sou · H5B392 · 2017-11-28 00:00:00 — Tabell 5.3 Hur vanligt/utbrett är det att … Andel som angett mycket eller ganska vanligt (procent) politiker använder nedsättande språk om hbt-personer? det skämtas om hbt-personer i vardagslivet? någon uttrycker hat eller aversion mot hbt-personer? hbt-personer trakasseras där du bor? Källa: for Fundamental Rights. LGBT Survey 2012. I tabellen ovan framgår att det är vanligare att transpersoner upp- lever olika typer av yttringar av negativa attityder gentemot hbt- personer än att homo- och bisexuella gör det. Respondenterna i undersökningen har även fått svara på frågan hur utbrett de anser att det är med åtgärder att stärka transpersoners rättigheter. Det är färre transpersoner () än homo- och bisexuella () som anser att sådana åtgärder är mycket eller ganska utbredda. Även här finns skillnader mellan homo- och bi- sexuella kvinnor och män, där männen i högre utsträckning anser att åtgärder för att stärka transpersoners rättigheter är mycket eller ganska utbredda. 6Fler perspektiv på transpersoners levnadsvillkor Av utredningens direktiv framgår att utredningen bör tillämpa ett intersektionellt perspektiv och belysa hur de övriga diskriminerings- grunderna bland annat etnisk tillhörighet, funktionsnedsättning och ålder, samspelar med frågorna kring könsidentitet och könsuttryck. Utredningen ska tillämpa ett livscykelperspektiv i arbetet, belysa situationen för ickebinära samt synliggöra skillnader i levnadsvillkor mellan transkvinnor och transmän. I direktiven konstateras också att det saknas kunskap om levnadsvillkor för personer med intersex- variation och att utredningen, där det är lämpligt, ska undersöka detta. Vi konstaterar att det inom ramen för utredningens uppdrag har saknats möjlighet att göra en genomgripande intersektionell analys. Detta har sin grund i att såväl befintlig kunskap, som det nya mate- rial som vi fått ta del av i form av enkätundersökningar, tillgänglig forskning och de berättelser utredningen samlat in, inte innehåller den information som krävs. Det behövs ytterligare forskning kring hur olika maktrelationer kopplade till diskrimineringsgrunderna på- verkar transpersoners liv och samspelar med kön, könsidentitet och könsuttryck. Utredningen har dock strävat efter att få kännedom om levnads- villkoren för transpersoner med olika erfarenheter och bakgrund. I detta kapitel presenterar vi därför några särskilda perspektiv på transpersoners levnadsvillkor, med fokus på erfarenheter som görs under vissa delar av livet, eller erfarenheter som några inom gruppen transpersoner har. Kapitlet inleds med ett livscykelperspektiv där vi redogör för levnadsvillkoren för transpersoner som är barn och unga, äldre trans- personers levnadsvillkor samt villkor för transpersoner med erfaren- Fler perspektiv på transpersoners levnadsvillkor het av föräldraskap. Därefter följer avsnitt om transpersoner med erfarenhet av migration, av att ha sex mot ersättning och av att ha annan etnisk bakgrund än svensk. Situationen för transpersoner med funktionsnedsättning tas här upp i korthet men behandlas primärt i kapitel 15. Där finns också avsnittet som handlar om levnadsvillkor för personer med intersexvariation. 6.1.1Levnadsvillkor för barn och unga som är transpersoner En person är i juridisk mening barn upp till fyllda och enligt Lag (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall kan personer bara ändra sitt juridiska kön efter att ha fyllt . Viss vård och behandling med exempelvis pubertetsbromsande hormoner kan påbörjas tidigare än fyllda och regleras inte med ålders- gräns i lag. Medvetenheten om att det kön man tilldelats vid födel- sen inte stämmer överens med det kön man identifierar sig med börjar för många transpersoner innan . har antalet unga med könsdysfori och behov av vård ökat kraftigt (, , 2017, hämtad ). (Den könsbekräftande vården för barn och unga behandlas i detta betänkande i huvudsak i kapitel 15.) För transpersoner är rätten och möjligheten att få