antas att han eller hon inte kan fullgöra sina uppgifter på ett betryggande sätt. Detsamma gäller den som utövar tjänst som anges i 6 kap. 20 §. För flygfylleri enligt första stycket döms också den som manö- vrerar ett luftfartyg eller i övrigt ombord på ett luftfartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för flygsäkerheten eller som utövar tjänst som anges i 6 kap. 20 § efter att ha intagit narkotika som avses i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) i så stor mängd att det under eller efter fullgörandet av uppgifterna finns något narkotiskt ämne kvar i blodet. Detta gäller dock inte om narkotikan intagits i enlighet med läkares eller annan behörig receptutfärdares ordina- tion. För flygfylleri enligt första stycket döms också den som manövrerar ett luftfartyg eller i övrigt ombord på ett luftfartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för flygsäkerheten eller som utövar tjänst som anges i 6 kap. 20 § och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller något annat medel att det kan antas att han eller hon inte kan fullgöra sina uppgifter på ett betryggande sätt. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i radio- och tv-lagen (2010:696) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 2 §, 8 kap. 13 §, 15 kap. 5 och 9 §§ samt 16 kap. 15 § radio- och tv-lagen (2010:696) ska ha följ- ande lydelse. 2 § Program i tv-sändningar, sökbar text-tv eller i beställ-tv får inte sponsras av någon vars huvudsakliga verksamhet är att tillverka eller sälja alkoholdrycker eller tobaksvaror. 13 §24 Bestämmelser om förbud mot reklam för alkoholdrycker och tobaksvaror finns i 7 kap. 3 § alkohollagen (2010:1622) och i 14 § tobakslagen (1993:581). 24 Senaste lydelse 2010:1635. mot reklam för alkoholdrycker mot reklam för alkoholdrycker 3 § alkohollagen (2010:1622) och avses i 1 kap. 10 § andra stycket i 14 § tobakslagen (1993:581). alkohollagen och i 14 § tobaks- lagen (1993:581). får inte sponsras av någon vars får inte sponsras av någon vars huvudsakliga verksamhet är att huvudsakliga verksamhet är att tillverka eller sälja alkoholdrycker tillverka eller sälja alkoholdrycker alkoholhaltiga preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket alko- hollagen (2010:1622). Om en mot helt eller Om en mot helt eller ning från ett programföretag ning från ett programföretag etablerat i en annan EES-stat etablerat i en annan EES-stat strider mot 6 kap. strider mot 6 kap. stycket 1 eller 2 när det gäller stycket 1 eller 2 när det gäller drycker eller 7 kap. 2 § när det drycker eller 7 kap. 2 § när det gäller att program inte får spons- gäller att program inte får spons- ras av någon vars huvudsakliga ras av någon vars huvudsakliga verksamhet är att tillverka alko- verksamhet är att tillverka alko- holdrycker, får en behörig myn- holdrycker eller sådana alkohol- dighet i kontakta en be- haltiga preparat som avses i 1 kap. 25Senaste lydelse 2010:1635. 26Senaste lydelse 2010:1635. hörig myndighet i den andra 10 § andra stycket alkohollagen EES-staten för att uppmana (2010:1622), får en behörig programföretaget att följa bestäm- myndighet i kontakta en behörig myndighet i den andra EES-staten för att uppmana pro- gramföretaget att följa bestäm- Detsamma gäller om en tv-sändning som nämns i första stycket strider mot 8 kap. 7 eller 8 §, eller 7 kap. 3 § alkohollagen (2010:1622). Om programföretaget inte följer uppmaningen i första stycket, får myndigheten vidta åtgärder mot programföretaget enligt 16 kap. 10 §, 17 kap. 5 och 6 §§ samt 29 och 48 §§ marknadsföringslagen (2008:486) om programföretaget i fråga har etablerat sig i landet i syfte att kringgå de strängare bestämmelser som skulle ha gällt om det var etablerat i det land vars myndighet ingriper. Myndigheten får inte vidta åtgärderna förrän den har underrättat Europeiska kommissionen och den berörda medlemsstaten samt kommissio- nen har fastställt att åtgärderna är förenliga med unionsrätten. Denna lag träder i kraft . 