sou · H4B346 · 2017-01-01 00:00:00 — undantag, namngivna specialpedagoger med inriktning mot dövhet eller hörselnedsättning. Både kontaktpersoner och special- pedagoger presenteras på Hörsel- dövforums webbplats. Där finns också information inför skolval och om kurser och konferenser som kan vara aktuella för målgruppen. fick regeringens uppdrag att tillsammans med och analysera förutsättningarna för att samordna individuella planer för barn eller ungdomar med funktions- nedsättning. Uppdraget redovisades i rapporten planering – på den enskildes villkor15, där man föreslog en sam- ordning av regelverken framför allt inom socialtjänstlagen, hälso- och sjukvårdslagen och skollagen. Myndigheterna ansåg att den enskilda skulle ha rätt att begära en samordnad planering som dokumenterades i en samordnad individuell plan, SIP. Vidare ansåg de att det krävdes en koordinator för att den samordnande planeringen skulle fungera. Koordinatorn behövde ha befogenheter att ta initiativ samt att följa och driva processen över verksamhets- och huvudmannagränser. Samordningen kom att realiseras mellan hälso- och sjukvården och medan skolan lämnades utanför. finns en lagstadgad skyldighet i både hälso- och sjukvårdslagen16 och socialtjänstlagen17 vilken innebär att de båda huvudmännen tillsammans ska upprätta en SIP när den enskilda behöver stöd i samordningen av insatserna från dem. Syftet är att säkerställa samarbetet mellan huvudmännen så att den enskildas behov av hälso- och sjukvård och socialtjänst tillgodoses. Bakgrunden till behovet av samordning är följande: •För personer med behov av insatser från flera aktörer finns risk att insatser ges , i fel ordning eller uteblir. •Om insatser inte ges i rätt tid och på rätt sätt kan konsekvenserna bli ökad psykisk belastning och sämre hälsa. 16HSL 3 f §. 17SoL 2 kap. 7 §. Nav – ett sätt att organisera samverkan och … •Brist på samordning kan försvåra för de olika aktörerna. •Samordningsbrister ökar risken för att enskilda insatser blir ineffektiva och därmed tidsödande för enskilda aktörer. I rapporten för barn och unga med funktionsnedsättning – kartläggning av anslag för råd och stöd och föräldrars behov av information18 skriver att ”samverkan mellan kompetensområden och aktörer, liksom samordning av insatser ser också olika ut i olika landsting. [---] En del landsting har en utarbetad modell för att stödet från olika myndigheter och vårdgivare ska planeras så bra som möjligt.” Man skriver vidare att det i kontakter med föräldrar till barn med funktionsnedsättning framkommit ett behov av samverkan kring den information som är riktad till dessa. ”De vill kunna vända sig till exempelvis en webbplats där nationell, regional och lokal information, som är relevant för dem, finns samlad på ett ställe.” I detta sammanhang rekommenderar som den lämpligaste informationskanalen. träffade och Kommuner och Landsting, SKL, en överenskommelse19 om att –2014 driva ett projekt för att samordna samhällets alla resurser för barn och unga som har, eller riskerar att utveckla, psykisk ohälsa, det så kallade . Projektet har lett till nya överenskommelser, däribland det pågående projektet . innehöll flera teman som syftade till att utveckla och testa samverkansformer för barns och ungas psykiska hälsa.20 Man menade att samordningen och ansvarsfördel- ningen mellan kommuner och landsting behövde bli tydligare kring barnen och deras familjer. Man ville också identifiera när samverkan och samarbete behövdes och när det i stället var mer effektivt att varje verksamhet själv ansvarade för insatserna. 18Rapporten är en redovisning av ett regeringsuppdrag (S 2012/4967/FST) (2012). 