sou · H5B392 · 2017-11-28 00:00:00 — Utredningen har naturligtvis förhoppningen att fler personer ska anmäla inträffade händelser som skulle kunna utgöra diskrimi- nering till DO och menar också att det vore mycket positivt om myndigheten drev ärenden utifrån diskrimineringsgrunden köns- överskridande identitet eller uttryck i syfte att få domar som kan vara vägledande i det fortsatta arbetet mot diskriminering. Vi instäm- mer också med förslaget i SOU 2016:87 om att fler tillsynsärenden borde initieras av myndigheten. menar utredningen att det är centralt att antidiskrimi- neringsbyråernas verksamhet kan fortsätta att stärkas, inte minst ur ett transperspektiv. Utredningen välkomnar därför det ökade anslaget i budgetpro- positionen , men vill alltså också förorda att byråerna ges möjlighet att söka stödet i taget för att främja möjlig- heterna att planera mer långsiktigt. Utredningen anser också att det statliga stödet borde fortsätta att öka . Utredningen menar också att förslaget i SOU 2016:87 om öka- de återrapporteringskrav är ett bra förslag. Centralt är att kraven inte blir så omfattande att de inkräktar på själva verksamheten. Från vårt perspektiv vill vi lägga till en aspekt i återrapporteringen. SOU 2016:87 nämner framför allt vikten av att byråerna håller en god kvalitet. För oss är det också av vikt att säkerställa att de anti- diskrimineringsbyråer som får bidrag ska sträva efter att arbeta med alla diskrimineringsgrunder, inklusive könsöverskridande identitet eller uttryck, och säkerställa att de har kompetensen att göra så. syns en tydlig skillnad mellan antidiskrimineringsbyråerna där några har drivit flera fall på denna grund, och andra inte har drivit något. Även om det naturligtvis inte går att kräva att alla by- råer alla verksamhetsår ska driva fall på samtliga grunder är det ändå rimligt att en byrå som får bidrag för sin verksamhet ska visa hur byrån arbetar för att upprätthålla en bredd. Utredningen instämmer däremot med SADB när de i sitt re- missyttrande påpekar att det inte är rimligt med ett strikt krav på att hälften av verksamheten ska bestå av stöd till enskilda. Utred- ningen vill också instämma i påpekandet i remissyttrandet om att det är tveksamt om lever upp till krav på effek- tiva, avskräckande och proportionerliga sanktioner vid överträdelse av diskrimineringsförbuden. SADB menar att det måste utredas mer hur sanktionsmöjligheterna kan förbättras så att förutsättning- arna för enskilda att få upprättelse i domstol förbättras. Utred- ningen instämmer i att detta vore önskvärt. 14.1.5Utred vilka hinder transpersoner upplever vid resande Förslag: ges i uppdrag att utreda vilka hinder transpersoner upplever i samband med resor. I arbetet med den här utredningen har vi kunnat konstatera att det förkommer olika former av hinder och bemötandeproblematik som transpersoner kan stöta på när de reser, både vid resor inrikes och internationellt. Det finns indikationer på att transpersoner inte har samma möjligheter till fri- och rörlighet som övriga befolkningen, något som riskerar att få negativa konsekvenser såväl i privatlivet som i yrkeslivet. De problem som finns beskrivna i utredningen gäller bristfälligt bemötande vid flygplatsernas säkerhetskontroller, svårigheter som uppstår i passkontroll eller motsvarande då identitetshandlingar inte överensstämmer med könsuttryck samt att det vid bokning av resa med flyg eller fartyg krävs att individen anger uppgifter om kön: man eller kvinna. Ansvaret för ovanstående områden ligger hos olika aktörer. Till exempel hanteras frågor som rör passkontroller i av Polisen, medan frågan om vilka uppgifter som behöver samlas in vid bokning av flygbiljetter huvudsakligen styrs av ()1 och deras medlemmar. Eftersom vårt kunskapsunderlag är begränsat anser vi att en aktör bör få i uppdrag att sammanhållet utreda frågan om hinder vid resor vidare. Vår bedömning är att (eller den myndighet som regeringen tilldelar ett samordnande an- svar för