79Ett ärende hos nämnden om prövning enligt 1 § första stycket får väckas endast av den leveran- tör av spritdryck, vin, starköl eller sådant alkoholhaltigt prepa- rat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket alkohollagen (2010:1622) förordning om ändring i förordningen (2007:1216) med instruktion Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ i förordningen (2007:1216) med instruktion för ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse har till uppgift att pröva följande typer av beslut som det i alkohollagen (2010:1622) omnämnda detaljhandelsmonopolet har fattat enligt det avtal som upprättats enligt 5 kap. 1 § alkohollagen, nämligen beslut varigenom bolaget 1. avvisat ett visst vin, stark- 1. avvisat ett visst vin, stark- öl, en viss annan jäst alkohol- öl, sådant alkoholhaltigt preparat dryck eller spritdryck från sitt som avses i 1 kap. 10 § andra stycket alkohollagen, en viss annan jäst alkoholdryck, eller sprit- dryck från sitt sortiment, eller 2. avfört ett visst vin, starköl, 2. avfört ett visst vin, starköl, en viss annan jäst alkoholdryck eller spritdryck ur sitt sortiment. som avses i 1 kap. 10 § andra stycket alkohollagen, en viss annan jäst alkoholdryck eller sprit- dryck ur sitt sortiment. 2 § Ett ärende hos nämnden om prövning enligt 1 § första stycket får väckas endast av den leveran- tör av spritdryck, vin eller stark- öl vars produkt avvisats från eller avförts ur bolagets sortiment. 27 Senaste lydelse 2010:1643. vars produkt avvisats från eller avförts ur bolagets sortiment. Nämnden ska pröva om detaljhandelsbolaget följt vad som sägs i avtalet om att bolagets produkturval får grundas endast på en be- dömning av produktens kvalitet, särskilda risker för skadeverk- ningar av produkten, kundernas efterfrågan och andra affärsmässiga hänsyn samt att någon favorisering inte får ske av inhemska pro- dukter. Denna förordning träder i kraft . 2Utredningens uppdrag och arbete Utredningen har enligt direktiven haft i uppdrag att analysera och lämna förslag om hur alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring bör regleras.1 I uppdraget ingår också att analysera och lämna för- slag om hur marknadsföring, framför allt via digitala medier, kan begränsas i syfte att skydda barn och unga från att exponeras för marknadsföring av alkohol samt att analysera tillämpningen av alko- hollagen i vissa delar och vid behov lämna förslag om hur lagstift- ningen bör förtydligas i dessa delar i syfte att skapa förutsättningar för en förutsebar, effektiv och konsekvent tillämpning. Uppdraget om reglering av alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring ska redovisas i ett delbetänkande och övriga delar ska slut- redovisas . Utredaren har biträtts av dels sakkunniga och expert från , dels experter från , Konsument- verket, och Systembolaget. Arbetet har bedrivits i samråd med sakkunniga och experter och dessa har beretts tillfälle att lämna synpunkter muntligen och skriftligen. Under utrednings- tiden har sammanlagt sex sammanträden hållits. har utredaren och utredningssekre- teraren genomfört samrådsmöten med Kommuner och Landsting (SKL), Svensk Dagligvaruhandel, Svensk Digital Handel, 1 Dir. 2016:80, se bilaga till delbetänkandet. Utredningens uppdrag och arbete ett nätverk för länsstyrelsernas tillsynshandläggare inom alkohol och tobak inom ramen för SLATT (länsstyrelser utvecklar alkohol- och tobakstillsynen), Visita, och Centralför- bundet för alkohol- och narkotikaupplysning (CAN). Information har även inhämtats via telefonmöten med kommunala handläggare med