19Godkännande av en överenskommelse om intensifierat samverkansarbetet för barn och ungas psykiska hälsa (S2011/6057/FS). Nav – ett sätt att organisera samverkan och … projektets gemensamma ledningen och styrning av de olika temana handlade om att •tydliggöra ansvarsfördelningen mellan olika huvudmän, mellan verksamheter hos samma huvudman och mellan insatsnivåer inom en verksamhet •tydliggöra olika sorters beslutsmandat och rollfördelningen mellan politik och tjänstemän •hitta former för att föra dialog och fatta gemensamma beslut mellan huvudmän och mellan verksamheter hos samma huvudman •enas kring gemensamma målsättningar i kommun och landsting •pröva system för kvalitetsuppföljning som tar hänsyn till information från flera förvaltningar eller huvudmän och därmed motverka ”stuprörstänkande”. Inom ansågs samordnad individuell plan, SIP, vara ett verktyg för samverkan. Enligt 29 kap. 13 § skollagen är skolan skyldig att samverka när socialnämnden begär det. I både social- tjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen finns bestämmelser om att kommun och landsting ska upprätta en SIP när en enskild har behov av insatser som ska samordnas. Av SIP ska det framgå 1.vilka insatser som behövs 2.vilka insatser respektive huvudman ska ansvara för 3.vilka åtgärder som vidtas av någon annan än kommunen eller 4.vem av huvudmännen som ska ha det övergripande ansvaret för planen.21 Enligt fanns det inget som hindrade att skolan blev en mer aktiv part i projektet. Företrädare för elevhälsa och skola skulle mycket väl kunna föreslå att ett arbete kring SIP skulle starta och sedan delta i arbetet med planen. Skolan är en naturlig del av elevernas vardag och där kan elever som far illa upptäckas. 21 Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), Socialtjänstlagen (2001:453). Nav – ett sätt att organisera samverkan och … Det fanns inom exempel på kommuner som hade rutiner som angav att elevhälsan, förskolan och skolan skulle kunna ta initiativ till SIP om de bedömde att ett barn eller en elev behövde det. Nuvarande utredning har erfarit att det i dessa kommuner var skolan som oftast kallade de andra aktörerna till SIP-möten. I uppmärksammades skolan som den kanske viktigaste parten i samverkan. Detta resulterade i en överens- kommelse om att förskolan och skolan skulle vara en likvärdig part i samarbetet med och hälso- och sjukvården. I fanns också en ledningsgrupp för samverkan mellan kommunerna och , , och en tydlig ansvars- fördelning mellan de ingående parterna. Varje part skötte sitt uppdrag utifrån sin kompetens. Parterna arbetade parallellt men samordnade och samverkade med hjälp av SIP. Samarbetet kring eleverna med stöd av SIP ansågs inte öka byråkratiseringen utan bara underlätta arbetet. Varje verksamhet upprättade sin plan utifrån sitt regelverk: skolan upprättade åtgärdsprogram, social- tjänsten bevisutredningar och hälso- och sjukvården vårdplaner. SIP blev ett instrument för att tydliggöra på vilket sätt dessa planer gick i varandra och samverkade. Man kunde få syn på eventuellt dubbelarbete och eventuella luckor där ingen trädde in. I formulerades en gemensam målsättning i varje SIP, vanligen att den aktuella eleven skulle få en fungerande skolgång.22 Inom fungerade SIP också som föräldrarnas och elevernas verktyg för att se vem som gjorde vad och när. I utredningens möten med referensgruppen för landsting har samarbetet inom diskuterats. Referensgruppen anser att projektet skulle kunna stå som modell för framtida samarbeten mellan landsting och kommun kring elever med dövhet, hörselnedsättning eller grav språkstörning. 22 Beskrivningen av verksamheten i av , i en telefonintervju . Nav – ett sätt att organisera samverkan och … undersökte om offentliga aktörers samordning av stödet till barn och unga med funktiosnedsättning skulle kunna göras mer effektiv. Resultaten redovisades i rapporten Samordning av stöd till barn och unga med funktionsnedsättning – Ett (o)lösligt problem23. Granskningen omfattade statens, lands- tingens och kommunernas olika insatser men berörde inte skolan. påpekade att Samverkansutredningen24 pekade på brister i samverkan och samordning av insatser för personer med funktionsnedsättning. Man hade särskilt uppmärk- sammat att familjerna måste axla rollen som samordnare och informationsbärare genom vårdssystemet. pekade på att det blev