utforska sin könsidentitet och uttrycka denna oerhört viktig då man befinner sig i en beroendesituation gentemot vårdnadshavare och andra vuxna och därmed är extra utsatt. Stöd i nära relationer är därför mycket viktigt. Att bli sedd som den man är, bekräftad och uppskattad av dem som står en nära kan ge ett skydd mot snäva och begränsande normer i samhället i stort, påpekar RFSL Ungdom. Avgörande för en bra kommunikation är att vara lyhörd och att re- spektera det som barn och unga transpersoner berättar om hur de upplever sin identitet och de ord de vill använda om sig själva (RFSL Ungdom 2016). Det är viktigt att inte ställa krav på hur ens barn ska vara eller sätta grän- ser för vad som är för mycket. Det är också viktigt med konsekvens och att inte tvinga in barnet i orimliga situationer. Att till exempel säga ”du får ha de här kläderna , men inte på skolavslutningen” Fler perspektiv på transpersoners levnadsvillkor skapar lätt otrygghet och gör att ditt barn kommer att behöva dölja saker för dig (RFSL Ungdom 2016). Social transition och behov av vård Definitionerna av ”barn” respektive ”unga” kan se olika ut i olika sam- manhang, även om den juridiska definitionen av barn som alla per- soner upp till är tydlig. Tiden för barndom och ungdom över- lappar varandra, men skiljer sig också åt i flera avseenden. Barn över 12 har en större självbestämmanderätt än barn under 12, till exempel vid vårdnadstvister och när det gäller att själva få bestämma vilken vårdnadshavare de ska bo hos. Barnrättspolitiken tar sin utgångs- punkt i och målgruppen för politiken är personer upp till . I den svenska ungdomspolitiken definieras personer som är som unga (MUCF 2017). I Socialstyrel- sens kunskapsstöd, God vård av barn och ungdomar med könsdysfori (2015i), definieras de som ännu inte har kommit i puberteten som barn. Personer som kommit i puberteten och ännu inte fyllt definieras således som unga. I den forskningslitteratur som utred- ningen tagit del av definieras unga som personer över 13/och barn som personer . I en studie från konstateras det att antalet barn som lever i enlighet med det kön de identifierar sig med i stället för det kön de tilldelats vid födelsen har ökat (, 2015). I studien undersöktes huruvida transbarn (begreppet definierat som ovan) upp- visade samma grad av kognitiv samstämmighet med sin könsiden- titet som cisbarn har. Forskarna fann att transbarnen i studien visade ett tydligt mönster där barnen såg sig själva som det kön de identi- fierade sig som och levde i enlighet med detta. Forskarna kunde konstatera att det inte fanns några skillnader mellan transbarn och cisbarn vad gällde hur man upplevde sin könsidentitet, vilket forsk- arna menar indikerar att det inte går att avfärda transbarn som för- virrade. Snarare är transbarn mycket medvetna om sin identitet och lever därefter (, 2015). Då jag var riktigt liten, dagis och lågstadiet, så har jag inga minnen av mobbning eller kränkningar. Troligen för att jag bara var barn och mitt "könsöverskridande beteende" eller vad det ska kallas togs inte på samma allvar (berättelse 88). Fler perspektiv på transpersoners levnadsvillkor , (2015) studie kan dock problematiseras. Som forskarna själva poängterar är det oklart huruvida deras resultat kan generaliseras i fråga om barn vars psykosociala livssituation är in- stabil och där det saknas stöd från föräldrarna. Det är även oklart om studiens resultat kan göras gällande för ickebinära barn. Barnen i studien hade stöd från sina föräldrar och närstående, barnen upp- levde sig och levde i enlighet med sin könsidentitet och de hade själva valt namn och pronomen. Det är också oklart huruvida man utifrån studiens resultat kan dra några slutsatser om framtida och förstärkt könsdysfori i samband med puberteten. , (2015) konstaterar därför att det behövs mer forskning. I en artikel publicerad i där , och (et al ) försöker sammanfatta kunskapsläget på området framkommer också att antalet unga med könsdysfori som söker vård för