sou · H5B380 · 2017-10-25 00:00:00 — Analyser av dna genomförs, som vi nämnt, vid RMV huvudsak- ligen för identifiering av avlidna personer samt för faderskaps- och släktskapsanalyser. När det gäller identifiering av avlidna, kan detta ske både i de fall då det finns anledning att misstänka brott och när någon sådan misstanke inte finns. Identifieringsärenden utförs huvud- sakligen på uppdrag av och dna-proverna som analyseras från den avlidne kommer regelmässigt till den rättsgene- tiska enheten från någon av de rättsmedicinska enheterna. Ofta finns en hypotes om vem den avlidne kan vara och jämförelseprov från En lag om elimineringsdatabas förmodade släktingar analyseras då. I de fall då det är fråga om iden- tifieringsarbete efter större katastrofer, genomförs s.k. DVI-utred- ningar (Disaster Victim Identification, se avsnitt 3.2). I dessa fall hanteras ofta stora mängder dna-prover och dna-information. Uppdrag om faderskapsutredning härrör från domstol, social- förvaltningar och enskilda. Merparten av utredningarna som rör annat släktskap har sitt ursprung hos . I dessa ärenden tas inte några prover vid RMV, utan dna-prover skickas till verket från socialförvaltningar eller . I den mån ett ärende utförs på uppdrag av enskilda personer, hänvisar RMV de inblan- dade till vårdcentral för att lämna prov där. Dna-analyser förekommer också, som vi tidigare nämnt (se av- snitt 3.5), på uppdrag av hälso- och sjukvården, som skickar in prover till RMV. Det rör sig då huvudsakligen om uppföljning av benmärgs- transplantationer och farmakogenetiska ärenden. Dna kan också analyseras inom ramen för brottsutredningar. Det gäller då ofta spår från brottsplatser, som analyseras bl.a. i syfte att identifiera en tänkbar gärningsman. Sådana analyser genomförs regel- mässigt av Nationellt forensiskt centrum (NFC) vid Polismyndig- heten och inte vid RMV. 7.3.2Det finns en risk att dna-prover kontamineras En risk vid analys av dna är att det prov som analyseras har kommit i kontakt med annan dna. Eftersom det krävs mycket liten mängd dna för att en analys ska kunna genomföras, har sådana kontami- neringar oftast skett utan att de personer som hanterat ett dna-prov har märkt att provet har utsatts för främmande dna. Med kontami- nering avses i detta sammanhang, att dna som är föremål för analys vid RMV sammanblandas med annan dna. Sådan dna är ovidkom- mande för den aktuella analysen, dvs. det är dna som inte ska före- komma i analysprocessen, men kontamineringen har gjort att så trots det är fallet. Kontamineringen kan ske i samtliga hanteringsled av ett dna- prov från det att ett prov tas, till dess att analysen är genomförd och analyssvaret föreligger. Det kan således ske redan vid provtagningen, som förutom vid RMV:s rättsmedicinska enheter görs vid exem- pelvis någon av mottagningsenheter eller vid ett En lag om elimineringsdatabas Kontamineringen kan också ske när de RMV-med- arbetare som utför dna-analyser hanterar prover, eller genom att dna från personer som tillhör andra yrkeskategorier som rör sig i den laboratoriemiljö där analyser genomförs kommer i kontakt med ett dna-prov. Det kan exempelvis röra sig om personal som städar lokal- erna, utför reparationer eller av annan anledning besöker laboratoriet. Kontaminering kan också ske genom att det material som används vid provtagning eller analys inte är dna-fritt, utan innehåller dna t.ex. från personer som har tillverkat eller förpackat materialet. Ytor och föremål i RMV:s rättsgenetiska laboratorium kan också bära dna. Dna är mycket tidsbeständigt och risken för kontaminering från dna som finns kvar i den miljö där analyser genomförs är därför inte obetydlig. Vid analysen av dna-prover som har kontaminerats kan prov- svaren vara svårtolkade och ibland missvisande. Om man exempel- vis i ett identifieringsärende vid analysen av ett prov enbart får fram en dna-profil som beror på en kontaminering, kan det leda till en felaktig uteslutning. Den avlidne