sou · H5B347 · 2017-06-02 00:00:00 — Fysisk aktivitet i tidig ålder (0 till ) kan reducera risken för övervikt och ha positiv inverkan på såväl motorisk och kognitiv utveckling som den psykosociala hälsan och benmassan, i varje fall på kort sikt (Timmons et al. När stillasittande (särskilt tv-tittande) i samma åldersgrupp undersöktes i Mer jämlika villkor och möjligheter förhållande till olika hälsoindikatorer fastslogs även ett samband mellan stillasittande och mindre gynnsam viktutveckling samt för- sämrad kognitiv och psykosocial utveckling (LeBlanc et al. I en litteraturgenomgång av barns matvanor framgår att barn lär sig vad, när och hur de ska äta i det sammanhang de växer upp i. Genom- gången visar också att en hög konsumtion av frukt och grönsaker hos barn kan minska riskerna för cancer och stroke senare i livet (et al. Trots att tandvården är kostnadsfri för barn och unga upp till , finns det sociala skillnader i tandhälsa bland barn i . Familjens sociala förhållanden har betydelse för barn både när det gäller hur ofta de besöker tandvården och när det gäller förekomsten av karies. Risken bland barn att få karies ökar om föräldrarna är invandrade från länder utanför och , är unga, får ekonomiskt bistånd, har högst grundskoleutbildning och om för- äldrarna själva har dålig tandhälsa. Enligt (2013a) är karies 1,5 till 2 gånger vanligare bland barn till vuxna som själva har dålig tandhälsa. Karies i barndomen ökar dessutom risk för karies se- nare i livet och kan också kopplas till ökad risk för hjärt- och kärl- sjukdomar och försämrad livskvalitet (se t.ex. et al. 2007; Joshipura et al. 4.1.2Inriktning för att skapa jämlika förutsättningar under det tidiga livet Ojämlikhet i livsvillkor och möjligheter mellan olika familjer bidrar till att barn har skilda förutsättningar att utvecklas under det tidiga livet. För att åstadkomma en god och jämlik hälsa bör arbetet inriktas på att skapa, stötta och stärka en god start i livet och jämlika uppväxtvillkor, så att alla barn får grundläggande förut- sättningar att utifrån sina villkor utveckla kognitiva, emotionella, sociala och fysiska förmågor. Viktiga förutsättningar för det är: –en jämlik mödra- och barnhälsovård, –en likvärdig förskola av hög kvalitet, samt –metoder och medel som sätter barnets bästa i centrum. Mer jämlika villkor och möjligheter En inriktning av samhällets insatser som syftar till att utjämna bar- nens uppväxtvillkor bidrar till att minska hälsoklyftorna. Tidiga kom- pensatoriska, hälsofrämjande och skade- och sjukdomsförebyggande insatser är en investering för både individ och samhälle. Genom att identifiera problem i barns hälsa, utveckling och uppväxtmiljö från dess födelse och framåt kan åtgärder från samhällets sida vidtas i syfte att ge barn så lika förutsättningar som möjligt. Förslag till inriktning för det tidiga livet omfattar de samhällsaktörer och arenor som når barn och handlar om hur dessa aktörer, deras metoder och medel kan stärkas. Detta behöver också kompletteras med en god infrastruktur för uppföljning, utvärdering och kunskapsuppbyggnad. Inom mödra- och barnhälsovården bedrivs ett grundläggande folkhälsoarbete. Denna hälsovård når i princip alla mödrar och barn. Mödra- och barnhälsovården har möjlighet att tidigt identifiera pro- blem i barnens hälsa, utveckling och uppväxtmiljö. Genom generella och riktade insatser, som ökar i förhållande till behoven, spelar mödra- och barnhälsovården en viktig roll i att utjämna de sociala hälsoskill- naderna och främja en god hälsoutveckling på lång sikt. En studie visar dock att barnhälsovårdens riktade insatser inte nås av alla som skulle kunna ha behov av dem (Wallby och Hjerns 2011). Av studien framgår att barnhälsovården når nästan alla barn men att barn i immigrant- och låginkomstfamiljer inte får extra stöd och information trots att de ofta är i behov av det. Även föräldra- grupper inom mödrahälsovården och framför allt barnhälsovården, lyckas