sou · H5B314 · 2017-03-07 00:00:00 — kan uppfattas som mindre förmånligt i fråga om bland annat typ av barnomsorg/skola, regler för hemresor, tillägg och semesterdagar. ger utrymme för variationer och ett av arbetstagaren ingånget behöver således inte med nödvändighet vara sämre än ett . Migrationshandläggarna har till huvudsaklig uppgift att pröva ansökningar och fatta beslut i viseringsärenden (se vidare avsnitten 5.4.2 och 5.4.3). De kvalitetssäkrar även utredningar i uppehålls- och arbetstillståndsärenden som har gjorts av de lokalt anställda. Vidare har migrationshandläggarna en stödjande och utbildande funktion i förhållande till de lokalt anställda. personalenhet ansvarar tillsammans med för utbildningen av de utsända, både innan de åker ut på sitt uppdrag och då de arbetar på utlandsmyn- 14 Se 1 § avtalet om utlandskontrakt och riktlinjer för anställningsvillkor vid tjänstgöring utomlands, senaste avtal . Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering När det gäller viseringar regleras detta ansvar i en nationell överenskommelse rörande ansvarsfördelningen av olika uppgifter som föreskrivs i viseringskodexen. (Se avsnitt 5.5.5.) Före stationering vid en utlandsmyndighet erbjuder kompetensutveckling i form av bland annat översiktsutbildning och grundutbildning i migration. Det är obligatoriskt för migrationshandläggare att genomgå en översiktsutbildning innan de ska tjänstgöra på en utlandsmyndighet. Det är en tredagarsutbildning som innehåller förvaltningskunskap, ärendehantering och arkiv, diplomatisk immunitet, , etiska riktlinjer vid utlandstjänstgöring, antikorruption, säkerhet, informationssäkerhet, konsulärt regelverk och beredskap samt press och information. Utbildare är , , Säkerhetspolisen och Sida. Utbildningen erbjöds vid fem tillfällen . Migrationshandläggarna får information om utbildningen vid tillsättningen av tjänsten som handläggare. Grundutbildningen i migration är obligatorisk för medarbetare som ska ha första- eller andrahandsansvar för migrationsfrågor och utlänningsärenden vid en utlandsmyndighet. Eventuella restplatser till utbildningen fördelas till övriga utresande till migrationstunga utlandsmyndigheter. Utbildningen innehåller två delar; den första delen utgörs av en dags interaktiv on-lineutbildning (personal anställd på finner utbildningen på verkets intranät) och den andra delen består av en lärarledd utbildning . Utbildningen omfattar viseringskodexen, prövningsprocesser och beslut (operativ verksamhet), it – ärendehanteringssystem samt falska dokument. Det är som leder utbildningen. erbjöds tre olika utbildningstillfällen. Det finns även en uppdateringskurs för migration på samt en ledarskapsutbildning (grundkurs och påbyggnad). Den personal som anställs lokalt av utlandsmyndigheterna är utländska eller svenska medborgare, eller personer med dubbelt medborgarskap som bor i det land där utlandsmyndigheten är belägen. Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering Personalomsättningen är låg för de lokalt anställda, som till skillnad från de utsända oftast stannar kvar på en utlandsmyndighet. Utlandsmyndigheterna beslutar, med vissa undantag, om antalet lokalt anställda, om anställningen och till viss del också om de anställdas anställningsförhållanden. Även lönerna förhandlas av utlandsmyndigheterna och kostnaderna för de lokalt anställdas löner belastar utlandsmyndigheternas tilldelade budget. Lokalt anställdas anställningsvillkor ska som utgångspunkt följa lokal lagstiftning eller praxis hos goda arbetsgivare i anställningslandet. På områden där lokal lagstiftning/praxis saknas gäller ett lokalt avtal (L-LOK) i vilket det finns bestämmelser om bland annat lön, övertid, ledighet, sjukfrånvaro och semester.15 L-LOK gäller också när lokal lagstiftning/praxis understiger avtalets nivåer. Det innebär att arbetsgivaren kompletterar upp till avtalets nivå utifrån vad som utgår från landets socialförsäkringssystem. I viseringsärenden