antas då vara den person vars dna- profil föreligger (alltså den profil som kontaminerat provet). Om inte denna dna-profil kan uteslutas genom en sökning i en eliminer- ingsdatabas, riskerar identifieringsarbetet att avstanna. Den avlidne antas vara en person vars dna kontaminerat provet och denne persons profil kommer vid en jämförelse med presumtiva släktingar till en försvunnen person, inte att visa någon överensstämmelse. I ett sådant fall kan den avlidne inte identifieras. Med hänsyn till de negativa effekter en kontaminering kan få, har RMV inrättat en elimineringsdatabas. RMV:s elimineringsdatabas fungerar som ett stöd för att öka kvaliteten på de analysresultat som fås vid dna-undersökningar och för att förhindra att felaktiga slutsatser dras av ett analysresultat där kontaminering förekommit. Databasen innehåller dna-profiler från medarbetare vid RMV, vissa besökare och en del personer som annars vistas i det rättsgene- tiska laboratoriet, som exempelvis lokalvårdare. Prover som används för att ta fram dna-profiler till elimineringsdatabasen sparas . En lag om elimineringsdatabas Elimineringsdatabasen utgör ett dna-register och behandling av uppgifter i databasen är personuppgiftsbehandling. Tillämpliga be- stämmelser för sådan behandling finns enligt gällande rätt i per- sonuppgiftslagen (1998:204). Grunden för provtagning och vidare hantering av dna från personer vars uppgifter ingår i databasen är att dessa personer har lämnat sitt samtycke härtill. Frågan om ett sådant samtycke kan utgöra laglig grund för personuppgifts- behandling har, när det gäller elimineringsdatabasen vid dåvarande () varit föremål för Data- inspektionens bedömning. I ett tillsynsärende konstaterade att det föreföll vara så att anställda vid inte hade någon i personuppgiftslagens mening reell valmöjlighet när det gällde frågan om man ville vara registrerad i elimineringsdatabasen eller inte. Anledningen till denna bedömning var att en vägran från en SKL- anställd att lämna sitt dna, torde utgöra en arbetsrättslig saklig grund för uppsägning. Liknande oklarhet kring om det förelåg en reell möjlighet att avböja medverkan i elimineringsdatabasen fanns enligt Datainspektionens mening även för andra medverkande än SKL- anställda. Enligt Datainspektionens bedömning var det vid tiden för tillsynsbeslutet mycket tveksamt om SKL:s elimineringsdatabas var laglig (se Datainspektionens beslut , dnr 514-2012). Sedan Datainspektionens beslut meddelades har, som vi tidigare nämnt, lagstöd för elimineringsdatabasen vid till- kommit genom lagen om elimineringsdatabas. Även vid RMV kan det, enligt vår mening, ifrågasättas om en person som tillfrågas om att lämna sin dna till elimineringsdatabasen har en reell möjlighet att säga nej. För besökare till RMV:s rättsgene- tiska laboratoriemiljöer är det normalt sett ett villkor för att bli in- släppt i lokalerna och även för medarbetare förutsätts att samtycke till provtagning lämnas. 7.4Rättsmedicinalverkets elimineringsdatabas bör författningsregleras Vår bedömning: Bestämmelser om elimi- neringsdatabas bör införas i en särskild lag. Vid utformningen av lagen bör särskilt beaktas lagens ändamål, innehållet i databasen, rätten att ta prov och hur uppgifterna i databasen används. En lag om elimineringsdatabas Kontaminerade dna-prover kan, som framgår av avsnitt 7.3.2, leda till felaktiga undersökningsresultat, vilket kan få till följd att orik- tiga slutsatser dras av en analys. RMV:s arbete kan avsevärt försvåras, liksom det fortsatta utredningsarbete som bedrivs hos verkets upp- dragsgivare. En elimineringsdatabas är det enda sättet att systematiskt före- bygga och upptäcka kontamineringar. Databasen framstår som ett självklart hjälpmedel i RMV:s verksamhet. En motsvarande databas finns, som vi nämnt, vid . Denna eliminerings- databas har författningsreglerats 2014 och det finns, menar vi, inte anledning att se annorlunda på behovet av författningsreglering vid RMV jämfört med