sou · H5B380 · 2017-10-25 00:00:00 — Vi har i avsnitt 6.5 lämnat ett förslag till lag med bestäm- melser om personuppgiftsbehandling vid RMV. Vårt lagförslag om- fattar all personuppgiftsbehandling vid myndigheten. Några särskilda bestämmelser beträffande personuppgiftsbehandling i anslutning till hantering av humanbiologiskt material behövs, enligt vår mening, inte. Vårt förslag till lag om hantering av humanbiologiskt material vid RMV innehåller därför inte några bestämmelser om person- Hantering av humanbiologiskt material I stället bör en hänvisning till Rättsmedicinal- verkets datalag göras. 8.5.3Den enskildes inställning till hantering av humanbiologiskt material Vårt förslag: Humanbiologiskt material får hanteras även om den enskilde, eller närstående till en avliden, motsätter sig hanter- ingen. Vid sådana uppdrag som har åtagit sig utöver sin verksamhet i övrigt, och som förutsätter den enskildes samtycke, får hantering av humanbiologiskt material endast ske om den från vilken provet härrör samtycker till en sådan hanter- ing. Om ett lämnat samtycke återkallas, ska det humanbiologiska materialet förstöras. Merparten av den hantering av humanbiologiskt material som vidtas vid RMV sker i ärenden som myndigheten enligt sin instruktion särskilt ska ansvara för. RMV ska enligt 2 § i instruktionen bl.a. ansvara för rättspsykiatriska undersökningar i brottmål, läkarintyg som avses i 7 § personutredningslagen, rättsmedicinska obduktioner och andra rättsmedicinska undersökningar, utfärdande av rättsintyg enligt lagen om rättsintyg i anledning av brott samt rättskemiska och rättsgenetiska undersökningar. Det åvilar också RMV att bistå bl.a. domstol, allmän åklagare och med rätts- medicinsk verksamhet i övrigt. För hanteringen av humanbiologiskt material som äger rum i de ärenden som omfattas av 2 § i instruk- tionen, finns bakomliggande lagstöd i bl.a. de författningar som vi redogjort för i avsnitt 8.4. Således finns exempelvis bestämmelser i 28 kap. om provtagning vid misstanke om brott, i fängelselagen om skyldighet för intagen att lämna vissa prover, i för- äldrabalken och lagen om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap när det gäller de ärenden då domstol fastställer faderskap och bestämmelser i häkteslagen som i viss utsträckning är tillämp- liga vid genomförandet av rättspsykiatriska undersökningar vid RMV. Gemensamt för de regleringar som utgör grund för att det tas prover av humanbiologiskt material (antingen av RMV:s uppdrags- givare eller vid RMV), är att det i författningarna slås fast i vilken Hantering av humanbiologiskt material utsträckning prover får tas även utan den enskildes samtycke. I många fall aktualiserar hanteringen av humanbiologiskt material informa- tion som är särskilt integritetskänslig. Det kan därför inte förut- sättas att de enskilda personer som det humanbiologiska materialet härrör från, av fri vilja ska samverka till RMV:s hantering av de aktuella proverna. I de fall då det föreligger misstanke om brott, kan den enskildes incitament att inte medverka till vidare hantering av tagna prover naturligtvis vara särskilt starkt, men även i övrigt kan det finnas skäl för en enskild att motsätta sig sådan hantering. I den mån provtagning har kunnat ske utan den enskildes samtycke, är det mot denna bakgrund rimligt att även RMV:s vidare hantering av prover av humanbiologiskt material får ske utan samtycke från de personer som proverna härrör från. Syftet med den bakomliggande lagstiftning som möjliggör provtagning och analys vore annars svårt att uppnå. En bestämmelse med denna innebörd bör därför, menar vi, tas in i lagen som reglerar hanteringen av humanbiologiskt mate- rial vid RMV. RMV har, utöver de uppgifter myndigheten har enligt 2 § i sin instruktion, möjlighet att åta sig uppdrag inom sitt ansvarsområde om verksamheten i övrigt medger det. Denna möjlighet regleras i 3 § i instruktionen, varav framgår att RMV får utföra uppdrag inom sitt ansvarsområde om verksamheten