ansvar för olika alkoholfrågor. Utredningen har även inhämtat information om relevant arbete som pågår inom och utredningsväsendet, EU och andra internationella organisationer. Detta redogörs för och hänvisas till löpande genom betänkandetexten. I betänkandet behandlas frågor om reglering av alkoholhaltiga pre- parat som är avsedda för förtäring i ett sammanhang i kapitel 3–13. I kapitel 3 redogörs för de huvudsakliga utgångspunkterna för utredningen. Kapitel 4 innehåller vissa definitionsfrågor kring begreppet alko- holhaltigt preparat. I kapitel 5 redogörs för utredningens överväganden och förslag i fråga om handel med och servering av alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel. Kapitel 6 behandlar reglering av alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker, som till exempel alkoholhaltigt pulver. Kapitel 7 handlar om marknadsföringsfrågor. I kapitel 8 redogörs för organisationen för tillsyn. Kapitel 9 behandlar straffbestämmelser m.m. Kapitel 10 handlar om olika beskattningsfrågor. I kapitel 11 redovisas konsekvenserna av de förslag som utred- ningen lämnar. I kapitel 12 redogörs för ikraftträdande och övergångsbestäm- melser. I kapitel 13 slutligen återfinns författningskommentaren. Till delbetänkandet har utredningens direktiv bifogats som bilaga. 3Utgångspunkter för utredningens uppdrag Enligt direktiven ska utredningen analysera och bedöma samt lämna förslag om lämplig reglering av alkoholhaltiga preparat som är av- sedda för förtäring. Under arbetet ska hänsyn tas till vikten av att säkerställa en sammanhängande och systematisk alkoholpolitik till skydd för folkhälsan. Vidare ska de förpliktelser som följer av EU- medlemskapet beaktas och utredningen ska lägga särskild vikt vid att skydda barn och unga från skadliga effekter orsakade av alkohol.1 Detta kapitel syftar till att ge en bakgrund till och ramar för det fortsatta arbetet med att utforma en lämplig reglering av de alkohol- haltiga preparat som är aktuella i utredningen. har en historia med mycket hög alkoholkonsumtion. ledde den höga alkoholkonsumtionen till att man gjorde olika försök att begränsa den så kallade husbehovs- bränningen, vilket visade sig vara svårt. började nykterhetsföreningar att bildas. Det så kallade ”Göteborgssystemet” tillkom och innebar att staden tog över krogarna där allt brännvin såldes och det infördes även åldersgränser vid köp. Detta system spred sig till och andra städer, som till exempel 1 Se dir. 2016:80 s. 4 och 7. Utgångspunkter för utredningens uppdrag och och 1870 beslutade att all vinst skulle gå till staten. infördes detta system i hela landet.2 –1955 dominerades svensk alkoholpolitik av det s.k. Brattsystemet, som var ett detaljerat restriktionssystem vilket byggde på uppkomsten av systembolag. Den bakomliggande tanken var att försöka kontrollera och begränsa tillgången på alkohol samt att eliminera de privata vinstintressena. Inom ramen för Bratt- systemet infördes ”motboken” över hela landet . Det innebar att det fanns en motbok utställd på varje inköpsberättigad person där alkoholdrycksinköp bokfördes. Syftet med motboken var indi- viduell kontroll vid försäljning av alkoholdrycker. Systembolagen blev obligatoriska och landstäckande och fick ansvaret för all handel med rusdrycker.3 Vid sidan av detta växte sig allt starkare och strävade efter ett totalt alkoholförbud. En konsulterande folkomröst- ning ägde rum i vilken av den svenska befolk- ningen röstade emot ett allmänt rusdrycksförbud. Därefter ansågs den frågan ha fallit. 