har de lokalt anställda till uppgift att registrera ansökan, ta upp biometri, sköta eventuella intervjuer med sökanden samt, efter att ett positivt beslut har fattats av en utsänd migrationshandläggare, skriva ut stickers och fästa i passen. En medlemsstat kan enligt viseringskodexen i vissa fall välja att samarbeta med en extern tjänsteleverantör (artikel 40.3) som i dessa fall bland annat kan ges i uppgift att ta emot ansökan, ta upp biometri, överföra ansökan till konsulatet och ta emot viseringsavgiften. har ett sådant samarbete med företaget i mer än 20 länder och på cirka 75 orter. Beslutsfattande kan dock aldrig delegeras till en extern tjänsteleverantör. I ärenden rörande uppehålls- och arbetstillstånd som lämnas in vid en utlandsmyndighet registrerar de lokalt anställda ansökan, gör en inledande utredning, tar biometri och sköter intervjuer med sökanden. Den vidare utredningen och beslutsfattandet görs därefter på , som kan återkomma och be om kompletterande uppgifter. De lokalt anställda utbildas internt på utlandsmyndigheterna och vid regionala konferenser med utbildare från . Vidare har migrationssambandsmännen ett regionalt ansvar för kompetensutveckling för lokalt anställda. 15 Se lokalt avtal för lokalt anställda vid utlandsmyndigheterna, , FA2014/489/AK. Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering 5.3.3Personal som är utsänd av annat departement, annan myndighet eller organisation På utlandsmyndigheterna finns personal som är utsända av ett annat departement än får även medge att en annan myndighet eller en organisation placerar personal vid en utlandsmyndighet.17 finns personal från på utlandsmyndigheterna, men även personal från till exempel Sida, Försvarsmakten, och . De tjänstemän som sänds ut från andra departement eller myndigheter har oftast diplomatstatus och ingår i den diplomatiska odelbarheten (se avsnitt 5.2) vid utlandsmyndigheten. Mot bakgrund av att de är specialiserade har de som huvudregel begränsade krav på sig att utföra andra uppgifter på utlandsmyndigheten än de som ingår i uppdraget från sändande departement eller myndighet. I den diplomatiska relationen med den stat där utlandsmyndigheten är belägen är chefen för utlandsmyndigheten ytterst ansvarig för samtliga svenska diplomater vid beskickningen. Wienkonventionerna och förhållningsregler som gäller det diplomatiska umgänget och myndighetens funktionssätt omfattar även personal med annan huvudman. Dessutom ska utlandsmyndighetens administrativa föreskrifter följas av alla. Nedan följer en närmare beskrivning av regleringen för denna personal. har 17 sambandsmän placerade på utlandsmyndigheter.18 De utgör en del av stöd till utlandsmyndigheterna enligt 2 § förordningen med instruktion för (se närmare avsnitt 5.5.3). Ett samråd med ska enligt bestämmelsen äga rum inför placeringen på en utlandsmyndighet. En migrationssambandsman kan ha ett uppdrag med tyngdpunkt antingen på arbetsledning eller på omvärlds- 16Se 2 kap. 5 § första stycket förordningen med instruktion för utrikesrepresentationen. 17Se 2 kap. 5 § andra stycket förordningen med instruktion för utrikesrepresentationen. 18Nämnda antal inkluderar både migrationssambandsmän och återvändandesambandsmän (se avsnitt 5.5.3). Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering Fem av sambandsmännen har uppdrag inriktade på återvändande. På de ställen där har sänt ut migrationssambandsmän med ett arbetsledande uppdrag finns det normalt i utlandsmyndighetens arbetsordning en delegering från ambassadören till sambandsmannen att leda migrationsenheten (se avsnitt 5.3.4 i fråga om delegering). Ortsplacering och vilken typ av uppdrag migrationssambandsmannen ska ha bestäms i samråd med . (Se närmare beskrivning av migrationssambandsmännens uppgifter i avsnitt 5.5.3.) Sida har cirka 150 anställda som arbetar på närmare 40 utlandsmyndigheter. Det administrativa samrådet och kostnadsdelningen när det gäller utsända från Sida regleras i