att få tillgång till köns- bekräftande åtgärder har ökat kraftigt , men att det, enligt skribenterna, är en minoritet () av barnen under som kommer att ha en kvarstående önskan om könsbekräftande åtgärder sedan de kommit i puberteten. Författarna menar att det är viktigt att vara medveten om detta vid beslut om tidig social transition (att låta barnet leva i enlighet med sin könsidentitet) innan barnet har kommit i puberteten (et al ). Det är till exempel viktigt att informera barn och när- stående om att en social transition inte måste vara definitiv och att det går att återgå till att leva i enlighet med det vid födelsen tilldelade könet. Det kan också handla om att synliggöra olika alternativ för barnen, såsom möjligheten att ha mer könsneutrala kläder och att fritt kunna välja aktiviteter och leksaker oavsett könsidentitet. För de barn som tydligt och ihållande har en könsidentitet som inte är densamma som deras tilldelade kön vid födelsen menar författarna dock att den sociala transition som barnet själv initierar bör stöttas. De formella diagnoskriterierna för könsdysfori hos barn är ”ut- talad brist på samstämmighet mellan personens upplevda/uttryckta könstillhörighet och den tilldelade könstillhörigheten, vilken varat ”. Författarna anser att de barn vars könsdysfori förstärks i samband med puberteten uppfyller diagnoskriterierna för transsexualism och då kan behandlas med pubertetsbromsande hor- moner och påbörja social transition. De menar att tidig insatt behand- ling, det vill säga i samband med pubertetens början, ger behand- Fler perspektiv på transpersoners levnadsvillkor lingen en mycket bättre prognos än senare insatt behandling (et al ). Det finns också forskning som visar att tidig social transition är viktig för barns och ungas hälsa. Till exempel menar forskarna bakom en studie från (Yasgur 2017) där forsk- arna menar att det finns resultat som tyder på att det inte är rätt att avvakta med social transition till puberteten, utan att den psykiska hälsan i stället verkar bli bättre hos dem som transitionerat . Dessa har lika god psykisk hälsa som barn i allmänhet, menar forsk- arna, som jämför med högre förekomst av bland annat depression hos transbarn som inte genomgått social transition. Jag fick en könsneutral uppväxt där jag kunde bära klänningar och dröm- ma om att vara en prinsessa eller vara en riddare som slogs mot drakar och brottas i leran. Jag var okej med mitt biologiska kön eftersom jag kunde leka mamma pappa barn och vara både mamma och pappa utan att någon brydde sig. När jag kom in i puberteten började saker kännas fel. Min kropp utvecklades snabbt och jag kände mig annorlunda och fel. Könsnormerna blev tydligare och jag märkte skillnaderna på kroppar och beteende. var jag förvirrad och mina känslor av att vara obekväm i min kropp blev tydligare. Vi hade sex och samlevnad när jag började komma på att jag var trans. Vi pratade om skillnaderna mellan transpersoner, icke-binära och normer. När jag kom hem virvlade tank- arna ständigt i huvudet och jag kollade på olika sociala medier med sök- ordet transperson. Allt slog ner som en blixt och jag grät av lättnad och rädsla. pratade jag med en lärare som skickade mig vidare till kuratorn. Vi pratade och i början var jag osäker och rädd men sakta började det sjunka in att jag faktiskt mådde dåligt i min kropp och behövde en förändring (berättelse 94). Mer forskning på transbarns situation och på vilket stöd och vilka vårdinsatser som behövs är enligt utredningens uppfattning nödvän- digt. Både , (2015) och et al (2017) be- tonar att en helt essentiell faktor för barnen är vilket stöd föräldrar och närstående ger. Insatser behöver därför genomföras i syfte att värna om hela familjen och att i mycket större grad tillgängliggöra stöd till föräldrar och andra närstående. I enkätstudie (2015a) systematiserades respondenterna efter bland annat ålder och som framkommer i ett flertal kapitel i denna utredning så är unga transpersoner (ålders- grupperna 