sou · H5B335 · 2017-04-20 00:00:00 — Kommissionens bedömning: Det är viktigt att säkerställa att läro- sätena tilldelas tillräckliga resurser för att driva lärarutbildningar med hög kvalitet. En ökad tilldelning av ekonomiska resurser per student är en förutsättning för att möjliggöra det behov som finns av lärarledd undervisningstid, metodiklektioner, tillämpningsöv- ningar av olika slag, praktisk träning och möjligheter till reflektion om erfarenheter från VFU. Det är angeläget att regeringens gjorda resursförstärkningar följs upp och utvärderas. Utvärderingen bör belysa i vilken om- fattning dessa medel används för att stärka kvaliteten i lärarutbild- ningarna, hur de extra medlen används inom lärarutbildningarna, vilken effekt detta ger och om resursförstärkningen är tillräcklig. Det kan behöva tillföras ytterligare medel för att det ska vara möjligt att erbjuda en lärarutbildning av god kvalitet i den volym som krävs för att säkra lärarförsörjningen till skolväsendet. Ett beslut i denna fråga bör dock invänta resultatet av UKÄ:s ut- värdering av lärarutbildningarnas kvalitet, samt utvärderingar av de resursförstärkningar och utökade antal utbildningsplatser som redan aviserats av regeringen. I delbetänkandet gjorde kommissionen bedömningen att tilldel- ningen av ekonomiska resurser till lärarutbildningarna behöver ses över. Lärarutbildningarnas ekonomiska resurser har skurits ned på ett betydande sätt (se t.ex. 2009; m.fl. 2016b). Det är viktigt att säkerställa att lärosäten med examenstillstånd för lärarutbildningar tilldelas tillräckliga eko- nomiska resurser för att kunna motsvara den intention som ut- trycktes av utredningen inför den nya lärarutbildning som infördes (SOU 2008:109). En central utgångspunkt för utredningen var att lärarutbildning ska vara en akademisk yrkesutbildning, vilket innebär att utbildningen bör vila på vetenskaplig grund och beprö- vad erfarenhet, men utredningen betonade även vikten av ”den enskilde studerandes erövrande av yrkesrollen” (s. 401). Det senare avser, enligt utredningens resonemang, möjligheten för studenten att utveckla sin lärarroll utifrån sina personliga förutsättningar och utifrån de kunskaper och erfarenheter som utbildningen ger. För att detta ska vara möjligt anser kommissionen, som tidigare framhållits, att det är viktigt att utbildningens organisering ger de lärarstude- rande ett kollegialt sammanhang där de kan utbyta erfarenheter och tankar om sin utbildning och sitt kommande yrkesutövande, och möjliggör för studenterna att tidigt börja utveckla en yrkesidentitet. Det är också mycket viktigt att en omfattande del av utbildningen är verksamhetsförlagd och att lärarstudenterna får tillräckligt med prak- tik under handledning av erfarna skickliga lärare (se vidare i det följande avsnittet Stärkta inslag av verksamhetsförlagd utbildning). I en genomgång av hur lärarutbildningen reformerats i redogör (2009) för hur de praktiska inslagen i utbildningarna har minskat, både avseende metodik och praktik. Kommissionen menar, i samma anda som kom till uttryck i det tidigare refererade betänkandet (SOU 2008:109), att det är viktigt att lärarstudenter ges gedigna teoretiska kunskaper och tillräckliga möjligheter att utveckla sina metodiska färdigheter och sin under- visningsskicklighet inom ramen för sin utbildning. Detta kan göras inom ramen för både de lärosätesförlagda och de verksamhets- förlagda delarna av utbildningen. I delbetänkandet förde kommissionen resonemang om behovet av en utökning av undervisningstiden på lärarutbildningarna. Tidigare undersökningar har problematiserat den ringa mängden lärarledd tid för studenter inom lärarutbildningarna (se t.ex. 2016; TCO 2013; UKÄ 2017b). Detta är dock inte en situation som är specifik för lärarutbildningarna. En rapport från UKÄ påvisar att svenska studenter i allmänhet uppger att de erbjuds mindre lärar- ledd tid i jämförelse med studenter i övriga (UKÄ 2015b). Särskilt gäller detta studenter som läser utbildningar