motsvarande behov vid (se prop. 2013/14:110, s. 454 f. om behovet av att lagreglera Polismyn- dighetens elimineringsdatabas). Möjligheten att hantera kontami- neringar genom en elimineringsdatabas är av avgörande betydelse för att RMV ska kunna få fram så korrekta resultat som möjligt vid de dna-analyser som verket genomför. Det finns därför starka skäl att skapa rättsliga förutsättningar för RMV att föra en sådan databas. Vi har övervägt att placera bestämmelserna om i den datalag för RMV som vi föreslår (se avsnitt 6). RMV:s datalag är emellertid en författning som uteslutande rör personuppgiftsbehandling vid verket och en författningsreglering av elimineringsdatabasen innefattar även andra frågor, som exem- pelvis möjligheten att kräva att vissa personer ska lämna dna-prov till databasen. Sådana bestämmelser passar, enligt vår mening, inte särskilt väl i en mer renodlad lag om personuppgiftsbehandling. Be- stämmelser om RMV:s elimineringsdatabas bör därför finnas i en särskild lag. Att de bestämmelser vi föreslår för personuppgiftsbe- handlingen vid RMV, i stor utsträckning ska tillämpas även vid den personuppgiftsbehandling som sker i anslutning till eliminerings- databasen, behandlar vi i avsnitt 7.5. En fråga att ta ställning till när det gäller författningsregleringen av RMV:s elimineringsdatabas, är vilken normgivningsnivå som är lämplig. Regleringen av databasen innehåller bestämmelser om insam- ling av dna-profiler till databasen. Denna insamling måste ske genom provtagning på de personer vilkas dna-profiler ska få behandlas. Dessutom krävs bestämmelser om hur dessa dna-profiler ska få be- handlas. En lag om elimineringsdatabas Som vi utvecklar närmare i avsnitt 7.5.6, ska personer vilkas dna riskerar att kontaminera material eller prover vara skyldiga att lämna prov för dna-analys. Enligt 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen är var och en gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kropps- ligt ingrepp. Detta skydd får endast begränsas i lag. En skyldighet att lämna dna-prov utgör ett sådant påtvingat kroppsligt ingrepp som omfattas av skyddet i 2 kap. 6 § regeringsformen (se prop. 2005/06:29, s. 19 f.). Även om det inte är fråga om något fysiskt tvång, får tagandet av ett dna-prov anses påtvingat, om det finns ett krav på att den enskilde ska lämna provet och kravet är förenat med ett hot om vissa följder om provet inte lämnas (se prop. 1993/94:65, s. 111). Offentligt anställda omfattas av skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp i förhållande till sin arbetsgivare. Mot denna bakgrund är det nödvändigt att skyldigheten för vissa personer att genomgå provtagning regleras i lag. Även den fortsatta hanteringen av ett läm- nat prov bör regleras i lag eftersom det bör vara möjligt att behandla de framtagna dna-profilerna utan den enskildes samtycke. Denna omständighet utgör således också ett skäl för att lämplig normgiv- ningsnivå för regleringen av RMV:s elimineringsdatabas är lagform. 7.5En lag om elimineringsdatabas – våra överväganden och förslag Vårt förslag: får föra ett register över dna- profiler i syfte att stärka kvaliteten i den rättsgenetiska verk- samheten med dna-analyser (elimineringsdatabasen). Uppgifter i elimineringsdatabasen får endast behandlas för att upptäcka och utreda kontamineringar vid dna-analyser. Syftet med RMV:s elimineringsdatabas är, som vi konstaterat i av- snitt 7.3, att den ska fungera som ett verktyg för att säkerställa att dna-analyser inte blir missvisande på grund av kontamineringar av i och för sig behöriga personer. Uppgifter i databasen måste kunna behandlas för att upptäcka och utreda kontamineringar, så att resul- tatet av dna-analyser inte påverkas härav och så att RMV:s rutiner En lag om elimineringsdatabas för analyserna och hantering av dna-prover kan utvecklas i riktning mot att minska risken för kontaminering. RMV genomför dna-analyser både i ärenden där det finns en bakomliggande misstanke