inte i lika stor utsträckning få med lågutbildade, utlandsfödda och ensamstående föräldrar. Kommissionen vill i detta sammanhang peka på vikten av att in- satserna utformas utifrån de behov som finns och når de som mest behöver stöd. Arbetet behöver därför ske utifrån ett jämlik-hälsa perspektiv (se även avsnitt 4.8). Hur förskolan utformas är betydelsefullt för barnens uppväxtvill- kor. Verksamhetens ska utgå från barnens behov där omsorg, utveck- ling och lärande bildar en helhet. Deltagande i förskolan är mest gynnsamt för barn från socioekonomiskt svaga förhållanden och kan vara betydelsefullt för barns utveckling och lärande i livet. Enligt skollagen (SFS 2010:800) ska utbildningen i förskolan vara lik- värdig. Det innebär inte att verksamheten ska utformas på samma sätt överallt utan verksamheten ska ta hänsyn till barnens olika villkor. Barn som tillfälligt eller varaktigt behöver mer stöd och stimulans än Mer jämlika villkor och möjligheter andra ska få detta stöd utformat med hänsyn till deras behov och förutsättningar så att de kan utvecklas så långt som möjligt. (2015) konstaterar att en likvärdig förskola av hög kvalitet kan förbättra barnens hälsa ur ett kortare såväl som ett längre perspektiv samt främja senare skolprestationer och motverka beteendeproblem. En förskola som inte är likvärdig kan däremot förstärka ojämlikheten. Skolinspektionen (2017) har analyserat för- skolans kvalitet och måluppfyllelse. Slutsatserna är att barn inte erbjuds likvärdiga förutsättningar och möjligheter i alla förskolor. För att uppnå god och jämlik hälsa är det viktigt att förskolorna bedriver en likvärdig verksamhet som utgår från barnens behov. Utöver de insatser som Kommissionen berör i detta avsnitt finns även förslag under andra målområden, som påverkar barn direkt eller indirekt. Det finns i princip ett barnperspektiv inom alla målområden men inkomst och försörjning samt boende och närmiljö är av sär- skild vikt för trygga uppväxtvillkor. 4.1.3Förslag för att skapa jämlika förutsättningar under det tidiga livet En jämlik mödra- och barnhälsovård –stödja en utveckling av nationell kvalitetsuppföljning för att kunna säkerställa att en jämlik barnhälsovård erbjuds, –utreda hur en sammanhållen barn-, elev- och ungdomshälso- vård kan skapas. –verka för ökad tillgänglighet av mödra- och barnhälsovården utifrån föräldrars och barns olika behov, –verka för att personalen inom mödra- och barnhälsovården har tillräckliga kompetenser och förutsättningar för att identifiera ohälsosamma levnadsvanor och motivera till goda levnadsvanor. Mer jämlika villkor och möjligheter I mödrahälsovårdens uppgifter ingår, förutom övervakning av gravi- ditetens framskridande, förberedelse inför förlossning och det kom- mande föräldraskapet samt stöd till gravida kvinnor (i vissa fall även till blivande partners) när det gäller hälsosamma levnadsvanor. Barn- hälsovården har som syfte att främja barns hälsa och utveckling och organiseras i form av barnavårdscentraler. Verksamheten ansvarar för barnens vaccination samt följer barns hälsa, utveckling och livsvillkor för att identifiera barn i behov av stöd. De erbjuder hembesök, för- äldrastöd, samtal om levnadsvanor, vid behov kontakt med social- tjänst, hjälp till förskoleplats m.m. Hälso- och sjukvårdens mål är en vård på lika villkor för hela befolkningen. Som tidigare nämnts når varken de generella eller riktade insatserna alla som skulle ha behov av dessa. För att mödra- och barnhälsovården ska nå målet om en vård på lika villkor för hela befolkningen behöver landstingen arbeta med att främja tillgängligheten (se även resonemang som förs i avsnitt 4.8). Mödra- och barnhälsovården gör regelbundna kontroller på barnet och kan då upptäcka avvikelser i barns hälsoutveckling. Mödrahälso- vården ska även upptäcka förekomst av våld i nära relationer, riskbruk och missbruk av alkohol och droger samt psykisk ohälsa. För att identifiera riskfylld och skadlig alkohol- och