sou · H5B35 · 2017-02-01 00:00:00 — I görs ingen skillnad mellan en svensk och utländsk arbets- givare, vilket innebär att även en utländsk arbetsgivare ska betala socialavgifter i om han betalar ut ersättning för arbete och har fast driftsställe i Sverige.34 En utländsk arbetsgivare som inte har fast driftsställe i ska dock inte betala allmän löneavgift eller särskild löneskatt på förvärvsinkomster eftersom skattskyldig- het inte föreligger i , se vidare kapitel 26).35 I inkomstskatte- lagen (IL) anges vad som är fast driftsställe.36 En utländsk arbetsgivare som inte har fast driftsställe i och en arbetstagare kan träffa avtal om att arbetstagaren själv ska betala arbetsgivaravgifter, i stället för arbetsgivaren.37 Egenavgifter ska betalas i stället för arbetsgivaravgifter t.ex. när det föreligger ett överskott av aktiv näringsverksamhet som ses som arbete i eller när tillfälliga förvärvsinkomster av självständigt bedriven verksamhet föreligger, exempelvis hobbyverksamhet.38 Egenavgifter betalas av fysiska personer på avgiftspliktig inkomst av dels arbete i , dels arbete i utlandet som är hänförligt till ett fast driftsställe i Sverige.39 Egenavgifter ska även betalas på avgifts- pliktig inkomst av annat arbete i utlandet än sådant som är hänförligt 32För vilka ersättningar som är avgiftspliktiga se 2 kap. 1–11 §§ . 332 kap. 4 § 2, 2 kap. 5–10 §§ jfr 2 kap. 12–23 §§ och 3 kap. . 342 kap. 4 § . 35Kommentar till socialavgiftslagen, del 1, , m.fl. 362 kap. 29 § IL. 375 kap. 5 § och 7 kap. 2 § skatteförfarandelagen (SFL), 2 kap. 25 a § samt artikel 109 i tillämpningsförordning 574/72 och artikel 21 i tillämpningsförordning 987/09. 383 kap. 2–8 §§SAL. 391 kap. 6 § andra stycket och 3 kap. 1 och 2 §§ . Finansiering av den sociala tryggheten till ett fast driftsställe i , om den avgiftsskyldige när arbetet utförs omfattas av svensk socialförsäkring enligt och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen (förordning 883/2004)40, eller enligt andra avtal med andra stater.41 Egenavgifter betalas främst på inkomster som är hänförliga till inkomstslaget näringsverksamhet.42 I vissa fall ska dock egenavgif- ter betalas även på tjänsteinkomster.43 Underlaget för beräkning av egenavgifter är summan av de av- giftspliktiga nettoinkomsterna enligt beslut om slutlig skatt för den avgiftsskyldige.44 Arbetsgivar- och egenavgifterna består vardera av sex delavgifter.45 De är följande: är de sammanlagda arbetsgivaravgifterna av avgiftsunderlaget (lönesumman). Även den allmänna löneavgif- ten, som för är , brukar dock medräknas i den totala procentsatsen för arbetsgivare med fast driftsställe i , vilket innebär att det totala avgiftsuttaget uppgår till av avgiftsunderlaget. 40EUT L 166, 30.4.2004, s. 1. 413 kap. 1 och 2 §§ . 423 kap. 3 § . 433 kap. 4–8 §§ . 443 kap. 12 § första stycket . 452 kap. 26 § . Finansiering av den sociala tryggheten I anges vilka ersättningar som ska ingå i underlaget för avgifterna.46 Vad de olika socialavgifterna ska finansiera framgår av lagen om fördelning av socialavgifter.47 Sjukförsäkringsavgifterna finansierar kostnader för ett antal socialförsäkringsförmåner bl.a. graviditetspen- ning48, sjukpenning, ersättning för merkostnader för resor49, rehabili- teringspenning och andra ersättningar50, inkomstrelaterad sjukersätt- ning, inkomstrelaterad aktivitetsersättning51. Sjukförsäkringsavgifter finansierar också centrala kostnader med anledning av att studielån som avser en sjukperiod inte behöver åter- betalas enligt studiestödslagen52, kostnader för närståendepenning53, och sådana statliga ålderspensionsavgifter enligt lagen om statlig ålderspensionsavgift54 som betalas för t.ex. sjukpenning och sjuk- ersättning. Föräldraförsäkringsavgifter finansierar föräldrapenningförmåner55, kostnader för administration av föräldrapenningförmåner, och sådana statliga ålderspensionsavgifter enligt lagen om statlig ålderspensions- avgift som betalas för föräldrapenningsförmåner. När