sou · H4B333 · 2017-01-01 00:00:00 — Om ett sådant fordon har varit avställt och avställningstiden har omfattat minst eller om fordonet har gått över till en ny ägare under avställnings- tiden, tas skatt ut för dag under den månad då avställningen började eller upphörde. För en kalendermånad utgör fordonsskatten en tolftedel och för 1/360 av årsskatten. Systemet med skatteår och skatteperiod påverkar även, som fram- gått ovan, när betalning av fordonsskatten ska ske och har alltså betydelse inte minst vid lagändringar som gör att tilläggsdebite- ringar och återbetalning av skatt behöver ske av redan beslutad eller betald fordonsskatt. Frågor av systemvårdande karaktär 10.4Av- och påställning av fordon samt tillfällig registrering Enligt 2 kap. 1 § vägtrafikskattelagen är vissa särskilt uppräknade fordon skattepliktiga om de är eller bör vara registrerade i väg- trafikregistret och inte är avställda eller endast tillfälligt registre- rade. Det innebär alltså att fordonsskatt inte betalas för exempelvis en personbil som är avställd eller endast tillfälligt registrerad. Vad innebär det då att ett fordon är avställt eller tillfälligt registrerat? En bil (med vilket förstås personbilar, lastbilar och bussar, 1 § lagen [2001:559] om vägtrafikdefinitioner) ska vara registrerad i vägtrafikregistret för att få användas i trafik. Det finns en del undantag från registreringsplikten som huvudsakligen avser kör- ning inom inhägnat område och olika former av provkörningar. Ett annat viktigt undantag är att fordon får brukas kortast lämpliga väg till eller från ett besiktningsorgan enligt 4 kap. 2 § fordonslagen (2002:574) för att en registreringsbesiktning ska kunna genomföras. Om exempelvis en bil, motorcykel, lastbil eller buss inte ska an- vändas i trafik kan den ställas av. Det innebär att ägaren anmäler till Transportstyrelsen att fordonet inte kommer att användas. Avställ- ningen gäller från och med den dag då en fullständig anmälan om avställning kommer in till Transportstyrelsen. Ställer ägaren av sitt fordon, behöver denne inte längre betala fordonsskatt. Om det finns överskjutande fordonsskatt återbetalar Transportstyrelsen den. Återbetalningen sker till den person som är registrerad ägare vid avställningstillfället. Belopp under 50 kro- nor återbetalas inte (se avsnitt 10.2). När ett fordon har en årsskatt på mer än gäller andra regler. Transportstyrel- sen återbetalar då skatt när avställningen registrerades. Ställer ägaren på fordonet igen , måste han eller hon betala skatt från och med avställningsdagen i stället för från påställ- ningsdagen. Ett avställt fordon får enligt 17 § lagen (2001:558) om vägtrafik- register inte brukas annat än under speciella förhållanden. Ett så- dant är, om fordonet har ställts av på ägarens begäran, att köra fordonet till eller från närmaste besiktningsorgan. Det krävs då att man kör kortast lämpliga väg. Ett avställt fordon måste ställas på för att få användas igen. Även det sker genom anmälan till Transportstyrelsen, som beslutar att Frågor av systemvårdande karaktär avställningen ska upphöra (påställning). Tiden för påställning räk- nas från och med dagen för Transportstyrelsens beslut om att ställa på fordonet. När ägaren ställer på sitt fordon måste han eller hon betala fordonsskatt (om fordonet inte är skattebefriat på grund av ålder). Skatten ska betalas senast då ägaren ställde på fordonet. Fordonsskatt debiteras för hela månader. Det betyder att for- donsskatten tas ut för en hel månad även om fordonet ställs på mitt . Om skatten är högre än tas den ut per dag (under förutsättning att fordonet har varit avställt i minst eller att fordonet har bytt ägare ). Om for- donet blir skattepliktigt under betalningsmånaden debiteras sam- tidigt skatten för hela följande skatteår eller skatteperiod. Det inne- bär att fordonsägaren kan få en räkning på fordonsskatt för 13 måna- der (ett skatteår plus betalningsmånaden) eller 5 månader (en skatte- period plus betalningsmånaden). Skatten