sou · H5B327 · 2017-03-31 00:00:00 — För enskilda näringsidkare och handelsbolag med fysiska personer som delägare har klassificering av en fastighet som lager- eller kapital- tillgång skattemässig betydelse på så sätt att den avgör om kapital- vinsten på en fastighet ska tas upp i inkomstslaget näringsverksamhet eller kapital. Detta framgår av 13 kap. 6 § första stycket IL, där det anges att kapitalvinster på näringsfastigheter räknas till inkomstslaget kapital för enskilda näringsidkare. Bestämmelsen är ett undantag vid inkomst- beräkningen. Eftersom kapitalvinst bara kan uppkomma på en kapital- tillgång (25 kap. 3 § IL) ska vinst vid avyttring av en lagerfastighet tas upp i inkomstslaget näringsverksamhet. Slopad tillgångsklassificering av fastigheter i bolagssektorn redning redogjorde för bakgrunden till reglerna och resonerade något kring det lämpliga med dem.12 Reglerna tillkom i samband med skattereform då man gick från en indexuppräknad till en nominell kapitalvinstbeskattning (som kallades realisationsvinst- beskattning). Inkomsten ökade då väsentligt och i syfte att motverka ”besvärande inlåsningseffekter” skulle vinsten tas upp i inkomstslaget kapital i stället för i näringsverksamhet. Utredningen om reformerad inkomstbeskattning (RINK) konstaterade att skattebetalningarna i många fall kunde uppgå till 50–av vinsten.13 Om fastig- heten var högt belånad kunde det uppstå en likviditetsbrist i och med försäljningen. Riskerna för inlåsningseffekter var således höga och det fanns praktiska skäl för den ändring som föreslogs i propositionen. Å andra sidan innebär den nuvarande ordningen att det föreligger en asymmetri i beskattningen. Räntekostnader – som i en fastighetsför- valtande verksamhet sällan är en kostnad enbart för förvärv av den löpande avkastningen, utan också är motiverade av en framtida för- väntad värdestegring – får dras av fullt ut i det för enskilda närings- idkare progressivt beskattade inkomstslaget näringsverksamhet. Kapi- talvinsten ska dock tas upp i det proportionellt beskattade inkomst- slaget kapital. Jag konstaterar att det finns skäl både för att behålla den rådande ordningen och för att ändra beskattningen så att även kapitalvinster på näringsfastigheter ska tas upp i inkomstslaget näringsverksamhet. Förenklingsaspekten av att slopa klassificeringsreglerna skulle bli större om det kunde göras generellt för hela inkomstslaget närings- verksamhet. Efter en samlad bedömning har jag dock stannat för att inte föreslå några ändringar i regelverket för enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag. Reglerna i 27 kap. IL ska således fortsätta att gälla för denna kategori av företag. 12SOU 2005:99 s. 281–282. 13SOU 1989:33, del II s. 82 f. Slopad tillgångsklassificering av fastigheter i bolagssektorn Ett handelsbolags resultat beskattas hos delägarna. Själva resultat- beräkningen, och därmed också klassificeringen av fastigheter som lager eller kapitaltillgång, görs dock på bolagsnivå. Kapitalvinster på fastigheter ska tas upp i inkomstslaget kapital för delägare som är fysiska personer. Den slopade klassificeringen bör inte gälla för fysiska personer som är delägare i handelsbolag. Om så skulle vara fallet uppkommer incitament för enskilda näringsidkare som bedriver byggnadsrörelse eller handel med fastigheter att föra över verksamheten till ett handels- bolag i stället, i syfte att beskattningen av vinst på fastigheterna ska ske i inkomstslaget kapital i stället för i näringsverksamhet. Det skulle dock bli onödigt komplicerat om en fastighet skulle klassificeras på olika sätt beroende på vem som är delägare. I handels- bolag med såväl juridiska personer som fysiska personer i ägarkretsen skulle fastigheten kunna få flera olika skattemässiga värden och behandlas på skilda sätt vid den löpande beskattningen. Jag anser att det inte heller är lämpligt att undantagslöst låta klassificeringsreglerna fortsättningsvis gälla för handelsbolag, när de avskaffas för