hbtqi-frågorna) är den myndighet som har bäst förutsätt- ningar att genomföra en sådan övergripande utredning. Arbetet bör genomföras i samråd med andra berörda aktörer såsom Transport- styrelsen, Polisen, och . I uppdraget bör ingå att identifiera vilka problem transpersoner stöter på när de reser i samt vilka problem svenska transpersoner stöter på när de reser utrikes. Utredningen ska identifiera på vilka sätt transpersoners fri- och rörlighet begränsas av dessa hinder samt föreslå åtgärder för att förbättra transpersoners möjligheter att resa både inrikes och utrikes. har personer som genomgår könsbekräftande behandling möjlighet att få ett intyg från sin läkare där detta framgår. Intyget används vid resande för att hjälpa individen bevisa sin identitet, när könsuttrycket och det juridiska könet inte stämmer överens. Det pågår ett utredningsarbete inom för att separera ändring av juridiskt kön helt från den medicinska könsbekräftande behandlingen. När en sådan separation är genom- förd är det rimligt att motsvarande intyg som skrivs av läkare även tillhandahålls av en annan instans. Det bör ingå i upp- draget till att föreslå hur detta skulle kunna göras. 1 är en internationell organisation med flygbolag som medlemmar. Organisationen har 275 medlemmar från 117 länder. Dess främsta syfte är verka för pålitliga och säkra flyg- transporter av såväl passagerare som gods. 14.1.6X som könsmarkör i svenska pass Förslag: ges i uppdrag att undersöka möjlig- heten att införa alternativet X som könsmarkör i svenska pass- handlingar. har två juridiska kön: man och kvinna. Det är det juri- diska könet som registreras i folkbokföringen och som anges i identitetshandlingar som exempelvis pass. Ett pass som anger ett juridiskt kön som inte tycks stämma överens med passinnehavarens könsuttryck kan leda till ifrågasättande från säkerhetspersonal. Utredningen har också fått in berättelser från personer som anger att de inte vågar resa någonstans på grund av rädsla för hur de ska bli behandlade i passkontrollen (se kapitel 5). följer bestämmelser och riktlinjer för utformning av pass som utfärdas av FN:s internationella luftfartsorgan och EU:s direktiv om utformning av pass. Bestämmelserna anger att könstill- hörighet ska ingå som en obligatorisk uppgift i utformningen av pass men att det är tillåtet att markera könstillhörighet med ett X för ospecificerat i stället för M för male och F för female. Det som reglerar könsmarkören i svenska pass är det juridiska kön som anges i folkbokföringen och som markeras genom den näst sista siffran i personnumret. Utredningen menar att möjligheten att införa alter- nativet X som könsmarkör i passet inte utgör något hinder för iden- tifiering av det juridiska könet då det fortfarande kommer att framgå av personnumrets näst sista siffra. Förändringen skulle däremot inne- bära att personer som behöver det får en identitetsmarkör i passet som de kan känna sig bekväma med. De svenska personnumrens kon- struktion är heller i regel inte kända av personer utanför . Utredningen föreslår att regeringen ger i upp- drag att undersöka möjligheten att få X inskrivet som könsmarkör i svenska passhandlingar. Förslaget bör ses som en del i arbetet med en modernare inställning till regelverket för juridisk kön och är en viktig del av att transpersoner ska kunna leva i enlighet med sin köns- identitet. I uppdraget ska ingå att utforma information om att X som könsmarkör i pass inte godtas av alla länder och att det därför inte går att resa överallt med ett sådant pass. 14.1.7Tillgängliga toaletter och omklädningsrum Förslag: Regeringen inför ett statsbidrag för stöd till utveck- lingsprojekt för transinkluderande miljöer. DO ges i uppdrag att, i samarbete med , ta fram en vägledning för hur transinkluderande omklädningsrum och toa- letter kan utformas. Alla offentliga aktörer bör skylta enskilda toaletter köns- neutralt. Könsuppdelade fysiska miljöer, i form av toaletter och omkläd- ningsrum, skapar otrygghet