i övrigt medger det. Vi åter- kommer i avsnitt 10 till dessa uppdrag och frågan om möjligheten för enskilda och andra aktörer att vända sig till RMV med ett ärende. En gemensam nämnare för uppdragen är att de förutsätter frivilligt medverkande från de personer som är involverade. Således finns exempelvis inte någon möjlighet för en fysisk person som vänder sig direkt till RMV med ett uppdrag om fastställande av faderskap att framtvinga ett prov från en man som kan förmodas vara far till sökanden. I den mån ett ärende bygger på frivilligt deltagande från de personer som är involverade i ärendet genom att lämna prover av humanbiologiskt material, bör också RMV:s fortsatta hantering av provet baseras på den enskildes samtycke. Prover av humanbiologiskt material får därför endast hanteras av RMV om den från vilken provet härrör samtycker till hanteringen. Det är naturligtvis tänk- bart att en person lämnar sitt samtycke till hanteringen, men sedan ändrar uppfattning och inte längre vill medverka. I ett sådant fall bör, enligt vår mening, det humanbiologiska material som kommer från den person som återkallat sitt samtycke förstöras vid RMV. Hantering av humanbiologiskt material 8.5.4Rättsmedicinalverkets forskning samt kvalitets- och utbildningsarbete Vårt förslag: I lagen införs en rätt för att bevara, undersöka och analysera prover av humanbiologiskt mate- rial för systematisk utvärdering, utveckling och säkring av kvali- teten, utbildning i undersökningsverksamheten samt forskning inom myndigheten. En utgångspunkt för vårt förslag till lag om hantering av human- biologiskt material vid RMV, är att rätten för RMV att undersöka och analysera prover av sådant material regleras i annan lagstiftning. Vi har därför inskränkt betydelsen av hantering till att avse beva- rande, utlämnande och förstöring av humanbiologiskt material. Det finns emellertid ett undantag. RMV har uttryckt ett behov av att för vissa särskilda ändamål få använda material som med stöd i annan lagstiftning förekommer vid myndigheten. Det gäller syste- matisk utvärdering av verksamheten, utveckling och säkring av kvali- teten samt utbildning i den bedrivna undersökningsverksamheten. Dessutom finns ett behov av att inom RMV bedriva forskning som förutsätter hantering av humanbiologiskt material. RMV:s arbete med att utvärdera, utveckla och säkra kvaliteten i verksamheten är självfallet av stor betydelse för myndighetens möjlighet att fortsatt utföra de uppgifter som åvilar verket, med de höga krav på till- förlitlighet i bedömningar som rättmätigt ställs på RMV. Myndig- hetens roll som en opartisk, sakkunnig aktör har stor betydelse för domstolars och andra myndigheters rättstillämpande verksamhet. För att skapa goda förutsättningar för RMV:s arbete med dessa frågor, finns därför, menar vi, ett berättigat intresse för myndigheten att få bevara, undersöka och analysera prover av humanbiologiskt material för systematisk utvärdering, utveckling och säkring av kvalitet. En bestämmelse med denna innebörd bör därför införas i lagen. Vid RMV sker en omfattande utbildningsverksamhet. Exempelvis är RMV utbildningsansvarig för specialistläkare i rättsmedicin och i rättspsykiatri, men även en rad andra utbildningsinslag förekom- mer vid myndigheten. Vid sådan myndighetsintern utbildning är undersökning och analyser av prover av humanbiologiskt material viktig. Den lag vi nu föreslår bör därför innehålla en möjlighet för Hantering av humanbiologiskt material RMV att bevara, undersöka och analysera humanbiologiskt material även för utbildningsändamål. RMV:s medarbetare bedriver ett omfattande forskningsarbete, i syfte att säkerställa myndighetens möjlighet att lämna rättsäkra ut- låtanden som vilar på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Forskning inom RMV har bl.a. gett upphov till allt säkrare analys- metoder. Det är, mot denna bakgrund, angeläget att RMV även fortsättningsvis har möjlighet att bedriva forskning som inkluderar hantering av humanbiologiskt