sou · H5B337 · 2017-05-05 00:00:00 — Vi föreslår att det ska införas en möjlighet att avregistrera person- nummer från folkbokföringsdatabasen och att uppgifter om pass- nummer ska få föras in i databasen. I likhet med förslagen ovan beräknas det uppkomma en initial kostnad för anpassning och utveckling av it-systemen. Denna beräknas till för de båda åtgärderna, vilket bör tillföras myndigheten. Förvaltningen av systemen beräknas därefter kunna rymmas inom befintliga anslag. Att folkbokföringen ges rätt att göra besök på den adress där den enskilde är eller kan antas vara bosatt för bedömning av folkbok- föring innebär att verksamheten ges ytterligare ett utredningsverk- tyg. Enligt utredningens bedömning innebär förslaget endast margi- nella kostnader i ett inledningsskede, t.ex. i form av utarbetande av nya rutiner och vägledning för denna åtgärd. Kostnaden kan rymmas inom befintligt anslag. Särskilt om konsekvenserna för underrättelseskyldigheten i folkbokföringsförordningen Tillämpningsområdet för underrättelseskyldigheten i folkbokförings- förordningen bör enligt vår mening utvidgas. Förslaget innebär att samtliga myndigheter och kommuner omfattas av skyldigheten. Skyldigheten gäller dessutom samtliga uppgifter som är registrerade i folkbokföringsdatabasen så snart det finns anledning att anta att dessa är felaktiga eller ofullständiga. Detta gäller inte om särskilda skäl talar mot att underrättelse lämnas. Förslaget innebär en utvidg- Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen ning av underrättelseskyldigheten och bör leda till att fler uppgifter kommer in till . har i tidigare hemställan (dnr 1 31 368229-13/113) bedömt konsekvenserna av ett förslag som är snarlikt det förslag vi lägger, dock med den skillnaden att underrättelseskyldigheten endast avsåg uppgifter om adress. Utredningen anser dock att promemorian utgör ett bra underlag till grund för vår bedömning av ekonomiska konsekvenser för såväl som andra myndigheter. Av promemorian framgår bl.a. följande. har utvecklat och tillhandahåller en it-tjänst, benämnd DISa, för att myndigheter enkelt ska kunna rapportera brister och felaktigheter i folkbok- föringen. Inga kostnader debiteras myndigheterna för denna tjänst, men de som vill ansluta sig till DISa behöver utveckla ett system för att kunna gör det. är endast CSN ansluten till tjänsten. När det först gäller konsekvenserna för framgår följande. De underrättelser som skickas till tas om hand av avdelningarna för bosättningskontroll. Det kommer in cirka 100 000 externa och interna impulser till och av dessa gick efter förgranskning till utredning.1 bedömde att den då föreslagna förordningsändringen till att börja med inte skulle få så stora konsekvenser. Man menade att inströmningen av impulser inte kommer att öka så mycket med en gång och det är dessutom sannolikt att många impulser avser samma personer. De impulser som gäller samma personer registreras inte som egna ärenden utan tillförs det öppnade ärendet som utred- ningsmaterial. Enligt är en ökning av sådana dubbla eller flerdubbla impulser till hjälp i utredningen och kan inte ses som någon ytterligare börda för . För effektivast möjliga rapportering förordade att myndigheterna ansluter sig till DISa. Detta tar i anspråk för och den uppskattades per ny myndighet som ansluter sig. Om myndigheterna inte ansluter sig till DISa blir det fråga om hantering av underrättelserna. erfarenheter av den pappershantering som förekom då visade att det var ett trögt system och ett hinder för en effektiv rapportering trots den förordningsstadgade skyldigheten att underrätta 1 Enligt uppdaterade uppgifter från går av impulserna till utredning och de övriga avslutas. Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen om felaktigheter i folkbokföringen. För att administrera ett hanter- bart intag av diskrepansrapporter från myndigheter som inte ansluter sig till DISa skulle behöva utveckla någon typ av formulär. Formuläret skulle myndigheterna kunna nå från hemsidan, för att sedan skicka det till en inläsningscentral. anför vidare att den utvidgade underrättelseskyldig- heten kommer att fordra viss verksamhetsutveckling hos Skatte- verket i syfte att följa upp vilka som lämnar in underrättelser. En sådan verksamhetsutveckling uppskattas kräva cirka 150 arbets- timmar. När det gäller regionresurser bedömer att regionerna bör kunna hantera ett ökat antal underrättelser med befintliga resurser. För tid därefter torde finnas handläggningsstöd och annat som kan ha gett effektivitetsvinster. CSN är den myndighet som rapporterar flest avvikelser till , cirka 10 000. CSN har beräknat den årliga arbets- insatsen för detta . Det blir per underrättelse. CSN rapporterar fler avvikelser till än någon annan myndighet och det är enligt inte troligt att någon av de andra myndigheterna kommer att rapportera mer än så. De myndigheter som rapporterar lämnar i snitt 115 underrättelser till . Med utgångspunkt i CSN:s beräkningar har uppskattat bördan för att sköta underrättelseskyldigheten för snittmängden och . Enligt är det svårt att förutse bördan för varje tillkommande myndighet. Den kommer att variera på samma sätt som den gör beroende på myndighetens storlek och verksamhet. Med hänsyn till att den myndighet som skickar flest underrättelser till inte lägger mer än 567 arbets- timmar på rapporteringen bedömer ändå att den ökade bördan för varje enskild myndighet är försumbar. Utredningen anser att beräkningar är rimliga och menar att dessa kan läggas till grund för en bedömning även med beaktande av att våra förslag är mer omfattande än de som Skatte- verket tidigare utgått ifrån. Även om det blir fråga om fler under- rättelser än vad som är fallet , bedömer vi att den ökade arbets- börda som tillkommer andra myndigheter eller kommuner är försumbar. För del bör det utökade informations- utbytet tillsammans med en fortsatt teknisk utveckling ge möjlig- heter till effektivisering av dagens hantering av underrättelserna. Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen Förslagen ger också bättre förutsättningar för anpassade åtgärder utifrån risk, exempelvis genom att inte möta alla oavsiktliga fel med kontroll utan med förebyggande åtgärder, vilket frigör resurser för utredningar gällande avsiktliga fel. Sammantaget innebär förslaget en försumbar kostnadsökning för såväl som rapporterande myndigheter och kommuner. Förslag om försäkringsmedicinska utredningar Vår bedömning i denna del innebär att det är angeläget att man i den lagstiftningsprocess som pågår kring försäkringsmedicinska utred- ningar säkerställer att sådana kan inhämtas i den utsträckning det finns behov av. Vi lägger således inget författningsförslag i denna del, men menar att det förslag som läggs fram i SOU 2015:17 är ända- målsenligt utformat utifrån denna utgångspunkt (avsnitt 8.3.2). I betänkandet har en konsekvensanalys gjorts av förslaget och vi hänvisar därför till den. Utökade möjligheter att inhämta uppgifter I avsnitt 8.3.3 föreslås att får möjligheter att begära uppgifter om juridiska personer när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av socialförsäkringsbalken. Vidare föreslås i avsnitt 8.3.4 utökade möjligheter att inhämta upp- gifter från banker och andra penninginrättningar avseende en namngiven person när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av socialförsäkringsbalken. För del gäller denna möjlighet även avseende juridiska personer. Förslagen i denna del innebär en utvidgning av den möjlighet som myndig- heterna har att begära uppgifter. Vidare föreslår vi i avsnitt 8.3.5 att Arbetsförmedlingen ges möjligheter att i vissa fall inhämta uppgifter från tredje man. Förslagen föranleds av ett ökat behov av att kunna kontrollera uppgifter om främst företag. För myndigheternas del blir därför detta ett utvidgat verktyg i handläggningen. Mot denna bakgrund gör vi bedömningen att förslaget inte innebär några kostnads- ökningar för myndigheterna. Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen När det gäller dem som ska lämna uppgifter kan förslagen i och för sig innebära en viss ökad arbetsbelastning. Enligt förslagen är det dock inte fråga om en utvidgad regelmässig inhämtning av uppgifter, varför den ökade arbetsbelastningen inte torde bli särskilt stor. Utredningen gör sammantaget bedömningen att förslaget inte heller för de uppgiftsskyldiga kommer att innebära några ekonomiska konsekvenser. Utbetalning av lönegaranti ska handläggas av Förslaget innebär att påförs en helt ny uppgift. De initiala kostnaderna för beräknas preliminärt uppgå till . Kostnaderna består huvudsakligen av upphand- ling eller utbyggnad av ett it-system för att hantera utbetalningar av lönegaranti och att lämna kontrolluppgifter gällande dessa. Vidare uppkommer kostnader exempelvis för att rekrytera och utbilda personal, skriva rättslig vägledning, informera och upparbeta rutiner med konkursförvaltare och företagsrekonstruktörer samt uppdatera webbplats. De löpande kostnaderna därefter bedöms ligga i storleksord- ningen . Kostnaderna består i huvudsak av personalkostnader, förvaltning av it-system eller kostnader för licenser, transaktionskostnader för utbetalningar och lämnande av kontrolluppgifter samt uppdatering av rättsliga frågor och metod- stöd. Denna beräkning bygger bl.a. på antagandet att utbetalning av lönegaranti sker till cirka 25 000 personer , vilket är ett genomsnitt av antalet personer som enligt statistik från tillsyns- myndigheten fått lönegaranti –2015. Den löpande kostnaden bör i första hand finansieras genom en omfördelning av medel från länsstyrelserna till och den initiala kostna- den genom ett tillskott. har ingen möjlighet att återkräva belopp som betalats ut felaktigt. Med utredningens förslag ges myndigheten en sådan rätt och tillförs på så sätt en ny uppgift. Enligt Migrations- verkets årsredovisning för uppgår de felaktiga utbetalningar Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen till av de totala utbetalningarna (cirka 7,5 miljo- ner kronor). Med tanke på att de belopp som utbetalas är relativt små skulle detta kunna leda till att ett stort antal processer måste drivas av i händelse av att mottagaren inte åter- betalar frivilligt. Enligt utredningens mening bör dock antalet processer begränsas dels av att det inte finns något krav på att ska (utan endast får) återkräva felaktigt utbetalda belopp och de förutsättningar som hindrar att återkrav får ske, dels att ges rätt att efterge felaktigt utbetalda belopp. Det torde således i första hand bli fråga om att driva processer gällande de allvarligare fallen. Hur stort antal processer det är fråga om är dock mycket svårt att uppskatta . Utredningen gör därför den initiala bedömningen att uppgiften kan rymmas inom de befintliga anslagen, men att ytterligare resurser kan behöva tillskjutas för det fall antalet processer skulle visa sig bli stort. Motsvarande gäller eventuella ekonomiska konsekvenser för domstolarna. Underrättelseskyldighet och straffrättslig reglering Utvidgad underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemet Vi föreslår att även kommunernas socialnämnder, , konkursförvaltare och företagsrekonstruktörer åläggs en under- rättelseskyldighet enligt lagen därom. Detta är en ny uppgift för aktörerna vilket inledningsvis torde innebära viss kostnad för utbildning och utarbetande av exempelvis rutiner för denna uppgift. Därefter tillkommer endast det arbete som det innebär att lämna underrättelser vid misstankar om felaktiga utbetalningar. En sådan uppgift kommer att ingå i de ovan nämnda aktörernas löpande hand- läggning och i praktiken inte innebära några kostnadsökningar. Våra förslag innebär dels ett utvidgat tillämpningsområde för bidrags- brottslagen, dels att en ny straffbestämmelse om folkbokförings- brott införs. Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen I fråga om det utvidgade tillämpningsområdet menar vi att det inte kommer att leda till någon kostnadsökning då förslaget i princip innebär att gärningar som bestraffas som bedrägeri i stället kommer att bedömas enligt bidragsbrottslagen. Den nykriminali- sering som föreslås kan antas leda till anmälningar och lagföring av nya fall och således en viss ökning av måltillströmningen till dom- stolarna. Förslagen kan dock inte anses medföra annat än en margi- nell ökning av arbetsbelastningen för utredare, polis, åklagare och domstolar. Detsamma torde gälla för Kriminalvården. Det införs vidare en utvidgad anmälningsskyldighet enligt bidrags- brottslagen för konkursförvaltare, företagsrekonstruktörer och , vilket föranleds av att brott som riktas mot lönegarantin lyfts in i bidragsbrottslagen. Även en sådan uppgift måste i likhet med resonemanget kring underrättelseskyldigheten anses ingå i löpande verksamhet och endast medföra marginellt ökad arbetsinsats. När det gäller konkurs- förvaltare och företagsrekonstruktörer innebär anmälningsskyldig- heten ytterligare ett arbetsmoment som ska ersättas av staten. Förslaget kan således förväntas medföra en viss kostnadsökning, men i ett helhetsperspektiv endast av marginell betydelse. Ny organisation för att utreda och beivra brott Förslaget innebär omfattande och genomgripande förändringar av den nuvarande ordningen. Utredningen menar att de exakta kostna- derna måste utredas närmare i särskild ordning för att säkerställa ett smidigt och rättssäkert genomförande. Nedan redogör vi dock övergripande för vilka ekonomiska konsekvenser förslaget innebär. Ett inrättande av en fristående utredande enhet utanför Polis- myndigheten kommer att påverka myndighetens bedrägerisektioner. En förflyttning av utredningar om brott mot bidragsbrottslagen till (eller annan myndighet) frigör resurser hos . Bedrägerisektionerna är hårt belastade och det finns ett stort antal ärenden i balans. Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen Utredningen har med hjälp av i region uppskattat resursen för en ny utredande sektion vid För- säkringskassan utifrån det antal anmälningar som görs till Polis- myndigheten . Beräkningen har utgått ifrån från dagens lag- stiftning vad gäller bidragsbrott (brottskoder 5060-5075), varför bl.a. det som bedöms som grova bedrägerier såsom assistans- bedrägerier och bedrägerier mot Arbetsförmedlingen inte ingår. Antalet årsarbetskrafter (åa) kan uppskattas till 128 åa utifrån en beräkning av hur många timmar en enkel respektive komplex utredning kan ta. Uträkningen är mycket grov och bygger på flera antaganden. Utredningen har ovan angett att flera av våra förslag kan för- väntas leda till att fler brott upptäcks och anmäls. För att dessa förslag ska leda till en positiv effekt krävs att det finns en utredande enhet utanför som kan ta om hand ärendena. Enligt uppgift är bedrägerisektionerna i landet så hårt belastade att även om utredningens förslag i övrigt skulle genomföras skulle med nuvarande förutsättningar ha begränsade möjligheter att utreda fler bidragsbrott än . Det finns därför en risk att ett flertal av utredningens övriga förslag inte skulle få någon större effekt om utredningsansvaret skulle ligga kvar på Polis- myndigheten. Det är inte orimligt att utgå i från att kommer att rekrytera viss personal från . Den brottsutredande enheten inom kommer enligt vårt förslag att inleda och leda förundersökningar samt biträda förundersökningsledare eller åklagare vid förundersökning och förutredning i fråga om brottslighet som riktas mot välfärdssyste- men. Den kommer också att bedriva spanings- och underrättelse- verksamhet samt ha vissa brottsförebyggande uppgifter. Antal utredningar som kommer att handläggas vid Försäkrings- kassan och exakt hur stora resurser som behövs är svårt att beräkna. Det beror bl.a. på att det statistiska underlaget är osäkert. Reformen kommer dock, som nämnts, att genomföras successivt i takt med att bygger upp kompetens och organisation. Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen En preliminär bedömning kan dock göras utifrån att en fullt utbyggd brottsutredande verksamhet vid kan beräknas få ett inflöde av omkring 14 000 brott . De redovisade siffrorna ger en uppfattning om den yttre ramen för Försäkrings- kassans brottsutredande verksamhet vid en oförändrad ambitions- nivå. Vid preliminär bedömning av resursbehovet är den ovan beskrivna arbetskraftsåtgången för bidragsbrottsutredningar av intresse vilket innebär att behöver tillsätta 128 åa för att hantera ärenden som med dagens lagstiftning gäller bidrags- brott. I beräkningen ingår förundersökningsledare, utredare, perso- nal för hantering av beslag, it-forensiker, tillgångsutredare m.fl. Även resurs för ledning och annat verksamhetsstöd samt handläggare som arbetar med underrättelseverksamhet ingår. Till detta ska räknas den resurs där kommer att medverka i samverkan med polis i ärenden som utgör grova bedrägerier, såsom assistansbedrägerier och bedrägerier mot . Också andra faktorer måste beaktas som exempelvis den höjning av ambitionsnivån som förslaget kan antas leda till hos utbetalande myndigheter och som kan påverka inflödet av anmäl- ningar. Behovet påverkas också av hur enheten kommer att organi- seras. Det är rimligt att anta att enheten på grund av stora geogra- fiska avstånd måste lokaliseras i olika delar av landet. Vid en samlad bedömning beräknar utredningen att en fullt utbyggd brotts- bekämpande enhet inom kommer att omfatta cirka 200 tjänster. Organisationsförändringen medför också initiala investerings- och omställningskostnader för . Hur stora dessa kostnader blir beror bl.a. på hur man geografiskt väljer att organisera enheten och i vilken utsträckning enheten t.ex. ryms inom För- säkringskassans nuvarande lokaler. Det är av stor vikt att ett inordnande av verksamheten inom För- säkringskassan sker skyndsamt efter det att ett beslut om inrättande fattas. I annat fall riskerar tempot i brottsbekämpningen att minska med samhällsekonomiska förluster som följd. Inledningsvis kommer det också att krävas betydande utbild- ningsinsatser som den operativa verksamheten kommer att vara av begränsad omfattning. En översiktlig uppskattning av kostnaderna för Försäkrings- kassans bidragsbrottsenhet ser ut enligt följande. SOU 2017:37 Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen Tabell 15.1 Löpande kostnader Kostnaderna är beräknade med utgångspunkt i 200 åa Övriga driftskostnader (resor m.m.) Löpande kostnader it m.m. Utredningen gör bedömningen att verksamheten under ett in- ledande skede kan påbörjas med ett mindre anslag och att medel tillförs i takt med att verksamheten byggs upp. Kostnaderna för den utökade utredningsverksamheten torde delvis kunna finansieras genom en omfördelning av anslag från Polis- myndigheten till . Utredningen anser inte att det är möjligt att ha en klar bild om vilket arbete en fullt utbyggd verksamhet i enlighet med det förslag som läggs fram kommer att generera för åklagarnas del. Behovet av åklagarinsatser kommer dock att öka med anledning av utredningens förslag om att fler utredningar om bidragsbrott ska bli åklagarledda. Ökningen torde dock vara marginell. Utredningens förslag om en överflyttning av handläggningen av mål till innebär att medel behöver flyttas från till motsvarande den resurs som kan antas behövas. Förslaget kommer också att innebära en ökad belastning för stödjande enheter och den polisoperativa enheten vid Ekobrotts- myndigheten. Eftersom detta är en resurs som tidigare funnits hos bör även denna kunna finansieras genom en omfördelning av resurser från till Ekobrotts- myndigheten. Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen Vid ett antagande om en förstärkning vid Ekobrottsmyndig- heten med 14 åklagare, 25 poliser, 4 revisorer, 1 analytiker och 5 administratörer uppgår kostnaden till . Enligt vår mening måste dock en närmare beräkning av behovet göras i anslutning till genomförandet av utredningens förslag. Även domstolarna kan i ett längre perspektiv påverkas av den föreslagna reformen bl.a. på den grunden att inrättandet av en särskild brottsutredande enhet inom möjliggör en ambitionsökning när det gäller att utreda och beivra brott inom välfärdsområdet. Det gäller både svårare brott och mindre allvarliga brott. Förslaget att ska handlägga mål om brott mot bidragsbrottslagen och vara förundersökningsledare vid grova bidragsbrott kan innebära att åklagare bygger upp team med kom- petens från såväl som Försäkrings- kassans bidragsbrottsenhet. Detta innebär att resurser från skatte- brottsenheten kan tas i anspråk för ärenden som inte handläggs inom . Vi bedömer dock att det endast kommer att leda till marginella kostnader vilka kan antas rymmas inom befintligt anslag. När det gäller andra utbetalande myndigheter kan noteras att dessa kan beröras av förslaget genom initiala kompetensförluster då kompetens från dessa myndigheter kan rekryteras till bidragsbrotts- enheten. Detta kan påverka berörda myndigheters kontroll- och utredningsarbete men torde inte få några ekonomiska konsekvenser. Tillsammans med skälen för våra förslag har vi redogjort för vilka konsekvenser som dessa kan få för den personliga integriteten i de fall sådana har kunnat förutses. Det finns dock skäl att också göra en samlad och övergripande analys av konsekvenserna för den personliga integriteten. Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen Vi föreslår bl.a. att ska ges direktåtkomst till andra myndigheters databaser, att direktåtkomst till verksamhetsregister utökas samt att folkbokförande verksamhet ska få direktåtkomst till uppgifter i beskattningsdatabasen. De åtgärder som vi föreslår innebär ett utökat utbyte genom direktåtkomst av uppgifter om enskilda personer mellan myndigheter. Som vi redogjort för under respektive förslag innebär det i princip inte någon utökning av vilka uppgifter som får utbytas jämfört med , utan tar främst sikte på formen för informationsutbytet. Informationsutbytet avser i vissa avseenden detaljerade uppgifter om inkomster som omfattas av absolut sekretess hos , och därför inte utan vidare kan spridas till andra verksamheter hos myndigheter, eller uppgifter som är sekretessbelagda hos . Informationsutbytet om- fattar dock till stor del också uppgifter som är offentliga hos myndigheterna. Vi föreslår vidare ett flertal andra åtgärder som bl.a. innebär en utökad underrättelseskyldighet och möjligheter att inhämta upp- gifter främst om företag. Utredningen har bedömt att ett utökat informationsutbyte är nödvändigt för att uppnå det avsedda syftet med våra förslag, dvs. att förebygga och förhindra kvalificerade brott mot välfärdssystemen. När det gäller direktåtkomst anses den generellt öka riskerna för intrång i den personliga integriteten, eftersom uppgifter blir till- gängliga för fler personer och den utlämnande myndighetens möjlig- heter att kontrollera användningen av uppgifterna minskar. Vi har därför ställt vissa krav på åtkomsten för att upprätthålla skyddet för den personliga integriteten. När det gäller övriga förslag om utökade möjligheter att inhämta information anser utredningen att de intressen som talar för för- slagen väger tyngre än de integritetsskäl som talar emot. Även sett till förslagens samlade effekter anser vi att dessa är förenliga med kraven på skydd mot oacceptabla intrång i den personliga integri- teten. Ikraftträdande m.m. och konsekvenser av förslagen Med våra förslag minskar risken för att oseriösa företag i organi- serade och systematiska former begår brott mot välfärdssystemen. Förslagen innebär således positiva effekter för företagen genom en ökad konkurrensneutralitet och konkurrens på lika villkor samt genom att motverka att företag som kringgår lagstiftning eller på annat sätt missbrukar regelverk får högre vinstmarginaler än sina seriösa konkurrenter, t.ex. genom oriktig utbetalning av ersättning från staten. En sund konkurrens leder också till positiva effekter ur ett arbetsmarknadspolitiskt perspektiv genom att detta kan mot- verka att anställda får arbeta under dåliga arbetsvillkor.