det gäller ålderspensionsavgifter förs den andel av influtna ålderspensionsavgifter som beräknas utgöra avgifter för inkomster som överstiger 8,07 gånger det för året gällande inkomstbasbelop- pet enligt 58 kap. 26 och 27 §§ SFB till staten.56 Efterlevandepensionsavgifter finansierar inkomstgrundad efter- levandepension och änkepension enligt SFB och kostnader för administration av dessa pensioner. Arbetsmarknadsavgifterna finansierar arbetslöshetsersättning, och kostnader för tillsyn av utbetalning av sådan ersättning, aktivitets- stöd, kostnader enligt lönegarantilagen57 och sådana statliga ålders- 462 kap. 10–11 §§ . 483 § 1 lagen om fördelning av socialavgifter och 10 kap. SFB. 493 § lagen om fördelning av socialavgifter och 27 kap. SFB. 503 § lagen om fördelning av socialavgifter och 31 kap. SFB. 513 § lagen om fördelning av socialavgifter och 34 kap SFB. 524 § lagen om fördelning av socialavgifter. 534 § lagen om fördelning av socialavgifter och 47 kap. SFB. 555 § lagen om fördelning av socialavgifter och 12 kap. SFB. 566 § lagen om fördelning av socialavgifter. Finansiering av den sociala tryggheten SOU 2017:05 pensionsavgifter enligt lagen om statlig ålderspensionsavgift som betalas på dessa ersättningar. Arbetsskadeavgifter finansierar ersättningar från arbetsskadeför- säkringen58, kostnader för administration av ersättningar från arbets- skadeförsäkringen, och statliga ålderspensionsavgifter enligt lagen om statlig ålderspensionsavgift som betalas på dessa ersättningar. Influtna arbetsgivaravgifter fördelas mellan avgiftsändamålen en- ligt beslut om arbetsgivaravgifter.59 Avdrag som görs enligt 2 kap. 31 § samt avdrag som görs enligt 5 § lagen om särskilda avdrag i vissa fall vid avgiftsberäkningen60 enligt lagen om allmän löneavgift61 och avser i första hand arbetsmarknadsavgiften samt därefter i angiven ordning sjukförsäkringsavgiften, föräldraförsäkringsavgif- ten, arbetsskadeavgiften och efterlevandepensionsavgiften. verkställer fördelningen av de olika delavgif- terna.62 Arbetslöshetsförsäkringen finansieras i huvudsak av socialavgifterna (arbetsmarknadsavgiften) och av en finansieringsavgift som arbets- löshetskassorna betalar in till staten.63 Arbetsmarknadsavgiften betalas av anställda och egenföretagare genom socialavgifterna och är av de totala socialavgif- terna för , se ovan. Finansieringsavgiften är en avgift som baseras på den genomsnittliga utbetalade dagpenningen för de olika arbetslöshetskassorna. För att täcka den kostnaden, och kostnader för administration, tar arbetslöshetskassorna ut medlemsavgifter av sina medlemmar. 5810 § lagen om fördelning av socialavgifter, 40–42 kap. samt 87 och 88 kap. SFB. 5953 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244) och 11 § lagen om fördelning av socialavgifter. 621 § förordningen (1984:1127) med bemyndigande för att verkställa fördelning av arbetsgivaravgifter mellan olika avgiftsändamål och 11 § lagen om fördelning av socialavgifter. 632 kap. 10, 11 och 26 §§ samt 48 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring (LAK). Finansiering av den sociala tryggheten 7.1.4Finansiering av hälso- och sjukvården Den svenska hälso- och sjukvården finansieras i huvudsak av skatte- medel och statsbidrag. Den gränsöverskridande hälso- och sjukvården finansieras genom staten om det grundas på samordningsbestäm- melserna eller på avtal mellan staterna. För hälso- och sjukvård som lämnas med stöd av ersättningslagen har landstingen ett kostnads- ansvar, landstingen kompenseras dock i enlighet med finansierings- principen.64 Landstingen bekostar ersättningen för viss hälso- och sjukvård, tandvård samt vissa produkter, som till exempel läkemedel, i samband med vård i annan EU/EES-stat. Detta gäller ersättningar som betalats ut till personer som vid tiden för den vård ersättningen avser var bosatta inom eller var kvarskrivna i enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistades där. Enligt ersättningslagen ska