sou · H5B3100 · 2017-12-12 00:00:00 — Före införande fanns det en möjlighet att dröja med underrättelse om beslag så länge en underrättelse kunde med- föra synnerligt men för utredningens behöriga gång (5 § andra stycket tvångsmedelslag). I den promemoria som låg till grund för tvångsmedelslagen anfördes att underrättelse om beslag skulle lämnas så snart förhållandena medgav, men att det naturligen 1 s. 424. Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering borde anstå så länge det skulle medföra fara för utredningens behö- riga gång (SOU 1932:29 s. 26). Lagrådet ansåg att det borde krävas synnerligt men för utredningen för att underrättelsen skulle få skjutas upp (NJA II 1933 s. 107). Bestämmelsen utformades i enlighet med Lagrådets synpunkter. 10.3.2Förarbetena till 27 kap. 11 § Bestämmelsen om underrättelse om beslag överfördes senare till 27 kap. 11 § RB. I förarbetena angavs att den nya bestämmelsen i huvudsak överensstämde med det tidigare stadgandet i 5 § tvångs- medelslagen (SOU 1938:43 s. 326). Det framgår inte av vare sig Processlagberedningens förslag eller av propositionen till rättegångs- balken varför man upphävde rätten till uppskov med underrättelse om beslag med undantag bara för beslag av en försändelse som tagits i beslag hos ett post- eller telebefordringsföretag. Flera utredningar har under lagt fram för- slag om en möjlighet att dröja med en underrättelse om beslag. Inget av förslagen har lett till lagstiftning. I det följande redogör vi kortfattat för utredningarnas överväganden och förslag. Vi redovi- sar även de huvudsakliga synpunkter som fördes fram under remiss- behandlingen. lämnade i sitt slutbetänkande förslag om att en underrättelse om beslag skulle få skjutas upp till en viss senare tidpunkt, om det är av synnerlig vikt för utredningen (SOU 1995:47 s. 425–428). I betänkandet framhölls att det i praxis förekom att polisen dröjer med underrättelsen om beslag av hänsyn till för- undersökningen. Utredningen kunde, med hänsyn till att dokumen- tationen av sådana underrättelser var ganska bristfällig, inte få fram några säkra uppgifter om hur ofta det förekom, i vilka fall och hur länge man i så fall väntade med underrättelsen. Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering utredningen fått ansågs dock tyda på att det var mycket vanligt att man väntar med att lämna underrättelse till dess att det kan vara till skada för utredningen. Man angav vidare att uppskjut- ande främst syntes förekomma i samband med planerade tillslag. Ett vanligt fall var enligt betänkandet att en misstänkts bostad genomsöks i hemlighet medan denne är intagen på förhör. I ett så- dant fall verkade underrättelsen som regel lämnas mycket snart efter beslaget. Ett annat exempel som togs upp var s.k. kontrollerade leveranser, då polisen byter ut narkotika mot något annat preparat och låter leveransen gå vidare. I ett sådant fall skulle underrättelse göra åtgärden meningslös. Enligt utredningen förekom det också att man i andra, mer var- dagliga fall, av taktiska skäl avstod från att lämna underrättelse. Som exempel nämndes att polisen träffar på misstänkt stöldgods och tar det i beslag, varefter man väntar med att underrätta inne- havaren i avvaktan på att det kommer någon för att hämta egen- domen. Utredningen ansåg att det finns fall då det från utredningssyn- punkt är angeläget att polisen kan dröja något med en underrättelse om beslag, varför man föreslog att underrättelseskyldigheten skulle lättas upp i enlighet med det som sagts ovan. Man betonade dock att den som drabbas av beslaget inte kan ta sin rätt till vara förrän han eller hon underrättats om beslaget. Därför förordade utred- ningen att man skulle vara mycket restriktiv med att medge undan- tag från skyldigheten att lämna underrättelse. Det var mot den bak- grunden som man föreslog att undantagsmöjligheten skulle finnas bara i de fall det är av synnerlig vikt för utredningen att man skjuter fram underrättelsen. JO hade inget att invända mot förslaget