material. Enligt vår uppfattning väger de behov av utvärdering, utveckling, kvalitetssäkring och utbildning som finns vid RMV så pass tungt att det uppväger de konsekvenser för den enskilde som en sådan hantering eventuellt kan innebära. När det gäller RMV:s provhantering för forskning som bedrivs vid myndigheten gör hänsyn till den enskildes integritet emellertid att det finns anledning att likställa forskning inom RMV med sådan forskning som bedrivs i liknande frågor utanför myndigheten. För RMV:s rätt att bevara, undersöka och analysera prover av human- biologiskt material för forskningsändamål bör därför, menar vi, ställas krav på att forskningen har prövats och godkänts av en etikpröv- ningsnämnd enligt etikprövningslagen. Därigenom uppnås också en överensstämmelse mellan den reglering som här är aktuell och den vi föreslår när det gäller annan forskning, se avsnitt 8.5.5. 8.5.5Utlämnande av prover av humanbiologiskt material Vårt förslag: I lagen införs en reglering av de situationer då Rätts- medicinalverket, förutom då detta framgår av annan lag, får lämna ut prover av humanbiologiskt material som myndigheten har tagit eller tagit emot för undersökning och analys. Vid sådant utlämnande får ställa upp sär- skilda villkor som ska gälla för mottagaren av ett prov av human- biologiskt material. Prover av humanbiologiskt material innehåller, som vi har konstaterat (se bl.a. avsnitt 8.5.1), information som kan vara sär- skilt integritetskänslig. Ett utlämnande av sådana prover till annan, utanför RMV, bör därför inte få ske annat än om det finns stöd här- för i lag eller annan författning. Det förekommer relativt ofta att Hantering av humanbiologiskt material RMV tar emot begäran från olika aktörer som vill ta del av prover av humanbiologiskt material som finns vid myndigheten. De bakom- liggande ändamålen för en sådan begäran varierar stort. Det kan exempelvis gälla anhöriga till en avliden person som för begravnings- ändamål vill få utlämnat material som härrör från den avlidne, men även förfrågningar från t.ex. forskare och från hälso- och sjukvården förekommer. Den lagstiftning som innehåller bestämmelser om när humanbiologiskt material får lämnas ut av RMV, är inte ut- tömmande. RMV ställs således ibland inför situationer då någon aktör vänt sig till myndigheten med en begäran att få ut visst material, utan att det för den uppkomna situationen finns någon tillämplig bestämmelse som reglerar hur en sådan begäran ska hanteras. Sådana situationer är, särskilt mot bakgrund av att fråga är om material och information som kan ha stor vikt för den enskilde och dennes inte- gritet, inte tillfredsställande. I den mån det inte redan finns tillämplig lagstiftning för när RMV får lämna ut humanbiologiskt material, bör därför, enligt vår mening, en sådan reglering införas. Ett utlämnande av humanbiologiskt material kan innebära, i de fall då utlämnande begärs av en aktör som inte redan i ett tidigare skede haft tillgång till materialet, dvs. före det att materialet kom till RMV, att materialet får större spridning än annars hade varit fallet. De situationer då RMV ska få lämna ut prover av humanbiologiskt material, bör därför vara sådana att ett utlämnande framstår som så pass angeläget att intresset för ett utlämnande väger tyngre än in- tresset att hålla nere spridningen av materialet. Vi har identifierat ett antal sådana situationer. Det första tillfället då RMV bör få lämna ut humanbiologiskt material är vid en extern undersökning på begäran av åklagare eller allmän domstol med anledning av en förundersökning eller ett brott- mål. Hänsyn till brottsutredande verksamhet har även enligt annan lagstiftning företräde framför hänsyn till den enskildes integritet. I de fall då den person som ett visst prov härrör från också är den person som misstänks ha utsatts för ett brott, är ett utlämnande av materialet också vanligtvis – dock självfallet inte undantagslöst – i den enskildes intresse. De prover av humanbiologiskt