kommunerna ansvara för ersättningen för hjälp- medel som tillhandahållits utomlands om kommunen skulle ha haft kostnadsansvar för motsvarande hjälpmedel i . Kommunerna ska dock i likhet med landstingen kompenseras för detta kostnads- ansvar i enlighet med den kommunala finansieringsprincipen.65 Staten ansvarar även för kostnaderna för tandvård som hade berättigats till stöd, enligt lagen om statligt tandvårdsstöd, om den hade tillhanda- hållits i , samt har kostnadsansvaret för den utlandsvård som ges till sådana personer som inte är folkbokförda eller kvarskrivna i , men som ändå ingår i personkretsen. Vidare omfattar statens kostnadsansvar de bilaterala avtalen och andra avtal med andra länder som omfattar hälso- och sjukvård. Inom EU finns så som tidigare beskrivits gemensamma regler för samordning av medlemsstaternas system för social trygghet. EU:s förordningar är överordnade svensk rätt och gäller även före de konventioner om social trygghet som har slutit med andra 1994/95:88. 2012/13:150, s. 84. Finansiering av den sociala tryggheten medlemsstater.66 Reglerna är dock inte tillämpliga på arbete som ut- förs utanför medlemsstaterna och inte på anställda eller egenföre- tagare som är bosatta i länder som inte är medlemsstater.67 När personer rör sig mellan medlemsstaterna inom EU/EES- länderna och är det förordning 883/2004 som avgör i vilken medlemsstat som socialavgifter ska betalas. Förenklat kan sägas att pekar ut vilket lands lagstiftning som ska tillämpas i det enskilda fallet och att socialavgifter bör betalas i det land där en person är försäkrad för social trygghet.68 Med andra ord blir den medlemsstaten behörig att bl.a. ta ut socialavgifter. Om det föreligger en skyldighet att betala socialavgifter bestäms därefter av med lems- statens nationella lagstiftning. I förordning 883/2004, i jämförelse med rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed- lemmar flyttar inom gemenskapen (förordning 1408/71), har avgifts- skyldigheten lyfts fram och tydliggjorts genom att regler om över- föring och indrivning av socialavgifter införts.69 En grundläggande princip i förordning 883/2004 är att alla de personer som omfattas av ska behandlas lika. Det innebär bl.a. att den som omfattas av en medlemsstats lagstiftning ska ha samma rättigheter men även skyldigheter som medlemsstatens med- borgare. Denna och andra principer har därmed betydelse för skyldig- heten att betala socialavgifter och beskrivs närmare i kapitel 10. Var eventuella socialavgifter ska betalas avgörs således genom att förordningarna anger vilken medlemsstats lagstiftning som den enskilde ska omfattas av i en viss situation. Den staten blir med andra ord behörig att bl.a. ta ut avgifter i enlighet med den natio- nella lagstiftningen. 66Artikel 8 i förordning 883/2004 och artikel 6 i förordning 1408/71 samt dom , C-2/89, ECLI:EU:C:1990:183. 67Kommentar till socialavgiftslagen, del 3 avsnitt 4.1, , m.fl. 68Se Kommentar till socialavgiftslagen, , m.fl. 69Artikel 84 i förordning 883/2004. Se även Kommentar till socialavgiftslagen, del 3, avsnitt 4.4, , m.fl. Finansiering av den sociala tryggheten Det går att urskilja flera principer i förordningarna av betydelse för bedömningen av vilken medlemsstats lagstiftning en person ska om- fattas av och var eventuella socialavgifter ska betalas. En grundläg- gande princip är, såsom tidigare framgått, att reglerna om tillämplig lagstiftning är bindande för medlemsstaterna.70 I samma artikel fram- går att en person inte får omfattas av två eller flera staters trygg- hetssystem samtidigt.71 Av ett avgörande från framgår att en arbetstagare inte kan tvingas att betala socialavgifter med stöd av flera medlemsstaters lagstiftning för en och samma inkomst. Detta ansågs strida mot bestämmelserna om tillämplig lagstiftning.72 En annan viktig princip av betydelse för bedömningen av var socialavgifter ska betalas är att en medborgare ska omfattas av lagstift- ningen i den stat där han