som han menade skulle innebära att dittillsvarande praxis kom till uttryck i lag. Riksåkla- garen tillstyrkte förslaget om en lättnad i fråga om underrättelse- skyldigheten. Man ifrågasatte dock om det var lämpligt att det i beslutet skulle behöva anges när i tiden underrättelse skulle ske, eftersom detta ofta lär vara svårt att bedöma. i tillstyrkte förslaget och anförde att det i vissa fall kan vara Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering förödande för utredningen att inför ett förhör med den misstänkte informera denne om vilka beslag som gjorts och därigenom indi- rekt vad utredningsmannen har kännedom om. i var positiv till en möjlighet att dröja med underrättelse men ansåg att kravet på synnerlig vikt för utredningen var för högt ställt. I likhet med Riksåklagaren ansåg myndigheten att det lär vara svårt att redan vid beslutet förutse när behovet av anståndet kom- mer att upphöra. för speciella mål tillstyrkte förslaget. i ansåg att kravet på syn- nerlig vikt för utredningen var för högt. Beredningen för rättsväsendets utveckling Liksom ansåg Beredningen för rättsväsendets utveckling (BRU) att det finns situationer då det från brottsutred- ningssynpunkt är angeläget att de brottsbekämpande myndigheterna kan dröja något med en underrättelse om beslag (SOU 2003:74 s. 218–222). BRU konstaterade att den praxis som fanns på områ- det inte syntes överensstämma med gällande rätt. Mot denna bak- grund föreslog beredningen att det skulle bli tillåtet för de brotts- bekämpande myndigheterna att dröja med att ge underrättelse om beslag till dess det kan ske utan men för utredningen. Avsikten var att det skulle vara risken för undanröjande av bevis eller annat för- svårande av utredningen (kollusionsfaran) som skulle avgöra när en underrättelse om beslaget skulle lämnas. JO framhöll att det är fråga om en försvagning av skyddet för den enskildes rättssäkerhet och anförde att man därför bör begränsa möjligheterna att dröja med underrättelsen på sådant sätt att den nya regleringen kommer att träffa endast de fall där detta är särskilt angeläget. JO anförde att möjligheten att dröja med underrättelsen bara borde gälla i förhållande till den misstänkte och ansåg vidare att det borde anges en sista tidpunkt för att lämna underrättelsen. hade samma uppfattning som JO i denna del. Rikspolis- styrelsen tillstyrkte förslaget och angav att det inte minst inom verksamhet med att bekämpa terrorism och brott Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering mot rikets säkerhet, men också inom den öppna polisens arbete, inte sällan uppkommer behov av att kunna genomföra husrannsakan och beslag i hemlighet. Det anfördes vidare att det ofta är av av- görande betydelse för att förundersökningen ska kunna bedrivas på ett framgångsrikt sätt att åtgärderna sker utan att den misstänkte eller andra personer i dennes närhet har kännedom om dem. Justitie- kanslern delade beredningens uppfattning att det finns ett behov av att öka möjligheterna att senarelägga underrättelser om beslag, men framhöll att det innebär en försämring av dessa personers rättsäker- het. En sådan bestämmelse borde därför enligt Justitiekanslern tillämpas restriktivt och särskilt om beslaget har skett hos en annan person än den som är misstänkt för brott. Justitiekanslern framhöll behovet av att det alltid görs en proportionalitetsbedömning där det brottsutredande intresset vägs mot enskildas intressen. Flera andra remissinstanser, däribland , Advokatsam- fundet och tillstyrkte förslaget utan närmare kom- mentarer eller hade ingen erinran mot det. lämnade förslag med samma innebörd som BRU (SOU 2010:103 s. 217 och 218). Utredningen tog bl.a. upp provokativa åtgärder och infiltrationsoperationer som ett exempel på situationer där skyldigheten att underrätta om ett beslag kan göra stor skada. Det kan i sådana situationer finnas an- ledning att beslagta t.ex. vapen, narkotika eller hälerigods för att de inte ska spridas. kan enligt utredningen i många fall ett