föräldrarna som fick ta initiativ och ansvar för att samordna de insatser som deras barn behövde. Uppgiften var betungande och ledde ofta till negativa konsekvenser som sjukskrivning och arbetslöshet. ansåg att det fanns ett behov av en särskild person med ansvar för samordning av stödet. påpekade att förslaget om en samordnare lyfts tidigare men ändå inte prövats. Argumenten som hade förts fram mot förslaget handlade om att det kanske inte skulle lösa sam- ordningsproblemen och att det i stället var huvudmännen som skulle ta ansvar för den enskilda med stöd av rådande lagstiftning. Kritikerna betraktade också samordnaren som ytterligare en person för den enskilda att hålla kontakt med och ansåg att det var svårt att definiera samordnarens mandat och placering i gränslandet mellan olika aktörer. ansåg att aktörernas egna intressen, snarare än den enskildas behov, stod i fokus. påtalade också att bristen på sammanhållen och uppdaterad information om rättigheter gjorde det svårt för föräldrar och aktörer att orientera sig bland alla former av stöd. Nav – ett sätt att organisera samverkan och … framhåller att samhällets stöd till familjer som har barn med funktionsnedsättning har flera brister. Särskilt framträdande anses bristen på samordning mellan olika aktörer inom stat, landsting och kommun vara.25 Ett av myndighetens utvecklingsprojekt26 visade att det var svårt för föräldrar och yrkes- verksamma att få överblick och tydlig information kring vilket stöd som fanns och vem som hade ansvar för stödet till barn med funktionsnedsättning och deras familjer. Föräldrar beskrev hur bristen på samverkan ledde till förvirring, hög arbetsbelastning och emotionell stress i form av ångest och oro. Man efterfrågade en utomstående koordinator som kunde hjälpa till att samordna stödet. Det fanns dessutom otillräcklig kunskap i stödverksamheterna om policydokument för samordning av stöd till personer med funktionsnedsättning och deras anhöriga. Det visade sig att få verksamheter hade rutiner för att arbeta proaktivt vid skolstart, stadieövergångar och skolbyten. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällsfrågor Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällsfrågor fick i uppdrag av att beskriva och om möjligt föreslå en eller flera modeller för hur samhällets stöd till unga med psykisk ohälsa som varken arbetar eller studerar kan förbättras.27 I uppdraget ingick även att titta på hur samverkan mellan olika aktörer kunde utformas för att förbättra stödet för målgruppen. I sin rapport, Modell för stöd till unga med psykisk ohälsa som varken arbetar eller studerar, lyfte myndigheten bland annat fram sam- arbete mellan myndigheter, kartläggning av behov, individnära stöd och vikten av tidiga insatser. De aktörer vars verksamheter behövde samordnas var i detta fall kommuner, landsting, social- 25Folkhälsomyndigheten (2014). Stödet till föräldrar med barn med funktionsnedsättning behöver utvecklas. En aktionsforskningsansats för att kart- lägga behov och förbättra stödet till föräldrar som har barn med funktionsnedsättning (FoU i Väst/GR 2014). 27Uppdrag angående modell för stöd till unga med psykisk ohälsa som varken arbetar eller studerar. (S2014/6311/FS). Nav – ett sätt att organisera samverkan och … tjänst, Arbetsförmedlingen och . I rapporten betonas att samarbete borde utvecklas utifrån de samarbets- strukturer som redan fanns. Finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser, ”Finsam” finns en lag om finansiell samordning, ”Finsam”28, som möjliggör för kommuner, landsting, och Arbetsförmedlingen att samverka finansiellt inom välfärds- och rehabiliteringsområdet genom samordningsförbund. finns det 80 samordningsförbund som omfattar 241 av landets 290 kommuner.29 Ett samordningsförbund kan ses som en struktur för att få samverkan mellan myndigheterna att fungera . Det innebär att samverkan inte enbart bedrivs i form av tillfälliga projekt utan mer som en ordinarie verksamhet. För att ge sam- verkan den legitimitet och förankring som är nödvändig bildade Arbetsförmedlingen, , Kommuner och Landsting och Nationella rådet för finansiell samordning. Det nationella rådets uppgifter är att •utgöra ett forum för gemensamma ställningstaganden i strategiska frågor som gäller finansiell samordning •utgöra ett forum för att diskutera det gemensamma uppdraget och för att söka gemensamma lösningar på problem •bidra till utveckling, ökad professionalitet och kunskap inom den finansiella samordningen •genomföra strategin som en del i arbetet med att stärka sam- ordningsförbundens legitimitet och förankring. 