material som hanteras vid RMV kan vidare vara, som vi nämnt ovan, av intresse för utredningar inom hälso- och sjukvården. Så kan exempelvis vara fallet om en person avlidit av en sjukdom som kan vara ärftlig. Hantering av humanbiologiskt material biologiskt material bör mot denna bakgrund få ske till hälso- och sjukvården för en klinisk genetisk undersökning avseende en avliden person som är eller har varit föremål för en rättsmedicinsk under- sökning. Som vi har redogjort för i avsnitt 8.5.4 är det humanbiologiska material som finns vid RMV av stor betydelse ur forskningssynpunkt. Sådant material förekommer inte på samma sätt i andra samlingar av prover från människokroppen. Det finns därför ett intresse från forskare, verksamma även utanför RMV, att få ta del av human- biologiskt material som bevaras vid RMV. Genom ett villkor att ut- lämnande för forskning förutsätter att forskningen har prövats och godkänts av en etikprövningsnämnd enligt etikprövningslagen, kan enligt vår mening hänsynen till den enskilde säkerställas. Det förekommer att RMV får del av mänskligt material från personer som, ofta efter en utredning som lett fram till att personen kunnat identifieras, har sitt ursprung utanför landets gränser. Det kan röra sig om s.k. DVI-fall (se närmare härom i avsnitt 3.2), dvs. Disaster Victim Identification vid större katastrofer med flera döda, men det kan också vara fråga om enstaka, isolerade händelser där en person avlidit. I sådana fall kan en utländsk myndighet vända sig till RMV, med en begäran om utlämnande för gravsättning, identifier- ing (om detta inte har kunnat göras vid RMV) eller utredning om brott i utlandet. För att RMV ska kunna efterkomma en sådan be- gäran, bör en bestämmelse om att utlämnande får ske i dessa situa- tioner införas i lagen. I detta sammanhang bör dock framhållas att det som regleras i vårt aktuella förslag till lag endast rör human- biologiskt material. Av våra överväganden i avsnitt 8.5.2 framgår att med humanbiologiskt material inte avses en människokropp i dess helhet. Slutligen bör RMV få lämna ut prover av humanbiologiskt material i situationer då det föreligger fara för enskilds liv eller då det annars föreligger allvarlig risk för enskilds hälsa. De tillfällen vi i detta sam- manhang har i åtanke är av undantagskaraktär. Kraven för att ett ut- lämnande ska få göras med stöd av denna bestämmelse bör, menar vi, ställas högt. När RMV lämnar ut ett prov av humanbiologiskt material upphör myndighetens möjlighet att kontrollera hur detta material framöver hanteras. Det finns emellertid situationer då det är rimligt att RMV kan förena ett utlämnande av ett prov med ett villkor för hur mot- Hantering av humanbiologiskt material tagaren ska förfara med provet. Ett sådant villkor kan exempelvis vara att det humanbiologiska materialet inte får lämnas vidare av mottagaren, men skulle också t.ex. kunna gälla hur materialet ska förvaras. De villkor RMV ställer upp får självfallet inte innebära några inskränkningar i mottagarens rätt enligt lag att hantera materialet på visst sätt. 8.5.6Bevarande och förstöring av prover av humanbiologiskt material Vårt förslag: Prover som har tagit eller tagit emot, ska bevaras vid myndigheten. Den närmare tiden för hur länge ett prov av humanbiologiskt material ska bevaras, liksom vad som ska gälla för förstöring av materialet, får bestämmas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Vägledande för de närmare föreskrifterna om tiden för be- varande och förstöring av prover ska vara provernas hållbarhet och användbarhet för det eller de ändamål som de hanteras av för. I sin undersökningsverksamhet hanterar RMV prover av human- biologiskt material i flera olika ärendetyper. Materialet analyseras och hanteras på olika sätt, med olika metoder och för olika ändamål. Humanbiologiskt material kan, som vi tidigare konstaterat, vara mycket olika till sin uppbyggnad och således vara exempelvis både kroppsvätskor, ben eller en bit vävnad från