drogkonsumtion samt psykisk ohälsa används självskattningsformulären Alcohol Use Dis- orders Identification Test (AUDIT), Drug Use Disorders Identification Test (DUDIT) och Postnatal Depression Scale (EPDS). I nationella riktlinjer för sjukdomsförebyggande me- toder (2011a) lyfts rådgivande samtal som en effektiv metod för att påverka riskbruk av alkohol. En sådan samtalsmetod är motiverande samtal, som har utprövats för samtal om levnadsvanor och som går ut på att fånga upp och stärka en persons egen vilja att ändra sina levnadsvanor, snarare än att övertyga personen med hjälp av fakta. med flera (2016) visar till exempel hur det natio- nella satsning på systematisk alkoholscreening och motiverande samtal i svensk mödrahälsovård har resulterat i att barns hälsa och utveckling förbättrats och att andelen barn som under sitt första levnadsår läggs in på sjuk- hus eller får läkemedel förskrivna minskat. Effekterna syns genom minskad skadefrekvens, färre infektioner och så kallade onödiga sjukhusinläggningar. Resultaten tyder också på att beteendeföränd- ringar hos de behandlade mödrarna även består efter barnets födelse Mer jämlika villkor och möjligheter och att det är barn till mammor med låga inkomster som vunnit mest på införandet av detta arbetssätt. Som framgår av lägesbeskrivningen medför rökning under gravi- ditet hälsorisker för fostret och senare i livet. Enligt de nationella riktlinjerna (2011a) bör gravida som röker erbjudas rådgivande samtal och kvalificerat rådgivande samtal bör erbjudas till ammande och till föräldrar eller andra vårdnadshavare som röker. Det är viktigt att värna och stärka arbetet på mödravårdscen- traler och barnavårdscentraler vad gäller rökning under och efter graviditeten. Endast en liten del av samtalen mellan föräldrar och barnhälso- vårdens personal handlar om levnadsvanor (et al. Därtill visar en utvärdering att utbildningen av motiverande samtal för sjuksköterskor i barnhälsovården inte ger tillräckliga färdig- heter att motivera beteendeförändring (et al. Kom- missionen anser det viktigt att vårdpersonalen får förutsättningar för, och utbildning i, att identifiera och motivera till en förändring av riskfyllda levnadsvanor. I avsnitt 4.8 lyfts även vikten av en god kvalitet i vårdmötet. Personalen inom mödra- och barnhälsovården behöver få möjlighet att träna sin förmåga i kommunikation vilket bl.a. handlar om att uppmuntra till att ställa frågor och försäkra sig om att de gjort sig förstådda. Föräldrarna ska förstå vad som är problemet, vad de be- höver göra och varför de behöver göra det.20 En jämlik barnhälsovård är centralt för att nå en jämlik hälsa. Det finns ett pågående arbete som syftar till att minska skillnaderna inom barnhälsovården mellan och inom landstingen. Detta består av ett nationellt barnhälsovårdsregister och ett nationellt barnhälsovårds- program. Det (BHVQ)21 håller på att utvecklas för att följa upp verksamheternas innehåll, insatser och resultat . För att via registret få svar på frågor om vilka insatser som erbjuds inom barnhälsovården och om det är en jämlik vård krävs för det första en utveckling av tydliga kvalitetskriterier. För det andra behövs en nationell täckning. tvekar landstingen att ansluta sig till den nationella informationsstrukturen på grund av att det är en 20Hälsolitteracitet är ett samlande begrepp för dels en persons förmåga att få tag på, förstå, kommunicera, värdera och använda sig av hälsoinformation och dels en organisations förmåga att förmedla hälsoinformation. Mer jämlika villkor och möjligheter relativt oprövad teknik och att det krävs resurser för anpassning av dokumentationsstruktur, informatikarbete och teknisk utveckling. För det tredje behöver data i BHVQ kunna samköras med socioekono- miska faktorer som t.ex. utbildningsnivå, civilstånd, föräldrarnas ålder och disponibel inkomst som finns i andra nationella datakällor. Det skulle möjliggöra analyser av utfallsvariabler från