sou · H4B345 · 2017-01-01 00:00:00 — 26Se definitionen av AIF-fond i artikel 4.1.a i AIFM-direktivet. 27Se artikel 5.1.b I AIFM-direktivet. bolag som inte följer UCITS-bestämmelserna måste ha en extern förvaltare. Det skulle dock innebära en begränsning för sådana in- vesteringsbolag som motsvarar specialfonder jämfört med de bolag som motsvarar värdepappersfonder, och man skulle förlora en del av den flexibilitet som den föreslagna regleringen syftar till. Utred- ningen föreslår i stället att de regler som gäller interna AIF-förval- tare enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder också ska gälla för självförvaltande investeringsbolag som har fått undantag från UCITS-reglerna (se mer om undantaget i avsnitt 6.10). Ett sådant investeringsbolag måste ha dubbla tillstånd – ett tillstånd som intern AIF-förvaltare enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder och ett tillstånd som investeringsbolag enligt den föreslagna nya lagen. 6.10Motsvarigheter till värdepappersfonder och specialfonder Förslag: Ett investeringsbolag ska som huvudregel förvalta till- gångarna i enlighet med bestämmelserna i 5 kap. eller 5 a kap. lagen (2004:46)om värdepappersfonder. Ett investeringsbolag ska dock kunna beviljas samma undantag som kan beviljas för special- fonder. Ett investeringsbolag vars verksamhet enligt bolagsord- ningen är begränsad till professionella investerare ska därutöver kunna beviljas samma undantag som utredningen föreslår för motsvarande specialfonder. Som nämnts i avsnitt 6.6 bör investeringsbolag endast kunna använ- das för kollektiva investeringar, antingen enligt UCITS-direktivet placeringsregler eller med de undantag därifrån som kan beviljas för svenska specialfonder. Utredningen föreslår därutöver (avsnitt 8.5) att ytterligare möjligheter till undantag, såsom lättnader i informa- tionskrav, bör vara tillgängliga för specialfonder som enligt sina fondbestämmelser är begränsade till professionella investerare. Mot- svarande undantag bör vara möjliga att göra även för investerings- bolag. På så sätt kan man åstadkomma en enhetlig svensk fondlagstift- ning. De krav på riskspridning, information, möjligheter till inlösen m.m. som gäller för reglerade kontraktsrättsliga fonder kommer också att gälla för associationsrättsliga fonder. 6.11Bolagets namn och bildande m.m. Förslag: Ett investeringsbolags firma ska innehålla ordet investe- ringsbolag eller förkortningen IB. Ett investeringsbolag ska få rättskapacitet när bolaget har registrerats i investeringsbolags- registret och har fått tillstånd av . Investerings- bolagsregistret bör fungera på samma sätt som aktiebolagsregi- stret och föras av . Ett investeringsbolag ska ha till enda syfte att göra kollektiva investeringar i finansiella tillgångar och förvalta dessa i enlighet med bestämmelserna i 5 kap. eller 5 a kap. lagen (2004:46) om värdepappersfonder, med möjlighet till samma undantag som kan beviljas för specialfonder. Bolagets aktier ska på begäran av aktie- ägarna kunna återköpas eller inlösas, direkt eller indirekt, med medel ur bolagets tillgångar. Som nämnts i det föregående bör ett investeringsbolag benämnas just investeringsbolag för att inte förväxlas med ”vanliga” aktiebolag. I den nya lagen bör det därför anges att ett investeringsbolags firma ska innehålla ordet investeringsbolag eller förkortningen IB och att firman inte får innehålla ord som aktiebolag, AB eller publikt. Bestämmelserna om bildande av aktiebolag i 2 kap. aktiebo- lagslagen bör gälla även för investeringsbolag. Enligt 2 kap. 25 § kan ett bolag inte förvärva rättigheter eller åta sig skyldigheter innan bolaget har registrerats i aktiebolagsregistret. För investeringsbolag bör i stället gälla att ett sådant bolag inte ska kunna förvärva rättig- heter eller åta sig skyldigheter innan bolaget har registrerats och har fått tillstånd av (se om tillståndprocessen i avsnitt 6.25). Detta motsvarar vad som gäller för OEIC:er i och SICAV:er i Luxemburg28 och hindrar