beslag äventyra en hel operation på grund av underrättelseskyldig- heten. anförde vidare följande. Om en polis under täckmantel kommer över t.ex. vapen eller narkotika som bör beslagtas, framstår det inte som praktiskt möj- ligt eller ens önskvärt att underrätta den person från vilken beslaget verkställts. Till saken hör att formerna för verkställande av ett be- slag i samband med en infiltrationsoperation kan se påtagligt annor- lunda ut än vid mer traditionella verkställanden av beslag. Detta leder också till att en underrättelse om ett beslag får helt andra konsekvenser än vid ett traditionellt beslag. Att t.ex. underrätta en vapenförsäljare från vilken en polis under täckmantel köpt ett Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering illegalt vapen i syfte att få det bort från marknaden, framstår som helt kontraproduktivt för effektiviteten. En sådan underrättelse skulle dessutom kunna innebära att den polis som köpt vapnet utsätts för onödig fara. argumentation handlade främst om be- slag i samband med infiltrationsåtgärder och provokativa åtgärder. Men man framhöll att behovet av en möjlighet till upp- skjutande av underrättelse var generellt och angav att utredningen hade fått veta att det finns ett motsvarande stort behov även inom andra områden av den polisiära verksamheten. var i stort positiv till förslagen i betänkandet men kommenterade inte specifikt det aktuella förslaget. Ekobrottsmyn- digheten välkomnade förslaget och framhöll att dagens ordning ställer till problem i betydligt fler situationer än vid infiltration. Även välkomnade förslaget och hänvisade till sitt yttrande över BRU:s betänkande. Förslag: Det införs en möjlighet att dröja med underrättelsen om ett beslag eller kopiering som gjorts från någon som inte var närvarande vid åtgärden. Detta förutsätter dels att brottet har fängelse i straffskalan, dels att det kan antas att underrättelsen skulle vara till men för utredningen. Om under- rättelsen skjutits upp, ska den göras så snart det kan ske utan men för utredningen. Vi ska analysera och ta ställning till om det bör vara möjligt att i vissa fall dröja med att underrätta om ett beslag när den som besla- get har gjorts hos inte är närvarande. Vi har i kapitel 7 lagt fram förslag om kopiering som ett alternativ till beslag i vissa fall och har dessutom i kapitel 9 föreslagit att det ska finnas en rätt att få till stånd en domstolsprövning av om kopian ska bevaras eller inte. Eftersom delvis samma frågeställningar om underrättelseskyldig- Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering heten gör sig gällande vid kopiering, tar vi i detta kapitel upp både beslag och kopiering. Vi börjar med frågan om vilka skäl som talar för en möjlighet att skjuta upp underrättelsen om beslag och kopi- ering i vissa fall. 10.4.1Det finns skäl som talar för en möjlighet att dröja med underrättelsen om beslag och kopiering Det vanligaste är att den person som beslaget görs hos är närva- rande, men det förekommer också att han eller hon inte är på plats, t.ex. på grund av ett frihetsberövande. har det lagts fram flera förslag om införande av en möjlighet att i fall där den drabbade inte varit med vid beslaget dröja med underrättelsen om beslaget på vissa premisser. Remissinstansernas inställning till en sådan möjlighet har varit övervägande positiv som det har framförts olika synpunkter på regleringens närmare utformning. Det synes alltså råda relativt stor enighet om att det finns ett behov av en möjlighet att i vissa fall kunna dröja med underrättelsen om beslag, även om det finns olika uppfattningar om vad som bör krävas för att möjligheten ska få användas. I prak- tiken förekommer det redan att man i en del fall dröjer med under- rättelsen. Exempelvis händer det enligt uppgift från de brotts- bekämpande myndigheterna att polisen inte underrättar den drabbade om beslaget förrän denne förhörs, om beslaget har gjorts i dennes frånvaro och det beslagtagna föremålet bedöms kunna utgöra bevis i utredningen. Redan