BHVQ (bl.a. längd, vikt, vaccinationer, amning, exponering för tobaksrök, syn- och hör- selförmåga, språkutveckling, kontakt med barnavårdscentraler) och t.ex. familjers utbildnings- och inkomstnivå. Samkörning med andra register kräver att vissa juridiska och etiska aspekter måste ses över (se även avsnitt 4.8). För det fjärde behöver kvalitetsuppföljningen vara lättillgänglig för personal som arbetar kliniskt och det bör vara möjligt att göra jämförelser med övriga landet. allmänna råd för barnhälsovården upphörde att gälla 2009. För att ge kunskaps-, handläggnings- och beslutsstöd i att utveckla och genomföra hälsovårdsprogram för barn kom 2014 Vägledning för barnhälsovården (2014a). började det nya barnhälsovårdsprogrammet22 införas, vars målsätt- ning är att bidra till en jämlik och rättvis barnhälsovård och till ökad användning av evidensbaserad praktik. har landstingen kommit olika långt med införandet av programmet. Implementer- ing av det nationella barnhälsovårdsprogrammet och hur det till- lämpas i de olika landstingen bör följas upp i syfte att också ta reda på om förutsättningarna avseende kunskap, stöd och ekonomi är tillräckliga för att implementera programmet. Sammanfattningsvis ser Kommissionen positivt på det arbete som gjorts och anser det angeläget att det systematiska kvalitets- arbetet av barnhälsovården fortsätter med inriktningen att nå en nationell kvalitetsuppföljning. Motsvarande uppföljning av mödra- hälsovården har kommit längre. möjliggör upp- följning och utvärdering av mödrahälsovården och har certifierings- nivå 2, vilket är den näst högsta nivån som styrgruppen för Natio- nella Kvalitetsregister har fastställt. Det kan jämföras med BHVQ som inte uppfyller krav som gör det möjligt att ta ut statistik centralt eller gör det möjligt att identifiera vilka mått som är sär- skilt viktiga för att indikera god kvalitet inom området. Kommis- sionen anser att det behövs standardiserade metoder, mätningar Mer jämlika villkor och möjligheter och central insamling av barns hälsoutveckling. Genom förbättrad nationell statistik skulle insatser för att främja barns hälsa, och resultaten av dessa, tydligare kunna följas som grund för ett löpande förbättringsarbete. Kommissionen föreslår därför att regeringen tar initiativ till att stödja detta utvecklingsarbete. Kommissionens föreslagna målområde om Det tidiga livets vill- kor fokuserar på barn , men vi vill ändå lyfta ett förslag som omfattar både barn och ungdomar. Kommissionen ser behov av en sammanhängande barn-, elev- och ungdomshälsovård. finns många aktörer som är inblandade i hälso- och sjukvården för barn vilket ökar risken för en fragmentisering av vårdkedjan och att det förebyggande arbetet förbises. Samhällets olika institutioner som är skapade för att stödja barns hälsa och utveckling är i påfallande grad organisatoriskt och professionellt separerade, både sinsemellan och över barnets liv och utveckling. Det offentliga systemet bör i stället se till helheten med barnet i centrum, och därför menar Kommissionen att det behövs en samlad organisation för hälsoarbetet. En sådan samlad verksamhet skulle också öka förutsättningarna för en mer jämlik vård jämfört med . Enligt Kommissionen skulle syftet med en sammanhållen barn-, elev- och ungdomshälsovård vara följande. 1.Säkerställa en jämlik tillgång till hälsofrämjande insatser under hela uppväxten, i alla åldrar, oavsett bostadsort, val av skola eller vårdgivare. 2.Skapa ett sammanhållet ansvar för att alla barn får del av de gene- rella hälsofrämjande och förebyggande insatser som samhället erbjuder. 3.Underlätta för föräldrar att stödja barnens hälsoutveckling. 4.Möjliggöra för barn att söka hjälp för sin hälsa oavsett föräldrarnas resurser genom en lättillgänglig form av hälsostöd i barnens när- miljö. 5.Minska antalet övergångar mellan olika verksamheter. 6.Samla kunskap och kompetens kring metoder för att förverkliga proportionell universalism, dvs. i verkligheten möta barnens be- hov av hälsoinsatser. Mer jämlika villkor och möjligheter 7.