sou · H5B398 · 2017-12-05 00:00:00 — De möjligheter att närvara vid sammanträden via ljud- och bildöverföring som finns innebär dock att omfattningen av sådana transporter bör kunna hållas nere. Förslaget bedöms ha betydelse för brottsligheten och det brottsföre- byggande arbetet på sätt som har redovisats på andra ställen i betän- kandet (kapitel 6). Förslaget påverkar enligt vår bedömning inte vare sig jämställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. Förslaget medför inte heller några andra konsekvenser av det slag som anges i 15 § kommittéförord- ningen. Förslaget påverkar inte åtaganden till följd av med- lemskapet i Europeiska unionen. 7.5.3Förslaget att utöka möjligheterna att åberopa berättelser som lämnats utom rätta som bevis En ljud- och bildupptagning av en berättelse som lämnas i brottmål inför åklagare eller eller annars utom rätta bör få åberopas som bevis i rättegången om det inte är olämpligt med hän- Kostnader och andra konsekvenser syn till sakens prövning. Berättelsen ska kunna läggas fram även inom ramen för ett förhör med förhörspersonen vid rättegången. Vilka berörs av förslaget? Personer som är misstänkta för brott, brottsoffer och andra enskilda personer i brottmål Såväl personer som är misstänkta för brott, brottsoffer, vittnen och sakkunniga berörs av förslaget på sätt som vi har redovisat på andra ställen i betänkandet (kapitel 6). Vårt förslag ställer i viss utsträckning krav på ett förändrat arbetssätt för poliser, åklagare, advokater och domare som i vart fall inled- ningsvis kan komma att innebära ökade utbildnings- och arbetsinsat- ser för rättsväsendets aktörer. Den praktiska hanteringen kan i vissa fall komma att innebära en något ökad arbetsinsats, åtminstone inledningsvis. Förslagen innebär också att det måste finnas en tek- nisk beredskap vid myndigheter att spela in förhör med ljud och bild och att hantera det inspelade materialet. En sådan beredskap finns i stor utsträckning . När det gäller polis- och åklagarmyndigheter så får vårt förslag en stor betydelse för arbetet vid myndigheterna. Förslaget innebär att det ställs höga krav på genomförande och dokumentation av förhör från förundersökningen vars innehåll ska kunna åberopas som bevis- ning, vilket gör att det kommer att krävas utbildningsinsatser men också en ökad närvaro av undersökningsledaren vid vissa av de för- hör under förundersökningen som är avsedda att kunna användas som bevis. De förhörsledare som normalt håller förhör under för- undersökningen får inte nya arbetsuppgifter med anledning av för- slaget, men däremot kommer det ställas höga krav på förhörens genomförande om förhörsberättelserna ska kunna åberopas vid rättegångar. I de fall undersökningsledaren inte har varit närvarande vid eller på annat sätt tagit del av förhören i realtid kan det förut- sättas att han eller hon tar del av ljud- och bildupptagningar för att avgöra om dessa kan vara lämpliga som bevis. Kostnader och andra konsekvenser dock att frågan om huruvida en berättelse från ett polisförhör eller som annars lämnats utom rätta är lämplig som bevisning ofta i praktiken kommer att avgöras i dialog med de förhörsledare som har hållit förhören eller den person som inhämtat berättelsen. Berättelser från förhör förutsätts dessutom inför ett åtalsbeslut vara skriftligt dokumenterade enligt de dokumentationskrav som gäller för för- undersökningar, vilket möjliggör en första sortering av vilka berättel- ser som kan vara intressanta att åberopa som bevis utan att åklagaren behöver ta del av ljud- och bildupptagningen. Förslaget innebär inte att det ställs krav på att ta upp alla förhör med ljud och bild, om en sådan rutin skulle tynga hanteringen i onödan. Det kommer ytterst vara upp till undersökningsledaren att avgöra om förhör i enskilda fall ska dokumenteras på detta sätt. Vår bedömning är att det , genom praxis och i riktlinjer från myn- digheterna, kommer att tydliggöras vilka förhör som typiskt sett kan vara intressanta att