juridiska personer. Juridiska personer som vill få en fastighet klassificerad som lager skulle då kunna lägga den i ett han- delsbolag, vilket på grund av delägarbeskattningen skulle få i princip samma effekt som ett direktägande. Jag har stannat för att klassificeringen av fastigheter i lager- eller kapitaltillgångar ska slopas för handelsbolag som bara har juridiska personer som delägare. Om det finns en fysisk person eller ett han- delsbolag med en fysisk person som delägare i delägarkretsen, ska uppdelningen i lager- och kapitaltillgång finnas kvar för de fastigheter som handelsbolaget äger. Lösningen är inte helt idealisk eftersom en juridisk person som vill få en fastighet klassificerad som en lagertillgång kan bilda ett handels- bolag tillsammans med en fysisk person. Min uppfattning är dock att risken är liten för att valfriheten i klassificeringen (och därmed rätten till nedskrivning) kommer att leva kvar i praktiken. De nödvändiga konstellationerna går inte att åstadkomma inom en bolagskoncern. Det förhållandet att en fysisk person måste upptas i ägarkretsen bör verka avhållande, särskilt med beaktande av att en fysisk person ska ta upp kapitalvinst från en lagerfastighet i inkomstslaget näringsverk- Slopad tillgångsklassificering av fastigheter i bolagssektorn samhet Tillsammans med det faktum att det inte går att göra under- prisöverlåtelser till och från handelsbolag bör utrymmet för fortsatt valfrihet vara försumbart med den föreslagna utformningen av reglerna. Det är dock viktigt att regeringen och följer den faktiska tillämpningen av reglerna. Om det skulle visa sig att min bedömning av riskerna för kringgåenden är felaktig och att företagen tar in fysiska personer som delägare i syfte att klassificera fastigheter som lager, måste reglerna ändras. Regler för att motverka ett sådant förfarande kan utformas på två sätt. För det första kan det införas individuell klassificering av fastigheter i handelsbolag beroende på delägare, vilket också innebär att varje delägare gör värdeminsknings- avdrag eller nedskrivning beroende på vilken klassificering som är aktuell för denne. Även kapitalvinstberäkningen kommer att bli beroende av vem som är delägare. För det andra kan slopandet av klassificeringsreglerna gälla generellt och även utsträckas till enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag. Det innebär att de för- och nackdelar med en generell lagstiftning som anges i föregående avsnitt måste tas i beaktande. Förslaget innebär ändringar i 13 kap. 1 a §, 22 kap. 6 och 10 §§, 23 kap. 2 § och 27 kap. 1 och 4 §§ IL samt att det införs en ny paragraf, 17 kap. 9 § IL. Det innebär även ändringar i 2 kap. 7 § och 13 kap. 13 § mervärdesskattelagen. Förslag: De ändrade reglerna träder i kraft . Vid ikraftträdandet ska lagerfastigheter klassificeras om till kapital- tillgångar. För fastigheter som vid ikraftträdandet ändrar karaktär från lagertillgång till kapitaltillgång ska fastighetens anskaffnings- värde som kapitaltillgång anses vara det skattemässiga värde fastig- heten hade som lagertillgång. Slopad tillgångsklassificering av fastigheter i bolagssektorn De nya reglerna om slopad klassificering av fastigheter som lager- eller kapitaltillgångar i bolagssektorn träder i kraft . övergår samtliga befintliga lagerfastigheter till att bli kapitaltillgångar. Fastigheter som övergår från att vara en lagertillgång till att vara en kapitaltillgång ska få ett anskaffningsvärde som ska användas för att beräkna framtida värdeminskningsavdrag samt dras av vid en framtida direktavyttring. För att upprätthålla kontinuiteten vid be- skattningen ska anskaffningsvärdet bestämmas till ett belopp som motsvarar fastighetens skattemässiga värde för ikraft- trädandet. Hur det skattemässiga värdet beräknas för en lager- fastighet anges i 2 kap. 31 § IL. Förslaget föranleder införande av punkten 3 i övergångsbestämmelserna. 