en förvaltningsöverenskommelse19 mellan /och Sida. Riktlinjerna för samspelet mellan parterna beskrivs i en särskild promemoria, underbilaga till ”Riktlinjer för utformning av utlandsmyndigheternas arbetsordningar” (UF2014/76820/UD/PLAN). Följande beskrivning av det förväntade sampelet har hämtats ur nämnda promemoria. Sida har inom sitt verksamhetsområde en instruktionsrätt gentemot utlandsmyndigheterna i fråga om de uppgifter utlandsmyndigheterna utför åt Sida. Det framgår av 4 § 10 förordningen (2010:1080) med instruktion för (Sida) att Sida får begära att en utlandsmyndighet där bedriver bilateralt utvecklingssamarbete ska vidta de åtgärder som följer av avtal mellan och samarbetslandet i fråga eller som i övrigt faller inom Sidas behörighetsområde. Punkten 10 motsvaras av en skyldighet i 3 kap. 8 § förordningen med instruktion för utrikesrepresentationen för beskickningar och konsulat i länder som har bilateralt utvecklingssamarbete med att på begäran av Sida vidta de åtgärder som följer av avtal mellan och verksamhetslandet eller som i övrigt faller inom Sidas behörighetsområde. I riktlinjerna tydliggörs att det är chefen för utlandsmyndigheten som är ytterst ansvarig för verksamheten vid myndigheten och den 19 Se förvaltningsöverenskommelsen mellan /och Sida avseende administrativt samråd och kostnadsdelning vid utlandsmyndigheterna, , reviderad och . Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering biståndspolitiska dialogen med landets regering. I riktlinjerna upplyses även om vad som gäller i fråga om arbetsgivaransvar, arbetsledning, arbetsmiljö och säkerhet (se närmare avsnitt 5.3.1). Det är vidare chefen för utlandsmyndigheten som, efter samråd med berörd avdelningschef på , har resultat- och utvecklingssamtal med den utsände. Resultatuppföljningssamtal genomförs mellan avdelningschefen på och chefen för utlandsmyndigheten. Enligt riktlinjerna delegerar Sida uppdrag, befogenheter och medel till utlandsmyndigheten. Delegeringen sker i ett särskilt beslut i vilket även villkor och begränsningar för medlens användning framgår. Chefen för utlandsmyndigheten delegerar normalt, helt eller delvis, vidare beslutanderätt och genomförandet av uppdraget som Sida har gett till utlandsmyndigheten till det av Sida utsända biståndsrådet (se närmare avsnitt 5.3.4). Delegeringen innefattar i regel den löpande arbetsledningen och uppföljningen. I delegeringen kan även ingå vissa administrativa frågor, resultat- och utvecklingssamtal samt lönesamtal med personal som handlägger utvecklingssamarbetet. Det är genomförandet av uppdraget från Sida som kan delegeras, men ansvaret för uppdraget som Sida har delegerat kvarstår på chefen för utlandsmyndigheten. Även om myndighetschefen har delegerat vissa frågor till den utsända från Sida ska frågor som är av mer övergripande natur eller som rör relationen med verksamhetslandet underställas chefen för utlandsmyndigheten. Chefen för utlandsmyndigheten har ansvaret för att uppföljning genomförs med Sida i frågor som rör utvecklingssamarbetet. I riktlinjerna berörs också informationsutbyte, samråd och instruktionsgivning. Personal på utlandsmyndigheter som är utsända från andra departement än benämns specialattachéer. Bestämmelser om specialattachéer finns i förordningen (1990:1108) med instruktion för specialattachéer vid utlandsmyndigheterna. En specialattaché är en tjänsteman som för en begränsad tid är knuten till en eller flera utlandsmyndigheter för bevakning av ett särskilt område och som har (utom ) som Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering sin huvudman.20 En specialattachés ansvarsområde och arbetsuppgifter framgår av förordnandet.21 En specialattaché biträder vid handläggningen av sådana ärenden som faller inom området för attachéns särskilda sakkunskap och som huvudmannen bestämmer.22 Förordnandet för specialattachén kan ändras inför varje ny period som en följd av en regelbunden verksamhetsplanering. En specialattachés