sou · H5B36 · 2017-02-08 00:00:00 — En annan tänkbar förklaring till att barns åsik- ter inte dokumenteras kan vara att utredaren eller rätten kommer fram till ett förslag till beslut eller en dom som överensstämmer med barnets åsikt med beaktande av andra omständigheter än barnets åsikt. I ett sådant fall kanske utredaren eller rätten tycker att det är onödigt att ”hänga ut” barnet och redovisa barnets åsikt. Ett problem som kommit fram under våra samtal med familje- rättssekreterare är att det finns en risk för att barnet upplever press när det hörs eftersom den som samtalar med barnet försöker ta reda på barnets vilja eller inställning. En möjlig förklaring till att det brister i redovisningen av barns åsikter kan, liksom vårdnadskommitté menade (SOU 2005:43 s. 212), därför vara att socialnämnder och domstolar ställer krav på att barnet ska ha ut- tryckt en bestämd vilja eller inställning för att barnets åsikt ska be- aktas. Med hänsyn till att barnets åsikt sannolikt har beaktats i fler fall än de som redovisats är det osäkert hur stora brister som finns i barnets rätt att komma till tals. Det är dock tydligt att framför allt yngre barns rätt att komma till tals behöver förbättras för att barn- konventionens krav ska kunna uppfyllas. Det är vanligt att inget enskilt samtal hålls med barn som är . Vissa familje- rätter har också riktlinjer som utgår från barns ålder, vanligtvis 4– , för när samtal med barn ska hållas. Det är, liksom vid vårdnadskommittés genomgång, mycket ovanligt att en vårdnadshavare hindrar att ett barn hörs i en vårdnadsutredning. Det är också mycket ovanligt att ett barn hörs under en huvudförhandling. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals 11.8.2Barnets rätt att komma till tals behöver tydliggöras Vår bedömning: Barnets rätt att fritt uttrycka sina åsikter och få dem beaktade vid bedömningen av barnets bästa behöver tyd- liggöras. Artikel 12 i ger barn som är i stånd att bilda åsikter, en rätt att fritt uttrycka dessa i frågor som rör barnet. Av barnrättskommitténs allmänna kommentarer följer att barnet ska kunna uttrycka sina åsikter, sitt eget perspektiv, utan att mani- puleras eller utsättas för otillbörlig påverkan eller påtryckningar16. I 6 kap. FB hänvisas inte till barnets åsikt, utan till barnets vilja (2 a §) eller inställning (19 §). Att det i lag anges att hänsyn ska tas till barnets vilja är avsett att markera att detta är en särskilt bety- delsefull omständighet vid den prövning som ska göras i målet (prop. 2005/06:99 s. 45). Vi menar dock att det av flera skäl är olyckligt att lagtexten utgår från barnets vilja. Att det i lag anges att barnets vilja ska beaktas vid bedömningen av barnets bästa kan som vi ser det vara en förklaring till att samtal inte sker med yngre barn i den utsträckning som är önskvärt. Det ligger nämligen i sakens natur att yngre barn kan ha svårt att ut- trycka eller ange en vilja eller inställning i en fråga. I de fall samtal ändå sker med yngre barn så redovisas kanske inte barnets åsikt på grund av att den anses vara alltför obestämd för att kunna klassi- ficeras som en inställning. Även på så sätt kan regleringen innebära hinder för barns rätt att komma till tals. Barnets ålder ska inte vara avgörande för barnets rätt att komma till tals. Såväl information som samtal ska dock anpassas till barnets ålder och mognad. Barnet ska på så sätt skyddas i sitt deltagande, inte hindras från att delta. Vid bedömningen av vilken betydelse som barnets åsikter ska få för bedömningen av barnets bästa ska däremot hänsyn tas till barnets ålder och mognad. Även om det framgår av förarbetsuttalanden och allmänna råd att det är viktigt att barnet inte utsätts för obehörig påverkan eller pressas till att ta ställning (jfr t.ex. prop. 1994/95 224 s. 34 och SOSFS 2012:4) har det vid vår kartläggning kommit fram att det 16 Jfr CRC/C/GC/12 nr 22. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals finns en risk för att barnet upplever sig pressat av familjerätts- sekreteraren eftersom den som samtalar med barnet försöker ta reda på barnets vilja eller inställning i frågan. Frågor om barns vilja kan skapa mer press än frågor om barns åsikter. Det finns också en risk att barnet utsätts för press från en förälder, eller båda, att ange en viss inställning som överensstämmer med förälderns. På så sätt underlättar inte regleringen barns möjlighet att fritt uttrycka sina åsikter. vårdnadskommitté hade också uppfattningen att be- greppet vilja kunde leda till tanken att barnet tydligt och klart måste ha uttryckt en bestämd uppfattning för att barnets inställning skulle beaktas och föreslog därför att begreppet skulle bytas ut (jfr SOU 2005:43 s. 212). I propositionen års vårdnadsreform uttalades dock att ett byte av ”vilja” mot t.ex. ”inställning” eller ”åsikter” skulle riskera att försvaga barnets rätt att komma till tals (prop. 2005/06:99 s. 45). Det är viktigt att barns rättighet att fritt få uttrycka sina åsikter, eller perspektiv, på frågor om vårdnad, boende och umgänge så långt möjligt garanteras. Barn ska inte riskera att utsättas för någon form av press att ange en viss vilja eller uppfattning eller fråntas möjligheten att komma till tals på grund av ålder. Som vårdnadskommitté framhöll vill ett barn inte alltid ta ställning mellan föräldrarna men barnet kanske på andra sätt ger uttryck för vem det vill bo hos. Barnet berättar kanske om vilken skola han eller hon vill gå i eller vilka aktiviteter som barnet vill delta i (jfr SOU 2005:43 s. 212). För att uppnå att barn ska komma till tals i större utsträckning än , för att undvika risken för att barn känner sig pressade när de uttrycker sina åsikter och för att möjliggöra att barns åsikter tillmäts betydelse i högre grad, menar vi att bestämmelserna om barnets rätt att komma till tals i 6 kap. FB behöver tydliggöras. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals 11.8.3Barnets rätt att få information i frågor om vårdnad, boende och umgänge behöver klargöras Vår bedömning: Det finns behov av en tydlig reglering av barnets rätt att få information i frågor om vårdnad, boende och um- gänge. I mål och ärenden om vårdnad, boende eller umgänge kommer barnet i huvudsak till tals via socialnämnden. Detta kan ske vid samarbets- samtal, i samband med att upplysningar ska lämnas till domstolen inför ett interimistiskt beslut eller i samband med att socialnämnden utför en utredning om vårdnad, boende eller umgänge. Barnets rätt att komma till tals förutsätter att barnet får infor- mation. Informationen ska inte enbart omfatta faktauppgifter som varför samtalet ska hållas och hur samtalet kommer att gå till, utan även information om vilken betydelse åsikten kan få för t.ex. en utredares förslag till beslut och utgången i målet. Det är också vik- tigt att det finns en uppföljning av utgången i målet.17 Det finns ingen uttrycklig reglering i FB om barnets rätt till information.18 I den av godkända strategin Strategi för att stärka barnets rättigheter i Sverige19 framgår dock att barn ska ges förutsättningar att uttrycka sina åsikter i frågor som rör dem och att man i varje enskilt ärende måste bedöma barnets förmåga att förstå det som han eller hon ska uttrycka sin åsikt om och anpassa situationen och informationen utifrån det (s. 5). Det finns dock som vi redogjort för ovan, en bestämmelse i 11 kap. SoL om barnets rätt att komma till tals och barnets rätt till information (10 §). Det är enligt vår mening osäkert om den be- stämmelsen gäller för åtgärder och utredningar som socialnämnden genomför enligt 6 kap. FB på uppdrag av domstol (se avsnitt 11.4.2). Barnets rätt till information och uppföljning vid olika åtgärder, som genomför i frågor om vårdnad, boende och umgänge framgår i viss mån av allmänna råd om 17Jfr CRC/C/GC/12 nr 25 och 41 och 5 kap. 1 § åttonde strecksatsen SoL. 18Frågan om barns rätt till information har tidigare behandlats i promemorian Utövandet av barns rättigheter i familjerättsprocesser (Ds 2002:13). I promemorian föreslogs flera lagänd- ringar i 6 kap. FB som syftade till att ge barnet information. Förslagen ledde inte till lag- stiftning. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals socialnämndens ansvar för vissa frågor om vårdnad, boende och umgänge20. I dessa ges bl.a. råden att den som håller i samarbets- samtal bör ge barnet information. Vad gäller samtal inför interi- mistiska beslut ges rådet att den som samtalar med ett barn först bör tala om varför samtalet förs. I fråga om en utredning om vård- nad, boende och umgänge, ges råden att ett barn bör informeras om skälet till en utredning och även om vad utredaren senare har kommit fram till i utredningen. har också en uppföljningsskyldighet sedan ett mål eller ärende om vårdnad, boende eller umgänge har avgjorts (5 kap. 1 § åttonde strecksatsen SoL). Vid våra möten med familje- rättssekreterare har det dock kommit fram att det är mycket sällan som uppföljning sker efter att ett mål eller ärende avslutats i dom- stol. Även i de fall domstolen inte begär upplysningar inför ett interimistiskt beslut eller hämtar in en utredning om vårdnad, boende eller umgänge har barnet rätt att komma till tals och rätt att få information. Barnets rätt till information i sådana fall framgår inte av nuvarande bestämmelser. Även om det alltså finns vissa bestämmelser och allmänna råd om barnets rätt till information i frågor om vårdnad, boende och umgänge så behöver rätten klargöras. 11.8.4Barns åsikter bör redovisas i större utsträckning Vår bedömning: Socialnämnder och domstolar behöver redovisa barns åsikter och hur de beaktas vid bedömningen av barnets bästa i större utsträckning än som görs . Redovisningen av barnets åsikter är viktig. Familjerätten måste redovisa barns åsikter för att domstolen vid sin prövning ska kunna beakta dessa. Att barnets åsikt dokumenteras av familjerätter och domstolar möjliggör också en kontroll av att barnets rätt har upp- fyllts. Att domstolar redovisar barnets åsikt och hur den beaktats vid prövningen är också viktigt för socialnämndens uppföljning av 20 SOSFS 2012:4. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals ett mål om vårdnad, boende eller umgänge.21 Ur ett barnrätts- perspektiv måste utgångspunkten därför vara att barns åsikter i så hög grad som möjligt ska redovisas vid åtgärder och beslut som rör barnet. Vi menar att barnets åsikter så långt som möjligt ska återges på det sätt som barnet berättat i både upplysningar och utredningar. I en utredning är det viktigt att det tydligt framgår vad som är barnets egen åsikt och vad som är utredarens tolkning av barnets berättelse. Det är också viktigt att det framgår hur åsikten beaktats vid bedömningen av barnets bästa. Om utredarens förslag till be- slut eller domstolens beslut inte överensstämmer med barnets åsikt bör också skälen för varför utgången blev en annan framgå.22 Även om utgångspunkten alltså måste vara att barnets åsikt ska redovisas kan det finnas situationer då detta med hänsyn till barnets bästa inte framstår som lämpligt. Det kanske bedöms finnas en risk för barnet om åsikten avslöjas.23 Barnet kan också ha uttryckt att han eller hon inte vill att åsikten ska avslöjas. I , boende och umgänge. Stöd för rättstillämpning och handläggning inom familjerätt24 anges att barnets rätt att komma till tals rimligen också bör innebära att barnet ska ha rätt att ha en uppfattning om dess tankar och inställning ska föras vidare (s. 50). Vi delar den bedömningen. Det är dock viktigt att den som talar med barnet, utifrån barnets ålder och mognad, för- klarar vikten av att åsikten kommer fram och tänkbara konsekven- ser av att den inte gör det. Om den som talat med barnet bedömer att barnets åsikt inte bör återges är det viktigt att det framgår av upplysningar eller av en utredning att barnet har fått komma till tals och, om det är lämp- ligt, skälen för att åsikten inte återges.25 Även om vår slutsats är att det i vissa fall kan vara