och otillgänglighet för transpersoner och får negativa konsekvenser för gruppen både i arbetslivet och . En indelning av samhället i ”herr” och ”dam” sätter icke- binära personer i en omöjlig situation: att tvingas välja något som de inte är. Utöver den stress som detta innebär för individer så finns också risken att andra påpekar att de tycker att personen är på ”fel” toalett eller i ”fel” omklädningsrum. Hotfulla och direkt aggressiva situationer kan uppstå, eller personer kan helt nekas tillträde till toaletten. Även binära transpersoner som inte uppfattas av andra som det kön de identifierar sig som riskerar att utsättas för repres- salier när de besöker en offentlig toalett. Upprätthållandet av köns- uppdelade rum bidrar också till att osynliggöra ickebinära personer. Att gå på toaletten är ett grundläggande mänskligt behov. Ingen ska behöva uppleva det som hotfullt och farligt att besöka en offentlig toalett. I kapitel 3 redogjorde vi för en rapport från FN:s särskilda rap- portör om den mänskliga rätten till vatten och sanitet , som tar upp just denna fråga. Rapportören konstaterar att hbtqi-personer och andra personer som avviker från normer för kön utsätts för diskriminering när det gäller tillgång till bland annat toaletter och också riskerar att utsättas för våld, trakasserier och övergrepp i dessa sammanhang. Rapportören betonar att toaletter måste vara tillgäng- liga och trygga för alla, inklusive transpersoner och andra som av- viker från normer för kön, vilka riskerar att utsättas för våld och övergrepp när de använder könssegregerade sanitetsanläggningar. Utredningen anser därför att det är eftersträvansvärt att toalet- ter som är separerade enskilda rum ska göras könsneutrala. I det fall flera toaletter finns i ett rum som är märkta för ”damer” och ”herrar”, behöver det säkerställas att det finns ett könsneutralt alternativ. När det gäller nybyggnation anser vi att det generellt är eftersträvans- värt att bygga könsneutrala, enskilda toaletter. Frågan om tillgängliga toaletter för transpersoner skiljer sig från frågan om omklädningsrum som behöver angripas på ett annorlunda sätt. Att det inte finns omklädningsrum som är anpassade för trans- personer försvårar deltagande i träning och idrott. Det bör därför i större utsträckning införas så kallade flexomklädningsrum där per- soner oavsett kön kan byta om, som komplement till dam- och herr- omklädningsrum. Staten bör uppmuntra och stödja kommuner och landsting som vill arbeta med att skapa transinkluderande miljöer. Utredningen föreslår därför att regeringen inrättar ett statsbidrag så att eller annan lämplig myndighet får fördela stöd till renovering i syfte att skapa transinkluderande miljöer. Utredningen föreslår även att DO eller annan lämplig myndig- het ges i uppdrag att ta fram en vägledning och en informations- kampanj för hur man skapar fysiska miljöer som är inkluderande för transpersoner. Uppdraget bör utföras i nära samarbete med Bo- verket. Målgruppen ska vara kommuner, landsting och statliga myn- digheter samt privata byggherrar och arkitekter. I ett sådant uppdrag kan det med fördel ingå att utforma ett förslag på en könsneutral toalettskylt som uppfyller de krav som ställs på skyltar i utomhus- och inomhusmiljö i byggregler och som kan användas av intresserade aktörer. Det är rimligt att anta att det blir lättare för många att skylta om toaletter om det finns ett färdigt förslag på en könsneutral toalettskylt eftersom de då själva inte behöver utforma nya skyltar. En könsneutral toalettskyltning är ett kostnadseffektivt sätt att skapa en transinkluderande miljö och vi vill därför uppmana alla offentliga aktörer att skylta sina enskilda toaletter med könsneutral skyltning. 