18.1.3Intresseorganisationernas syn på behovet av samordning Utredningen har genom referensgruppen för intresseorganisationer inhämtat organisationernas syn på behovet av samordning. 28Lag (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. Nav – ett sätt att organisera samverkan och … kontakter har det framkommit att flera av organisationerna i allt väsentligt ansluter sig till Hörselskadades Riksförbunds, HRF:s, beskrivning av behovet av samordning. HRF presenterade ett skolförslag i sin årsrapport från 2007.30 I rapporten konstaterades att av eleverna med hörselnedsättning gick integrerat i , ofta på hörandes villkor, i dålig ljudmiljö, i stora klasser, med begränsad tillgång till hörteknik och knappast något hörselpedagogiskt stöd. HRF menade att det inte fanns praktiska eller ekonomiska möjligheter för varje liten kommun att skapa en bra skolsituation för sina elever med hörselnedsättning. I de flesta kommuner fanns det få elever med hörselnedsättning spridda över olika åldrar. Enligt HRF innebar det att det ofta var lättare och mindre kostsamt att skapa lösningar över kommungränserna. Varannan kommun hade inte heller tillgång till lärare med hörsel- pedagogisk utbildning. HRF ansåg att en förutsättning för att kommunerna skulle kunna ge elever med hörselnedsättning fungerande skolgång var att de kände till att eleverna fanns och var i skolsystemet de befann sig. Men kommunerna missade av de elever som var registrerade hos hörselvården på grund av bristande samverkan mellan kommun och landsting. För att förändra villkoren för elever med dövhet eller hörsel- nedsättning föreslog HRF en genomgripande skolreform där staten genom en nationell samordnande myndighet till viss del tog över ansvaret för eleverna. Myndigheten skulle ha resurscenter i nio regioner och samverka med kommuner och landsting för att elever med dövhet eller hörselnedsättning skulle få den skolgång de behövde. Samordnaren skulle ha ansvar för insamling av statistik, resultat- uppföljning samt fort- och vidareutbildning av lärare och övrig personal. De nio regionala resurscentren skulle fungera som regionala nav och ta initiativ till och samordna insatser för varje elev. Varje center skulle också driva en skola för elever med dövhet eller hörselnedsättning Skolan skulle ha undervisning på teckenspråk eller med tal och hörselteknisk utrustning. Resurs- centret och skolan skulle även ha ansvar för satellitklasser vid vanliga, kommunala skolor inom regionen och vara en resurs för 30 (2007). Nav – ett sätt att organisera samverkan och … Resurscentret skulle vara ett stöd för eleverna och deras familjer och ha ett informations- och rådgivande uppdrag om bland annat skolplacering. HRF betonade att varje resurscentrum behövde ha ett nära samarbete med hörselvård för att uppnå en helhetssyn på eleverna och deras behov. Den gemensamma plattformen för samarbetet skulle vara skolans åtgärdsprogram för eleverna. Åtgärdsprogrammen skulle, enligt HRF, bland annat ta upp åtgärder i klassrummet, åtgärder i övriga lokaler, tillgång till teckenspråk, möjlighet att träffa andra elever med hörselnedsättning, behov av anpassad gruppstorlek och behov av hörselutbildad lärare. HRF avslutar sin rapport med att skolförslaget inte behöver medföra stora kostnadsökningar utan att det främst handlar om att använda befintliga medel på ett effektivare sätt. 18.1.4Internationella exempel på samordning Nedan ges två exempel