15-19 och 20-29) särskilt utsatta inom områden som psy- kisk hälsa, suicid och levnadsvillkor. Detta finns det också exempel på i de berättelser som har inkommit till utredningen: Fler perspektiv på transpersoners levnadsvillkor Första gången jag kände att min kropp var fel var när jag kom in i puber- teten. Kroppen utvecklades åt fel håll och det var obekvämt. Jag ville aldrig prata om det med någon, jag försökte bara låtsas som inget hände. Att vara trans var inget som jag ens hade tänkt på då. Jag trodde att transper- soner var detsamma som drag queens/kings, vilket tyder på en fruktans- värd representation, och jag visste att jag inte var en sån person. De tankar jag hade om att min kropp skulle vara fel förnekade jag så mycket jag kunde, men när jag väl delade med mig av det till min omgiv- ning så avfärdades de med att "alla tonåringar har kroppskomplex. […] Jag var när jag visste att jag var transperson (berättelse 90). et al (2017) skriver att mer än hälften av unga med köns- dysfori uppfyller DSM-kriterierna för minst en psykiatrisk diagnos utöver könsdysforin. De vanligaste är ångest, depression och själv- skadebeteende, vilket antas bero på patientgruppens utsatthet (et al ). Utredningen vill här påpeka att det faktum att köns- dysfori och exempelvis ångest och depression ofta samvarierar inte är detsamma som att det behöver finnas ett orsakssamband. Obe- handlade tillstånd kan dock förstärka varandra och bidra till ett försämrat allmäntillstånd. Studier visar även att det finns en överrepresentation av autism- spektrumtillstånd, enligt publicerade data från flera länder (et al ). Som e al (2017) för fram behöver insatser vid könsdysfori sättas in . Behovet av tillgängliga insatser lyfts i ett flertal kapitel i denna utredning, sär- skilt kapitel 7 om psykisk hälsa. Där konstaterar utredningen att bristande eller obefintlig könsbekräftande vård och behandling kan vara en av orsakerna till depression, ångest med mera. Jag vill bara kunna leva samma liv som jag skulle gjort om jag inte var trans, jag vill resa och plugga och jobba var jag vill och det jag vill utan att hållas tillbaka av vårdens gatekeeping. Hade jag inte behövt vänta så mycket som jag gjort hade jag varit klar med den vård jag velat ha och jag hade kunnat flytta utomlands utan att oroa mig för framtiden (be- rättelse 77, ). Ett transperspektiv på barn- och ungdomspolitiken Målet för barnrättspolitiken är att barn och unga ska respekteras och ges möjlighet till utveckling, trygghet, delaktighet och inflytande. Politiken omfattar barn och unga (skr. 2013/14:91). Fler perspektiv på transpersoners levnadsvillkor Målet grundar sig på de åtaganden som gjort genom att rati- ficera FN:s konvention om barnets rättigheter, (skr. 2013/14:91). Utöver uttrycks barns och ungas rättigheter även i andra traktat så som: , konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning och Lissabon- fördraget (skr. 2013/14:91). Alla dessa konventioner, samt andra internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter, utgör utgångspunkter för den svenska barnrättspolitiken. För att barnkon- ventionens, andra relevanta konventioners och överenskommelsers anda och intentioner ska realiseras krävs insatser inom politiken på alla de områden där barn och unga är berörda (skr. 2013/14:91). Barn- rättspolitiken är därför sektorsövergripande, vilket innebär att det krävs och genomförs insatser inom alla områden och verksamheter där barn och unga är berörda. Vidare innebär det att åtgärder och beslut inom all offentlig verksamhet som rör barn och unga ska genomsyras av ett barnrättsperspektiv. I skrivelsen Åtgärder för att stärka barnets rättigheter och upp- växtvillkor (skr. 2013/14:91) redogörs bland annat för regeringens fortsatta arbete med att säkerställa och tillgodose barnets rättighet- er med utgångspunkt i propositionen Strategi för att stärka barnets rättigheter i , som antog (prop. 2009/10:232). När unga transpersoner nämns explicit är det ofta i specifika