på grund- läggande nivå, dvs. studenter som befinner sig i början av sin ut- bildning. Kommissionen vill betona att lärarutbildningarna, i likhet med yrkesutbildningar t.ex. inom vård och omsorg, behöver om- fattande inslag av lärarledd undervisning, möjlighet till tillämpnings- övningar och arbete i mindre grupper. UKÄ (2017b) redovisar att studerande inom utbildningar till läkare, tandläkare och apotekare anger att de har omkring lärarledd tid , vilket kan jämföras med att studerande inom lärarutbildningarna anger att de har färre än lärarledd tid . En lärarutbildning av god kvalitet behöver ha en lärarledd undervisningstid som mot- svarar det behov som finns av metodiklektioner, tillämpningsövningar av olika slag, praktisk träning och möjligheter till reflektion om er- farenheter från de verksamhetsförlagda delarna av utbildningen. En ökad tilldelning av ekonomiska resurser till lärarutbildningarna är en förutsättning för detta. Det har tidigare fattats beslut om en ökad resurstilldelning till lärarutbildningarna. I budgetpropositionen 2016 föreslog reger- ingen ytterligare höjda ersättningsbelopp för lärarutbildningen (prop. 2015/16:1). För att stärka kvaliteten i lärarutbildningarna har regeringen avsatt ytterligare medel för att ersättningsbeloppen för humaniora och samhällsvetenskap samt lärar- och förskollärarutbild- ningen ska kunna höjas –2018 (prop. 2016/17:1). Satsningen är utformad så att respektive lärosäte avgör var i verksam- heten de ytterligare medlen ska användas för att ge bästa effekt i förhållande till de lokala förutsättningarna. En avsikt med den ökade resurstilldelningen är att möjliggöra för mer lärarledd undervis- ningstid. Kommissionen menar att det är angeläget att noga följa upp och utvärdera de höjda ersättningsbeloppen som regeringen avsatt (prop. 2016/17:1). Utvärderingen bör belysa i vilken omfattning dessa medel faktiskt används för att stärka kvaliteten i lärarutbild- ningarna, hur resursförstärkningen används inom lärarutbildningarna, vilken effekt detta ger och om de extra medlen är tillräckliga. Dettablir särskilt viktigt mot bakgrund av regeringens satsning på utbyggnad av antalet utbildningsplatser inom lärarutbildningarna (prop. 2015/16:1, prop. 2016/17:1). Utbyggnaden bör utöver de medel som tillförts för ytterligare utbildningsplatser också medföra en resursförstärkning för att möjliggöra den kvalitetsförstärkning som kommissionen menar är nödvändig. Det kan behövas ytterligare resursförstärkningar för att det ska vara möjligt att skapa konkurren- skraftiga lärarutbildningar av god kvalitet i den volym som krävs för att säkra lärarförsörjningen till skolväsendet. Kommissionen menar även att är rimligt att ökade platsantal på lärarutbildningarna bör åt- följas av öronmärkta forskningsmedel för forskning i anslutning till utbildningarna för att stärka den vetenskapliga grunden. Denna fråga diskuteras vidare i avsnitt 5.3. Höjda krav för antagning till lärarutbildningarna Kommissionens bedömning: Lämplighetsbedömning för antag- ning till lärarutbildningarna kan övervägas, under förutsättning att resultatet av pågående försöksverksamhet tillstyrker detta. Frågan om ett införande av högre behörighetskrav för antag- ning behöver utredas i särskild ordning. Internationella jämförelser visar att man i flera framgångsrika ut- bildningssystem vidtagit åtgärder för en mer selektiv antagning till program för lärarutbildning (2007; 2015a). Det antagande som dessa selektionsprocesser utgår från är att en person med potential för att bli en skicklig lärare, utöver en grundläggande kunskapsnivå, kännetecknas av ett antal karaktärsdrag: god social och kommunikativ förmåga, en vilja att lära samt är motiverad till att undervisa. Antagningsprocesser till lärarutbildningsprogram har där- för utformats för att utröna huruvida sökande har dessa karaktärsdrag, vilket i så fall skulle tyda på att de är lämpliga för att arbeta som lärare. Kommissionen har övervägt frågan om högre krav för