att ett in- vesteringsbolag bildas och används i något annat syfte än att verka som just investeringsbolag. Beträffande registreringen bör investe- 28 Se Chapter 3, article 27 sjätte stycket i law of relating to undertakings for collective investment. ringsbolagen hållas åtskilda från aktiebolagen även vad gäller register. Det bör finnas ett särskilt register – investeringsbolagsregistret – för investeringsbolagen. bör fungera på samma sätt som aktiebolagsregistret och föras av . Det bör också finnas en förordning motsvarande aktiebolagsförordning- en (2005:559) som anger bl.a. vilka uppgifter som ska registreras. Enligt artikel 29.3 i UCITS-direktivet får ett investeringsbolag inleda sin verksamhet ”så snart auktorisation har beviljats”. Den svenska auktorisationsprocessen kommer att bestå av dels Finans- inspektionens tillståndprövning, dels registrering. Det är först när båda dessa moment är genomförda som ”auktorisation har beviljats” och det är först då som investeringsbolaget kan inleda sin verksamhet. Ett investeringsbolag ska inte kunna ha något annat verksamhetsföremål än att företa kollektiva investeringar i finansiella tillgångar och – med vissa undantag – förvalta dessa i enlighet med bestämmelserna i 5 kap. eller 5 a kap. lagen om värdepappersfonder. Bolagets aktier ska på begäran av aktieägarna kunna återköpas eller inlösas, direkt eller indirekt, med medel ur bolagets tillgångar.29 Detta bör dock framgå av lagens definition av ett investeringsbolag och inte av bolagsordningen. Förslag: Fondbolag och förvaltningsbolag ska kunna utses att förvalta ett investeringsbolag. När det är fråga om ett inve- steringsbolag som motsvarar en specialfond ska en AIF-förval- tare kunna utses. Om en sådan extern förvaltare utses kan för- valtaren också utses till styrelse. I de fall ett investeringsbolag har en styrelse bestående av fysiska personer ska aktiebolagslagens regler om publika aktiebolag beträffande styrelsens sammansättning samt styrelsens skyldig- heter och ansvar tillämpas. I investeringsbolag som har både en styrelse och en extern förvaltare ska styrelsen löpande granska och övervaka den externa 29 Se artikel 28 i UCITS-direktivet och Chapter 3, article 25 i law of relating to undertakings for collective investment. förvaltningen av bolaget och ha rätt till insyn i verksamheten. Styrelsen ska dock inte ingripa i den löpande förvaltningen. Om ägare till minst en tiondel av samtliga aktier i ett inve- steringsbolag skriftligen begär det ska en extra bolagsstämma hållas för att behandla frågan om att byta ut en extern förvaltare eller ersätta denne med en styrelse och en verkställande direk- tör. Beslutet ska fattas enligt aktiebolagslagens majoritetsregler för val av styrelse. En extern förvaltare ska, efter tillstånd, kunna överlåta förvaltningen till en annan extern förvaltare, förut- satt att bolagsstämman godkänner överlåtelsen. Ett aktiebolag styrs ytterst av dess aktieägare. Aktieägarna samlas åtminstone en gång och beslutar i bolagets angelägenheter.30 Stämman ska besluta åtminstone om fastställelse av resultat- och balansräkning, dispositioner av bolagets vinst eller förlust, ansvars- frihet för styrelseledamöter och den verkställande direktören och varje annat ärende som stämman ska besluta om enligt aktiebolags- lagen eller bolagets bolagsordning.31 Ett sådant ärende är att utse bolagets styrelse.32 Styrelsen ansvarar för bolagets organisation och förvaltning av bolagets angelägenheter och kan utse en verkställ- ande direktör för att sköta den löpande förvaltningen av bolaget.33 För publika aktiebolag gäller att styrelsen ska bestå av minst tre ledamöter och det ska alltid finnas en verkställande direktör.34 Detta bör gälla även för investeringsbolag. Det bör inte finnas några be- gränsningar i hur många styrelser för investeringsbolag en och samma person kan vara styrelseledamot i, och en verkställande direktör bör kunna vara verkställande direktör i flera investeringsbolag. Genom att flera investeringsbolag i praktiken kan ha samma styr- else och verkställande direktör (det rör sig dock formellt om flera olika styrelser) uppnås en motsvarighet till de paraplykonstruk- tioner (flera separata underfonder i ett och samma bolag) som finns i andra länder, dvs. flera fonder har en och samma ledning. 