Öka möjligheterna att möta olika barns behov utifrån deras ut- vecklingsnivå i stället för utifrån ålder. 8.Säkerställa att barn med behov av samordnade insatser från olika aktörer får rätt stöd och att föräldrar slipper bli samordnare samt att de får del av även hälsofrämjande insatser. 9.Öka möjligheterna till gemensam kompetensutveckling och forsk- ning för att utveckla ett hälsostöd som skapar jämlik hälsa. Förslaget är i linje med vad flera har lyft. Samordnaren för unga som varken arbetar eller studerar (SOU 2017:9) har föreslagit att en sammanhängande barn- och ungdomshälsovård från 0 till bör utredas. Kommuner och Landsting föreslår i rapporten hälsoskillnader (SKL 2017) också att organiseringen av barn- och ungdomshälsovården behöver utredas för att på ett ännu mer träffsäkert sätt tillgodose alla flickors och pojkars rättigheter till hälsa oavsett bakgrund. Utredningen vända frånvaro till närvaro (SOU 2016:94) ser ett behov av en reglering av elevhälsans förebyg- gande och hälsofrämjande arbete och föreslår att en utredare närmare bör konkretisera elevhälsans arbete. En central problematik är att hälso- och sjukvården för barn och unga utgår från olika lagstiftning och har olika förutsättningar. I nuvarande system omfattas barn av insatser inom ramen för social- tjänstlagen (SFS 2001:453), skollagen (SFS 2010:800) och hälso- och sjukvårdslagen (SFS 1982:763). För att göra det möjligt att följa barnen från mödra- och barnhälsovården till elevhälsa och ungdoms- mottagningar och vuxen ålder bör det även undersökas om det är möjligt att underlätta informationsöverföring mellan verksamheterna, vilket särskilt har efterfrågats i Kommissionens dialog. finns det sekretessbestämmelser som försvårar detta. Det är önskvärt med en sammanhållen journalföring som följer barnen från dagens mödra- och barnhälsovård till elevhälsa. På så sätt finns en samlad infor- mation som utgör ett gott beslutsunderlag för eventuella åtgärder. När det gäller elevhälsan finns den tillgänglig för förskoleklass och efterkommande skolformer, men inte i förskolan. Kommissionen bedömer att elevhälsan även bör kunna stödja arbetet i förskolan. Kommissionen föreslår, mot bakgrund av detta resonemang, att en utredning tillsätts för att undersöka hur en sammanhängande barn-, elev- och ungdomshälsovård kan skapas. Mer jämlika villkor och möjligheter utgå från befintliga aktörers organisering, deras uppdrag och mandat, samt undersöka hur ett geografiskt områdesansvar kan kombineras med befintliga vård- och skolvalssystem. Utredningen bör utgå från ett barnrättsperspektiv. I ett första steg bör en förstudie genomföras med syfte att identifiera hinder i nuvarande lagstiftning. En likvärdig förskola av hög kvalitet –arbeta för en garanti för heltid i förskolan för alla barn, –ge i uppdrag att utveckla nationella likvärdighets- mått, –verka för att utöka antalet platser inom förskollärarutbild- ningen. –verka för att öka deltagandet i förskolan bland barn från socioekonomiskt svaga förhållanden. Skillnaderna mellan barns förutsättningar kan förstärkas under för- skoleåren, dels om en lägre andel barn från socioekonomiskt mindre gynnade familjer går i förskola och dels om mer socioekonomiskt gynnade familjer har tillgång till förskolor av högre kvalitet. En förskola av hög kvalitet ger barnen kognitivt, socialt och emotionellt stöd (2015). Forskning med longitudi- nell design har relativt samstämmigt visat att det är kvaliteten i interaktionen mellan förskolepersonal och barn som har störst bety- delse för barns lärande och utveckling (se t.ex. Barnett och Belfield 2006; Sammons et al. Förskolepersona- lens utbildning och kompetensnivå, och inte minst då andelen för- skollärare, är därför en av de viktigaste förutsättningarna för att för- skolans verksamhet ska bli likvärdig och av god kvalitet. De strukturella förutsättningarna