måste betalas, även om fordonet ställs av igen före den angivna bokföringsdagen. Den över- skjutande skatten betalas, som nämnts, då tillbaka. Närmare föreskrifter om av- och påställning av fordon finns i 8 kap. förordningen (2001:650) om vägtrafikregister. Tillfällig registrering kan meddelas för motordrivna fordon och för släpfordon, 21 § lagen om vägtrafikregister. Sådan får, enligt 22 § nämnda lag, meddelas för ett fordon som förs in till för att brukas stadigvarande här, om fordonet inte är registrerat här, fordonets ägare har sitt egentliga hemvist här, och fordonets ägare inte yrkesmässigt tillverkar, transporterar eller handlar med motordrivna fordon eller med släpfordon. Det är alltså, som namnet antyder, frågan om en registrering som är tillfällig i avvaktan på att fordonet har godkänts vid en besiktning. Av 23 § lagen om vägtrafikregister följer under vilka förutsätt- ningar tillfällig registrering får meddelas för ett fordon som inte ska registreras för att stadigvarande brukas i . Det är i dessa fall fråga exempelvis om nya fordon som har förvärvats i landet av per- soner som inte bor här eller av personer som bor här men avser att flytta utomlands inom en viss . Giltighetstiden för en tillfällig registrering varierar enligt lag bero- ende på under vilka förutsättningar den har meddelats. Frågor av systemvårdande karaktär 10.5Överväganden i fråga om tilläggsdebiteringar 10.5.1Inledning – problemet med tilläggsdebiteringar Som har framgått ovan uppstår tilläggsdebiteringar till följd av att lagändringar sker så att fordonsskatt ska tas ut med ett högre belopp . Det uppfattas av en del fordonsägare som orätt- vist eftersom de då får betala ytterligare skatt utöver vad de redan har betalat för ett visst skatteår, eller en viss skatteperiod. Detta sker till följd av att fordonsskatten debiteras i förskott för normalt ett skatteår i taget. Som störst är problemet med tilläggsdebite- ringar när de precis har skett eftersom det är när fordonsägare får betala ett tillägg i en pågående skatteperiod eller ett skatteår som det är som mest märkbart. Det förhållandet att fordonsskatten betalas i förskott gör i sig att många fordonsägare glömmer bort att betala tilläggsdebiteringar, varpå de drabbas av extra avgifter. Uteblivna tilläggsdebiteringar innebär därmed både lägre offentligfinansiella intäkter och högre administrativa kostnader för staten. Tilläggsdebiteringar kan också innebära en faktisk orättvisa då vissa, men inte alla, fordonsägare slipper betala fordonsskattehöj- ningen. Debitering sker nämligen, som nämnts, inte för tillkom- mande skatt som understiger . Det innebär att den for- donsägare som exempelvis får sin fordonsskatt höjd med inte behöver betala för skattehöjningen, men att den som får en skattehöjning på får göra det. I och med systemet med olika skatteår som löper från olika tidpunkter under kalenderåret gynnas vissa fordonsägare slumpmässigt beroende på vilket regi- streringsnummer fordonet har. Lagändringar som rör fordons- skatten sker oftast med ikraftträdande vid årsskiftena, vilket till- sammans med det rullande uppbördssystemet och beloppsgränsen gör att det i regel är för fordon med samma slutsiffror som tilläggs- skatt inte behöver betalas. Allmänheten känner i regel inte till skattehöjningar, vilket kan leda till en viss ökning av dröjsmålsavgiftsärendena. Det finns också en tendens att de rättsliga processerna ökar i samband med lagänd- ringar. Dessa processer rör inte sällan invändningar mot lagbestäm- melsernas giltighet. Även antalet klagomål från allmänheten till och till politiker tilltar när fordonsskatteföränd- ringar sker. Därtill blir det också en högre belastning på Transport- SOU 2016:33 Frågor av systemvårdande karaktär styrelsens kundtjänstmottagning med frågor som relaterar till tilläggsdebiteringarna. Sammantaget finns det alltså hos de skattskyldiga en brist på acceptans för systemet med tilläggsdebiteringar. I genomsnitt sker det förändringar av fordonsskattesatserna . Skattesatsändringarna sker, som redan nämnts, oftast vid årsskiften, men de har infallit , och . En del av skattesatsändringarna har på grund av beloppsgränsen inte resulterat i någon eller endast ett mindre antal tilläggsdebiteringar. Andra skattesatshöjningar har varit mer kraftiga och resulterat i tilläggsdebiteringar för omkring en miljon fordon. Problemet med tilläggsdebiteringar kan alltså vara omfatt- ande beroende på hur stor förändringen är. 10.5.2Tänkbara lösningar och konsekvenser Dagens system med skatteår och skatteperiod är i sig inte något problem. Skatteperiod är bara ett sätt att dela upp större fordons- skattebetalningar i mindre delar för att det inte ska bli alltför stora belopp som ska betalas eller återbetalas på en och samma gång. Det är i stället det rullande uppbördssystemet med skatteår som börjar vid tio olika tillfällen på kalenderåret som kan uppfattas som pro- blematiskt, inte när det gäller den ordinarie skattedebiteringen utan när det gäller tilläggsdebiteringarna. Som har nämnts infördes det rullande uppbördssystemet i samband med kontrollmärkessystemets tillkomst. Tanken var att det skulle finnas en koppling mellan kontrollbesiktningen och upp- börden av fordonsskatten. Tidpunkterna för båda dessa kom att be- stämmas utifrån fordonens registreringsnummer. Systemet med kontrollmärke för fordon togs emellertid bort . Det utgör därför inte längre något hinder mot att avskaffa systemet med skatteår som börjar vid tio olika tillfällen under ett kalenderår. Den närmast till hands liggande lösningen på problemet med tilläggsdebiteringar är att ersätta dagens tio skatteår med en enhetlig skatteperiod som är densamma för alla fordon. Den enhetliga skatte- perioden skulle i så fall kunna utgöras av ett skatteår. I det samman- hanget finns det också anledning att fundera över om ändringen till Frågor av systemvårdande karaktär ett enhetligt skatteår bör kombineras med att bestämmelsen om tilläggsdebitering och återbetalning vid skattejusteringar tas bort. Det naturliga skulle vara att som skatteår välja kalenderår som skatteår på sätt som gäller för saluvagnsskatten och för många andra skatter. Så var också fallet för fordonsskatten . Skatteåret skulle följaktligen löpa från till . För att hinna få med skatteförändringar som sker skulle den lösningen kunna kombineras med en uppbördsförskjutning. Förskjutningen skulle innebära att skatten debiterades och betala- des en bit in . Här skulle februari eller mars kunna vara lämpliga betalningsmånader. Om en lösning med kalenderår och uppbördsförskjutning inte följs av några ytterligare lagändringar får det till följd att det inte kommer att uppstå några tilläggsdebiteringar, och inte heller några återbetalningar, för fordonsskatteförändringar som träder i kraft . En sådan ordning får därmed full offentligfinansiell effekt. För skatteförändringar som träder i kraft , exempelvis , uppstår däremot tilläggsdebiteringar på samma sätt som . Här får då lagstiftaren vid planeringen av skatte- förändringar ett val: antingen låter man genomföra förändringarna per och då uppkommer inga tilläggsdebiteringar eller också låter man förändringarna ske med andra ikraftträdande- datum, men då får man stå ut med att tilläggsdebiteringar uppstår. För att minska antalet tilläggsdebiteringar som kan ske om kalenderår väljs som skatteår, men där lagändringar träder i kraft på andra tidpunkter än kan en höjning av gränsen för tilläggsdebiteringar – som ligger på – övervägas. Det är i sådant läge enbart den vertikala orättvisan som ökar, det vill säga olika fordon kommer att behandlas olika genom att fordon med stora skattehöjningar drabbas mer av tilläggsdebiteringar än fordon med små skattehöjningar. Den horisontella rättvisan där- emot behålls eftersom lika fordon kommer att behandlas lika, det vill säga ingen orättvisa uppstår på grund av att bilen har råkat hamna i en viss skatteperiod. Om en lösning med kalenderår som skatteår följs av en lagänd- ring som