antagning till lärarutbildningarna. Med högre krav avses dels frågan om in- förande av lämplighetsbedömning, dels frågan om höjda behörighets- krav för antagning. Det är viktigt att vara på det klara med att ett införande av en lämplighetsbedömning vid antagning och höjda be- hörighetskrav är två skilda saker. Lämplighetsbedömningar avser en bedömning av huruvida en behörig sökande är lämplig för den kom- mande yrkesutövningen, och används därmed vid urval av behöriga sökande. Behörighetskrav avser vilka förkunskaper en sökande ska ha för att vara behörig att söka till en utbildning, och ska motsvara det som antas krävas för att klara utbildningen. Användningen av lämplighetsprov vid antagning till lärarutbildning är inte något nytt i . skolkommissions betänkande (SOU 1948:27) framhölls att sökandes lämplighet borde prövas vid tillträde. Användandet av lämplighetsprov upphörde i samband med högskolereform då gemensamma regler för tillträde till högre utbildning infördes och även började gälla för lärarutbildningen (SFS 1977:263). Frågan om prövning av lämplighet vid antagning till lärarutbild- ning har dock fortsatt att behandlas i ett antal olika utredningar och rapporter (se t.ex. SOU 1998:69, SOU 1999:63). I betänkandet En hållbar lärarutbildning (SOU 2008:109) föreslogs att möjlig- heterna att anordna lämplighetsprov för antagning till lärarutbild- ningen borde undersökas. Universitets- och högskolerådet (UHR) samordnar på reger- ingens uppdrag genomförandet av en treårig försöksverksamhet med krav på att den som antas till utbildning som leder till för- skollärar-, grundlärar- eller ämneslärarexamen är lämplig för lärar- eller förskolläraryrket. I försöksverksamheten deltar två lärosäten, och Linnéuniversitetet. Vid anmälan till höst- terminen 2016 till sex av de två lärosätenas lärar- och förskollärar- utbildningar har en lämplighetsbedömning av de sökande gjorts. Dessa krav är utöver de vanliga kraven på grundläggande och sär- skild behörighet. Med lämplighet avses kommunikativ förmåga, interaktiv förmåga, förmåga till självreflektion, förmåga att ta en ledarroll och motivation för den kommande yrkesutövningen (UHRFS 2015:5, 2 §). UHR planerar för uppföljning av lärarstudenter vid andra högskolor och vid och Linnéuniversitetet, som en del i utvärderingsarbetet. UHR ut- värderar försöksverksamheten 2017–2018 och resultatet ska slut- redovisas till regeringen . Kommissionen ser positivt på att det genomförs en försöksverksamhet med lämplighets- bedömning. Den s.k. fick i uppdrag av regeringen att göra en översyn av hela systemet för tillträde till högskoleutbildning (dir. 2016:24). I utredningens betänkande Till- träde för nybörjare – ett öppnare och enklare system för tillträde till högskoleutbildning (SOU 2017:20) görs bedömningen att det är viktigt att avvakta UHR:s utvärdering av försöksverksamheten gällande krav på lämplighet vid antagning. Om beslut om införande fattas bör, enligt utredningen, godkänt resultat på lämplighetsbedöm- ningen vara ett särskilt behörighetskrav och inte ett grundläggande. Kommissionen bedömer att lämplighetsbedömning vid antag- ning till lärarutbildningarna kan övervägas, under förutsättning att UHR:s kommande utvärdering tillstyrker detta. För att säkerställa att en eventuell tillämpning av lämplighetsbedömning blir likvärdig och rättssäker bedömer kommissionen att det är viktigt med natio- nella riktlinjer för bedömningen. Kommissionen menar att det är viktigt att beakta lärosätenas självständighet och möjligheter att ut- veckla utbildningar och i detta fall bedömningar av lämplighet som kan ta tillvara olika rådande förutsättningar. Den nationella funk- tion för lärar- och skolledarutveckling som föreslås i avsnitt 6.1 bör ges i uppgift att utforma dessa riktlinjer. Internationella erfaren- heter samt utvärderingen av den pågående nationella försöksverk- samheten ska tas i beaktande i detta arbete. Kommissionen har även diskuterat skärpta behörighetskrav för sökande till