dokumentera med ljud och bild för att åberopa som bevis. I den utsträckning personal från , och Kust- bevakningen håller förhör inom ramen för förundersökningar kom- mer motsvarande höga krav på genomförande och dokumentation av förhör ställas och motsvarande utbildningsinsatser förutsättas vid dessa myndigheter. Förslaget kommer sannolikt att innebära en något ökad arbets- belastning för de brottsbekämpande myndigheterna men det är svårt att nu bedöma hur stor denna ökning blir. Det kan mot bakgrund av vad som sagts om den förväntade praktiska hanteringen knappast an- ses vara frågan om en betydande utökning av arbetsbelastningen i förhållande till vad som gäller . Omställningen till ett nytt sätt att arbeta handlar för åklagarna enligt vår mening i hög grad om en för- flyttning av arbetsinsatsen till ett tidigare skede av processen. Förslaget påverkar vidare offentliga försvarare och biträden på det sättet att dessa i vissa fall måste vara mer aktiva under förundersök- ningsstadiet genom att framför allt förbereda och delta i förhör i högre utsträckning. Vår uppfattning är att det handlar om en för- flyttning av arbetsinsatsen till ett tidigare skede av processen. Någon ökad arbetsbelastning är enligt vår bedömning inte att vänta utöver vad som följer med den initiala omställningen till ett annat sätt att arbeta. Att bedöma om kompletteringar är nödvändiga i samband med slutdelgivningen eller efter att åtal väcks ingår redan i uppdraget Kostnader och andra konsekvenser för offentliga försvarare och biträden. Dessa bedömningar kan sna- rast förenklas som en följd av förslaget eftersom bevisningens inne- håll i högre grad är klarlagd redan i detta skede. För de allmänna domstolarna innebär förslaget att ljud- och bild- upptagningar ur förundersökningen i större omfattning kommer att läggas fram som bevis i domstolarna. Om ljud- och bildupptag- ningarna lämnas in som en del av förundersökningsprotokollet för- utsätter det att domstolarna kan ta omhand dessa filer. Förslaget innebär att ljud- och bildfilerna behöver kunna tas emot, lagras och spelas upp av domstolarna. Detta kräver överenskommelser om fil- format eller andra myndighetsgemensamma lösningar. Vidare be- höver integritetsskyddsaspekter av lagringen och verksamhetens be- hov av föreskrifter för att kunna gallra filerna ses över. Att det finns ett behov av en sådan beredskap följer dock redan av nuvarande ord- ning. Förslaget innebär inte några nya arbetsuppgifter för dom- stolarna utan bör tvärtom leda till att arbetet kan effektiviseras och förenklas, bl.a. genom att förhörspersoner inte behöver kallas till huvudförhandlingar i samma utsträckning, problemet med inställda förhandlingar till följd av förhörspersoners utevaro kan minska och planeringen av stora rättegångar kan förenklas som en följd av större förutsebarhet och tydligare bevisuppgifter. Förslaget bedöms ha betydelse för brottsligheten och det brottsföre- byggande arbetet på sätt som har redovisats på andra ställen i betän- kandet (kapitel 6). Förslaget påverkar enligt vår bedömning inte vare sig jämställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. Förslaget medför inte heller några andra konsekvenser av det slag som anges i 15 § kommittéförord- ningen. Förslaget påverkar inte åtaganden till följd av med- lemskapet i Europeiska unionen. Kostnader och andra konsekvenser 7.5.4Förslaget om en utökad möjlighet till vittnesersättning av allmänna medel Det bör införas en möjlighet för rätten att besluta att ersättning för ett vittnes inställelse får betalas av allmänna medel även om vittnet har åberopats av den misstänkte i de fall då det är skäligt med hänsyn till vittnesförhörets betydelse för tillvaratagande av den misstänktes rätt. Vilka berörs av förslaget och på vilket sätt? Ändringen kommer i första hand beröra de allmänna domstolarna och de offentliga försvararna som kommer att behöva tillämpa en ny reglering. För personer som är misstänkta för brott innebär förslaget