sammanhang. I propositionen (prop. 2009/10:232) görs en nuläges- analys av unga hbt-personers hälsosituation. I propositionen lyfts bland annat dåvarande uppdrag att genomföra en fördjupad analys av unga hbt-personers hälsosituation (Se Ung- domsstyrelsen, 2010). Även kartläggning av barn och ungas erfarenheter av och attityder till sexuell exponering, sexuellt utnyttjande och sexuella tjänster mot ersättning via interaktiva medier med särskilt fokus på situationen för unga hbt-personer (Ungdoms- styrelsen 2009) lyfts fram. I skrivelsen diskuteras inte unga transpersoners livssituation ur ett barnrättsperspektiv, men unga transpersoner lyfts, tillsammans med unga homo- och bisexuella, fram som en grupp det är viktigt att undersöka särskilt avseende erfarenheter av sex mot ersättning (skr. 2013/14:91). Fler perspektiv på transpersoners levnadsvillkor Målet för den nationella ungdomspolitiken är att alla ungdomar (från 13 till och med ) ska ha goda levnadsvillkor, makt att forma sina liv och inflytande över samhällsutvecklingen (prop. 2013:14/191). Ungdomspolitiken är, som barnrättspolitiken, sektorsövergripande. Målet innebär, enligt propositionen, att samhället ska skapa goda lev- nadsvillkor för individen med utgångspunkt i ungdomars rätt att komma i åtnjutande av de mänskliga rättigheterna såsom de uttrycks i grundlagarna och i konventionsåtaganden på området (prop. 2013:14/191). Individen ska ha tillgång till utbildning, arbete, bostad, hälsa, trygghet, kultur och fritid, sitt språk, möjlighet till del- aktighet och inflytande samt ett liv fritt från diskriminering. Att tyd- ligt uttala att goda levnadsvillkor tar sin utgångspunkt i de mänskliga rättigheterna bidrar till att göra det övergripande ungdomspolitiska målet blir möjligt att följa upp (prop. 2013:14/191). De insatser som riktas till gruppen ungdomar ska också vara av god kvalitet och kom- ma alla individer till del, det vill säga tillgången och möjligheten till goda levnadsvillkor ska vara jämlik (prop. 2013:14/191). I propositionen (prop. 2013:14/191) lyfts unga hbt-personers situation vid ett flertal tillfällen. Förutom en analys av hbt-personers särskilda utsatthet för ohälsa och diskriminering föreslås ett antal åtgärder som syftar till att förbättra unga hbt-personers välbefinnan- de och levnadsvillkor: 1) Myndigheten för ungdoms- och civilsam- hällesfrågor blev en myndighet med särskilt ansvar för unga hbt- personer; 2) det ska genomföras insatser för en öppen och inklude- rande skola; 3) det poängteras att unga hbt-personers situation lyfts som en specifik målgrupp i Regeringens antagna strategi En strategi för lika rättigheter och möjligheter oavsett sexuell läggning, könsiden- titet eller könsuttryck; 4) regeringen anger även att Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor bör genomföra en kartläggning för att öka kunskapen om svårigheter som unga med självrapporter- ad psykisk ohälsa, i synnerhet unga hbt-personer, upplever; 5) unga hbt-personer nämns specifikt i åtgärder avseende tvångsäktenskap och barnäktenskap; och slutligen 6) anser regeringen att Myndig- heten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor bör genomföra en tema- tisk analys om unga hbt-personer, samt andra grupper som unga kvinnor och unga nyanlända avseende fritid och organisering. Fler perspektiv på transpersoners levnadsvillkor I betänkandet blir svensk lag (SOU 2016:19) föreslås det att blir svensk lag. Utredningen (SOU 2016:19) slår fast att en inkorporering ska leda till att barn- konventionen blir tillämplig på samtliga rättsområden. Det blir, enligt den utredningen, därmed tydligt att konventionen ska ses som en helhet och att dess artiklar ska tolkas i relation till varandra, något som kan förväntas lägga grunden för ett mer rättighetsbaserat syn- sätt (SOU 2016:19). Ett konstaterande som görs i betänkandet är att synen på barn inte utgår från att barn har rättigheter. Det präglar hur barn bemöts av myndigheter (SOU 2016:19). Enligt betänkandet