15Kontinuitet för anskaffnings- värdet vid underprisöverlåtelser av fastigheter Som huvudregel i inkomstslaget näringsverksamhet gäller att en över- låtelse till ett pris som understiger marknadsvärdet utan att det är affärsmässigt motiverat ska behandlas som ett uttag ur verksamheten (22 kap. 3 § inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL). Ett uttag ska uttagsbeskattas, vilket innebär att överlåtelsen skattemässigt ska behandlas som om den skett till marknadsvärdet (22 kap. 7 § IL). Undantag från uttagsbeskattning görs i vissa fall vid s.k. underpris- överlåtelser (22 kap. 11 § IL). En underprisöverlåtelse är en överlåtelse av en tillgång till ett pris som understiger marknadsvärdet och som, om vissa villkor är upp- fyllda, inte ska uttagsbeskattas (23 kap. 3 och 9 §§ IL). Om ersätt- ningen understiger tillgångens skattemässiga värde, ska överlåtelsen behandlas som om tillgången avyttrats och förvärvats för ett belopp som motsvarar det skattemässiga värdet (23 kap. 10 § IL). Det finns flera villkor som måste vara uppfyllda för att det ska vara fråga om en giltig underprisöverlåtelse (23 kap. 14–29 §§ IL). Som villkor kan nämnas att överlåtaren och förvärvaren måste vara en fysisk person eller ett företag. Förvärvaren måste vara skattskyldig i inkomstslaget näringsverksamhet. Om det inte finns koncernbidragsrätt mellan parterna måste överlåtelsen avse hela näringsverksamheten eller en verksamhetsgren. Det finns även flera villkor när det gäller kvalifi- cerade andelar i överlåtaren respektive förvärvaren. Eftersom under- prisöverlåtelser normalt görs till ett pris som motsvarar skattemässigt värde eller lägre sker de flesta sådana överlåtelser inom en koncern eller annan intressegemenskap. Vid en underprisöverlåtelse får köparen ett nytt anskaffnings- värde baserat på det högsta av ersättningen eller det skattemässiga Kontinuitet för anskaffningsvärdet vid underprisöverlåtelser av fastigheter Det innebär att det inte råder skattemässig kontinuitet med avseende på anskaffningsvärde eller gjorda värdeminskningsavdrag. När det gäller fastigheter ska anskaffningsvärdet fördelas på mark respektive byggnad vilket kan innebära att den ursprungliga för- delningen av anskaffningsvärdet mellan mark och byggnad kan för- ändras på grund av underprisöverlåtelsen. Genom en sådan över- låtelse kan underlag för värdeminskningsavdrag flyttas från sådant som inte medför skattemässiga avdrag (mark) till sådant som gör det (byggnad) och tvärtom. I detta avsnitt beskrivs för- och nackdelar med avsaknaden av kontinuitet vid underprisöverlåtelser med avseende på anskaffnings- värde och gjorda värdeminskningsavdrag på fastigheter. Därefter lämnas ett förslag om att införa kontinuitet i nu nämnda fall. 15.1Till vilket värde ska tillgången anses avyttrad och förvärvad Parterna i en underprisöverlåtelse bestämmer ofta ersättningen till det skattemässiga värdet på tillgången. För säljaren uppstår då varken en skattemässig vinst eller förlust vid överlåtelsen. Köparen får till- godoräkna sig ersättningen som anskaffningsvärde för tillgången. Be- skattningen av tillgångens övervärde (mellanskillnaden mellan mark- nadsvärdet och det skattemässiga värdet) skjuts upp. Följande exempel kan illustrera vad som händer när försäljnings- priset motsvarar det skattemässiga värdet. Aktiebolaget A överlåter en tillgång till aktiebolaget B. Försäljningspriset är , marknadsvärdet är och det skattemässiga värdet är . Under förutsättning att villkoren i 23 kap. IL är upp- fyllda, dvs. att överlåtelsen är en giltig underprisöverlåtelse, undviker bolag A uttagsbeskattning upp till marknadsvärdet enligt 22 kap. IL. Tillgången har avyttrats för ett belopp som motsvarar det skattemäs- siga värdet, . Bolag B anses ha förvärvat tillgångarna för samma belopp, vilket också blir B:s anskaffningsvärde för tillgången. Bestämmelsen i 23 kap. 10 § IL anger att om förvärvaren lämnar ersättning som är lägre än tillgångens skattemässiga värde, ska över- låtelsen behandlas som om tillgången har avyttrats mot en ersätt- ning som