fördelar ur rättssäkerhetssynpunkt på det sätt som vi har utvecklat på annat ställe i detta betänkande (avsnitt 6.9). Förslaget bedöms i övrigt inte få några konsekvenser av de slag som anges i kommitté- förordningen. Som angetts i avsnitt 7.1. ska vi enligt våra direktiv bedöma de eko- nomiska konsekvenserna för det allmänna av de förslag som lämnas. Om förslagen förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna, ska utredningen föreslå hur dessa ska finansieras. Utredningen ska också redovisa i vilken utsträckning resursutnyttjandet i rättsväsen- det kan bli effektivare genom förslagen. Vår bedömning: Ett genomförande av de förslag vi lämnar kom- mer sammantaget inte att medföra några kostnadsökningar för staten. Förslagen om nya möjligheter att ta upp och lägga fram muntlig bevisning kan antas leda till en viss kostnadsökning initialt Kostnader och andra konsekvenser för , , , , , , Kustbevak- ningen, Kriminalvården och de allmänna domstolarna. Dessa kostnader och eventuella andra kostnadsökningar som föranleds av författningsförslagen ryms inom befintliga anslag. Förslagen om nya möjligheter att ta upp och lägga fram be- visning kan, sedan de nya bestämmelserna varit i kraft , antas leda till kostnadsbesparingar på grund av de effektivitets- vinster i brottmålsprocessen som följer av våra förslag. Vårt för- slag om en utökad möjlighet till vittnesersättning av allmänna medel medför inga kostnadsökningar. Förslaget om en utökad möjlighet att ta upp bevis i domstolarna före huvudförhandlingar innebär att domstolarna i högre grad kommer att tas i anspråk för att först ta upp bevisning vid ett sammanträde och ta del av bevisningen vid rättegången. Den tid som domstolarna måste avsätta för att först ta upp och sedan ta del av beviset dubbleras därmed i förhållande till vad som gäller en- ligt nuvarande ordning då förhören oftast tas upp vid rättegången. finns det, på sätt vi har utvecklat i kapitel 6, skäl att anta att den tidiga bevisupptagningen kommer att leda till en mer kon- centrerad och förutsebar processföring i domstolarna. Det ger mer flexibla möjligheter till att planera och genomföra rättegångarna än nuvarande ordning medger, vilket i sig är resursbesparande. Det återkommande bekymret med förhörspersoner som inte inställer sig bör vidare minska med det förslag vi lämnar och därmed bör dom- stolarnas arbetsinsats för att hantera sådan utevaro minska. Förslaget om en utökad möjlighet att lägga fram berättelser som lämnats utom rätta som bevis innebär enligt vår mening inte några förändrade arbetsuppgifter för domstolarna. Några kostnadseffekter, utöver de eventuella utbildningsinsatser som kan behövas med anled- ning av samtliga våra förslag, bedömer vi inte uppkomma av det för- slag vi lämnar. Vår bedömning är sammantaget att förslagen kan komma att medföra begränsade kostnadsökningar för de allmänna domstolarna, framför allt eftersom sammanträden för bevisupptagning kommer Kostnader och andra konsekvenser att hållas oftare, men att dessa inte är större än att de ryms inom ramen för befintliga anslag. bedömer vi att de kostnads- ökningar som kan uppstå kan komma att kompenseras av förslagets effekter i fråga om förbättrade möjligheter att planera rättegångar och att genomföra sammanhållna rättegångar. , , , , , och För att i högre grad kunna spela in förhör under förundersökningen med ljud och bild kommer myndigheterna som håller sådana förhör behöva ha tillgång till teknisk utrustning och anpassade förhörsrum. Det är svårt att beräkna hur stora kostnaderna för att införskaffa teknisk utrustning vid de brottsbekämpande myndigheterna kan tän- kas bli. Svårigheterna i detta avseende beror på dels att våra förslag inte innebär att det kommer att vara obligatoriskt att spela in alla förhör, dels att nödvändig teknisk utrustning redan finns i stor ut- sträckning och dessutom är i färd att kompletteras successivt obero- ende av våra förslag. Arbetet med att utrusta förhörsrum vid är, som framgår