motiverat att inte återge ett barns åsikter anser vi att det bör vara möjligt att 21Jfr barnrättskommitténs uttalande om att feedback är en garanti för att barnet inte bara hörs som en formalitet utan faktiskt tas på allvar (CRC/C/GC/12 p. 22Jfr CRC/C/GC/12 p. 23Barnrättskommittén har uttalat att konventionsstaterna måste vara medvetna om de poten- tiellt negativa konsekvenserna när denna rätt tillämpas på ett okänsligt sätt. Kommittén har vidare uttalat att konventionsstaterna måste vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att rätten att bli hörd utövas på ett sätt som skyddar barnet fullständigt (CRC/C/GC/12 p. 25Jfr SOSFS 2012:4. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals redovisa dessa och hur de beaktats vid bedömningen av barnets bästa i större utsträckning än som görs . Detta gäller framför allt de yngre barnens åsikter. 11.8.5Våra förslag till lagändringar om barnets rätt att komma till tals och få information Barnets rätt att få sina åsikter beaktade vid bedömningen av barnets bästa tydliggörs Vårt förslag: Vid bedömningen av barnets bästa ska barnets åsikter och inställning tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Som framgår ovan menar vi att regler om barnets rätt att komma till tals signalerar att ett barn ska ge uttryck för en bestämd uppfattning i en fråga. Vi har också beskrivit vilka negativa konsekvenser detta riskerar att föra med sig för barnet. Vi menar att bestämmelsen om barnets bästa (6 kap. 2 a § FB) i stället för att utgå från barnets vilja bör utgå från samma begrepp som används i , nämligen barnets åsikt. Det bör också i enlighet med formuleringen i framgå att barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad.26 På så sätt blir det tydligt att barnet inte behöver ge uttryck för en bestämd vilja i en fråga för att den ska beaktas. Att barnets åsikter ska beaktas även om barnet inte angett en viss vilja eller inställning innebär som vi ser det att barnets rätt att komma till tals tydliggörs. I de fall barnet anger en inställning i en fråga ska givetvis inställningen liksom beaktas. Bestämmelsen bör därför utöver att hänvisa till barnets åsikter också hänvisa till barnets inställning. 26 har föreslagit att översättningen av bör ses över (SOU 2016:19 s. 26). Vi utgår i våra förslag från den översättning som f.n. gäller. Vid ett fortsatt arbete bör dock våra förslag anpassas så att de stämmer överens med en eventuell ändrad översättning av artikel 12. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals Barnets rätt att fritt uttrycka sina åsikter och få information stärks Vårt förslag: En ny bestämmelse om barnets rätt att komma till tals och få information i frågor om vårdnad, boende och um- gänge införs i . Vi föreslår att det införs en bestämmelse om barnets rätt att komma till tals och rätt till information i frågor om vårdnad, boende och umgänge. Av bestämmelsen bör framgå att ett barn ska få relevant information och ges möjlighet att framföra sina åsikter och sin inställning i frågor om vårdnad, boende eller umgänge. Det bör också framgå att om barnet inte framför sina synpunkter ska hans eller hennes åsikter eller inställning så långt det är möjligt klar- läggas på annat sätt. Bestämmelsen bör införas i inledningen av 6 kap. FB. På så sätt blir det tydligt reglerat att barns rättigheter gäller oavsett i vilken ordning frågan om vårdnad, boende eller um- gänge hanteras. Bestämmelsen kommer träffa både hantering av frågorna och domstolens handläggning av mål och ärenden samt medlingsförfaranden enligt 6 kap. 18 a § FB. Det finns ingen nedre åldersgräns för när barn ska ges möjlighet att komma till tals. Utgångspunkten måste vara att barn kan ut- trycka åsikter.27 Barnet är aldrig skyldigt att framföra sina åsikter, utan ska ges möjlighet att göra det. Eftersom en fråga om vårdnad, boende eller umgänge har stor betydelse för barnets framtid är det, i de fall barnet inte framför sina synpunkter, viktigt att barnets åsikter eller