307 kap. 1 § aktiebolagslagen. 317 kap. 11 § aktiebolagslagen. 328 kap. 8 § aktiebolagslagen. 338 kap. 27 § aktiebolagslagen. 348 kap. 46 och 50 §§ aktiebolagslagen. För ett investeringsbolag bör det dock vara möjligt att göra avsteg från reglerna om årliga bolagsstämmor och även från reg- lerna om styrelse och verkställande direktör. Liksom gäller för ett brittisk OEIC bör en juridisk person kunna utses för att förvalta bolagets angelägenheter. En sådan extern förvaltare bör också kunna utses till bolagets styrelse. Detta innebär, till skillnad från vad som gäller aktiebolag,35 att en juridisk person ska kunna utgöra styrelsen i ett investeringsbolag. I engelsk rätt kallas detta en Authorised Corporate Director (ACD) och motsvarar ett förvaltningsbolag/fond- bolag i förhållande till en kontrakträttslig fond. En sådan extern förvaltare fullgör de uppgifter som i ett aktiebolag åvilar styrelse och verkställande direktör. Det kan därför tyckas onödigt att den externa förvaltaren också ska kunna utgöra styrelsen i bolaget. Det finns dock en risk att utländska rättsordningar inte skulle betrakta en associationsform utan egen styrelse eller annan form av ledning som en ”riktig” juridisk person. För att undvika den risken bör det i ett investeringsbolag alltid finnas en styrelse, men i externt för- valtade investeringsbolag kan styrelsen vara den externa förval- taren. Med stöd av en sådan reglering kan ett svenskt fondbolag förvalta ett antal investeringsbolag och styrelsen i samtliga bolag kan utgöras av fondbolaget. Konstruktionen innebär att förvaltningen kan skötas kostnadseffektivt – i praktiken som om fondbolaget förvaltade ett antal kontraktsrättsliga fonder – och innebär en mot- svarighet till de paraplykonstruktioner som finns i andra länder. Det bör dock vara möjligt för ett investeringsbolag att ha en styrelse bestående av fysiska personer även om en extern förvaltare utses. Den externa förvaltaren ansvarar då för samma skyldigheter som åligger ett fondbolag eller en AIF-förvaltare vid förvaltningen av en kontraktsrättslig fond. Styrelsen blir i det fallet att betrakta som aktieägarnas kontrollorgan för att följa upp att förvaltaren sköter sitt uppdrag. Styrelsens övervakande funktion i dessa fall kan lik- ställas med den roll som ledningsorganet (den s.k. supervisory board) har i en dualistisk styrelsemodell (med en s.k. two-tier board struc- ture), en modell som återfinns i hela EU (inbegripet) i form av europabolag. Det bör också tydliggöras att styrelsen inte får gå in och agera inom den externa förvaltarens ansvarsområde. Ett så- dant agerande skulle göra ansvarsfördelningen otydlig och försvåra 35 8 kap. 10 § aktiebolagslagen. När en extern förvaltare har utsetts är det denne – inte investeringsbolaget i sig – som står under till- syn och som har att se till att verksamheten bedrivs i enlighet med lagens krav. Regleringen bör alltså göra det möjligt att i ett investeringsbolag utse en ACD, som i svensk rätt bör benämnas extern förvaltare, som också kan utses till styrelse i bolaget. Beslutet bör fattas av bolags- stämman, och i praktiken torde ett sådant beslut komma att fattas när investeringsbolaget är nybildat och förvaltaren eller förvaltarens ägare kontrollerar samtliga aktier i bolaget. För investeringsbolag som följer UCITS-reglerna utan undantag bör det krävas att förval- taren är ett fondbolag med tillstånd från för förvaltning av fonder. Om investeringsbolaget har medgetts undantag som motsvarar de undantag som gäller för specialfonder bör för- valtaren kunna vara antingen ett fondbolag eller en AIF-förvaltare. I de fall investeringsbolaget inte har en styrelse bestående av fysiska personer