verksamhet styrs normalt av huvudmannen även om verksamheten ska bedrivas som en integrerad del av en utlandsmyndighets verksamhet. Specialattachéerna är lokalt underställda chefen för den utlandsmyndighet där de är stationerade.23 Om försvarsattachéer finns bestämmelser i förordningen (FFS 1985:20) om försvarsattachéer. Det är regeringen som förordnar försvarsattachéer och försvarsmakten är huvudman för attachéerna. En försvarsattaché ska bland annat följa och bedöma den militärpolitiska utvecklingen och utvecklingen i övrigt inom det totala försvaret samt hålla sig underrättad om den säkerhetspolitiska utvecklingen i det land eller de länder som han eller hon svarar för, samt vara rådgivare åt beskickningschefen i militära frågor.24 En försvarsattaché är underställd överbefälhavaren men lyder under beskickningschefen i frågor på vilka politiska synpunkter kan anläggas och i frågor som kan vara av intresse för beskickningschefen. Försvarsattachén ska, innan han eller hon vidtar någon åtgärd, underrätta beskickningschefen om den tilltänkta åtgärden och följa beskickningschefens anvisningar. I sin verksamhet ska en försvarsattaché följa de administrativa föreskrifter som gäller för beskickningen.25 20Se 1 § första stycket förordningen med instruktion för specialattachéer vid utlandsmyndigheterna. 21Se 3 § första stycket förordningen med instruktion för specialattachéer vid utlandsmyndigheterna. 22Se 3 § andra stycket förordningen med instruktion för specialattachéer vid utlandsmyndigheterna. 23Se 4 § förordningen med instruktion för specialattachéer vid utlandsmyndigheterna. 24Se 2 § förordningen om försvarsattachéer. 25Se 3 och 4 §§ förordningen om försvarsattachéer. Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering Polis- och tullsambandsmän från respektive Polis- och tullsambandsmännen från respektive är utsända på nordiskt mandat. Deras verksamhet, relationer till värdlandet, till huvudmannen, respektive de nordiska ambassaderna på verksamhetsorten regleras i en särskild instruktion (Faelles normalintruks for de Nordiske PTN-forbindelseofficerer). Bestämmelser om handelssekreterare finns i förordningen (2012:749) med instruktion för handelssekreterare. Handelssekreterarna har till uppgift att främja svensk export och internationalisering samt utländska företagsinvesteringar i när det gäller det land eller de länder som förordnandet avser. Handelssekreterare förordnas av regeringen efter anmälan av (Business ).26 Handelssekreterarna är underställda den svenska beskickningschefen i verksamhetslandet när det gäller förbindelser med detta lands myndigheter.27 Handelssekreteraren har formellt status som egen myndighet men anmäls regelmässigt som beskickningsmedlem vid utlandsmyndigheten i stationeringslandet. Business är huvudman för handelssekreterarna. Övrig personal inom Business har inte diplomatstatus. Utsända från övriga myndigheter Det finns även utsänd personal från andra myndigheter än de som nämnts ovan. Regeringen har inte utfärdat någon instruktion för utsänd personal från övriga myndigheter. Tjänstemän som är verksamma i andra länder anställs och stationeras därför av sina egna myndigheter som, efter samråd med , kan besluta om en uppdragsbeskrivning. Kontakter med lokala myndigheter eller motsvarande beslut som rör utlandsmyndigheten ska förankras hos chefen för utlandsmyndigheten. 26Se 7 § förordningen med instruktion för handelssekreterare. 27Se 6 § förordningen med instruktion för handelssekreterare. Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering Handläggningsordning och kostnadsreglering för andra huvudmän har en handläggningsordning och ett formulär för överenskommelse om kostnadsregering m.m. för personal vid utlandsmyndigheter med annan huvudman än Utrikesdepartementet.28 Av handläggningsordningen framgår bland annat följande. •När en myndighet eller en organisation planerar att placera personal på en utlandsmyndighet ska en formell förfrågan skickas till . Den ska inkomma tre till sex månander innan placeringens början. •Migrationsverket och Sida fattar egna beslut om förordnanden efter nämnda förfrågan till . •Hemställan om vilken tjänstetitel den utsände ska få skickas till som beslutar om detta. •En överenskommelse om kostnadsreglering tecknas mellan Ut- rikesdepartementet och huvudmannen. I denna framgår bland annat kostnader för administrativt abonnemang och hyra för arbetsplats. andel av förvaltningsanslag (anslag 4:1 under utgiftsområde 1 ) ska täcka utrikesförvaltningens kostnader. När annan huvudman än har personal vid en utlandsmyndighet måste därför direkta och indirekta kostnader (overhead-kostnader, administrativa kostnader och hyra för arbetsplats) faktureras huvudmannen. För over- head-kostnader och administrativt stöd tillämpas schabloner för så kallat administrativt abonnemang. Avgiften täcker bland annat indirekta kostnader som uppstår lokalt samt det stöd som ges av utlandsmyndigheten och i . Hyran för en arbetsplats beräknas utifrån faktiska kostnader för respektive utlandsmyndighet. Avgifterna för administrativt abonnemang är desamma för de flesta utlandsmyndigheter. Kostnadsregleringen mellan och Sida beskrivs närmare i avsnitt 9.3.8. 28 Se Protokoll , UF2011/35406 /UD/PLAN. Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering I frågor som ska avgöras av en utlandsmyndighet beslutar som utgångspunkt chefen för myndigheten.29 Arbetsledningsansvaret vilar, som nämnts i avsnitt 5.3.1, på chefen för utlandsmyndigheten och personalen från de andra huvudmännen biträder vid handläggningen av sådana ärenden som faller inom deras särskilda sakkunskap och ska hålla chefen över utlandsmyndigheten underrättad om sin verksamhet. Av förordningen med instruktion för utrikesrepresentationen följer att chefen, om inte något annat är föreskrivet, får överlåta åt andra tjänstemän vid myndigheten att avgöra ärenden som inte är av det slaget att de behöver prövas av chefen.30 Chefen för utlandsmyndigheten kan på detta sätt delegera arbetsledning till en utsänd med en annan huvudman, medan vissa frågor som arbetsmiljö och säkerhet inte kan delegeras. En delegering kan beslutas i utlandsmyndighetens arbetsordning31 eller genom annat beslut. Beslut som fattas med stöd av delegation sker i utlandsmyndighetens namn och myndighetschefen är ytterst ansvarig. Delegering till en utsänd med en annan huvudman regleras i föreskrifter (UF 2009:10) om arbetsordning och delegering av beslutanderätt vid utlandsmyndigheterna.32 Delegering får ske till en handläggande tjänsteman som har , Sida eller som huvudman.33 Delegering som inte avser beslut enligt utlänningslagen eller finansiering av utvecklingssamarbete får ske till en lokalt anställd tjänsteman med handläggande uppgifter. Inför beslut om delegering av beslutanderätt ska chefen på utlandsmyndigheten förvissa sig om att den som tilldelas beslutanderätten har tillräckliga kunskaper och erfarenheter och är medveten om de mål som gäller för verksamheten.34 Beslut om delegering till en lokalt anställd medarbetare ska föregås av en noggrann prövning av sårbarhetsrisk och risk för förtroendeskada. 29Se 2 kap. 13 § första stycket förordningen med instruktion för utrikesrepresentationen. 30Se 2 kap. 13 § andra stycket förordningen med instruktion för utrikesrepresentationen. 31Se 2 kap. 12 § förordningen med instruktion för utrikesrepresentationen. 32Se 3 § föreskrifter (UF 2009:10) om arbetsordning och delegering av beslutanderätt vid utlandsmyndigheterna. 33Se 5 § föreskrifter (UF 2009:10) om arbetsordning och delegering av beslutanderätt vid utlandsmyndigheterna. 34Se 4 § föreskrifter (UF 2009:10) om arbetsordning och delegering av beslutanderätt vid utlandsmyndigheterna. Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering kansliet kan i särskilda beslut tillåta att delegering får ske i större utsträckning än som nämnts.35 Det finns riktlinjer för behörighetsfrågor avseende lokalt anställd svensk personal vid utlandsmyndigheterna.36 Av dessa framgår att under vissa förutsättningar kan bemyndiga myndighetschefen att besluta om att en svensk lokalt anställd medarbetare ska ges behöriget att arbeta med uppgifter som normalt är tillägnade utsänd personal. Bemyndigande kan lämnas för att en lokalt anställd bland annat ska få fatta beslut enligt utlänningslagen gällande viseringar och studerandeärenden samt för att arbeta i ärendehanteringssystem som W2.37 Bemyndigandena kräver i normala fall att den lokalt anställde är svensk medborgare med godkänd säkerhetsprövning. Säkerhetsprövningen består av en godkänd registerkontroll i klass 2 eller 3 samt ett säkerhetsskyddssamtal vid utlandsmyndigheten. Inom finns ett samarbete som gör att en godkänd säkerhetsprövning gjord av ett av de nordiska länderna även kan användas vid övriga nordiska länders utlandsmyndigheter. En säkerhetsprövning tar i normala fall . För utomnordiska medborgare är det emellertid synnerligen omständligt och tidsödande att göra en fullgod säkerhetsprövning. Detta innebär i praktiken att utomnordiska medborgare inte kan ges den typ av bemyndigande som beskrivs ovan. Det är enhetschefen vid säkerhetsenhet som beslutar på vägnar i frågor om bemyndigande till lokalt anställd personal. I fall som rör ärendehanteringssystemet W2 ska ansvarig enhet på beredas möjlighet till yttrande före beslut. 35Se 6 § föreskrifter (UF 2009:10) om arbetsordning och delegering av beslutanderätt vid utlandsmyndigheterna. 36Se , UF2014/73277/UD/PLAN. 37W2 är ett system som används vid handläggning av ärenden om uppehållstillstånd och visering. Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering 5.4Utlandsmyndigheternas ansvar i migrationsverksamheten 5.4.1Allmänt om utlandsmyndigheternas uppgifter Utlandsmyndigheterna ska handlägga migrationsärenden enligt EU:s förordningar och utlänningslagstiftningen samt biträda , och Säkerhetspolisen i ärenden enligt utlänningslagstiftningen.38 I utlandsmyndigheternas uppgifter ingår att ta emot och utreda ansökningar om visering, uppehålls- och arbetstillstånd, fatta beslut i viseringsärenden samt genomföra intervjuer framför allt i anknytningsärenden, men även i övriga ärenden vid behov. Det bör här anmärkas att många ansökningar om uppehålls- och arbetstillstånd lämnas in elektroniskt direkt till (se avsnitten 5.4.4– 5.4.7) och utlandsmyndigheterna bistår i dessa fall genom att intervjua sökanden, svara på frågor och hantera uppehållstillståndskorten. Vidare hanterar utlandsmyndigheterna främlingspass till kvotflyktingar, verifiering av uppgifter, domar och andra handlingar och rapportering i migrationsfrågor samt biträder i återvändandeärenden. När det gäller biträde till och Säkerhetspolisen rör det sig främst om åtgärder vid ärenden om avvisning och utvisning. Handläggning och beslut i ett Schengenviseringsärende Ansökningar om Schengenvisering (C-visering) lämnas in vid, handläggs och beslutas som huvudregel av utlandsmyndigheterna enligt bestämmelserna i viseringskodexen (se avsnitt 4.5). Det är som utgångspunkt det svenska konsulatet (utlandsmyndigheten) i det land där sökanden är bosatt som handlägger och beslutar om Schengenvisering till (artiklarna 4–6). Där inte har något konsulat kan ett annat Schengenland, efter ingånget representationsavtal, företräda och efter prövad ansökan avslå eller utfärda viser- 38 Se bland annat viseringskodexen, utlänningslagstiftningen och 3 kap. 9 § förordningen med instruktion för utrikesrepresentationen. Nuvarande ansvarsfördelning, organisation och finansiering ingen för räkning (artikel 8). företräds av andra Schengenländer på cirka 90 orter. På vissa orter företräds av ett annat Schengenland även om det finns en svensk utlandsmyndighet på plats. har sammanlagt ett 60-tal representationsåtaganden fördelade på 22 orter. Det är enligt viseringskodexen även tillåtet att en kommersiell mellanhand lämnar in en viseringsansökan till konsulatet.