eller hon arbetar – principen om arbets- landets lag (lex locis ).73 Den som arbetar i en medlemsstat ska således omfattas av detta lands lagstiftning om social trygghet och betala socialavgifter i den staten, oberoende av var han eller hon är bo- satt. Vidare ska t.ex. en svensk arbetsgivare som anställer en EU-med- borgare, bosatt i en annan EU/EES-stat, betala arbetsgivaravgifter för det arbete som utförs i . En egenföretagare som bedriver verksamhet i ska också omfattas av svensk lagstiftning om socialavgifter oavsett om han eller hon är bosatt här eller inte.74 Det finns dock undantag från denna princip, se vidare kapitel 17. Det är således oförenligt med unionsrätten att en arbetstagares inkomst med tillämpning av flera olika nationella lagstiftningar ska bli föremål för socialavgifter i flera länder. Bosättningsstaten får därför t.ex. inte ta ut avgifter på inkomster som en person fått av arbete i en annan medlemsstat, om personen ska omfattas av arbets- statens lagstiftning. Det finns dock en möjlighet för medlemsstaterna att med stöd av förordning 883/2004 komma överens om att något annat ska gälla.75 En sådan överenskommelse är Öresundsöverenskommelsen mellan 70Artikel 11.1 i förordning 883/2004 respektive artikel 13.1 förordning 1408/71. 71Artikel 11.1 i förordning 883/2004 respektive artikel 13.1 förordning 1408/71. 72EU-domstolens dom i mål C-102/76, Perenboom, ECLI:EU:C:1977:71. 73Artikel 11.3 a i förordning 883/2004 respektive artikel 13.2 a och b i förordning 1408/71. 74Artikel 49 och 56 i förordning 883/2004, Kommentar till socialavgiftslagen, del 3, avsnitt 4, , m.fl. 75Artikel 16 i förordning 883/2004. Finansiering av den sociala tryggheten och Danmark.76 Den innebär bl.a. att personer anställda av en arbetsgivare med säte i , vilka arbetar både en väsentlig del på arbetsplatsen hos arbetsgivaren och på distans i bosättningslandet , efter överenskommelse kan omfattas av lagstiftningen i arbetsgivarens hemland (). Socialavgifterna ska därmed betalas i och arbetstagaren omfattas av de svenska sociala trygghets- systemen. Med en väsentlig del avses minst hälften av arbetstiden . Ansökan om detta ska göras till eller dess motsvarighet i . En offentligt anställd person omfattas av lagstiftningen i den med- lemsstat som sysselsätter honom eller henne oavsett hur länge arbetet pågår och oavsett i vilken stat arbetet utförs.77 Det är också arbets- givaren i den staten som ska betala socialavgifter för personen. Det är vidare de nationella reglerna i den medlemsstat som sysselsätter personen som avgör om personen ska anses vara en offentligt anställd person eller inte.78 I brukar en person som avlönas av en offentlig förvaltning räknas som offentligt anställd. En person som är lokalt anställd vid en svensk utlandsmyndighet anses inte som offentligt anställd vid tillämpningen av förordning 883/2004.79 Reglerna om utsändning är inte tillämpliga på offentligt anställda, eftersom de omfattas av det sociala trygghetssystemet i den medlemsstat som sysselsätter dem.80 Motsvarande regler finns även i intern svensk rätt men de svenska reglerna gäller bara för statsanställda och bara i de fall den stats- anställde sänds ut för arbete till ett annat land, se kapitel 6 och 17. Den som arbetar som anställd eller egenföretagare ombord på ett fartyg till havs omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat vars medlemsstats flagga fartyget har. Som havsgående fartyg räknas även fartyg som trafikerar , se kapitel 6 och 17. 76Se kapitel 26. 77Artikel 11.3 b i förordning 883/2004 respektive artikel 13.2 i förordning 1408/71. 78EU-domstolens dom C-296/09, , ECLI:EU:C:2010:755. 794 kap. 5 a § SFB och prop. 2012/13:163. 