ett av människokroppens inre organ. Behovet av att bevara ett prov av humanbiologiskt material varierar stort beroende på ärendetyp. Detsamma gäller för hållbarheten hos olika prov, där en del prover har i det närmaste obe- gränsad hållbarhetstid, medan andra är mer flyktiga. De tider för bevarande som tillämpas vid RMV (se avsnitt 8.3.5) illustrerar tydligt detta. Således finns det prover som bevaras för överskådlig framtid, medan andra kasseras efter analys och rapport till uppdragsgivaren. De bakomliggande skälen för hur länge ett prov kan och bör be- varas är så pass skilda mellan olika ärendetyper och olika slags human- biologiskt material, att det inte är möjligt, eller ens önskvärt, med Hantering av humanbiologiskt material samma bestämmelser för olika typer av material och olika ärenden. I stället bör den tid ett prov bevaras avgöras av vilken hållbarhet provet har, liksom hur länge det finns ett behov av det utifrån de ändamål som provet hanteras för vid RMV. Sådana mer detaljerade bestämmelser slås, menar vi, bäst fast i nära anslutning till verksam- heten. Vårt förslag till lag om hantering av humanbiologiskt material vid RMV bör därför innehålla en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela bestämmelser om tiden för bevarande. Av samma skäl bör bestämmelser om hur RMV ska gå till väga vid förstöring av materialet kunna meddelas på lägre normgivningsnivå än genom lag. Enligt vår mening talar den detalj- nivå som det är fråga om för sådana bestämmelser som här är aktuella, för att det lämpligen bör överlämnas till RMV att, i den form myn- digheten anser bäst, besluta om tider för bevarande och vad som ska gälla vid förstöring av humanbiologiskt material. 8.5.7Anställdas tillgång till prover av humanbiologiskt material Vårt förslag: Tillgången till prover av humanbiologiskt material ska begränsas till vad varje tjänsteman vid behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Prover av humanbiologiskt material kan, som vi tidigare konstaterat, innehålla uppgifter som är särskilt integritetskänsliga. I syfte att minska den olägenhet som vid hanteringen av sådant material kan uppstå för de personer som proverna härrör från, är det av stor vikt att den personkrets som har tillgång till prover av humanbiologiskt material är så begränsad som möjligt. Lagen bör därför, menar vi, innehålla en bestämmelse som slår fast att tillgången till materialet ska begränsas till vad varje tjänsteman vid RMV behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Liksom är fallet med tiden för bevarande och förstöring av prover, se avsnitt 8.5.6, bör lagen inne- hålla en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, att meddela närmare föreskrifter när det gäller tillgången till prover. 9Uppgifter för rättspsykiatriska undersökningar I RMV:s rättspsykiatriska undersökningsverksamhet är det av stor vikt att myndigheten har ett fullgott underlag för att kunna lämna ett utlåtande till ledning för domstolens påföljdsbestämning. Upp- gifter som kan vara betydelsefulla vid utredningarna på det rätts- psykiatriska området finns framför allt inom hälso- och sjukvården samt . Den person som utredningen avser kan också ha haft kontakt med ett antal myndigheter, som kan ha viktig infor- mation att lämna. Främst rör det sig om uppgifter från Migrations- verket, Kriminalvården, Arbetsförmedlingen, och Totalförsvarets rekryteringsmyndighet (). RMV begär vid genomförandet av undersökningarna därför regel- mässigt in uppgifter från hälso- och sjukvården samt , liksom från en del av de aktuella myndigheterna. Lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning och lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. (person- utredningslagen) innehåller bestämmelser som gör det möjligt för RMV att få del av uppgifter från offentligt bedriven hälso- och sjuk- vård samt socialtjänst. Med stöd av främst dessa bestämmelser, men även generalklausulen i 10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL), får