motsvarar det skattemässiga värdet. Ersättningen ska i ett sådant fall anses motsvara tillgångens skattemässiga värde och för- Kontinuitet för anskaffningsvärdet vid underprisöverlåtelser av fastigheter värvaren anses ha förvärvat tillgången för detta belopp. Effekten av bestämmelsen är att det inte uppkommer någon skattemässig för- lust i de fall ersättningen bestäms till ett belopp som understiger till- gångens skattemässiga värde. Situationen motsvarar att bolaget A i exemplet ovan säljer fastig- heten till bolaget B för , exempelvis . Eftersom ersättningen understiger tillgångens skatte- mässiga värde ska överlåtelsen hos A behandlas som om tillgången hade avyttrats för det skattemässiga värdet, . Bolag A ska i stället för den verkliga ersättningen på anses ha fått en ersättning om . Transaktionen som helhet får därmed inga skattekonsekvenser för A 100 – 100. Bolag B å andra sidan anses ha förvärvat tillgångarna för det skattemässiga värdet, , trots att bolaget endast har betalat . Med regleringen bortfaller den skattemässiga förlust som annars skulle uppkomma hos A, som motsvarande justering av B:s anskaffningsvärde kommer att leda till en motsvarande lägre beskatt- ningsbar kapitalvinst (eller större kapitalförlust) hos B när denne förfogar över tillgången. Ersättningen måste understiga marknadsvärdet på tillgången för att det ska vara fråga om en underprisöverlåtelse. Situationen då ersättningen vid en underprisöverlåtelse ligger någonstans mellan det skattemässiga värdet och marknadsvärdet har inte uttryckligen reglerats. Av förarbetena framgår att skillnaden mellan ersättningen och det skattemässiga värdet kommer att beskattas i ett sådant fall.1 Förvärvaren får då enligt allmänna regler tillgodoräkna sig ersätt- ningen som anskaffningsvärde för tillgångarna. Anta att aktiebolaget A i exemplet ovan överlåter fastigheten till aktiebolaget B för exempelvis . Eftersom ersättningen överstiger tillgångens skattemässiga värde beskattas skillnaden mellan ersättningen och det skattemässiga värdet, dvs. , i bolag A. Bolag B får å andra sidan tillgodoräkna sig hela ersättningen () som anskaffningsvärde. 1998/99:15 s. 150. Kontinuitet för anskaffningsvärdet vid underprisöverlåtelser av fastigheter 15.2Återföring av tidigare gjorda avdrag vid underprisöverlåtelse av näringsfastighet Vid avyttring av en näringsfastighet ska säljaren normalt, enligt reglerna i 26 kap. IL, återföra de avdrag för värdehöjande reparationer och underhåll samt värdeminskningsavdrag som har gjorts. När en underprisöverlåtelse görs av en näringsfastighet som är en kapitaltillgång kommer säljaren inte att återföra gjorda värdeminsk- ningsavdrag till beskattning. Detta regleras inte uttryckligen i 23 kap. IL utan följer av att det skattemässiga värdet på kapitaltill- gångar definieras som det omkostnadsbelopp som gäller vid kapital- vinstbeskattningen, reducerat med medgivna värdeminskningsavdrag (2 kap. 32 § IL). Följande exempel kan åskådliggöra tillämpningen. Anta att en näringsfastighet har ett omkostnadsbelopp på enligt kapitalvinstreglerna. Ägaren har vid beskattningen fått avdrag för värdeminskning med . Det skattemässiga värdet är således . Fastigheten överlåts mot en ersättning som understiger det skattemässiga värdet och villkoren för en giltig underprisöverlåtelse antas vara uppfyllda. Enligt 23 kap. 10 § IL anses fastigheten överlåten till dess skattemässiga värde, . Detta värde, som alltså anses utgöra ersättningen för fastigheten, understiger omkostnadsbeloppet enligt kapitalvinstreglerna, 10 miljo- ner kronor, vilket leder till att det belopp, , som av- ser medgivna värdeminskningsavdrag som ska återföras till beskatt- ning, ska minskas med skillnaden mellan omkostnadsbeloppet och ersättningen (10 – 8 = 2) (26 kap. 5 § IL). Det får till följd att värde- minskningsavdragen inte kommer att återföras. I stället ska man reducera omkostnadsbeloppet (45 kap. 16 § första stycket IL) med motsvarande belopp, dvs. Detta