kommer den externa förvaltaren att ha samma uppgifter och ansvar som styrelse och verkställande direktör. Det hela kan liknas vid s.k. anknuten förvaltning av en stiftelse enligt stiftelselagen (1994:1220). Enligt 2 kap. 23 § stiftelselagen företräder förvaltaren stiftelsen och tecknar dess firma. Det innebär att det organ eller de fysiska personer som enligt lag eller annan författning eller enligt praxis är företrädare för en viss slags juridisk person automatiskt också har rätt att företräda den juridiska personen som förvaltare för en stiftelse. Om förvaltaren exempelvis är ett aktiebolag, har alltså den verkställande direktören i bolaget, eller en särskild firmateck- nare, samma behörighet att företräda bolaget i dess egenskap av förvaltare för den ifrågavarande stiftelsen som han har att företräda bolaget i frågor om bolagets egna angelägenheter.36 På liknande sätt blir det för ett fondbolag som förvaltar ett investeringsbolag. Om ett visst bolagsorgan skulle ha fattat ett visst beslut eller vidtagit en viss åtgärd om investeringsbolaget hade haft en styrelse bestående av fysiska personer och verkställande direktör, är det samma bolags- organ, styrelse eller verkställande direktör (eller någon som har fått uppgiften delegerad till sig) i fondbolaget som ska fatta beslutet eller vidta åtgärden för investeringsbolagets räkning. 36 Se prop. 1993/94:9 s. 139 f. I och är det normalt en ”förvaltare” som sköter ett OEIC:s eller en SICAV:s samtliga angelägenheter, och aktieägarnas inflytande är begränsat eller obefintligt. Det finns dock alltid en möjlighet för aktieägarna att byta ut förvaltaren. Om en tiondel av aktieägarna i ett OEIC begär det ska t.ex. en bolags- stämma hållas för att besluta om en eller flera ”directors” ska bytas ut.37 Den svenska regleringen bör utformas på ett liknande sätt så att aktieägarnas inflytande inte helt och hållet elimineras. Enligt aktiebolagslagen kan t.ex. en extra bolagsstämma hållas för att be- handla ett särskilt ärende, om ägare till minst en tiondel av samtliga aktier i bolaget skriftligen begär det. Denna regel bör gälla även för investeringsbolag. Om möjligheten att besluta om att utse en för- valtare utformas just som ett alternativ till reglerna i 8 kap. aktie- bolagslagen är det fortfarande möjligt för aktieägarna att besluta om att bolaget ska ha en egen styrelse i stället för en förvaltare. Även om det räcker med en tiondel av aktieägarna för att få till stånd en bolagsstämma bör det vara aktiebolagslagens majoritetsregler som ska gälla för att besluta om en ny styrelse. kan enligt 9 kap. 1 § lagen om värdepappersfonder överlåta förvaltningen av en värdepappersfond till ett annat fond- bolag eller, som utredningen föreslår (avsnitt 11.4), ett förvaltnings- bolag. En sådan överlåtelse kräver tillstånd från Finansinspektion- en. Även en extern förvaltare av ett investeringsbolag bör kunna överlåta förvaltningen. I dessa fall är dock den externa förvaltaren utsedd av bolagsstämman. Det bör därför, förutom Finansinspek- tionens tillstånd, krävas bolagsstämmans godkännande av en sådan överlåtelse. Förslag: Ett investeringsbolag ska ha minst en revisor. I övrigt ska 9 kap. 2–48 §§ aktiebolagslagen (2005:551) tillämpas. Jävsgrun- derna i 9 kap. 17 § aktiebolagslagen bör för investeringsbolagens del gälla revisors uppdrag och förhållande inte bara till investe- ringsbolaget utan också till den externa förvaltaren. 