lärarutbildningarna. Frågan om höjda behörighetskrav har diskuterats i betänkandet från Utredningen om en ny lärarut- bildning (SOU 2008:109), samt i propositionen Bäst i klassen – en ny lärarutbildning (prop. 2009/10:89) och har förslag om att höja kraven för antagning framförts från politiskt håll av Liberalerna, och Socialdemokraterna samt från . Frågan om höjda behörighetskrav har åter aktualiserats i och med en rapport från UKÄ (2017a) som analyserar lärarstudenter- nas gymnasiebetyg, avhopp och studieprestationer. UKÄ:s stati- stiska analys visar att lärarutbildningarnas volym i kombination med det låga söktrycket till flera av utbildningarna leder till att många studenter med låga betyg från gymnasieskolan respektive låga poäng från högskoleprovet antas. Rådande behörighetsregler, som baseras på lägsta godkända betyg E, gör att även studenter med relativt låga gymnasiebetyg är behöriga att studera på universitet och högskola. Analysen visar att lärarutbildningarna har en stor andel avhopp vid jämförelse med andra utbildningar, och att sambandet mellan studen- ternas gymnasiebetyg och deras tendens att hoppa av utbildningen är Studenter med bra betyg från gymnasieskolan fullföljer i högre grad sin utbildning. UKÄ (2017a) konstaterar att en fortsatt utbyggnad av lärarut- bildningen sannolikt är svår att kombinera med högre förkunskaps- krav. Ökade krav skulle, i likhet med utvecklingen i , kunna leda till att fler studenter med höga betyg från gymnasie- skolan söker sig till lärarutbildningarna. Detta skulle i sin tur kunna leda till minskade avhopp. Då en stor del av de som antas till lärar- utbildningarna kommer från de lägre betygsintervallerna gör dock UKÄ bedömningen att införandet av högre förkunskapskrav, i alla fall på kort sikt, troligtvis skulle leda till att färre nybörjare antas, och att färre lärare examineras. I rapporten gör UKÄ jäm- förelser dels mellan de olika lärarutbildningarna (förskollärare, grund- lärare och ämneslärare), dels mellan utbildning med inriktning mot lärarexamen, sjuksköterskeexamen och civilingenjörsexamen. Analy- sen visar att studenter som läser till förskollärare respektive sjuk- sköterskor klarar sina utbildningar bättre trots lägre betyg från gymnasieskolan, vid jämförelse med studenter vid utbildningar till ämneslärare respektive civilingenjör. UKÄ för, med anledning av detta, resonemang kring att utbildningarna i olika grad och med olika kvalitet erbjuder stöd till studenterna för att nå godkänt samt att utbildningarnas olika examinationsformer kan ha betydelse. En rad problem med rådande situation lyfts fram av UKÄ. Det är problematiskt att studenter påbörjar utbildningar som de har otillräckliga förutsättningar att klara. Det är också ett problem att studenter i de lägre betygsintervallen har svårt att klara av vissa ut- bildningar trots att de uppfyller kraven för grundläggande och sär- skild behörighet. Detta kan också få konsekvenser för lärosätenas resursanvändning, och för kvaliteten på undervisningen då den kan antas anpassas efter studenternas förkunskaper. I betänkande (SOU 2017:20) görs bedöm- ningen att införandet av särskilda behörighetskrav för lärarutbild- ningsprogrammen, som innebär att högre betygskrav än betyget E/Godkänt från gymnasieskolan eller motsvarande utbildning, kan medföra oönskade konsekvenser för betygssättningen i gymnasie- skolan samt att det skulle vara en felaktig signal att skicka till gymnasieskolan att ett godkänt betyg inte räcker för att bli behörig till högre utbildning. menar att om det be- döms finnas behov av skärpta behörighetskrav för lärarutbildnings- programmen så bör denna fråga analyseras vidare efter att UHR:s utvärdering av försöksverksamhet med lämplighetsbedömning har genomförts och utvärderats. Principiellt menar kommissionen att det kan finnas goda skäl att överväga höjda krav på särskild behörighet. Kommissionen anser dock, mot bakgrund av de resultat som redovisas av UKÄ (2017a) samt de resonemang som förs av (SOU 