innebär att om- kostnadsbeloppet vid kapitalvinstberäkningen reduceras från 10 mil- joner kronor till . Resultatet blir att det inte uppstår någon skattemässig vinst eller förlust vid överlåtelsen, som några värdeminskningsavdrag inte återförs. Förvärvarens anskaff- ningsvärde uppgår till det skattemässiga värdet på fastigheten, 8 miljo- ner kronor. Om underprisöverlåtelsen i stället avser en näringsfastighet som är en lagertillgång är reglerna något annorlunda utformade. Enligt definitionen av skattemässigt värde i 2 kap. 31 § IL avseende lager- Kontinuitet för anskaffningsvärdet vid underprisöverlåtelser av fastigheter fastigheter ska man beakta värdeminskningsavdrag som fastighets- ägaren har gjort vid beskattningen, men inte i räkenskaperna, när man bestämmer det skattemässiga värdet på fastigheten. Vid en underprisöverlåtelse ska överlåtaren därför återföra de värdeminsk- ningsavdrag som gjorts vid beskattningen men inte i räkenska- perna. Detsamma gäller för sådana avdrag för värdehöjande repara- tioner och underhåll som har gjorts vid beskattningen men inte i räkenskaperna (26 kap. 12 § IL). En lagerfastighet anses vid en över- låtelse enligt underprisreglerna vara överlåten till ett belopp som mot- svarar det skattemässiga värdet. Anledningen till att de avdrag som överlåtaren har gjort vid beskattningen – men inte i räkenskaperna – ska återföras till beskattning vid en underprisöverlåtelse, är att över- låtaren annars skulle få ett dubbelt avdrag med ett belopp som mot- svarar tidigare medgivna sådana avdrag. Underprisöverlåtelse av en näringsfastighet från en fysisk per- son är inte möjligt. Detta eftersom en kapitalvinst på en sådan fastighet inte beskattas i näringsverksamhet utan i inkomstslaget kapital. Det förhållandet att inte fysiska personer, utan endast bolag, kan överlåta fastigheter enligt underprisreglerna är också ett av skälen till varför det inte är något problem att värdeminsknings- avdragen inte återförs vid en underprisöverlåtelse. I bolagssektorn gäller samma skattesats, både med avseende på subjekt och på in- komst. Vilken teknik – återföring eller minskat omkostnadsbelopp – som används för att säkerställa att det inte uppkommer dubbla avdragsmöjligheter är därför mindre intressant. Det finns i detta fall ingen risk för dubbla avdrag eftersom anskaffningsvärdet ska be- stämmas till skattemässigt värde. De gjorda värdeminskningsavdragen minskar således förvärvarens anskaffningsvärde. 15.3Nytt underlag för värdeminskningsavdrag efter underprisöverlåtelse Som angetts ovan ska tillgången – i de fall ersättningen understiger det skattemässiga värdet vid en underprisöverlåtelse – anses förvärvad för ett belopp motsvarande det skattemässiga värdet. För fastigheter är detta omkostnadsbeloppet (anskaffningsvärdet) minskat med gjorda värdeminskningsavdrag. Det innebär att förvärvaren får ett i jämförelse med överlåtaren nytt anskaffningsvärde som kommer Kontinuitet för anskaffningsvärdet vid underprisöverlåtelser av fastigheter att ligga till grund för värdeminskningsavdrag hos förvärvaren. Vid en underprisöverlåtelse är det således inte skattemässig kontinuitet (inträde i överlåtarens skattemässiga situation) som gäller, som fallet är t.ex. vid arv eller gåva. Anskaffningsvärdet för en byggnad ska dras av genom årliga värdeminskningsavdrag enligt bestämmelserna i 19 kap. IL. Av 19 kap. 11 § IL framgår att anskaffningsvärdet för en fastighet ska propor- tioneras mellan mark och byggnad med den kvot som gäller för taxeringsvärdet. Eftersom en underprisöverlåtelse ska behandlas som ett förvärv till skattemässigt värde ska förvärvaren dela upp anskaff- ningsvärdet (dvs. det skattemässiga värdet) på byggnad respektive mark. Det innebär att en del av anskaffningsvärdet som innan under- prisöverlåtelsen belöpte på marken, och som således inte fick skrivas av, efter underprisöverlåtelsen kan komma att belöpa på byggnaden och därmed grunda rätt till värdeminskningsavdrag. Följande exempel