om brott och i ärenden där någon sådan misstanke inte föreligger. De fall då det finns en misstanke om brott utgörs huvudsakligen av identifieringsärenden, där den avlidne miss- tänks ha bragts om livet. Dna-analysen är dock inte brottsutredan- de på så sätt att den avser dna-spår som analyseras i syfte att hitta en misstänkt gärningsman – sådana spår analyseras vid NFC – utan syftar till att fastställa offrets identitet. Majoriteten av dna-analyser- na görs emellertid i ärenden där det inte finns någon brottsmiss- tanke, som faderskaps- och annan släktskapsanalys. Behovet av att upptäcka och utreda kontamineringar är lika stort, oavsett anledning till dna-analysen. Det saknas därför skäl att göra åtskillnad mellan behandling av uppgifter i elimineringsregistret som sker när det finns en misstanke om brott och behandling där sådan misstanke saknas. Däremot bör det av lagen framgå att databasen hör samman med RMV:s rättsgenetiska verksamhet och inte myndighetens verksam- het i stort. I den mån behovet av dna-analyser uppstår inom andra verksamhetsområden än det rättsgenetiska, får ärendet därför intern- remitteras till den rättsgenetiska enheten. 7.5.2Innebörden av vissa uttryck Vårt förslag: Begreppen dna-analys och dna-profil ska definieras i lagen. Med dna-analys avses varje förfarande som kan användas för analys av deoxyribonukleinsyra i humant material. Med dna-profil avses resultatet av en dna-analys som presen- teras i form av siffror eller bokstäver. I lagen används uttrycken dna-analys och dna-profil. Innebörden av dessa uttryck bör definieras, för att undvika missförstånd. Av lagen om elimineringsdatabas framgår (se 1 § tredje stycket) att begreppen dna-profil och dna-analys som används i lagen har samma betydelse som i polisdatalagen (2010:361). Även i lagen om RMV:s elimineringsdatabas bör dessa uttryck ha samma betydelse som i polisdatalagen. Definitionen av begreppen bör dock En lag om elimineringsdatabas lämpligen anges i vårt förslag till lag, i stället för genom hänvisning till polisdatalagen. I lagen ska därför slås fast att med dna-analys avses varje förfarande som kan användas för analys av deoxyribo- nukleinsyra i humant material och att med dna-profil avses resultatet av en dna-analys som presenteras i form av siffror eller bokstäver. 7.5.3Lagens förhållande till datalag och annan personuppgiftsreglering Vårt förslag: För behandlingen av personuppgifter i eliminerings- databasen ska, förutom de bestämmelser om personuppgifts- behandling som föreslås i lagen om elimi- neringsdatabas, bestämmelserna i datalag gälla. Lagen om elimineringsdatabas gäller utöver datalag. Dataskyddsförordningen, dataskyddslagen och brottsdatalagen ska tillämpas för behandling av personuppgifter i eliminerings- databasen på motsvarande sätt som enligt datalag gäller för övrig personuppgiftsbehandling vid myndig- heten. Ett dna-prov är bärare av sådan information att hanteringen av provet gör det nödvändigt att tillämpa bestämmelser om behandling av personuppgifter. Provet är, enligt vår mening, inte i sig en person- uppgift. Däremot går det att koppla ett dna-prov till den person som har lämnat provet, vilket gör att hanteringen av provet också inne- bär en behandling av personuppgifter. Vi behandlar denna fråga utförligare i avsnitt 8.5.2 när det gäller RMV:s hantering av human- biologiskt material. En dna-profil innehåller sådan information att den kan knytas till en enskild individ och informationen utgör en personuppgift. Behandling av personuppgifter förekommer således dels vid tagande av prov till elimineringsdatabasen, dels vid varje åtgärd som vidtas med de dna-profiler som finns i databasen. träder den EU-rättsliga reformen på dataskyddsom- rådet (se avsnitt 4.4) i kraft. Grunden för generell personuppgifts- behandling kommer då att vara och rådets för- ordning (EU) 2016/679 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana En lag om elimineringsdatabas uppgifter och om upphävandet