37 Se Section 34A (Amendment) Regulations 2005 No. Bestämmelserna om särskild granskning i 10 kap. aktiebolags- lagen ska inte tillämpas på investeringsbolag. Bestämmelser om revision finns i 9 kap. aktiebolagslagen. Syftet med kravet att varje aktiebolag ska ha en revisor är att åstadkomma en revision av varje aktiebolag i enlighet med god revisionssed. Där- med främjas i första hand aktieägarnas intresse av att företagsled- ningen kontrolleras. Revisionen avser emellertid också att skydda andra bolagets intressenter – framför allt borgenärerna – kapital- marknadens aktörer, den aktieinvesterande allmänheten, anställdas och statens intresse (i egenskap av borgenär) av betalningar av skatter och avgifter samt att motverka ekonomisk brottslighet. Aktie- bolagslagens bestämmelser om revision bör tillämpas även på investe- ringsbolag. Enligt 9 kap. 1 § aktiebolagslagen kan dock bolagsord- ningen i ett privat aktiebolag ange att bolaget inte ska ha någon revisor. Detta bör inte gälla för investeringsbolag som alltid bör ha minst en revisor. I 9 kap. 17 § aktiebolagslagen anges en rad jävs- grunder som innebär att t.ex. aktieägare, styrelsedamot och anställd i ett aktiebolag inte får vara revisor i det bolaget. För investerings- bolagens del bör inte heller aktieägare, styrelseledamot, anställd m.fl. i den externa förvaltaren, t.ex. ett fondbolag, få vara revisor i ett investeringsbolag som den externa förvaltaren förvaltar. I 10 kap. aktiebolagslagen finns bestämmelser om allmän och särskild granskning. Den allmänna granskningen (1–20 §§) sker fort- löpande och har i stort samma karaktär som revisionen, men den utförs av någon som inte behöver ha den formella kompetens som en revisor måste ha. Detta slag av granskning har särskild betydelse i offentligägda bolag, främst kommunala bolag, där den utgör ett väsentligt inslag i det svenska systemet för insyn och kontroll av offentligt bedriven verksamhet. Denna typ av granskning är inte relevant för investeringsbolag. Bestämmelserna om särskild gransk- ning (21–23 §§) är skyddsbestämmelser för minoritetsaktieägare. Särskild granskning är en åtgärd av mer extraordinär natur, avsedd att användas för att undersöka avgränsade företeelser beträffande bolagets förvaltning och räkenskaper under viss förfluten tid, eller vissa åtgärder eller förhållanden i bolaget. Inte heller denna typ av granskning är relevant för investeringsbolag. Dessa står under Finans- inspektionens tillsyn och den roll den särskilda granskningen har för skyddet av minoritetsaktieägares rätt i aktiebolag fullgörs i stället genom inspektionens tillsyn. Förslag: För självförvaltande investeringsbolag ska bestämmel- serna i 7 kap. aktiebolagslagen (2005:551) om bolagsstämma för publika bolag, vars aktier inte är upptagna till handel på en reg- lerad marknad, tillämpas. Som nämnts i det föregående ska bestämmelserna om bolags- stämma gälla för investeringsbolag med en extern förvaltare endast vid utseende och entledigande av förvaltaren samt vid beslut om överlåtelse av förvaltningen. För ett självförvaltande investerings- bolag bör dock 7 kap. aktiebolagslagen om bolagsstämma tillämpas mer generellt. I det kapitlet finns dock ett antal bestämmelser som rör publika bolag, vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad.38 Dessa bestämmelser ställer särskilda krav på bl.a. infor- mation för börsnoterade aktiebolag och genomför olika artiklar i och rådets direktiv /36/EG,39 och Europa- parlamentets och rådets direktiv /109/EG.40 De aktuella bestäm- melserna är utformade för börsnoterade bolag och är inte relevanta för investeringsbolag, vilket framgår av att de enligt de bakomliggan- de EU-direktiven, inte måste tillämpas på bolag som är fondföretag, se artikel 1.3.a i direktiv /36/EG och artikel 1.2 i öppenhets- direktivet. Dessa bestämmelser bör därför inte gälla för investerings- bolag. 387 kap. 54 a, 55 a, 56 a, 56 b, 56 c, 61, 63–68 §§. 39Europaparlamentets och rådets direktiv /36/EG av om utnyttjande av vissa av aktieägares rättigheter i börsnoterade företag 40Europaparlamentets och rådets direktiv /109/EG av om har- monisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upp- tagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv /34/EG. 6.15Aktiekapitalet samt tecknande/köp och inlösen av aktier Förslag: Ett investeringsbolags aktiekapital ska utgöras av netto- värdet av tillgångarna, beräknat enligt lag och bolagsordning. För att få teckna en ny aktie ska aktieägaren sätta in ett belopp som motsvarar aktiekapitalet delat med antalet aktier före