2017:20), att frågan om att införa höjda behörighetskrav för antagning till lärarutbildningarna behöver utredas i särskild ord- ning. Kommissionen vill problematisera frågan om eventuellt högre förkunskapskrav i förhållande till de betydande volymbehoven och utbildningarnas problematiska situation sett med få sök- ande. Den centrala utmaningen i dagens läge med betydande lärar- brist ligger i första hand i att öka utbildningarnas attraktivitet och att omdana utbildningsprogrammen så att de främjar en hög genom- strömning (genom minskande avhopp) och accelererar lärandet så att studenterna lär sig mer . Lärarutbildningarna måste organiseras för att i högre grad än nu främja studenternas möjligheter att nå utbildningens mål. Stärkta inslag av verksamhetsförlagd utbildning Kommissionens bedömning: Lärarstudenternas förberedelse inför sitt framtida yrkesutövande kan stärkas genom en mer omfattande praktisk och verksamhetsförlagd inriktning på lärarutbildningarna. Detta handlar t.ex. om möjligheten för lärarstuderande att under handledning av erfarna och skickliga lärare få möjligheter att ut- veckla sin undervisningsskicklighet och sitt ledarskap i klass- rummet. VFU inom lärarutbildningarna ska omfatta minst de 30 hög- skolepoäng som stipuleras i högskoleförordningen. VFU-hand- ledare ska vara erfarna och skickliga lärare som har genomgått en handledarutbildning. Ett starkt samarbete mellan lärosäten och skolhuvudmän är en förutsättning för en VFU av god kvalitet. Ansatsen till att koncentrera VFU till färre skolor kan ha positiva effekter både för lärarstudenterna och för skolornas möjligheter att säkra till- gången till utbildade VFU-handledare och organisera en bra verk- Det är dock viktigt att även andra modeller för samverkan mellan lärosäten och skolhuvudmän utvärderas och att erfaren- heter från dessa verksamheter tas i beaktande i det pågående ut- vecklingsarbetet av VFU. Det är viktigt att VFU-verksamheten kan organiseras på olika sätt utifrån lokala eller regionala behov och förutsättningar. En infrastruktur inom skolområdet, liknande de förhållanden som det s.k. tillförsäkrar hälso- och sjukvårdsområdet, skulle kunna lägga en ny grund för kunskapsutvecklingen till stöd för kvalitetsutvecklingen inom lärarutbildningarna t.ex. gällande VFU. Kommissionen har tidigare betonat betydelsen av den verksamhets- förlagda delen av lärarutbildningarna. Det finns god evidens för hur viktigt det är att lärarutbildning har omfattande inslag av praktik, under handledning av erfarna lärare (se t.ex. Darling-Hammond 2006; Darling-Hammond & 2012). Inför att de nya lärarutbildningarna startade betonade reger- ingen att den verksamhetsförlagda delen i utbildningen generellt sett behöver förstärkas (prop. 2009/10:89). I den utredning som föregick de nya lärarutbildningarnas införande (SOU 2008:109) redovisas att en avsikt med att tidigare införa begreppet verksamhetsförlagd utbild- ning (VFU) var att betona vikten av utbildningens praktiska förank- ring. Detta markerade ett perspektivskifte från att lärarstuderande endast skulle tillämpa sina i lärarutbildningen tillägnade teoretiska kunskaper i praktiken, till att de praktiska erfarenheter som lärar- studerande gjorde i skolverksamheter också skulle utgöra en grund för de teoretiska studierna i de lärosätesförlagda delarna av ut- bildningen. För att lärarutbildningarna i så hög grad som möjligt ska förbereda lärarstudenterna för det kommande yrkeslivet anser kommissionen att det är viktigt att säkerställa att utbildningarna omfattar 30 hög- skolepoäng VFU och att VFU ska ske inom för studenten relevant ålderskategori och verksamhet, samt relevanta ämnen eller ämnes- områden på det sätt som högskoleförordningen (SFS 1993:100) stipulerar. Lärarstudenternas förberedelse inför sitt framtida yrkes- utövande kan stärkas genom en mer omfattande praktisk inriktning på lärarutbildningarna. Detta handlar t.ex. om möjligheten för lärar- studerande att under handledning av erfarna lärare få