14.1.8Ökad kunskap om transpersoners brottsutsatthet Förslag: Ett uppdrag ges till att genomföra en intern kompetenshöjning med hbtqi-perspektiv, med tydligt transperspektiv, gällande hatbrott, hedersrelaterade brott och våld i nära relationer. Ett uppdrag ges till att inkludera transpersoner i Nationella trygghetsundersökningen. publicerade en internrevisions- rapport om polisens arbete med hatbrott. Vi har redogjort för inne- hållet i rapporten i kapitlet om transpersoners levnadsvillkor. Utred- ningen noterar att myndigheten själva beskriver sitt arbete som ett där det finns utrymme för förbättringar. Som vi beskrev i samma kapitel finns det också ett förhållandevis lågt förtroende från trans- personer gentemot polisen. I (Folk- hälsomyndigheten 2015a) uppger också av de svarande som uppgett att de har utsatts för våld, att de har erfarenhet av att utsättas för våld av en polis under yrkesutövning. har många transpersoner erfarenheter av att utsättas för hatbrott, hedersrela- terade brott och våld i nära relation. Allt detta sammantaget leder till att utredningen vill föreslå ett uppdrag till polismyndigheten att arbeta med intern kompetenshöjning med ett hbtqi-perspektiv i myn- dighetens arbete med frågor som rör hatbrott, hedersrelaterade brott och våld i nära relationer. Vi vill påpeka att dessa brott ofta är svåra att skilja åt. Ofta har transpersoner också erfarenhet av flera olika typer av brott. Det kan röra sig om utsatthet från såväl den egna familjen, som av okända personer. Vi föreslår (se 14.1.1 ovan) att ska vara en av de nya strategiska myndigheterna för arbetet med lika rättigheter oavsett sexuell läggning, könsidentitet eller könsuttryck. De strate- giska myndigheterna deltar i utformningen av sitt eget arbete inom ramen för uppdraget att vara en strategisk myndighet. Myndigheten identifierar själva behoven och vidtar lämpliga åtgärder. Utredningen ser att det finns behov av kompetenshöjning inom flera olika områden, liksom det finns behov av arbete med att för- bättra bemötandet och öka förtroendet för polisen hos utsatta grup- per, som till exempel transpersoner, så att dessa anmäler de brott de I vilken ordning dessa satsningar ska utföras har ut- redningen inga starka uppfattningar om. Det ryms inte heller inom ramen för vårt uppdrag att ha detaljerade synpunkter på polisens arbete. I kapitlet om transpersoners levnadsvillkor redogör vi för re- sultat från Nationella trygghetsundersökningen i syfte att få fram jämförande uppgifter från befolkningen i stort. Vi kan konstatera att denna undersökning inte inkluderar transpersoner eftersom inga bakgrundsfrågor ställs om de svarandes könsidentitet eller trans- erfarenhet. Utredningens anser att detta vore önskvärt. 14.1.9Stöd till civila samhällets arbete med brottsofferstöd Förslag: Ett långsiktigt ekonomiskt stöd till civila samhällets stöd- verksamhet för hbtqi-personer som brottsoffer ska säkerställas. Det finns ett begränsat ekonomiskt stöd till civila samhällets orga- nisationers stödverksamhet som riktar sig till hbtqi-personer som drabbats av hatbrott, våld i nära relationer eller hedersrelaterat våld och förtryck. har fått i uppdrag att fördela medel till verksamhet som vänder sig till hbtq- personer som utsatts för våld. Att särskilda medel har utgått till denna verksamhet kan möjligen förklaras av att kvinnojourerna inte alltid tar emot alla hbtqi-personer eller att de inte alltid har kom- petens att ta emot dem. Utredningen kan konstatera att hbtqi-personers utsatthet inte har minskat över åren och att den enda befintliga hatbrottsjour som riktar sig enbart till hbtqi-personer (RFSL:s brottsofferjour) åter- kommande hamnar i en osäker finansiell situation eftersom finan- sieringen hänger på årliga beslut om utbetalning av medel. Bidrag till verksamheter som bedöms behövliga bör vara förord- ningsstyrda. Utredningen bedömer att behovet är långsiktigt och att bidraget därför ska regleras i förordning, i stället för att vara ett uppdrag till att betala ut pengarna. Bidraget har utgått från regeringens handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39) och finansierats av U/JÄM. Summan låg på 2,5 miljoner kronor och därefter . Ansökande och bidragsmottagare har under