teckningen. En aktieägare ska kunna lösa in sina aktier och då få ut ett belopp som motsvarar aktiekapitalet delat med antalet aktier före inlösen. Varje aktiebolag måste ha ett aktiekapital som bestäms i bolagets redovisningsvaluta. Med aktiekapital avses summan av kvotvärdena för de aktier som bolaget emitterat i samband med bildandet och vad som därefter tillkommit genom hos registrerade ökningar av aktiekapitalet med avdrag för vad som på motsvarande sätt registrerats som minskningar av aktiekapitalet. Aktiekapitalet är tänkt att utgöra en ”garanti” riktad till borgenärerna, av innebörd att aktiebolaget alltid har en viss tillgångsmassa som kan tas i anspråk för fordringar. Denna tillgångsmassa – motsvarande aktiekapitalet – får inte delas ut till aktieägarna. Till följd av detta innehåller aktie- bolagslagen en rad bestämmelser om aktiekapitalets storlek (se t.ex. 1 kap. 4–6 och 14 §§), om hur aktiekapitalet ökas och hur nya aktier ges ut (11–16 kap.), om begränsningar i hur kapitalet får användas (17–18 kap.), i vilken mån bolaget får äga sina egna aktier (19 kap.) samt om hur aktiekapitalet minskas och aktier löses in (20 och 22 kap.). Sammanfattningsvis innebär reglerna att föränd- ringar av aktiekapitalet och antalet aktier är komplicerade proce- durer som normalt kräver beslut på bolagsstämma och inblandning av både bolagsorgan och myndigheter (). Dessa delar av regelverket är inte förenliga med kraven på ett investeringsbolag som ska fungera som en fond. Ett sådant bolag måste kunna utfärda en ny aktie omgående när den blivande aktieägaren har skjutit till kapitalet, och bolaget måste på begäran av aktieägarna återköpa eller inlösa aktier direkt eller indirekt med medel ur bolagets tillgångar. Köp och inlösen måste kunna ske löpande och utan särskilda pro- cedurer, offentliggöranden, bolagsstämmor och inblandning av myn- digheter. Liksom för en värdepappersfond bör köp och inlösen kunna hanteras av bolagets förvaltare (eller för självförvaltande bolag den verkställande direktören eller den som verkställande direk- tören har utsett). En sådan ordning innebär att i stort sett samtliga regler i aktiebolagslagen som rör aktiekapitalet, hur nya aktier ges ut och hur aktier löses in inte kan tillämpas på investeringsbolag. Bestämmelserna i 1 kap. 4–6 och 14 §§, 11–18 kap. samt 20 och 22 kap. aktiebolagslagen ska således inte tillämpas på investerings- bolag. Reglerna för dessa bolag får i stället utformas så att bolagets aktiekapital utgörs av nettovärdet av tillgångarna beräknat enligt lag och bolagsordning/fondbestämmelser. För att få teckna en ny aktie krävs att aktieägaren sätter in ett belopp som motsvarar aktiekapi- talet delat med antalet aktier före teckningen. På motsvarande sätt ska en aktieägare kunna lösa in sina aktier och då få ut ett belopp som motsvarar aktiekapitalet delat med antalet aktier före inlösen. Förslag: Ett självförvaltande investeringsbolag ska ha ett start- kapital om i form av lån som är villkorade så att långivarna har rätt till betalning först efter aktieägarna. Start- kapitalet ska placeras i likvida räntebärande tillgångar, såsom skuld- instrument utgivna av staten eller inlåning till ett kreditinstitut. Enligt artikel 29 i UCITS-direktivet krävs att ett självförvaltande investeringsbolag har ett startkapital om . Bestäm- melserna om startkapital och kapitalbas för finansiella företag syftar till att företagen ska ha ett visst kapital för att täcka olika risker som verksamheten är förenad med. Regleringen är utformad så att ett finansiellt företag ska ha ett visst startkapital för att få tillstånd, och därefter ska företaget ha en kapitalbas eller egna medel som motsvarar minst startkapitalet, ofta med tillägg beroende på vilken verksamhet som bedrivs och omfattningen av den. ska t.ex. ha ytterligare medel utöver det ursprungliga startkapitalet i relation till värdet på de fonder som förvaltas.41 För banker och andra kreditinstitut är regleringen mycket omfattande och de risker