illustrerar effekten. Aktiebolaget A äger en hyresfastighet med taxeringsvärdet 10 mil- joner kronor och marknadsvärdet . Taxerings- värdet fördelar sig med på marken och på byggnaden. Fastigheten har varit i bolagets ägo och byggnaden är därför fullt avskriven. Den ursprungliga an- skaffningskostnaden var , varav ansågs hänförliga till marken och till byggnaden. Fastigheten ska nu avyttras till ett dotterbolag utan ersättning. Under förutsättning att villkoren i 23 kap. IL är uppfyllda, dvs. att över- låtelsen är en giltig underprisöverlåtelse, undviker bolag A uttags- beskattning upp till marknadsvärdet enligt 22 kap. IL. Fastigheten anses avyttrad för ett belopp som motsvarar det skattemässiga värdet, , och det uppkommer då ingen skattemässig kapi- talvinst eller kapitalförlust. Fastigheten anses förvärvad för mot- svarande belopp. Dotterbolagets anskaffningsvärde för fastigheten är således , vilket ska fördelas på mark respektive byggnad. Genom att använda den kvot mellan mark och byggnad som gäller enligt taxeringsvärdet ska hänföras till marken och till byggnaden. Det innebär att dotterbolaget får ett underlag för värdeminskningsavdrag på bygg- naden om , som kan skrivas av . För koncernen som helhet innebär underprisöverlåtelsen att det går att fortsätta att göra avdrag för värdeminskning på ett underlag Kontinuitet för anskaffningsvärdet vid underprisöverlåtelser av fastigheter som innan underprisöverlåtelsen var hänförlig till marken och därför inte fick skrivas av. av markdelen av det ursprungliga an- skaffningsvärdet kommer att kunna dras av skattemässigt. I övrigt har underprisöverlåtelsen i praktiken inte haft några skatteeffekter för koncernen. Inte heller har några värden frångått koncernen eller några externa kostnader uppkommit, eftersom det har handlat om en rent koncernintern transaktion. Men har koncernen alltså fått rätt till fortsatta avdrag för en tillgång som redan är fullt av- skriven. Överlåtelser inom en koncern kan således göras med det enda syftet att öka koncernens totala skattemässiga avdrag. En lång- siktigt förvaltad fastighet kan överlåtas till ett annat koncernföretag när byggnaden är fullt avskriven. På så sätt kan koncernen fortsätta att skriva av på den del av det ursprungliga anskaffningsvärdet som avsåg mark. Det finns även tillfällen då en koncernintern överlåtelse till skattemässigt värde resulterar i att koncernen förlorar underlag för värdeminskningsavdrag. Så kan bli fallet t.ex. när markvärdet har ökat snabbare relativt byggnadsvärdet och den effekten har fått genomslag i taxeringsvärdet. Såvitt framgått är detta en inte helt ovanlig företeelse i praktiken. Följande exempel illustrerar den be- skrivna situationen. Anskaffningsvärdet för den aktuella fastigheten är , varav belöper på marken och på byggnaden. Byggnaden har skrivits av med 10 mil- joner kronor och det återstående underlaget för värdeminsknings- avdrag är därmed . Fastighetens totala skatte- mässiga värde är således (= 90 – 10 + 10). Taxer- ingsvärdet antas vara , varav belöper på marken och på byggnaden. Antagandet motsvarar att marken nu antas utgöra en fjärdedel av fastighetsvärdet. Om fastigheten skulle överlåtas till ett annat koncernbolag för det skattemässiga värdet , skulle det värdet utgöra det förvärvande bolagets nya anskaffningsvärde. Detta värde ska fördelas mellan mark och byggnad med samma proportioner som taxerings- värdet. Då kommer att hänföras till byggnaden (= 90 × 60/80) och till marken (= 90 × 20/80). Efter underprisöverlåtelsen blir det nya underlaget för värdeminsk- ningsavdrag alltså , jämfört med 80 miljoner Kontinuitet för anskaffningsvärdet vid underprisöverlåtelser av fastigheter kronor innan underprisöverlåtelsen. I och med överlåtelsen går kon- cernen därmed miste om underlag för värdeminskningsavdrag med totalt . En underprisöverlåtelse innebär också ofta att den tid under vilken kvarvarande framtida värdeminskningsavdrag får göras kommer att bli längre.