RMV i varierande omfattning även del av upp- gifter från några av de aktuella myndigheterna. Uppgiftsinhämtning från enskilt bedriven hälso- och sjukvård samt socialtjänst som drivs av privata utförare förutsätter dock som regel den undersöktes sam- tycke. Det är vanligt förekommande att den person som ska genom- gå en rättspsykiatrisk undersökning eller en undersökning enligt 7 § personutredningslagen inte lämnar något sådant samtycke. Uppgifter för rättspsykiatriska undersökningar Hälso- och sjukvård samt socialtjänstverksamhet bedrivs i ökande omfattning i privat regi, vilket innebär ett ökande behov från RMV:s sida att få del av uppgifter från privata utförare av hälso- och sjuk- vård samt socialtjänst. Vid en avvägning mellan å ena sidan intresset av att RMV har ett fullgott underlag för sin bedömning i den rätts- psykiatriska undersökningsverksamheten och å andra sidan skyddet för den enskildes integritet framkommer ett berättigat behov av en utökad uppgiftsinhämtning för RMV. och personutrednings- lagen bör kompletteras med bestämmelser som innebär att uppgifter som behövs för en rättspsykiatrisk undersökning respektive ett läkarintyg enligt 7 § personutredningslagen ska lämnas från enskilt bedriven hälso- och sjukvård samt socialtjänst. Skyldigheten att lämna uppgifter som behövs för en rättspsykiatrisk undersökning, dock inte en § 7-undersökning, ska dessutom utvidgas på så sätt att upp- gifter, med vissa begränsningar, ska lämnas från Arbetsförmedlingen, , , och Rekry- teringsmyndigheten. En huvuduppgift för RMV:s rättspsykiatriska avdelning är att på uppdrag av domstol undersöka om en person som misstänks eller är åtalad för ett brott, har begått detta brott under påverkan av en allvarlig psykisk störning eller om vederbörande vid domstillfället anses lida av en sådan störning. Denna bedömning är av avgörande betydelse när domstolen ska bestämma påföljden för ett brott. RMV genomför rättspsykiatriska undersökningar enligt lagen om rätts- psykiatrisk undersökning och undersökningar för att utfärda läkar- intyg enligt personutredningslagen – s.k. § 7-intyg. Från rättssäkerhetssynpunkt är det av stor vikt att RMV:s rätts- psykiatriska undersökningar och § 7-intyg håller hög kvalitet. En förutsättning för att detta ska kunna åstadkommas är att RMV kan få en samlad uppfattning av den undersöktes tidigare sjukdomsbild. Det är därför nödvändigt för RMV att få tillgång till uppgifter som kan ha betydelse för den rättspsykiatriska undersökningen. Sådana uppgifter kan exempelvis bestå av journalutdrag från den under- söktes tidigare kontakter med öppenvårdspsykiatrin eller uppgifter Uppgifter för rättspsykiatriska undersökningar från kontakter med . För att göra det möjligt för RMV att få del av nödvändigt underlag finns bestämmelser i lagen om rättspsykiatrisk undersökning (se 14 §) och personutredningslagen (se 8 §), som anger att en viss närmare preciserad verksamhet inom hälso- och sjukvård samt socialtjänst (se vidare i avsnitt 9.4) ska lämna uppgifter som behövs för en rättspsykiatrisk undersökning respek- tive läkarundersökning för § 7-intyg vid RMV. De nyssnämnda bestämmelserna omfattar dock inte privata ut- förare av hälso- och sjukvård samt socialtjänst. Detta har, enligt RMV, fått oönskade konsekvenser för utredningsverksamheten. Eftersom en allt större del av hälso- och sjukvård samt socialtjänst bedrivs i privat regi, har det i praktiken blivit svårare att få ut relevant doku- mentation från privata vårdgivare inom den psykiatriska vården och från privata utförare av socialtjänst. Kvaliteten i underlagen för de rättspsykiatriska undersökningarna har därför, enligt RMV:s upp- fattning, försämrats. Även information om vissa av den undersöktes myndighetskon- takter innan gärningen begicks kan, menar RMV, vara mycket bety- delsefull för undersökningen. Det kan röra sig om kontakter med t.ex. Arbetsförmedlingen, och . Vid den rättspsykiatriska undersökningen kan dessa kontakter ut- göra viktiga pusselbitar.