det anförda talar för att det finns ett behov av en lagre- glerad möjlighet att dröja med underrättelsen i vissa fall, men det är givetvis viktigt att ändå noga gå igenom vilka dessa behov är för att kunna analysera deras tyngd och sedan väga dem mot de skäl som kan tala mot att man inför en sådan möjlighet eller för olika slags begränsningar av den. Underrättelsen kan äventyra infiltrationsoperationer Det förekommer att polisen använder sig av polisutbildade infiltra- törer. En infiltrationsoperation kan se ut på många olika sätt, men generellt gäller att en operation ofta har som mål att en polisman Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering som arbetar under täckmantel ska bli bekant med personer som har information om kriminella nätverk och organiserad brottslighet. För att kunna uppnå det måste normalt polismannen utrustas med en kvalificerad skyddsidentitet och ges en möjlighet att vistas i den kriminella miljön . (SOU 2010:103 s. Enligt riktlinjer får infiltrationsoperationer bara an- vändas när det finns en stark misstanke om allvarlig brottslighet, t.ex. organiserad brottslighet, trafficking och grov narkotikabrotts- lighet (RåR 2016:1). Det händer att en polisman som arbetar under täckmantel be- slagtar vapen eller narkotika som han eller hon kommer över under en infiltrationsoperation. Att beslag sker kan vara viktigt för att man ska förhindra spridning av det farliga godset, som normalt ska förverkas, och kan naturligtvis också vara viktigt för den framtida bevisningens skull. kan en underrättelse om att beslaget gjorts i ett sådant fall försvåra utredningen, eftersom de inblandade personerna blir varse om den och också om att in- filtratören i själva verket är polis. Detta kan naturligtvis också inne- bära en risk för polismannen. Det kan vidare tänkas förekomma att en polisman som arbetar under täckmantel får tillgång till skriftliga handlingar eller upptag- ningar av värde för utredningen, och att det finns förutsättningar för att kopiera dessa. I ett sådant fall skulle ett absolut krav på omedel- bar underrättelse om kopieringen leda till motsvarande nackdelar och risker som en underrättelse om ett beslag. Utbyte av försändelser och liknande Det förekommer att de brottsbekämpande myndigheterna har kän- nedom om att en viss försändelse med t.ex. narkotika eller något annat som kan användas som bevis om brott ska komma in till ett befordringsföretag. I ett sådant fall kan det fattas ett beslut om kvar- hållande av försändelsen och om beslag när försändelsen väl har kom- mit in. Om försändelsen finns hos ett post- eller telebefordrings- företag får beslag bara ske om brottet har fängelse i straffskalan (27 kap. 3 och 9 §§). Hos andra slags befordringsföre- tag, t.ex. åkerier, ställs inget krav i fråga om straffskalan. Om be- slaget av en försändelse gjorts hos ett befordringsföretag får under- Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering rättelsen skjutas upp till dess den kan ske utan men för utredningen. Som sagts i avsnitt 10.2 är möjligheten att dröja med underrättelsen tänkt att användas i fall då det inte bör avslöjas att det pågår en kontroll av vissa försändelser. Det finns emellertid andra liknande situationer, där det inte finns någon lagreglerad möjlighet att dröja med underrättelsen om beslaget. Ett typexempel på det ovanstående kan vara att man genom hemlig avlyssning fått reda på att t.ex. narkotika eller illegala vapen ska lämnas i en förvaringsbox av den misstänkte men hämtas av en annan, för myndigheten okänd, person. Efter en husrannsakan i förvaringsboxen tas innehållet i beslag. Det är i ett sådant fall fort- farande av stort intresse att den okända mottagaren kommer till förvaringsboxen, så att man kan få klarhet i vem det är och eventu- ellt utreda misstankar mot honom eller henne. Om den misstänkte underrättas om beslaget innan den okända personen har kommit för att hämta materialet kan man ofta räkna med att mottagaren avstår från att gå till förvaringsboxen