särbehandlas barn ibland negativt jämfört med vuxna. Vad gäller barn som utsätts för våld inom familjen konstaterar SOU 2016:19 exem- pelvis att den vuxnas agerande gentemot sitt barn hade varit straff- bart om det hade riktats mot en annan vuxen person, men att det när det riktas mot barn kan bli straffritt med hänvisning till vårdnads- havares ställning gentemot sina barn (SOU 2016:19). Ett annat exem- pel från betänkandet är barn vars asylskäl endast i mycket begränsad utsträckning prövas i beslut om uppehållstillstånd. Utredningen (SOU 2016:19) menar därför att en inkorporering av i svensk lag syftar till att tydliggöra att barn är och ska vara bärare av rättigheter, och att dessa rättigheter ska få en starkare ställning vid en inkorporering. Det finns inget uttalat trans- eller intersexperspektiv i utredning- en (SOU 2016:19), men ett flertal av artiklar är relevanta ur ett trans- och intersexperspektiv. Det gäller inte minst de som handlar om rätten till bästa uppnåeliga hälsa och rätten att söka asyl. I kapitel 3 i detta betänkande redogör vi mer ingående för unga transpersoner och mänskliga rättigheter. I rapporten opportunities for all children: Non-discrimination of lesbian, gay, bisexual, transgender and intersex (LGBTI) children and young people skriver (2016) att principerna om jämlikhet och icke-diskriminering är grundläggande i internationell människo- rättslagstiftning. Rapporten understryker att lagstiftningen även gäller hbtqi-barn och att stater och statliga aktörer och myndigheter så Fler perspektiv på transpersoners levnadsvillkor som barnombudsmannen spelar en viktig roll för att implementera internationella konventioner om mänskliga rättigheter. Det framgår inte på hur man jobbar med frågor som specifikt rör rättigheter för transbarn och barn med intersexvariation. Men har berört hbt- personers levnadsvillkor i olika rapporter, i broschyrmaterial och remissvar. I årsrapporten , älskar inte – Om barn och ungas nära relationer (2004) diskuteras unga hbt- personers situation och det påpekas att den psykiska ohälsan inom gruppen aktivt måste motverkas. Det påpekas även att mer forskning på området behövs. skriver även att familje- typer där barn växer upp med vuxna hbt-personer inte ska osynlig- göras. Tvärtom borde de lyftas fram (2004). I rapporten #Välkommen till verkligheten – Barn och unga om sam- hällets stöd vid kränkningar och trakasserier i skolan (Barnombuds- mannen 2015a) uppmärksammas det att har uttryckt oro över att mobbningen fortsätter i skolorna. Det nämns även att barn och ungdomar som är homosexuella, bisexuella och/eller transpersoner är särskilt utsatta för mobbning. I (2014) remissvar till den statliga utred- ningen, Juridiskt kön och medicinsk könskorrigering (SOU 2014:91) skriver myndigheten att de tillstyrker förslaget om att de som har fyllt själva ska kunna ansöka om att ändra det juridiska könet, och att den som har fyllt 12 men inte ska kunna göra det med vårdnadshavarens samtycke. Ombudet poängterar dock att de anser att förslagen om att sänka åldersgränsen för ingrepp i könsorganen eller avlägsnande av könskörtlarna inte ingick i utredningens direk- tiv. De anser att möjligheten att göra ingrepp i könsorganen måste vara en del av en egen utredning för att de ska kunna ta ställning i frågan. avslutar sitt remissvar med att de hade hoppats att utredningen skulle diskutera vad dagens system med två juridiska kön får för konsekvenser för personer som inte iden- tifierar sig som man eller kvinna. I (2015b) remissvar till den statliga utred- ningen Ett utvidgat straffrättsligt skydd för transpersoner m.m. (SOU 2015:103) skriver myndigheten att de välkomnar utredning- ens förslag om att stärka skyddet för transpersoner. Barnombuds- mannen skriver även att de har anfört att barn som av olika skäl inte har en identitet, ett utseende eller ett beteende som följer Fler perspektiv på transpersoners levnadsvillkor de rådande eller traditionella könsnormerna behöver ett särskilt starkt skydd.