innebär att tilläggsdebiteringar och återbetalningar helt slopas kommer fordonsskatteändringar som inträffar vid halvårs- skiftet inte att få någon offentligfinansiell effekt under ikraftträdande- året. Detta eftersom fordonsägarna redan har betalat fordonsskatten Frågor av systemvårdande karaktär för det aktuella året när ikraftträdandet sker. Det är först kalender- året därefter som den höjda skatten debiteras och betalas. I praktiken tvingas därför lagstiftaren att genomföra förändringar av fordons- skatten så att förändringen kan beaktas vid debite- ringen av årsskatten. Ett alternativ till kalenderår som enhetligt skatteår är att välja ett skatteår som börjar en bit in . Förslagsvis skulle ett så- dant skatteår börja och sluta . För- delen med denna lösning, i förhållande till kalenderår som skatteår utan uppbördsförskjutning, skulle vara att Transportstyrelsen vid sin debitering kan beakta lagändringar som har trätt i kraft vid års- skiftet. Om det föreslagna skatteåret kombineras med en regel- ändring som innebär att tilläggsdebiteringar och återbetalningar helt slopas kommer, för skatteförändringar som träder i kraft , den offentligfinansiella effekten i så fall att bli 11/12 av helårseffekten under ikraftträdandeåret. Detta eftersom någon ytter- ligare skatt inte debiteras för januari månad för vilken fordons- skatten redan är betald. För fordonsskattehöjningar som sker senare under ett skatteår som löper , till exempel , blir den offentligfinansiella effekten noll under ikraftträdandeåret om det inte görs några tilläggsdebiteringar. En sådan förändring skulle få effekt först när det nya skatteåret börjar . Här bakbinds lagstiftaren att enbart göra förändringar av fordons- skatten för att inte gå miste om effekten av höj- ningen under ikraftträdandeåret. Skulle förslaget med skatteår inte kom- bineras med en lagändring som innebär att tilläggsdebiteringarna slopas skulle alla skatteförändringar som sker få full effekt direkt under ikraftträdandeåret med undantag för de mindre belopp som inte tas ut. Alla lika fordon kommer då att behandlas lika eftersom de har samma skatteår. Däremot kommer olika for- don att behandlas olika genom att fordon med stora skattehöj- ningar drabbas av tilläggsdebiteringar än fordon med små skattehöjningar. Även här kan det vara aktuellt att överväga en höj- ning av gränsen för när tilläggsdebiteringar sker för att minimera dessa. Ett sådant förslag löser dock inte problemet med den orättvisa som upplevs av att få betala igen för något man har betalat. Frågor av systemvårdande karaktär Det kan emellertid uppstå andra problem än de som har be- skrivits ovan, och som främst gällt offentligfinansiella effekter, med att införa ett enhetligt skatteår för samtliga fordonsägare. För exem- pelvis företag med en stor fordonspark kan det uppstå likviditets- problem om all fordonsskatt ska betalas vid ett och samma tillfälle. Även för personer och familjer med flera fordon kan det bli bety- dande belopp som ska betalas på en gång. Ett annat scenario är att antalet av- och påställningar av fordon ökar i samband med ägar- byte om den uppdelade debiteringen av fordonsskatt tas bort. Detta eftersom säljaren kan tänkas vilja ut- nyttja det förhållandet att han eller hon har rätt att få tillbaka över- skjutande skatt om bilen ställs av innan försäljning. Vidare kan det finnas kapacitetsbegränsningar hos Transport- styrelsen som gör att myndigheten inte kan hantera en så stor mängd debiteringar som det är frågan om på samma gång. För att fastställa ägare till de fordon som ska debiteras fordonsskatt gör Transportstyrelsen en datakörning. Eftersom cirka 9 miljoner fordon beskattas omfattar datakörningen cirka 800 000 fordon . Datakörningen belastar systemet hårt och kan påverka åtkomsten till systemet i övrigt, vilket exempelvis kan inverka negativt på arbetet för Transportstyrelsen, och då främst kundtjänsten, , bilhandlare och försäkringsbolag som har åtkomst till fordonsregistret. Av den anledningen