möjligheter att SOU 2017:35 Kompetensförsörjning till skolväsendet utveckla sin undervisningsskicklighet och sitt ledarskap i klass- rummet. En förutsättning för att kvaliteten i VFU utvecklas och blir lik- värdig är utbildandet av VFU-handledare. Kommissionen förordar att VFU-handledare ska vara erfarna och skickliga lärare som har genomgått en handledarutbildning. Kommissionen återkommer till denna fråga i avsnitt 6.2 där ett förslag till professionsprogram presenteras. I propositionen Bäst i klassen (prop. 2009/10:89) betonade reger- ingen att ansvaret för att administrera VFU och reglera den typ av samarbetsorganisation som krävs för samverkan mellan lärarutbild- ningarna och skolhuvudmännen även fortsättningsvis skulle ligga på lärosätena, i samråd med skolhuvudmännen. Kommissionen bedömer att ett starkt samarbete mellan lärosäten och skolhuvudmän om VFU är en förutsättning för en god kvalitet. Det är viktigt, enligt kommis- sionens mening, att VFU-verksamheten kan organiseras på olika sätt utifrån lokala eller regionala behov och förutsättningar. Regeringen initierade 2013 en försöksverksamhet med s.k. öv- ningsskolor (U2013/4305/S; SFS 2014:2). Syftet med försöksverk- samheten är att höja kvaliteten på VFU genom att den koncentreras till färre skolor, vilket medför en högre koncentration av både lärar- studenter och utbildade handledare (2013).3 Försöksverksamheten pågår tidsperioden –2019 och omfattar drygt 11 000 studenter. Försöksverksamheten följs upp av UKÄ.4 Kommissionens bedömning är att ansatsen till att koncen- trera VFU till färre skolor kan ha positiva effekter både för lärar- studenterna och för skolornas möjligheter att säkra tillgången till utbildade VFU-handledare och organisera en bra verksamhet. Kom- missionen vill betona att det är viktigt att även andra modeller för samverkan mellan lärosäten och skolhuvudmän utvärderas och att 3Medverkande lärosäten är , , univer- sitet, , , , , , , , , , , och (UKÄ 2015a) 4UKÄ har av regeringen fått i uppdrag att följa upp och utvärdera försöksverksamheten med övningsskolor och övningsförskolor i lärar- och förskollärarutbildningarna. Av UKÄ:s verk- samhetsplan (UKÄ 2017c) framgår att UKÄ genomför uppdraget . En första delredovisning ska avrapporteras . Uppdraget ska slut- rapporteras . erfarenheter från dessa verksamheter tas i beaktande i det pågående utvecklingsarbetet av VFU. Kommissionen menar att det även kan finnas skäl att överväga en vidgning av verksamheten med övningsskolor, där skolorna utvecklas till centra där såväl verksamhetsintegrerad och verksamhetsförlagd lärarutbildning, som praktiknära forsknings- och utvecklingsarbete bedrivs (se vidare i kommande delavsnitt System för praktiknära forskning). Utöver regeringens försöksverksamhet så finns flera olika exempel på hur lärosäten valt att organisera utbildningen för att stärka integreringen av teori och praktik i lärarutbildningarna. Denna genomgång gör inte anspråk på att vara uttömmande, utan kon- centrerar sig på att lyfta fram ett par exempel. har valt att organisera s.k. fältstudier inom ramen för lärarprogram- men (/student/vfu/verksamhetsforlagd-utbildning-for- forskollarar-och-lararprogrammen-1.36819). Fältstudierna innebär att studenten får kursuppgifter att lösa på VFU-skolan. Genom att ha kontakt med VFU-skolan via fältstudier kring ämnes- teori, utbildningsvetenskap och didaktik är tanken att studenten ska ges möjlighet att hitta beröringspunkter mellan praktik och teori. har ett liknande projekt där studenterna under per termin genomför sina studier på sina respektive övningsskolor vilket innebär en större möjlighet till fältstudier (UKÄ 2015a). En motsvarande verksamhet bedrivs vid Linnéuniver- sitetet (UKÄ 2015a). Kommissionen ser det som önskvärt att de teoretiska och de praktiska inslagen i lärarutbildningarna knyts närmare varandra, både i de verksamhetsförlagda och i de lärosätesförlagda delarna av utbildningarna. Detta handlar bl.a. om hur utbildningarna organi- seras.