1954–nykterhetsreform ledde till att mot- boken avskaffades. En annan förändring var att alla regionala system- bolag slogs ihop till ett enda statligt bolag; det rikstäckande System- bolaget. Grundtanken bakom reformen var frihet och ansvar för den enskilde. Förhoppningen att detta skulle leda till minskad alko- holkonsumtion infriades dock inte utan i stället ökade försäljningen av spritdrycker kraftigt. För att komma till rätta med detta försökte staten bland annat att använda sig av skattehöjningar och legitima- tionskontroll vid köp av rusdrycker.4 intensifierades den alkoholpolitiska debatten, delvis på grund av att det förekommit problem med mellanöls- försäljningen.5 Den så kallade alkoholpolitiska utredningen (APU) lämnade sitt slutbetänkande och man tillsatte därefter en sär- 2Se bl.a. , m.fl. Alkohollagen En kommentar, 1995, s. 9 samt Systembolagets webbplats; 3Se bl.a. m.fl., a.a., s. 9 f. samt 4Se bl.a. m.fl., ibid samt 51965 infördes det så kallade ”mellanölet” i handeln. Det hade en alkoholhalt om cirka 4,5 volym- procent, vilket innebär att det hade klassificerats som starköl. infördes en ålders- gräns för inköp av mellanöl och detta öl togs ur livsmedelshandeln efter beslut av bl.a. då dess lättillgänglighet angavs som en starkt bidragande orsak till ungdomars alkoholskador. Utgångspunkter för utredningens uppdrag skild beredningsgrupp inom för att göra en samlad bedömning av de alkoholpolitiska frågorna.6 3.2.2Utvecklingen i modern tid beslutade med bred enighet att anta ett samlat alkoholpolitiskt program med tonvikt på socialpolitiska insatser i vid mening och ökade resurser till förebyggande åtgärder och upp- lysningsverksamhet. Målsättningen var att begränsa alkoholens skadeverkningar genom att minska den totala alkoholkonsumtionen, som bedömdes som alltför hög, och att komma till rätta med alko- holmissbruket. Enligt regeringen byggde denna politik på kunskap och beprövade erfarenheter av tillgänglighetens betydelse för ut- vecklingen av totalkonsumtionen och alkoholskadorna; nämligen att en ökad tillgänglighet av alkohol medför en ökad totalkonsum- tion och ökade skador på grund av alkohol. I riktlinjerna ingick därför bland annat en aktiv prispolitik och försäljning av alkohol i kontrollerade former. Den lagstiftning7 som infördes i samband härmed syftade till att begränsa det privata vinstintresset, att be- gränsa tillgängligheten av alkoholdrycker samt att skydda barn och unga.8 Alkoholpolitiken byggde bland annat på en rapport från (, WHO) där man pekade på att minskad allmän konsumtion ledde till mins- kade alkoholskador i hela befolkningen.9 Detta samband har be- nämnts totalkonsumtionsmodellen. Sedan det alkoholpolitiska be- slutet har den svenska alkoholpolitiken i stor utsträckning vägletts av dessa forskningsrön.10 Alkoholhaltiga preparat och teknisk sprit reglerades inte i de lagar som avsåg tillverkning och handel av alkoholhal- tiga drycker utan i en separat lag.11 En närmare beskrivning av ut- vecklingen av den rättsliga regleringen av alkoholhaltiga preparat återfinns i kapitel 4. 6Billum m.fl., Alkohollagen En kommentar, s. 11. 7Se framför allt lagen (1977:292) om tillverkning av drycker m.m. och lagen (1977:293) om handel med drycker. 1976/77:108 bl.a. s. 1f., prop. 2009/10:125 s. 56, se även m.fl., Alkohollagen En kommentar, s. 11. 9Alcohol Control Policies in Public Health Perspective, WHO, 1975. 10Se bl.a. regeringens skrivelse 2015/16:86 s. 9. 11Lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat (LFTA). Utgångspunkter för utredningens uppdrag I samband med tillträde till och senare medlemskap i (numera EU) avvecklades alkoholmonopolens exklusiva import-, export-, partihandels- och tillverkningsrättig- heter. Detaljhandelsmonopolet under Systembolaget blev dock kvar. uttalade i fråga om detta monopol bland annat att om avlägsnade alla diskriminerande effekter fann kom- missionen inte anledning att på eget initiativ vidta åtgärder mot monopolet.12 I den proposition som föregick tidigare gällande alkohollag (1994:1738) konstaterade