perspektiv så långt det är möjligt klarläggs på annat sätt. Det kan t.ex. handla om ett yngre barn som inte har förmågan att uttrycka sina åsikter. Det kan också röra sig om ett barn som till följd av en funktionsnedsättning, trots hjälpmedel, inte kan uttrycka åsikter i frågorna.28 I sådana fall kan barnets åsikter eller perspektiv 27Barnrättskommittén har uttalat att konventionsstaterna ska förutsätta att barnet är i stånd att bilda sina egna åsikter (CRC/C/GC/12 p. 28Av barnrättskommitténs allmänna kommentarer om barnets rätt att bli hörd följer att konventionsstaterna är skyldiga att säkerställa att rätten att komma till tals genomförs för barn som har svårt att föra fram sina åsikter. Till exempel ska man förse barn som har en funktionsnedsättning med de kommunikationsverktyg som behövs för att de lättare ska kunna uttrycka sina åsikter och göra det möjligt för dem att använda dessa verktyg (CRC/C/GC/12 p. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals i flera fall utredas genom inhämtande av uppgifter från barnets för- äldrar, andra närstående, eller någon annan företrädare för barnet. Även i ett fall när barnet inte vill uttrycka sin synpunkt är det viktigt att barnets åsikter och inställning så långt möjligt klarläggs på annat sätt. Utöver att barnets åsikter kan klarläggas på ovan angivna sätt kan de också klarläggas genom dokumentation av vad barnet har framfört. Det kan i och för sig finnas en mot- sättning i att barnets åsikter ska klarläggas som barnet uttryckt att han eller hon inte vill framföra dem. Det går dock inte att bortse från att barnet befinner sig i en lojalitets- konflikt. Det är rimligt att tro att ett barn i många av dessa fall väljer bort sin rätt att uttrycka sin åsikt av hänsyn till en förälder. Det får därför anses vara till barnets bästa att barnets åsikter kom- mer fram på något annat sätt när det är möjligt och lämpligt. Det är dock angeläget att barnets åsikter klargörs på ett sätt som iakttar respekten för barnets integritet och självbestämmanderätt. I de fall det inte bedöms vara till barnets bästa att klarlägga barnets åsikter eller inställning på annat sätt ska detta inte heller göras. En förutsättning för att barn ska komma till tals och kunna uttrycka sina åsikter på ett adekvat sätt är att barnet får informa- tion. Den nya bestämmelsen ska därför ange att barnet ska få rele- vant information. Med sådan information avses information som är av betydelse för barnet. Informationen ska inte enbart omfatta faktauppgifter utan även information om hur uppgifterna som barnet lämnar kommer att användas, följderna av barnets åsikter och vilken betydelse åsikterna kan få för t.ex. en utredares förslag till beslut och utgången i målet. Det är den som samtalar med barnet som ansvarar för att barnet får relevant information. Informationen ska anpassas utifrån barnets ålder och mognad på ett sådant sätt att barnet kan ta den till sig. Om det pågår en process i domstol om barnet är det viktigt att barnet vid det inledande samtalet med social- tjänsten, utifrån barnets förmågor, får information om processen och om vad en sådan innebär. Det är också viktigt att barnet, efter varje samtal, får information om resultatet av det förfarande som barnet medverkat i. Om resultatet inte överensstämmer med barnets åsikter behöver barnet också, utifrån ålder och mognad, informeras om anledningen till detta. Barnet bör alltså få information om t.ex. resultatet av samarbetssamtal och resultatet av en utredning om Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals vårdnad, boende eller umgänge, dvs. en utredares förslag till beslut i en sådan utredning. Det är också viktigt att barnet får information om domstolens avgöranden. Det kommer, liksom , vanligtvis vara föräldrarna som informerar barnet om innehållet i en domstols dom eller beslut. Hur barnet i praktiken skulle kunna få information på annat sätt är svårt att hitta en lösning på. Det finns ett värde i att rätten uppmärksammar