görs körningarna . Att med dagens datakapacitet göra en sådan körning för samtliga lätta fordon vid ett och samma tillfälle skulle innebära att systemet utsätts för hård belastning (). Det kan i sin tur leda till att andra slags datakör- ningar får stå tillbaka under den tiden. Detta talar emot att övergå till en enhetlig skatteperiod. Dagens system med skatteår som börjar vid tio olika tillfällen innebär, som sagts, att Transportstyrelsen hanterar cirka 800 000 skatteavier . För att beakta ägarbyten som sker görs de ovan nämnda datakörningarna första lördagen , bortsett från om den lördagen infaller den 1:a . Då görs körningen i stället på efterföljande lördag. Fordonsskatten ska vara betald vid slutet av skattemånaden och med hänsyn tagen till att avierna ska vara fordonsägarna tillhanda måste de sista avierna distribueras senast den 12:e i den aktuella skattemånaden. Sammantaget innebär det att myndigheten Frågor av systemvårdande karaktär har ungefär på sig att färdigställa avierna. Det kan bli svårt att hinna trycka och distribuera uppemot 9 miljoner avier . Det kan också uppstå problem med att hantera den stora volym av betalningar som ska tas emot . Själva övergången till ett nytt system med enhetligt skatteår kan också medföra en hel del extra arbete, framför allt för Transport- styrelsen som behöver göra om sina rutiner. Det krävs också genom- tänkta och utförliga övergångsbestämmelser för att säkerställa att fordonsägarna inte missgynnas av den stora skatteförändringen som ett avskaffande av dagens system med differentierade skatteår skulle innebära. En variant, för att minska belastningen på Transportstyrelsen, skulle kunna vara att ha ett skatteår, i form av ett kalenderår, för samtliga bilägare men dela upp alla fordon på två betalningstillfällen. Det skulle kunna innebära att hälften av fordonsägarna betalar sin årsskatt exempelvis och hälften . I och med att det vid en sådan lösning blir ett skatteår som är lika för alla fordon blir konsekvenserna desamma som har redogjorts för ovan vid valet av kalenderår som enhetligt skatteår. Skillnaden med nu nämnda ordning i förhållande till kalenderår som skatteår skulle vara att det blir färre betalningar för Transport- styrelsen att hantera per gång eftersom det är hälften så många for- don som ska debiteras. En sådan lösning förutsätter dock att storle- ken på skatten för de som ska betala sin fordonsskatt vid halvårs- skiftet inte påverkas av förändringar som sker under det första halv- året. Å andra sidan om skattens storlek inte tillåts ändras utifrån skatteförändringar som sker under kalenderåret får sådana föränd- ringar inte någon effekt under ikraftträdandeåret. Ett system som innebär ett enhetligt skatteår men med betalningstillfällen som är spridda till två, eller fler, tidpunkter skulle bli väldigt otydligt för skattebetalarna, inte minst i samband med ägarbyten. Med hänsyn till förändringar i pengavärdet och räntor med mera kan det inte anses lämpligt att betalning sker så långt som sex måna- der efter att skatten har fastställts. Det förefaller också som ett onödigt komplicerat system, inte minst eftersom kopplingen till fordonens registreringsnummer måste behållas för att på något sätt dela upp fordonen på de två betalningstidpunkterna. En snarlik variant som skulle underlätta Transportstyrelsens arbete, skulle vara att ersätta dagens tio skatteår med ett skatteår Frågor av systemvårdande karaktär som börjar vid två olika tidpunkter. För att få med skatteför- ändringar som sker vid hel- och halvårsskiften skulle skatteåret kunna börja respektive . Om inte syste- met med tilläggsdebiteringar och återbetalningar behålls kommer ännu större orättvisor än att uppstå. Detta eftersom ett större antal fordonsägare påverkas olika av skatteförändringarna beroende på vilken sida av halvåret deras fordon har placerats. Även här måste en viss koppling till registreringsnummer behållas för att göra en uppdelning av fordonen mellan skatteperioderna. Fördelen