av direktiv /46/EG (allmän data- skyddsförordning), nedan dataskyddsförordningen. Bestämmelser som preciserar och utvecklar regleringen i förordningen har föreslagits (se SOU 2017:39) i lagen (2018:000) med kompletterande bestäm- melser till EU:s dataskyddsförordning (dataskyddslagen). Data- skyddsförordningen gäller inte för behandling av personuppgifter i myndigheters brottsförebyggande eller brottsutredande verksamhet. För den brottsbekämpande sektorn har i stället och rådet antagit direktiv (EU) 2016/680 om skydd för fysiska per- soner med avseende på behöriga myndigheters behandling av per- sonuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lag- föra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF (dataskyddsdirektivet). För att genomföra direktivet har (se SOU 2017:29) lämnats ett förslag till brottsdatalag (2018:000). Behandlingen av personuppgifter vid RMV aktualiserar tillämp- ning av såväl dataskyddsförordningen och dataskyddslagen som brottsdatalagen. I den mån det är fråga om personuppgiftsbehand- ling som RMV i egenskap av behörig myndighet utför i sådant syfte som avses i brottsdatalagen, är sistnämnda lag tillämplig. För annan personuppgiftsbehandling vid verket gäller dataskyddsförordningens bestämmelser. Vi har i avsnitt 6.5 lämnat ett förslag till datalag för RMV. Vårt lagförslag omfattar all personuppgiftsbehandling vid verket. Den föreslagna datalagen ska gälla utöver brottsdatalagen, för personuppgiftsbehandling som sker inom brottsdatalagens tillämp- ningsområde, och i stället för dataskyddslagen, för behandling som äger rum inom dataskyddsförordningens ramar. Rättsmedicinal- verkets datalag innehåller därutöver särbestämmelser för person- uppgiftsbehandlingen på respektive område. Den föreslagna datalagen för RMV bör, enligt vår mening, tilläm- pas även för personuppgiftsbehandlingen i elimineringsdatabasen. Datalagens bestämmelser är väl anpassade utifrån RMV:s verksam- het och kan därför lämpligen reglera behandlingen av personupp- gifter även i elimineringsdatabasen. Dataskyddsförordningen, data- skyddslagen och brottsdatalagen bör tillämpas på samma sätt som enligt datalag ska ske för personuppgifts- behandlingen i stort vid verket. I några fall är det emellertid nöd- vändigt med särbestämmelser för elimineringsdatabasen. Vi behandlar dessa bestämmelser i avsnitt 7.5.4–7.5.11. En lag om elimineringsdatabas Vårt förslag: ska vara personuppgifts- ansvarig för behandling av personuppgifter i elimineringsdata- basen. Skyldigheten att se till att behandling av personuppgifter sker i enlig- het med tillämpliga bestämmelser åvilar den som är personuppgifts- ansvarig. Enskilda ska alltid kunna vända sig till den personuppgifts- ansvarige för att göra sina rättigheter gällande. Vi behandlar frågan om personuppgiftsansvar i datalag i av- snitt 6.5.8. Enligt såväl dataskyddsförordningen som dataskydds- direktivet och brottsdatalagen är det möjligt att i nationell rätt slå fast vem som är personuppgiftsansvarig. Bestämmelser om vem som är personuppgiftsansvarig har främst ett berättigande i de fall då det finns utrymme för tvekan kring vem som har ansvaret för behand- ling av personuppgifter. Så är, enligt vår mening, inte fallet när det gäller RMV:s elimineringsdatabas. Trots detta bör, främst som ett pedagogiskt grepp och för att åstadkomma överensstämmelse med motsvarande reglering i datalag, en bestäm- melse införas som anger att RMV är personuppgiftsansvarig för behandling av personuppgifter i elimineringsdatabasen. Vårt förslag: Elimineringsdatabasen får innehålla dna-profiler från personer som genom att komma i kontakt med material eller prover som ska bli föremål för dna-analys eller lokaler där sådana analyser utförs riskerar att kontaminera dessa. En dna-profil som registreras i databasen får endast ge infor- mation om identitet. Utöver dna-profiler får elimineringsdatabasen innehålla upp- gifter om vem dna-profilen avser. Elimineringsdatabasen får