dessa år huvudsakligen varit RFSL som med bidraget startat sin numera väletablerade rikstäckande brotts- offerjour för hbtqi-personer. Syftet med bidraget är att stärka frivilliga organisa- tioners stöd och hjälp till homosexuella, bisexuella och transper- soner (hbt-personer) som är utsatta för brott, särskilt våld i nära relationer. Bidraget kan användas till att ge konkret stöd till utsatta, utveckla kompetensen hos kvinnojourer och brottsofferjourer samt att öka medvetenheten hos hbt-personer om våld i nära relationer. slutredovisade uppdraget avseende dessa bidrag till regeringen . Därefter har de dock fortsatt fått årliga uppdrag att fördela dessa medel. I kapitel 5 återgav vi några av de fall som RFSL:s brottsofferjour arbetat med . Det är tydligt att jouren når per- soner som befinner sig i väldigt utsatta situationer. Det framgår också av jourens beskrivningar av sitt arbete att förtroendet för polisen inte alltid är så stort bland de personer som söker stöd hos jouren. leder detta till att personerna inte alls vill anmäla det de ut- satts för. Civila samhället har stora möjligheter att vara ett stöd för brotts- offer, oavsett om dessa har förtroende för polisen eller inte och oavsett om personerna vill anmäla det de utsatts för eller inte. 14.1.10Stärkt och förbättrat arbete för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter Förslag: ges i uppdrag att se över statisti- ken avseende överföringar av hiv i syfte att utreda om transper- soner bättre kan inkluderas i denna. Regeringen tar fram en nationell SRHR-strategi, med ett tydligt hbtqi-perspektiv integrerat. Som framgår i kapitlet om transpersoners levnadsvillkor finns en brist på inkludering av transpersoner i det arbete som bedrivs på området sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Bland annat kan konstateras att den befintliga statistiken för hivöverföringar inte gör det möjligt att säkert kunna säga något om utsattheten för hivöverföring bland transpersoner i . I syfte att kunna säker- ställa att hivpreventionen bedrivs på det mest effektiva sättet och når de mest utsatta grupperna, är det utredningens bedömning att det vore önskvärt med en översyn av hur statistiken förs, och om det finns någon möjlighet att inkludera en variabel som skulle syn- liggöra transpersoner i denna. Utredningen har kunnat konstatera att kunskapen om sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter för transpersoner är bristande. Till utredningen har framförts av att kunskap borde inhämtas om frågor som till exempel hur könsorganen påverkas av hormonbe- handling och vilka konsekvenserna blir av livslång hormonbehand- ling, bland annat vad gäller hur detta påverkar risken för överföring av sexuellt överförbara infektioner. I saknas en nationell SRHR-strategi. Det är utredningens uppfattning att en sådan borde tas fram och att det i arbetet med detta ska säkerställas att ett tydligt hbtqi-perspektiv finns med. 14.1.11Pågående och kommande lagstiftningsarbete och arbete med uppföljning av åtaganden med mänskliga rättigheter Bedömning: Kommande lagstiftningsarbete bör följas upp för att säkerställa önskad effekt vad gäller transpersoners och personer med intersexvariations situation. Ett hbtqi-perspektiv ska alltid ingå när konventionsåtaganden analyseras och följs upp. Parallellt med denna utredning pågår annat, för transpersoner rele- vant, arbete på . Utredningen vill därför göra ett medskick om att det är nödvändigt att följa hur ny och kommande lagstiftning på området följs och tillämpas. publi- cerades en lagrådsremiss där regeringen föreslår ett utökat straff- rättsligt skydd för transpersoner. Könsidentitet och könsuttryck föreslås läggas till i bestämmelserna om hets mot folkgrupp och olaga diskriminering samt i åtalsregeln om förolämpning. Det före- slås också ett tillägg så att det uttryckligen framgår att det är en försvårande omständighet om ett motiv varit att kränka en person eller en grupp av personer på grund av