för att hämta det. Genom detta kan utredningen allvarligt försvåras. En liknande problematik uppstår vid s.k. kontrollerade leveran- ser av t.ex. narkotika. I ett sådant fall byter man ut narkotikan som är under leverans mot något annat preparat, varefter försändelsen eller transporten tillåts gå vidare till sin destination och mottagare. Att man låter leveransen gå vidare kan vara avgörande för att man ska kunna knyta mottagaren och andra inblandade till brottet. Om man i ett sådant fall lämnar underrättelse om beslaget röjer man upplägget, vilket kan leda till stor nackdel för utredningen. I andra fall kan det vara så att man avlyssnar den misstänkte och vid en husrannsakan hos denne hittar ett föremål som kan antas ha betydelse för utredningen av brottet. Det är dock oklart vilken betydelse föremålet har. I ett sådant fall kan det vara av betydelse att ta föremålet i beslag för att med hjälp av avlyssningen kunna iaktta hur den misstänkte reagerar på att det försvinner. Man kan då t.ex. tänka sig att den misstänkte vid sina kontakter med andra tar upp försvinnandet och att det genom detta klarnar vilken bety- delse föremålet har i utredningen. Även denna möjlighet förutsätter att den misstänkte inte underrättas om beslaget. Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering Större möjligheter att knyta en misstänkt gärningsman till brottsplatsen i andra fall Det finns även andra situationer än den som har beskrivits, då det kan vara viktigt att avvakta med underrättelse om ett beslag för att det ska vara möjligt att knyta en misstänkt till brottet eller brottsplatsen. Ett exempel kan vara att man vid spaning har iakttagit att den misstänkte gömmer något inom ett visst område, t.ex. i en park. Vid en undersökning av området hittar man vapen på en viss plats. Vapnen tas i beslag, men för att den misstänkte ska kunna knytas till gömstället krävs det att han eller hon går dit. Det är naturligtvis troligt att den misstänkte i stället undviker platsen, om han eller hon har underrättats om beslaget. I en sådan situation kan det givetvis också vara osäkert vem som ska underrättas, eftersom kopplingen mellan den misstänkte och vapnen inte är klarlagd. Den misstänkte kan förbereda sig inför förhör Inför ett förhör med den misstänkte kan man ha gjort vissa beslag eller kopierat handlingar som har betydelse för utredningen. Om den misstänkte redan före förhöret känner till beslaget eller kopi- eringen, kan han eller hon börja förbereda alternativa förklaringar till det som hittats och anpassa sina uppgifter utifrån det. Därigenom kan utredningen försvåras. Vidare kan uppgifter som har lämnats före underrättelsen om beslaget eller kopieringen ha ett högre bevis- värde jämfört med sådana uppgifter som har lämnats efter under- rättelsen. Inte minst viktigt är det att förhöret kan planeras så att den misstänkte låser fast sig vid osanna uppgifter, som man sedan kan slå hål på med hjälp av det som tagits i beslag eller kopierats. Underrättelsen kan innebära kollusionsfara och flyktfara Det finns också fall där underrättelse om ett gjort beslag eller kopiering kan innebära kollusionsfara. Med det avses att den miss- tänkte eller någon annan undanröjer bevis eller på något annat sätt försvårar utredningen (jfr 24 kap. 1 § RB). Det kan t.ex. vara så att underrättelsen ger den misstänkte information om att en utredning över huvudtaget bedrivs innan det har uppstått en rätt till sådan Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering underrättelse enligt 23 kap. 18 § första stycket RB. Underrättelsen kan också ge den misstänkte en sådan inblick i utredningsläget att han eller hon börjar vidta olika åtgärder för att undanröja bevisning eller för att påverka andra personer som kan lämna upplysning i saken, t.ex. en medgärningsman eller ett vittne. Efter en underrät- telse om ett beslag är det inte ovanligt att de inblandade personerna har intensiva kontakter med varandra, vilket kan leda till att möj- ligheterna att hämta in