också innehålla dna-profiler som har påträffats vid en dna-analys och som inte kan hänföras till en identifierad person. En lag om elimineringsdatabas Syftet med elimineringsdatabasen är att stärka kvaliteten i den rätts- genetiska verksamheten med dna-analyser genom att kontaminer- ingar kan upptäckas och utredas. För att detta ska vara möjligt är det nödvändigt att elimineringsdatabasen innehåller dna-profiler från personer som riskerar att kontaminera material eller dna-prover. Data- basen bör inte ha ett mer omfattande innehåll än som är nödvän- digt. För att kunna utreda kontamineringar är det, särskilt för att kunna dra slutsatser om ett eventuellt behov av förändrade rutiner för verksamheten vid RMV som omfattar hantering av dna-prover, betydelsefullt att inte endast kunna se att en kontaminering kom- mer från en viss dna-profil i elimineringsdatabasen, utan också att kunna identifiera den person som dna-profilen avser. Utöver dna- profiler får databasen därför innehålla uppgifter om vem en viss dna- profil avser. Av integritetsskäl bör endast en begränsad krets av per- sonal vid RMV ha tillgång till uppgifter om vem en viss dna-profil tillhör. Detta kan lämpligen regleras på lägre normgivningsnivå än i lagform, se avsnitt 7.5.10. RMV:s rättsgenetiska verksamhet genomför, förutom faderskaps- och föräldraundersökningar, olika slags släktskapsundersökningar. Det kan t.ex. röra sig om undersökningar av syskon, kusiner, far- eller morföräldrar. Anledningen till sådana släktskapsanalyser är ofta att en utpekad förälder inte kan delta i undersökningen och att fader- eller föräldraskapet därför testas så att säga indirekt genom andra biologiska släktingar till den utpekade personen. Det kan i dessa ärenden vara nödvändigt att använda analyser som till viss del skiljer sig från standardanalyserna av dna. En metod innebär att dna- analyser genomförs på könskromosomerna, dvs. X- eller Y-kromo- somer. En högre informationsgrad kan uppnås genom sådana analyser. Dna-profiler från en analys av X-kromosomalt dna eller Y-kromo- somalt dna ger indirekt information om den analyserade individens kön, eftersom förekomsten av en Y-kromosom anger att individen är en man. Sådana analyser är nödvändiga i RMV:s verksamhet och elimineringsdatabasen behöver därför få innehålla dna-profiler även från X- och Y-kromosomanalyser. Den föreslagna bestämmelsen om att dna-profilerna i elimineringsdatabasen får ge information om identitet, gör det möjligt att i databasen också ha dna-profiler från könskromosomanalyser. Det förekommer att RMV vid dna-analyser påträffar en dna- profil som härrör från en kontaminering, men som inte finns i eli- En lag om elimineringsdatabas Det är därigenom inte möjligt att hänföra pro- filen till en identifierad person. I syfte att utveckla och förbättra kvaliteten på dna-analyser är det av stor vikt att sådana dna-profiler får ingå i elimineringsdatabasen. Detta gör sig gällande med särskild styrka i de fall då en sådan oidentifierad dna-profil förekommer i mer än en analys. Det kan då misstänkas att det är fråga om en upp- repad kontaminering, t.ex. i ett tidigt leverantörsled. Mot denna bak- grund bör även dna-profiler som har påträffats vid en dna-analys och som inte kan hänföras till en identifierad person få ingå i RMV:s elimineringsdatabas. Vårt förslag: Anställda vid och andra som återkommande kan komma i kontakt med och därigenom riskera att kontaminera material som används vid dna-analys, prover som ska bli föremål för sådan analys eller lokaler där analyser utförs, är skyldiga att lämna prov för dna-analys i syfte att dna- profilen ska registreras i elimineringsdatabasen. Detsamma ska gälla även för andra personer, om de ska få tillträde till en lokal där dna-prover som ska analyseras hanteras eller förvaras. Ett prov för dna-analys får inte användas för annat ändamål än det som provet togs för och ska förstöras senast efter det att provet togs. Prov ska tas i form av salivprov.