på samordning från och . För ytterligare internationella utblickar hänvisas till kapitel 26. I har varje län en pedagogisk psykologisk tjänst, PPT, som ger skolorna stöd i arbetet med att utveckla organisation och kompetens för att förbättra anpassningarna för elever med behov av omfattande stöd och se till att eleverna får utredningar när det behövs. Vanligen gör PPT en bedömning av elevens stödbehov och ger sedan en rekommendation om form och omfattning av special- undervisning. Målet är att identifiera elever med behov av omfattande stöd . Ett led i detta är att alla lokala vårdcentraler samarbetar med PPT. Om en skola behöver ytterligare stöd för att anpassa lärmiljön för en elev kan den statliga myndigheten spesialpedagogisk tjeneste, STATPED, komplettera PPT med specifik kunskap som vanligtvis inte finns lokalt. STATPED tar då kontakt med skolorna och ger stöd åt eleverna. Det gäller framför allt så kallade promille- grupper, såsom elever med hörselnedsättning, synnedsättning eller grav språkstörning. Nav – ett sätt att organisera samverkan och … I måste alla skolor utse en specialutbildad lärare som kontaktperson och koordinator för elever med behov av special- undervisning. Koordinatorn utvecklar stödet och samordnar det i skolvardagen. Skolan, hälsovården och samarbetar kring elever som har funktionsnedsättning eller behov av omfattande stöd av andra skäl. Man arbetar i en så kallad fyrdelad cykel: bedömning, planering, genomförande och utvärdering. Varje aktör ger eleven stöd utifrån sin plan för stödet. Skola, hälsovård och socialtjänst har dessutom en informations- skyldighet. De måste publicera ett lokalt erbjudande om stöd som förväntas vara tillgängligt för elevgruppen. Skola, hälsovård och socialtjänst erbjuder alltså tillsammans olika former av stöd och behandling, till exempel tal- och språkbehandling, hörteknik och habilitering. Ett annat samverkansprojekt är Projekt personlig koordinator, diakoni. Syftet med projektet är att en personlig koordinator ska underlätta vardagen för familjer som har barn med flerfunktionsnedsättning. Den personliga koordinatorn ska fungera som en länk till samhällets stöd och samordna aktörerna runt barnet. Koordinatorns främsta uppgift är att kartlägga behoven och därefter lägga upp en handlingsplan, där det står vad som ska göras, vem som ser till att det blir gjort och när det blir gjort. Koordinatorn ska se till att olika myndigheters insatser samordnas så att de kommer i rätt ordning och . Samordnat föräldrastöd för barn och ungdomar med funktionsnedsättning SAMFÖR, Samordnat föräldrastöd för barn och ungdomar med funktionsnedsättning vid Akademin för hälsa, vård och välfärd, HVV, , är ett annat projekt som erbjuder föräldrar en avlastning i sitt samordningsansvar. Nav – ett sätt att organisera samverkan och … webbplats sprider projektet ny och befintlig kunskap till barn och ungdomar, deras föräldrar och andra närstående samt till professionella. På hemsidan redovisas tjänster och resurser i sam- hället oavsett huvudman. 18.2Utredningens förslag om regionala nav Utredningens förslag: Specialpedagogiska skolmyndigheten ska få i uppgift att inrätta regionala nav. Inom varje region ansvarar myndigheten för tillsättande av en regional samordnare för elever med dövhet, hörselnedsättning och grav språkstörning. Inom varje region ska det finnas ett kansli för den regionala samordnaren. Vidare ska det vid varje kansli finnas personal med specifik kompetens för respektive målgrupp. Naven ska kartlägga hur situationen är för elever med dövhet, hörselnedsättning eller grav språkstörning inom sin region samt vilka utbildningsalternativ som finns inom regionen. Vidare ska naven samordna insatser för ökad måluppfyllelse och verka för att särskilt anpassade kommunikativa miljöer, SAK- miljöer, etableras. Naven ska även informera om olika utbild- ningsalternativ och yttra sig över ansökningar om statsbidrag för kvalitetshöjande åtgärder för elever med funktions- nedsättning, SKÅ-bidrag. Ett av de