ytterligare bevisning hos den misstänkte eller andra inblandade försämras eller förstörs om en underrättelse lämnas. Ett exempel på detta kan vara att man vid genomsökning av handlingar eller datorer i en utredning om grov organiserad brotts- lighet hittar information om kontaktnät och relationer mellan olika personer. Det kan då vara väsentligt att man kan använda inform- ationen för vidare utredningsåtgärder innan det sker en underrättelse om beslaget eller kopieringen. En underrättelse om ett beslag eller kopiering av visst material kan i vissa fall leda till att den misstänkte avviker, vilket kan försvåra både utredningen och lagföringen (flyktfara). Ett planerat frihetsberövande kan försvåras eller omöjliggöras om den misstänkte avviker efter att ha underrättats om ett beslag eller kopiering och genom detta fått insikt i bevisläget mot honom eller henne. Underrättelsen kan leda till att den misstänkte gör sig av med utbytet av brottet En underrättelse om ett beslag eller kopiering kan i vissa fall leda till att den misstänkte känner att han eller hon inte har någon chans att klara sig undan ansvar för brottet, eftersom bevisningen är så stark. I ett sådant fall kan det hända att personen gör sig av med tillgångar som han eller hon har vunnit på brottet. Detta kan i sin tur leda till minskade möjligheter att fullgöra en skadeståndsskyl- dighet mot målsäganden eller att återställa stulen egendom. Det kan också leda till försämrade möjligheter att förverka egendomen som brottsutbyte eller, om det rör pengar, att förplikta personen att betala en viss summa till staten i form av värdeförverkande. Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering Kravet på underrättelse leder ibland till att man avstår från beslag De risker som har beskrivits under de föregående rubrikerna leder ibland till att de brottsbekämpande myndigheterna avstår från att göra husrannsakningar och beslag. Detta kan i sig medföra risker och problem. Att man avstår från att göra ett visst beslag eller kopiera vissa handlingar kan t.ex. betyda att man förlorar möjlig- heten att säkra viktig bevisning om brottet, eftersom det alltid finns en risk för att bevisningen försvinner. Detta gäller särskilt elek- troniskt lagrad information. Om det rör sig om narkotika eller vapen finns det också en risk för spridning och att förverkande inte kan ske, vilket givetvis är allvarligt. 10.4.2En fördröjd underrättelse påverkar den enskildes rättssäkerhet Underrättelsen om ett beslag fyller vissa viktiga funktioner. En så- dan är att det naturligtvis kan vara mycket obehagligt för innehavaren om något föremål försvinner utan att man vet vart det har tagit vägen. I den mån man tagit handlingar eller t.ex. mobiltelefoner eller andra informationsbärare i beslag, finns det också en integri- tetsaspekt, eftersom sådana beslagsföremål kan innehålla känslig information. Viktigast är dock att underrättelsen är en förutsätt- ning för att man ska kunna begära domstolens prövning av beslaget och därigenom eventuellt kunna få till stånd att den besittnings- rubbning som beslaget innebär upphävs. Vi föreslår i avsnitt 9.7 att det ska finnas en möjlighet att få till stånd en domstolsprövning av om kopior ska förvaras eller inte. Som huvudregel måste det därför finnas en rätt till underrättelse utan dröjsmål om att kopiering skett. Möjligheten att utnyttja rätten att begära domstolsprövning är ju beroende av att man känner till att kopian finns. Men det handlar även om respekten för den enskildes integritet att denne informeras om att myndigheterna har kopierat ibland stora mängder information som kan vara av personligt slag. Underrättelsen om gjorda beslag och kopieringar hänger även ihop med den misstänktes rätt att fortlöpande få insyn i utred- ningen (23 kap. 18 § RB). När utredningen har kommit så långt att någon skäligen misstänks för brottet ska den misstänkte, när han eller hon hörs, underrättas om misstanken. I detta skede uppstår Senarelagd underrättelse om beslag och kopiering