80Artikel 12 i förordning 883/2004 och artikel 14 i förordning 1408/71. Finansiering av den sociala tryggheten Om den som arbetar på fartyget får sin lön för denna verk- samhet från ett företag som har sitt säte i en annan medlemsstat (eller från en person är bosatt i en annan medlemsstat) ska den anställde omfattas av detta lands lagstiftning i stället, om han är bosatt i den medlemsstaten.81 Det är också arbetsgivaren i den staten som ska betala socialavgifter för den anställde. Den som arbetar i flyg- eller kabinbesättning som utför tjänster som rör passagerare eller godsbefordran ska () enligt förordning 883/2004 tillhöra lagstiftningen i den medlemsstat där de är stationerade.82 Det är också arbetsgiva- ren i den staten som ska betala socialavgifter. Motsvarande bestäm- melser om försäkringstillhörighet för flygplansbesättning saknas i förordning 1408/71. 7.2.3Avtal om social trygghet har slutit konventioner om social trygghet med drygt 20 län- der. Konventionerna avgör vilket lands lagstiftning som ska tillämpas och därmed också i vilket land som socialavgifter ska betalas. För en utförlig beskrivning av detta, se kapitel 13. 7.3Skatteverkets hantering av socialavgifter debiterar arbetsgivar- och egenavgifter på arbete som utförts i och arbete som utförts i utlandet av en person som när arbetet utförts omfattats av svensk socialförsäkring enligt EU- rätten, eller enligt avtal med andra stater i enlighet med 2 kap. 4 § samt 3 kap. 2 § . 81Artikel 11.4 i förordning 883/2004 respektive artiklarna 13.2 c och 14 i förordning 1408/71. 82Artikel 14.5 a i förordning 883/2004. Definitionen av stationeringsort finns i bilaga III till rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart. Finansiering av den sociala tryggheten 7.3.1Arbete har utförts i anser att det följer av att den som utgett ersättning för arbete till en person som utfört arbete i ska betala arbets- givaravgifter i samt att egenföretagaren ska betala egenav- gifter. Den anställde eller egenföretagaren tillgodoförs pensions- grundande inkomst (PGI) på ersättningar som erhållits för arbete i . PGI tillgodoförs oavsett om personen är folkbokförd i eller inte och oavsett om personen ska beskattas här eller inte. PGI tillgodoförs även om arbetsgivaravgifter inte betalas. Om arbetsgivaren eller egenföretagaren kommer in med intyg om tillämplig lagstiftning, ett så kallat A1-intyg, eller på annat sätt visar att den anställde eller egenföretagaren ska omfattas av en annan medlemsstats socialförsäkringssystem han eller hon utför arbete i påför inte några socialavgifter och tillgodoför inte heller PGI. 7.3.2Arbete har utförts inom EU/EES-stat eller i stat som har ingått avtal med utgår från att den som utfört arbete i utlandet inte ska omfattas av svensk socialförsäkringslagstiftning. Socialavgifter ska därför inte betalas på ersättning som tjänats in utomlands och PGI ska inte tillgodoföras. När arbete har utförts inom EU/EES-stat eller stat som har ingått avtal med kan det dock bli aktuellt att påföra socialavgifter och tillgodoföra PGI för arbete som utförts utomlands i enlighet med och 59 kap. SFB. Anställda som sänds till annan EU/EES-stat eller stat som ingått avtal med ska enligt reglerna i förordning 883/2004 eller reglerna i respektive avtal tillhöra svensk lagstiftning under utsänd- ningstiden. Utsändningen bör enligt kunna styrkas med ett av utfärdat utsändningsintyg. Oavsett om har utfärdat utsändningsintyg eller inte så är praxis att arbetsgivaravgifter påförs och PGI tillgodoförs. För utsändningar som sker från till Finansiering av den sociala tryggheten ovan nämnda stater. Arbetet som utsänd för en svensk arbetsgiva- res räkning har stark koppling till och att den utsände om- fattas av svensk socialförsäkring när arbetet utförs i enlighet med 2 kap. 4 § . 