regionala naven ska förstärkas med två informatörstjänster. Av genomgången ovan framgår att många aktörer har efterlyst en samordning av de resurser som finns för elever med funktions- nedsättning. Utredningen anser att staten i större utsträckning ska stödja elever med dövhet, hörselnedsättning eller grav språk- störning genom att verka för samverkan mellan staten, landstingen och kommunerna. Syftet med utredningens förslag om nav är att genom samverkan höja kvaliteten i utbildningen och därigenom elevernas måluppfyllelse. En navorganisation skulle underlätta för stat, landsting och kommun att ta ett gemensamt ansvar och samordna sina insatser. När utredningen nedan skriver om behovet av samordning mellan stat, landsting och kommun innebär inte detta att fristående Nav – ett sätt att organisera samverkan och … skolor utesluts från samordningen. I den utsträckning ”kommun” syftar på skolhuvudman innefattas även skolhuvudmän för fristående skolor. Relationen mellan naven och de fristående skolorna behandlas i ett eget avsnitt, se 18.4 Fristående skolor. utredningar och myndigheter har påtalat att föräldrarna får axla rollen som samordnare och att det är en alltför tung roll i en redan krävande situation. Föräldrar har också till utredningen påtalat bristen på samordning mellan till exempel hörselvård och skola och svårigheterna att få samlad information om tillgängliga utbildningsalternativ. Skolpersonal har svårt att se vilka olika aktörer som är inblandade för att stödja eleverna och vem som gör vad. Ett sätt att komma tillrätta med samordnings- och informations- problematiken är enligt utredningen att inrätta regionala nav för kartläggning, samordning och information inom sin region. Genom bildandet av SPSM har statens resurser och insatser för elever med dövhet, hörselnedsättning eller grav språk- störning samordnats. Det finns dock ett behov av att sam- ordningen går ett steg längre och innefattar resurser och insatser från de olika aktörerna stat, landsting och kommun/fristående huvudman. Aktörernas resurser behöver, enligt utredningen, sam- ordnas på ett mer ändamålsenligt sätt. En samordning får dock inte leda till en byråkratisering av stödet till elever med dövhet, hörsel- nedsättning eller grav språkstörning. Utgångspunkten för en sam- ordnande struktur, ett nav, bör vara elevernas situation i skolan. Aktörerna ska tillsammans se till att elevernas hela skolsituation blir så bra som möjligt. Det handlar om elevernas möjlighet att tillgodogöra sig utbildningens innehåll såväl som deras sociala situation i skolan. Några landsting har till utredningen utryckt att de är villiga att ta på sig en sådan samordningsuppgift. På många sätt skulle det också vara ett naturligt uppdrag för landstingen. Det är de som genom habiliteringen och logopedin först kommer i kontakt med föräldrar till barn med dövhet, hörselnedsättning eller grav språk- störning och har personkännedom om barnen. Dessutom är det landstingen som satsar mest resurser på barnen genom habilitering, utredning och intervention. Det finns dock några saker som kan tala emot att landstingen organiserar och ansvarar för de regionala naven. För det första skulle det kräva en landstingsövergripande överenskommelse Nav – ett sätt att organisera samverkan och … eftersom flera landsting skulle ingå i varje nav. För det andra skulle det kunna leda till att de medicinska och habiliterande frågorna prioriteras framför de pedagogiska. Utredningen föreslår att SPSM får i uppdrag dels att verka för att regionala nav upprättas, dels att bemanna naven med en kansli- funktion och med kompetens kring dövhet, hörselnedsättning och grav språkstörning. Navets arbete ska ledas av en regional sam- ordnare. SPSM har redan utvecklat samarbete i ”navform” på olika sätt. I har ett samarbete kring elever med dövhet eller hörselnedsättning utvecklats mellan SPSM och , Hörsel- dövforum, se ovan. Här har man löst samordnings- problemen genom att ha en gemensamt anställd person som regional samordnare.