regeringen att överkonsumtion av alko- hol förde med sig omfattande sociala, medicinska och samhällseko- nomiska problem vilket var anledningen till att förde en restriktiv alkoholpolitik.13 I samband med andra lagstiftningsärenden har regeringen även uttalat att alkohol- skatten och detaljhandelsmonopolet har varit och är de enskilt vik- tigaste alkoholpolitiska verktygen för att nå målet att begränsa alkoholens skadeverkningar. Mot denna bakgrund har bedrivit en politik med höga alkoholskatter och låg tillgäng- lighet. Vad avser monopolet ska detta även utgöra en garant för att marknadsföring och försäljning av alkoholdrycker till allmänheten sker återhållsamt och att lagar och bestämmelser på alkoholområdet följs. Desintresseringsprincipen, dvs. begränsningen av det privata vinstintresset i syfte att hålla nere alkoholkonsumtionen, är den huvudsakliga motiveringen för detaljhandelsmonopolet. Ingen ska genom en aktiv marknadsföring tillåtas tjäna pengar på andras bero- ende. Vidare ska sociala hänsyn vara vägledande i marknadsföring och försäljning av alkoholdrycker – inte minst som ett skydd för unga.14 I propositionen till nuvarande alkohollagen (2010:1622), ut- talade regeringen på nytt att den svenska alkoholpolitikens mål är att främja folkhälsan genom att minska alkoholens medicinska och sociala skadeverkningar. Man underströk också att detta mål ska nås genom insatser som motverkar skadligt dryckesbeteende och bidrar till en minskad total alkoholkonsumtion samt att ett av de främsta och mest grundläggande politiska instrumenten för att nå detta mål är en restriktiv lagstiftning på alkoholområdet. 1993/94:136, s. 3. 1994/95:89 s. 46. 14Se bl.a. prop. 1993/94:136 s. 8 f. Utgångspunkter för utredningens uppdrag väl fungerande lagstiftning har samhället möjlighet att kontrollera hanteringen av alkohol och särskilt begränsa tillgängligheten till alkohol i vissa miljöer och sammanhang. Det uttalades vidare att det var särskilt angeläget att regelverket gav barn och unga det skydd dessa behöver.15 De centrala svenska lagarna på alkoholområdet är alkohollagen och lagen (1994:1564) om alkoholskatt. Alkohollagen reglerar tillverkning, marknadsföring och införsel eller import av alkoholdrycker och handel med sådana varor. Den av- ser också tillverkning av sprit samt införsel, import, utförsel, export och handel med sprit samt handel med alkoholhaltiga preparat.16 En viktig princip i svensk alkoholpolitik är att handel med alkohol- drycker ska vara kontrollerad. Detaljhandel med alkoholdrycker är i princip förbehållet Systembolaget. Folköl (öl med en alkoholhalt över 2,25, men ej över 3,5 volymprocent) får dock säljas i livsmedels- affärer efter anmälan till aktuell kommun. Det statliga detaljhandels- monopolet reglerar alkoholhanteringen. Genom monopolet utesluts också det privata vinstintresset på den svenska detaljhandelsmark- naden i syfte att hålla nere konsumtionen (den ovan nämnda des- intresseringsprincipen). kontrollerar staten mer effektivt antalet försäljningsställen, öppettider, former för försäljning, ålders- kontroll och marknadsföring. Marknadsföringen av alkohol regle- ras strikt; den måste vara särskilt måttfull och får till exempel inte uppmuntra till bruk av alkohol.17 Även de regler som gäller teknisk sprit och alkoholhaltiga pre- parat har sin grund i alkoholpolitiska överväganden. Det huvudsak- liga syftet är, liksom i fråga om alkoholhaltiga drycker, att försöka förebygga missbruk och andra alkoholpolitiska olägenheter. Be- stämmelserna ska hindra att teknisk sprit och alkoholhaltiga prepa- rat missbrukas eller i övrigt konsumeras som surrogat för alkohol- drycker. Detta uppnås bland annat genom att alkoholhaltiga varor 2009/10:125 s. 56. 161 kap. 1 § alkohollagen. 17Se bl.a. prop.