7.3.4Arbete i två eller flera länder Av deklarationen kan det framgå att en person som bor och arbetar i även arbetat i en annan EU/EES-stat. Om det av uppgifter i lämnad deklaration och uppgifter om folkbokföring eller bosättning framgår ganska tydligt att reglerna om arbete i två eller flera medlemsstater är tillämpliga samt att personen rätteligen borde ha omfattats av svensk socialförsäkring även för det arbete som utförts i den andra medlemsstaten kontaktar per- sonen och frågar efter intyg. Om har utfärdat intyg som visar att personen ska omfattas av svensk socialförsäkring tillgodoförs personen på inkomsten från utlandet och kräver arbetsgivar- avgifter av den utländska arbetsgivaren. Om intyg saknas anser att arbetsgivaravgifter kan påföras med stöd av 2 kap. 4 § , om det av inkomna uppgifter framgår att personen borde ha omfattats av svensk socialförsäkring när arbetet i den andra medlemsstaten utfördes. Av SFB framgår att pensionsgrundande inkomst ska beräknas på inkomster som den försäkrade har haft och som är pensions- grundande.83 anser att om personen bor och arbetar i är han försäkrad här för de arbeten som han under utsänd- ningstiden utför i annan medlemsstat eller stat som ingått avtal med varför personen även påförs PGI på inkomst som intjä- nats i annan medlemsstat. När osäkerheten är alltför stor om vilket lands lagstiftning en person ska omfattas av upplyser i stället den skattskyldige om att aktuell inkomst inte har lagts till grund för beräkning av PGI eftersom intyg saknas. 83 59 kap. 2 § SFB. Finansiering av den sociala tryggheten anser att det är avgörande, för rätt till PGI och för skyldighet att betala socialavgifter, var arbetet utfördes eller kommer att utföras. Om den ersättning som betalas ut avser arbete som utförts i tillgodoför och debiterar arbets- givaravgifter även om personen vid utbetalningstillfället inte längre bor eller arbetar i . Detsamma gäller om någon gör en för- skottsutbetalning för arbete som ska komma att utföras i . Om en person som bor eller arbetar i får en ersättning för arbete och arbetet utfördes när personen inte omfattades av svensk socialförsäkring tillgodoförs personen inte PGI på utgiven ersättning och arbetsgivaravgifter påförs inte. Anställda som sänds till stat som inte är EU/EES-stat eller stat som inte har ingått avtal med ska enligt reglerna i 2 kap. 8 § jämfört med 6 kap. 4 § SFB omfattas av svensk socialförsäkring om utsändningen pågår högst . Om utsändningen ska pågå högst tillgodoför på inkomsten och påför arbets- givaravgifter på utgiven ersättning. Detta gäller oavsett om inkoms- ten beskattas i eller inte. Om utsändningen ska pågå än tillgodoför Skatte- verket inte PGI och påför inte arbetsgivaravgifter. tillämpar begreppet bosättning när frågan om folkbok- föring prövas men också när frågan om skattskyldighet i prövas. Däremot används begreppet bosättning normalt inte i sam- band med att frågan om rätt till PGI och skyldighet att betala social- avgifter prövas. I den prövningen är det i stället begreppet ”arbete i ” som är avgörande för bedömning. Begreppet bosättning kan dock i enstaka fall, exempelvis när personen normalt arbetar i två eller flera länder, få betydelse för bedöm- ning av om PGI ska påföras och avgifter debiteras. I dessa fall görs bedömningen normalt utifrån folkbokföringens regler om bosätt- Finansiering av den sociala tryggheten Om personen är folkbokförd i så förutsätter Skatte- verket att han är bosatt här. I görs ingen skillnad mellan svensk och utländsk arbetsgivare, vilket innebär att även en utländsk arbetsgivare ska betala avgifter i om han betalar ut ersättning för arbete. Skillnader förelig- ger dock när det gäller skyldigheten att betala t.ex. allmän löneav- gift på förvärvsinkomster. En utländsk arbetsgivare som inte har fast driftsställe i ska betala samtliga arbetsgivaravgifter för arbetstagare som är lokalt anställda i och utför arbete här för arbetsgivarens räkning.84 En sådan arbetsgivare ska dock inte betala allmän löneavgift eller särskild löneskatt på förvärvsinkomster. Den allmänna löneavgiften och löneskatten ses dock inte som avgifter utan som skatter.85 Utländska arbetsgivare som har fast driftsställe i ska betala allmän löneavgift i . I inkomstskattelagen (IL) anges vad som är fast driftsställe.86 En sådan utländsk arbetsgivare är allt- så i avgiftshänseende helt jämställd med en svensk arbetsgivare.