föräldrar på vikten av att på ett lämpligt sätt infor- mera barnet om domstolens avgöranden. Om en förälder bedöms ha bättre förutsättningar att informera barnet än den andra, kan var barnet befinner sig också vara en viktig faktor att beakta när tid- punkt för att meddela en dom eller ett beslut bestäms. har också enligt gällande rätt en uppföljningsskyldighet efter att ett mål avgjorts slutligt. Barnets rätt att fritt uttrycka sina åsikter inom ramen för en utredning stärks Vårt förslag: Utgångspunkten ska vara att den som utför utred- ningen ska höra barnet och redovisa barnets åsikter eller inställ- ning för rätten. ska en utredare, om det inte är olämpligt, försöka klarlägga barnets inställning och redovisa den för rätten. Vi menar att ut- redarens uppgift i första hand bör vara att möjliggöra för barnet att fritt uttrycka sina åsikter, inte att klarlägga barnets inställning. Av samma skäl som vi angett ovan29 menar vi att bestämmelsen om barnets delaktighet i en utredning bör anpassas till formuleringen i . Det bör alltså inte längre anges att utredaren som utgångspunkt ska klarlägga barnets inställning och redovisa den för rätten. Barn som har en inställning ska givetvis även fram- över ges möjlighet att framföra den, men utrymmet för barn att framföra åsikter ökar. För att barn ska ges de bästa förutsättningar att så långt möjligt framföra sina åsikter, perspektiv och eventuella inställning, bör det 29 Se det tidigare avsnittet Barnets rätt att få sina åsikter beaktade vid bedömningen av barnets bästa tydliggörs. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals framgå i lag att utgångspunkten, om det inte är olämpligt, ska vara att barnet har rätt till ett direkt samtal med utredaren. Gällande redovisningen till rätten bör det framgå att utredaren, också under förutsättning att det inte är olämpligt, ska redovisa barnets åsikter eller inställning för rätten. I vilka situationer det kan vara olämpligt att samtala med barnet eller återge ett barns åsikter har vi behandlat i avsnitt 11.8.4. Det är självfallet viktigt att barnets bästa alltid är avgörande för vilka uppgifter som återges i en utredning. Att utredaren vid bedömningen av barnets bästa ska tillmäta barnets åsikter och eventuella inställning betydelse med beaktande av barnets ålder och mognad följer av vår föreslagna lydelse av 6 kap. 2 a § FB. Barnets rätt att komma till tals inom ramen för snabbupplysningar stärks Vårt förslag: Det ska komma till klarare uttryck att barnet som regel ska höras innan socialnämnden lämnar upplysningar till rätten inför ett interimistiskt beslut. Under arbetets gång har vi tagit del av familjerättssekreterares erfarenheter av samtal med barn inom ramen för snabbupplysningar. Det har uppgetts att det inte är okomplicerat att samtala med barn inom ramen för snabbupplysningar. Vissa har också ifrågasatt lämpligheten av att samtala med barn inför interimistiska beslut. Det har t.ex. angetts att barnet relativt snabbt förväntas öppna sig för en person som barnet inte träffat förut och som inte har någon större bakgrundsinformation om familjen i fråga. Vi har dock även fått höra om vissa familjerätter där man arbetar med utökade snabbupplysningar där inte bara barn och föräldrar hörs, utan även vissa referenspersoner. På så sätt blir domstolens besluts- underlag bredare och i vissa fall behöver inte någon ytterligare utredning hämtas in. Vi ser att det kan finnas svårigheter med att samtala med barn inom ramen för snabbupplysningar, inte minst med hänsyn till tidsaspekten. är det viktigt med ett så brett beslutsunder- lag som möjligt och att barns förutsättningar att komma till tals är så bra som möjligt även i detta sammanhang. Barnets bästa och barnets rätt att komma till tals eftersom ett interimistiskt beslut kan ha en styrande inverkan på den slutliga utgången av målet. Vi menar att det bör tydliggöras att utgångspunkten är att sam- tal med barnet ska hållas inom ramen för arbetet med snabbupp- lysningar.