med det här alternativet i förhållande till det förra skulle vara att betalning sker i anslutning till när skatten fastställs vid skatteårets början. Båda de nämnda varianterna skulle, i förhållande till om alla fordons årsskatt betalas , inte bara underlätta Trans- portstyrelsens arbete utan även minska problemen med likviditets- brist för företag med stora fordonsparker. Det enhetliga skatteåret skulle också kunna delas upp i flera skatteperioder så att varje fordonsägare betalar en mindre summa varje gång. Så sker som bekant om skatten för ett for- don överstiger . Då betalas fordonsskatten i stället för en skatteperiod med ett belopp som motsvarar en tredjedel av års- skatten. Vid ett enhetligt skatteår skulle denna ordning kunna be- hållas och utökas till att gälla alla fordon. Det skulle underlätta inte minst för de personer och företag som har flera fordon, för vilka fordonsskatten skulle betalas . Däremot skulle Transport- styrelsen få merarbete eftersom antalet debiteringar ökar i förhåll- ande till vad som är fallet eftersom varje fordonsägare skulle debiteras fler gånger. Ytterligare ett alternativ skulle kunna vara att inrätta ett löpande skatteår. Det skulle innebära att fordonsskatt debiteras för 12 måna- der från och med att fordonet tas i trafik till dess att fordonet ställs av. När det sedan tas i trafik på nytt blir det datumet startpunkten för en ny period . En sådan ordning ligger i linje med det sätt på vilket Transportstyrelsen debiterar vägavgiften för tunga fordon. Det nämnda alternativet skulle innebära att fordonsbe- skattningen frikopplades från fordonens registreringsnummer och det skulle inte längre vara lika slumpmässigt i vilket skatteår ett visst fordon hamnar. Det skulle dock inte lösa problemet med tilläggs- debiteringarna. Sådana skulle fortfarande vara nödvändiga för att en Frågor av systemvårdande karaktär skattehöjning skulle få full effekt redan under ikraftträdandeåret. Eftersom skattedebiteringen alltjämt skulle ske i förskott skulle upplevelsen av att få betala igen för något man har betalat kvarstå. Tilläggsdebiteringarna skulle också drabba olika fordons- ägare olika beroende på när skatteåret för deras fordon börjar. 10.5.3Ett enhetligt skatteår bör inte införas Utredningens bedömning: Dagens system med skatteår och skatteperioder bör inte ersättas av en enhetlig skatteperiod som är densamma för alla fordon. Skälen för utredningens bedömning: Som har framgått finns det inte en klar och tydlig lösning på problemet med tilläggsdebite- ringar. En ändring av dagens system med olika skatteår till en enhetlig skatteperiod skulle i och för sig kunna bidra till att skapa en större rättvisa mellan fordonsägarna. Detta eftersom alla lika for- don skulle behandlas lika vid fordonsskattejusteringar oavsett när ändringarna genomförs och oavsett om systemet med tilläggs- debiteringar behålls eller inte. Om alla fordon har ett gemensamt skatteår kan dessutom skatteförändringar planeras så att de träder i kraft i anslutning till ett nytt skatteår. På så sätt behöver inte några tilläggsdebiteringar uppstå. Dessutom skulle kopplingen mellan fordonens registreringsnummer och fordonsbeskattningen helt för- svinna vid en omläggning till en enhetlig skatteperiod. Ytterligare en fördel med ett enhetligt skatteår, som inte har med tilläggsdebiteringar att göra, skulle vara att det blir väldigt tyd- ligt för fordonsägaren vilken betalningstidpunkt som gäller för be- talning av fordonsskatten. Oavsett vilket fordon fordonsägaren har skulle han eller hon veta om att fordonsskatten ska vara betald en viss given dag. Särskilt tydligt skulle det bli för den fordonsägare som innehar flera fordon eftersom fordonsskatten för samtliga for- don i så fall skulle betalas . Även om det inledningsvis blir en stor omställning för fordonsägarna i och med att de flesta skulle få en ändrad tidpunkt för betalning av fordonsskatten, kan det innebära färre uteblivna betalningar. Frågor av systemvårdande karaktär