av myndighetens underlag i bilaga 2 till detta betän- kande, redan väl igångsatt. Av underlaget framgår bl.a. att det pågår ett fortlöpande arbete med att utrusta s.k. barnförhörs- rum med intilliggande teknikrum som ger möjlighet att dokumen- tera förhör med ljud och bild och att länka förhören till Åklagar- myndigheten. Det pågår även ett arbete att utrusta traditionella för- hörsrum med teknik. Vid utgången av beräknas cirka 40 för- hörsrum vara utrustade för dokumentation med ljud och bild, varav 20 kommer att vara placerade i s.k. barnahus, över hela landet (se vilka orter i bilaga 2, s. 3). Det kommer därutöver finnas 30 portabla ljud- och bildutrustningar som kan användas för att dokumentera förhör med ljud och bild. Vid utgången av beräknas det finnas omkring 90 ljud- och bildutrustade förhörsrum i landet och cirka 60 portabla utrustningar för dokumentation med ljud och bild. Utvecklingsarbetet fortgår oberoende av de förslag som lämnas i detta betänkande. Vid , som finns på åtta orter, behöver en- ligt de uppgifter utredningen har tillgång till myndighetens egen Kostnader och andra konsekvenser kapacitet att spela in med ljud och bild upprustas. Arbetet med att uppdatera teknikförmågan pågår vid myndigheten. Våra förslag kommer att ställa krav på samtliga brottsbekämp- ande myndigheters lagringskapacitet, inte minst när det är fråga om ljud- och bildupptagningar som ska bevaras. Det är på samma sätt som när det gäller kostnader för teknisk utrustning svårt att upp- skatta hur mycket lagringskostnaderna kommer att öka. Detta är beroende av hur många förhör som kommer att spelas in med ljud och bild och även av hur långt det redan påbörjade arbetet i denna fråga har kommit då lagändringarna enligt vårt förslag träder i kraft. Utvecklingsarbetet i denna fråga fortgår oberoende av de förslag som lämnas i detta betänkande. Våra förslag kan som vi redovisat tidigare åtminstone initialt medföra en något ökad arbetsbelastning för de brottsbekämpande myndigheterna. Det finns å andra sidan, åtminstone , effektivi- tetsvinster att göra när det gäller åklagares, polisers och andra för- hörsledares arbete genom att tidigare dokumenterad bevisning kommer att kunna åberopas vid rättegångar och handläggningen av brottmål därmed blir mer förutsebar. Utredningen gör bedömningen att förslagen kommer att innebära vissa kostnader för , , , , , och . För polismyndigheterna handlar det främst om kostnader för investeringar i inspelningsutrustning men också ut- bildningsinsatser med anledning av att berättelser ur polisförhör ges en annan betydelse i brottsmålsprocessen. En ökad arbetsbelastning kan också förväntas initialt vid omställningen till ett nytt arbetssätt. För , och handlar det i första hand om kostnader för utbildningsinsatser och en initialt något ökad arbetsbelastning vid omställningen till ett nytt arbetssätt. För och handlar det om kostnader för utbildningsinsatser men också en ökad medverkan vid sammanträden för bevisupptagning och de hanteringsfrågor som följer med detta. Kostnaderna för myndigheterna är sådana att de får anses rymmas inom de befintliga anslagen. Kostnader och andra konsekvenser Kostnaderna för att transportera häktade personer till sammanträden för bevisupptagning är, mot bakgrund också av de möjligheter som finns att närvara vid sammanträden via ljud- och bildöverföring, sådana att de får anses rymmas inom de befintliga anslagen. Kostnader för försvarare och biträden Förslaget leder inte till att antalet förordnanden av försvarare eller biträden kommer att öka. De förändringar i arbetssätt som våra för- slag förutsätter handlar enligt vår mening i första hand om en för- flyttning av arbetsinsatsen till ett tidigare skede av processen och inte om en märkbart ökad arbetsbelastning utöver det som en om- ställning till ett nytt arbetssätt innebär. Vår bedömning är samman- taget att förslaget inte bör leda till några kostnadsökningar för offentliga försvarare och biträden. Innebörden av