könsidentitet eller könsut- tryck. Regeringen påpekar att ändringen görs för att skydda trans- personer, men utformas på så sätt att alla människor ska skyddas. I samma lagrådsremiss föreslås en ändring av diskrimineringsgrun- den könsöverskridande identitet eller uttryck till könsidentitet och könsuttryck. Förslagen baseras på utredningen utvidgat straff- rättsligt skydd för transpersoner m.m (SOU 2015:103). Samma lagrådsremiss innehåller också ett avsnitt om begreppen transperson och cisperson, vilket även inkluderar ett resonemang om personer med intersexvariation, där det konstateras att dessa ibland anses ingå i gruppen transpersoner, men att detta inte alls är självklart. Utredningens uppfattning är att personer med intersex- variation inte per definition kan anses ingå i gruppen transpersoner, även om också personer med intersexvariation kan vara transper- soner. Utredningen tycker dock att det är mycket positivt att dessa nämns i lagrådsremissen, vilket visar på en medvetenhet om att också personer med intersexvariation kan vara i behov av ett utökat skydd. Det är utredningens bedömning att det är nödvändigt att följa utvecklingen vad gäller tillämpningen av de lagar som in- kluderar fler eller har omformulerats, med avseende på skyddet för såväl transpersoner som personer med intersexvariation. Utred- ningen noterade också att lagrådet uttryckte att de inte i sak motsatte sig att transpersoner gavs ett stärkt straffrätts- ligt skydd, men att de tyckte att definitionen av vilka grupper som skulle inkluderas var för bred. Den exakta utformningen av bestäm- melsen om hets mot folkgrupp är alltså oklar när denna utredning avslutar sitt arbete. Utredningen vill uppmana till att i kommande översyn av grund- lagen utreda grundlagsskydd mot diskriminering på grund av köns- identitet eller könsuttryck. infördes en ändring i be- stämmelsen om diskrimineringsskydd som innebar att grundlags- skyddet utvidgades till att omfatta missgynnande med hänsyn till sexuell läggning. Det finns enligt utredningens uppfattning inte någon saklig grund till varför diskrimineringsgrunderna könsöver- skridande identitet eller uttryck inte ska vara explicit inkluderade i regeringsformens 1 kap, 2 § på samma sätt som sexuell läggning, kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder eller ålder. Det finns ingenting som tyder på att transpersoner skulle vara i mindre behov av grundlags- skydd mot missgynnande. Sedan ändringen i regeringsformen är också denna grund den enda av diskrimineringsgrunderna i diskri- mineringslagen som inte är inkluderad i grundlagsskyddet. Utred- ningen har förståelse för att en grundlagsöversyn sällan görs av bara ett skäl eller för att föra in endast en justering, men har alltså åsikt- en att denna inkludering borde ingå nästa gång en grundlagsöversyn initieras och genomförs. Som vi redogör för i kapitel 15 i detta betänkande pågår parall- ellt med denna utrednings arbete ett arbete med förändringen av könstillhörighetslagen (1972:119), utifrån de förslag som lades fram av Juridiskt kön och medicinsk könskorrigering (SOU 2014:91). Den exakta utformningen av de, vad utredningen förstått, kommande två nya lagarna, är inte känd av utredningen . Utredningens be- dömning är att det kommer att finnas ett behov att följa tillämp- ningen av de nya lagarna. Utredningen har under vårt arbete, vilket vi redogör för i det ovannämnda kapitlet, fått kännedom om flera problematiska situationer där enskilda råkat i kläm på grund av den nuvarande lagens utformning. Bland annat gäller detta situationen för svenska medborgare som önskar ändra juridiskt kön, men som är bosatta i andra länder. I remissyttranden på SOU 2014:91, som vi redogör för i kapitel 15, har också kritik från ett intersexperspektiv framförts, bland annat vad gäller situationen för barn under 12. Här är det centralt att säkerställa att de nya lagarnas utformning har blivit ändamålsenliga så att liknande situationer inte fortsätter att inträffa.