som är av särskild betydelse för att åstadkomma en likvärdig förskola av god kvalitet är 1) förskole- personalens utbildning och kompetens, 2) förskolepersonalens arbets- Mer jämlika villkor och möjligheter situation och 3) förskolans tillgänglighet. För varje område har indika- torer kopplats för att kunna mäta förskolans likvärdighet (Veten- skapsrådet 2015). Kommissionen menar att förskolan har en avgörande roll för att skapa mer jämlika förutsättningar för hälsa, men förskolans förmåga att kompensera för skillnader mellan barn med olika förut- sättningar och behov måste stärkas. Vi ser behov av åtgärder för att stärka kvaliteten, och i synnerhet variationen i kvalitet mellan för- skolor, men även för att öka tillgängligheten. Dessa åtgärder är själv- fallet sammankopplade, och inte minst krävs en god kvalitet för att ökad tillgänglighet ska verka utjämnande. är förskolan en egen skolform och dess uppdrag har fått ett tydligare fokus på pedagogik. En förskola som skapar goda läran- de- och utvecklingsmöjligheter kan bidra till att förbättra barnens hälsa och främja skolprestationer. Förskolans undervisning ska ledas av förskollärare, enligt skollagen (SFS 2010:800). Men det råder brist på förskollärare och förskolor behöver anpassa sin organisation för att kunna garantera förskollärarledd undervisning. Dessutom är för- delningen av andelen examinerade förskollärare ojämn. fanns det i genomsnitt examinerade förskollärare på förskolor i enskild regi vilket kan jämföras på kommunala för- skolor.23 Eftersom det är ett snittvärde finns det förskoleverksam- heter som har en lägre andel examinerade förskollärare. Enligt en rapport från Kommissionen för ett socialt hållbart finns det en lägre andel förskollärare i områden med sämre socioekono- miska förutsättningar än i socioekonomiskt mer gynnade områden (och 2017). Skolinspektionen (2017) drar också slutsatsen att barn inte erbjuds likvärdiga förutsättningar och möjlig- heter i alla förskolor. Det kan finnas flera orsaker till att det är brist på förskollärare; förutom antalet utbildade handlar det även om i vilken utsträckning dessa vill och kan arbeta i förskolan. För att öka kompetensnivån i förskolan krävs flera typer av åtgärder, dels både för att vidareutbilda Mer jämlika villkor och möjligheter befintlig personal med olika utbildningsbakgrund, och dels för att skapa bättre arbetsvillkor. Grundläggande är dock att det finns utbildad personal att tillgå. Arbetsförmedlingen (2017a) bedömer att förskollärare är det yrke på högskolenivå där det är störst brist på arbetskraft och minst kon- kurrens om jobben . Detta pekar klart på att det finns en brist på utbildade förskollärare, och att fler behöver utbildas för att hålla uppe eller öka kvaliteten i förskolan. Söktrycket är också relativt högt då det gick ungefär två behöriga förstahandssökande per antagen till förskollärarutbildningen, enligt och . Behovet av förskollärare be- höver följas och har i samarbete med Universitetskansler- ämbetet fått regeringens uppdrag att ta fram återkommande prog- noser, med start , över förskolans behov av förskol- lärare (/02335/S). tillfördes universitet och högskolor medel för en utbyggnad av förskollärarutbildningen. Flera andra statliga satsningar har gjorts för att också öka attrak- tiviteten för yrken inom förskolan såsom t.ex. förskolelyftet (prop. 2016/17:1, utg. omr. 16 avsnitt 2.5.3). menar vi att förskolan är en avgörande verksamhet för att utjämna skillnader mellan barn från olika bakgrund. Att det finns välutbildad och kom- petent personal på alla förskolor är avgörande för att de sociala skill- naderna ska kunna motverkas. Därför bör regeringen verka för att ytterligare platser inom förskollärarutbildningar inrättas. För att öka kvalitet och likvärdighet mer generellt bör också resul- taten av förskolans pedagogiska verksamhet tydliggöras och synlig- göras i förhållande till läroplanens (2016a) och skol- lagens (SFS 2010:800) krav.