vårt förslag om en utökad möjlighet till vittneser- sättning av allmänna medel är att ge rätten en möjlighet att låta staten stå för ersättningen framför allt i de situationer då en vittnesberät- telse vars framläggande vid rättegången annars skulle ha ersatts av allmänna medel i stället läggs fram med en ljud- och bildupptagning. Förslaget medför inte någon kostnadsökning för domstolarna i för- hållande till vad som gäller. Förslagen om nya möjligheter att ta upp och lägga fram muntlig bevisning kommer, om reglerna tillämpas, att leda till en mer effektiv brottmålsprocess, kortare häktningstider, minskad restriktionsan- vändning och ett effektivare brottsutredningsarbete. Resultatet av detta innebär kostnadsbesparingar för det allmänna. Å andra sidan uppkommer, i vart fall inledningsvis, vissa kostnadsökningar för delar av rättsväsendet, när det gäller utbildningsinsatser, förändrat arbetssätt och hantering av teknik. Det rör sig om mindre kostnader som ryms inom befintliga anslag. Vår bedömning är att förslagen kan antas innebära kostnadsbesparingar för det allmänna på grund av en effektivare hantering i hela rättskedjan. Förslag och bedömning: Lagändringarna ska träda i kraft . Det behövs inte några övergångsbestämmelser. De föreslagna lagändringarna bör genomföras och i ett sammanhang. Något behov av särskilda hänsyn eller speci- ella informationsinsatser finns inte. Utredningen föreslår därför att författningsförslagen ska träda i kraft . När det gäller processrättslig lagstiftning är huvudregeln att nya regler blir gällande. Det innebär att reglerna ska tillämpas på varje processuell företeelse som inträffar efter det att regleringen har trätt i kraft. Det finns inte någon anledning att frångå huvud- regeln i detta sammanhang. Några övergångsbestämmelser behövs därför inte i fråga om dessa förslag. Bestämmelserna kan tillämpas direkt i redan pågående brottmål. 9.1Förslaget till lag om ändring i Bevis ska, på yrkande av undersökningsledaren eller den misstänkte, tas upp av rätten under förundersökningen 1.om det inte är olämpligt med hänsyn till utredningens beskaffen- het eller övriga omständighet, eller 2.om den misstänkte är häktad och bevisupptagningen kan få be- tydelse för frågan om att häva häktningen eller restriktioner som har meddelats enligt 24 kap. 5 a §. Paragrafen avser frågor om bevis som tas upp under förundersök- ningen för att användas vid huvudförhandlingen. Över- vägandena finns i avsnitt 6.6. Av bestämmelsen följer att bevis ska tas upp av rätten på be- gäran av undersökningsledaren eller den misstänkte enligt vad som anges i punkterna 1–2. Det är undersökningsledaren eller den miss- tänkte som tar initiativ till bevisupptagningen under förundersökningen som parten bedömer är lämplig. Det är sedan rätten som avgör frågan om beviset ska tas upp. Rätten ska fatta beslut om bevisupptagningen i första hand med utgångspunkt i vad parterna har anfört. Med hänsyn till att bevis- upptagningen sker innan förundersökningen är klar bör den part som begär bevisupptagningen tydligt ange omständigheterna kring förhöret. I det ligger att det åligger parten som begär bevisupptag- ningen att ange ett tydligt förhörs- och bevistema. ska ange de sakförhållanden som förhöret ska handla om. Bevistemat ska ange de sakförhållanden som ska bevisas genom förhörsutsagan. Om det är undersökningsledaren som är den som gör framställan bör dessutom en preliminär gärningsbeskrivning anges. Förhörs- och bevistema och en preliminär gärningsbeskrivning behövs för att rätten ska kunna göra prövningen av om beviset ska tas upp. Det är också nödvändigt för att motparten ska kunna ange sin in- ställning till begäran och, om bevisupptagningen medges, förbereda ett motförhör. Paragrafen innehåller inte någon bestämmelse om att bevis inte får tas upp innan förundersökningen kommit så långt att någon skäligen kan misstänkas för brottet. Det ligger dock i sakens natur att förutsättningarna då är mer begränsade. Förhörets inriktning och förhörspersonens status är inte sällan oklara i detta skede. Det finns en risk för att ett förhör under straffansvar kan komma att ske med någon som begått brottet eller som medverkat till detta. Om det inte finns någon skäligen misstänkt person för framställan om bevisupptagning får rätten göra de övervägan- den som låter sig göras med beaktande av att det inte finns någon motpart som kan göra invändningar. Någon begränsning till vissa typer av förhörsuppgifter görs inte i paragrafen. Bevisupptagning kan ske med målsäganden, misstänkta, vittnen, och sakkunniga. Det ska anmärkas att den misstänkte dels har en rätt att tiga under förundersökningen, dels i princip har rätt att välja att höras inför rätten vid huvudförhandlingen. Bestämmel- sens tillämpningsområde är därför mer begränsat när det gäller misstänkta personer. Det kan ändå förekomma situationer då det kan bli aktuellt att den misstänktes berättelse tas upp före huvud- förhandlingen. Det kan vara fråga om att den misstänkte vill lämna sin berättelse före huvudförhandlingen för att erkänna eller på annat sätt aktivt medverka i utredningen för att klargöra vad som har hänt. Det kan finnas en vilja att ställa saker till rätta och berätta vad man vet om en händelse. Enligt första stycket 1 ska ett bevis tas upp på yrkande av en part om det inte är olämpligt med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller övriga omständigheter. Det som avses är att det måste föreligga påtagliga processuella nackdelar med att beviset tas upp eller att konsekvenserna av en bevisupptagning är så svårbedömda att en bevisupptagning inte ska ske. Utgångspunkten är att berät- telsen ska tas upp om undersökningsledaren eller den misstänkte begär det. Bara om det är olämpligt att ta upp förhöret ska rätten avslå en framställan. Det är således en presumtion för att berättel- sen ska tas upp på begäran av en part. Med begreppet ”utredningens beskaffenhet” avses omständlig- heter som har med det enskilda brottmålets handläggning att göra. Om ett förhör är särskilt omfattande eller genomförande av för- höret i övrigt är särskilt besvärligt, exempelvis för att förhörsper- soner befinner sig utomlands, kan det medföra att utredningen skulle försenas eller försvåras genom att berättelsen tas upp. Vidare kan det faktum att personer i utredningen, inte minst den miss- tänkte, kan få del av uppgifter i förhören under förundersökningen och anpassar sina berättelser till de redan lämnade uppgifterna medföra att bevisupptagning på begäran av den misstänkte bedöms olämplig med hänsyn till utredningens beskaffenhet. Om en ut- redning ännu inte kommit så långt att det går att, inom rimliga gränser, bedöma konsekvenserna av att ett visst förhör hålls kan det vara olämpligt att berättelsen tas upp. Vad som utgör sådana ”övriga omständigheter” som kan inne- bära att det är olämpligt att ett bevis tas upp får avgöras från fall till fall. Om det redan när en framställan om bevisupptagning görs går att förutse att förhörspersonen, oavsett bevisupptagningen, kom- mer att behöva kallas till en huvudförhandling kan det innebära att det av processekonomiska skäl kan vara olämpligt att bevisupptag- ningen genomförs. Om det emellertid trots att det är sannolikt att förhörspersonen kommer att kallas till rättegången ändå finns pro- cessuella fördelar med att bevisupptagningen genomförs, exempel- vis för att säkra tidiga eller känsliga uppgifter, finns det inte något hinder mot att ta upp beviset. Faktorer som rör den misstänktes möjligheter att förbereda och utföra sin talan kan utgöra omständigheter som gör att det är olämpligt med en bevisupptagning. Detta gäller i de fall det finns en skäligen misstänkt person i förundersökningen. Det som avses är att det kan vara frågan om att det av rättssäkerhetsskäl är olämpligt att beviset tas upp vid denna tidiga tidpunkt. Avgörande vid pröv- ningen av denna fråga är att den misstänkte måste veta vad han eller hon har att försvara sig mot.