sou · H5B329 · 2017-04-05 00:00:00 — fängelse, skyddstillsyn, villkorlig dom med samhällstjänst eller har ålagts förvandlingsstraff för böter eller vite eller personer som ska verkställa en utländsk sådan påföljd i får finnas i registret. regleras i 39–41 och 43–45 §§. Ändamålet med registret är att upprätthålla säkerheten och att förebygga brott. Endast personer som är häktade eller intagna i vissa fängelser för att avtjäna fängelsestraff eller som ska verkställa en utländsk sådan påföljd får finnas i registret. Registrering förutsätter dessutom att vissa särskilda omständigheter föreligger, t.ex. att den registrerade har rymt eller gjort sig skyldig till allvarligt hot eller våld mot personal eller mot andra intagna eller att det finns särskild anledning att anta att han eller hon kan komma att göra det. Förordningen innehåller också regler om de journaler som ska föras över verkställigheten. Vid överflyttning av verkställighet av påföljd till en annan stat får enligt 48 § bl.a. sådana journaler lämnas ut till den myndighet i den andra staten som är ansvarig för verk- ställigheten. Regler om verkställighet av böter Enligt 1 § bötesverkställighetslagen (1979:189) verkställs bötes- straff antingen genom uppbörd eller indrivning. Uppbörd innebär att den bötfällde frivilligt betalar bötesbeloppet. Uppbörd kan också bestå i att belopp som har betalats som förskott på böter tas i anspråk. Bötesstraff som ålagts genom strafföreläggande eller före- läggande av ordningsbot ska enligt 2 § i första hand verkställas genom uppbörd. Detsamma gäller böter som ålagts genom dom eller slutligt beslut av allmän domstol. Om uppbörd inte ska ske eller om uppbörd inte leder till full betalning ska böterna enligt 6 § lämnas vidare för indrivning. är enligt 3 § bötesverkställighetsförordningen (1979:197) central uppbördsmyndighet. ansvarar för uppbörd av böter oavsett vilken myndighet som utfärdat ett föreläggande av ordningsbot eller ett strafföreläggande. Polismyn- digheten ansvarar även för uppbörd av böter som utdömts av all- män domstol. I verksamhet med uppbörd av böter tilläm- pas personuppgiftslagen om det inte finns någon särreglering. Som tidigare nämnts får föra register över förelägg- anden av ordningsbot och strafförelägganden (se avsnitt 3.3.3). Registren är bl.a. avsedda att utgöra hjälpmedel i Polismyndighe- tens roll som central uppbördsmyndighet. I departementspromemorian Uppbörd av böter (Ds 2015:5) föreslås en ny lag och förordning om uppbörd av böter. De är av- sedda att ersätta de nuvarande bestämmelserna om uppbörd av bötesstraff. Promemorian har remitterats. Förslagen bereds i (). Verkställighet av böter som inte betalas frivilligt Indrivning innebär att betalning för böter tas ut tvångsvis genom åtgärder som vidtar. Om gäldenären inte betalar kan under vissa förutsättningar bötesstraffet komma att för- vandlas till fängelse. På initiativ av prövar åklagare om det finns skäl att väcka talan vid allmän domstol om omvandling av straffet. Förfarandet regleras dels i 15–23 §§ bötes- verkställighetslagen, dels i 17–23 §§ bötesverkställighetsförord- ningen. 3.4.4Verkställighet av rättspsykiatrisk vård, vård enligt socialtjänstlagen, ungdomsvård och ungdomstjänst När det gäller rättspsykiatrisk vård finns det ingen särskild regler- ing av personuppgiftsbehandling i sådan verksamhet. I den ut- sträckning som verksamheten är hänförlig till hälso- och sjukvård gäller patientdatalagen (2008:355) även för rättspsykiatrisk vård (se m.m., prop. 2007/08:126, s. 49). I övrigt tillämpas personuppgiftslagen. I 2 kap. 2 § patientdatalagen, som gäller utöver personuppgifts- lagen, anges i vilken utsträckning behandling av personuppgifter är tillåten med eller utan den registrerades samtycke. Personuppgifter får enligt 2 kap. 4 § behandlas bl.a. för att uppfylla kraven på jour- nalföring i 3 kap. och att upprätta annan dokumentation som följer av lag, förordning eller annan författning. Vårdgivaren är enligt 2 kap. 6 § personuppgiftsansvarig. Uppgifter om lagöverträdelser får behandlas endast om det är absolut nödvändigt. Det gäller även en vårdgivare som inte är en statlig myndighet, landsting eller kom- mun. Behandling av känsliga personuppgifter och behandling av uppgifter om lagöverträdelser regleras i 2 kap. 8 §. I 3 kap. regleras skyldigheten att föra patientjournal och vad som i övrigt gäller för behandling av personuppgifter i sådana journaler. Lagen innehåller också bestämmelser om skadestånd och överklagande. Ungdomsvård, vård enligt socialtjänstlagen och vård av missbrukare , som ansvarar för verkställighet av slu- ten ungdomsvård, tillämpar lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom i sin verksamhet. Lagen gäller utöver personuppgiftslagen. Personuppgifter får enligt 6 § bara behandlas om behandlingen är nödvändig för att arbetsuppgifter inom ska utföras och för uppgiftslämnande som föreskrivs i lag eller förordning. Lagen reglerar i 7 § bl.a. behand- ling av känsliga personuppgifter och uppgifter om lagöverträdelser, domar i brottmål och straffprocessuella tvångsmedel. Kommunala myndigheter tillämpar också lagen om behandling av personuppgifter inom i verksamhet enligt lagstift- ningen om socialtjänst och lagstiftningen om vård utan samtycke av unga eller missbrukare. Det innebär att lagen är tillämplig när kommunala myndigheter behandlar personuppgifter beträffande någon som har dömts till överlämnande till särskild vård enligt lagen om vård av missbrukare eller till ungdomstjänst eller ung- domsvård. 3.4.5Internationellt samarbete rörande verkställighet av straffrättsliga påföljder Ett flertal lagar och förordningar reglerar internationellt samarbete beträffande verkställighet av påföljd. Det gäller exempelvis lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff, lagen (1972:260) om inter- nationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen, lagen (2009:1427) om erkän- nande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen och lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen. Flera av de myndig- heter vars registerförfattningar har redovisats i detta kapitel fullgör olika uppgifter enligt dessa lagstiftningar som kräver behandling av personuppgifter. 3.5Regler om personuppgiftsbehandling hos andra aktörer än myndigheter 3.5.1Uppgifter om brottsbekämpning, lagföring eller straffverkställighet Det är inte bara myndigheter som behandlar uppgifter som rör brottsbekämpning, lagföring och straffverkställighet. Åtskilliga andra aktörer får i sin verksamhet i större eller mindre utsträckning tillgång till uppgifter om t.ex. domar i brottmål. I vilken utsträck- ning sådana uppgifter får behandlas regleras dels i personuppgifts- lagen, dels i andra författningar som ligger utanför direktivets till- lämpningsområde. Som framgår i avsnitt 3.1.2 förbjuds andra än myndigheter i per- sonuppgiftslagen att behandla personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångs- medel eller administrativa frihetsberövanden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från förbudet. Datainspektionen har meddelat sådana föreskrifter (1998:3). Föreskrifterna innebär att personupp- gifter om lagöverträdelser får behandlas bl.a. om behandlingen –är nödvändig för att fullgöra en föreskrift på socialtjänstområ- det, –avser uppgift i fristående skolors elevvårdsverksamhet eller mot- svarande verksamhet hos enskilda anordnare av högskoleutbild- ning, –är nödvändig för att kontrollera att en jävssituation inte förelig- ger i advokatverksamhet eller annan juridisk verksamhet, eller –bara avser enstaka uppgift som är nödvändig för att anmälnings- skyldighet enligt lag ska kunna fullgöras. 3.5.2Offentliga försvarare och annat juridiskt biträde I förundersökningar och brottmålsrättegångar biträds både den misstänkte och i vissa fall målsäganden av ett juridiskt biträde. Endast den som är advokat får enligt huvudregeln i 21 kap. 5 § rät- tegångsbalken utses till offentlig försvarare. Till målsägandebiträde får enligt 4 § lagen (1988:609) om målsägandebiträde jämförd med 26 § rättshjälpslagen (1996:1619) förordnas en advokat, en biträ- dande jurist eller någon annan som är lämplig för uppdraget. Mot- svarande krav ställs på den som enligt 5 § lagen (1999:997) om sär- skild företrädare för barn får utses till särskild företrädare. Den som fullgör uppgifter som offentlig försvarare, målsägandebiträde eller särskild företrädare för barn behandlar i stor utsträckning per- sonuppgifter som härrör från förundersökningar, brottsmålsrätte- gångar och straffverkställighet. I 8 kap. finns bestämmelser om advokatväsen- det. En advokat ska vara ledamot av , vars verksamhet delvis är av offentligrättslig natur genom den tillsyn som samfundets styrelse och disciplinnämnd enligt 8 kap. 6 och 7 §§ utövar över advokaterna. Enligt 8 kap. 4 § ska en advokat i sin verksam- het redbart och nitiskt utföra de uppdrag som anförtrotts honom och iaktta god advokatsed. Det finns inte några särregler för behandling av personuppgifter som utförs av någon av de kategorier som nämns i detta avsnitt. De tillämpar således personuppgiftslagen. En idrottsorganisation får enligt 7 § lagen om register över tillträ- desförbud vid idrottsarrangemang behandla personuppgifter från det tillträdesförbudsregister som för, om det behövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka överträdelse av ett tillträdesförbud vid ett idrottsarrangemang som organisationen anordnar. En sådan organisation har också enligt 9 § rätt att ta del av uppgifter i tillträdesförbudsregistret trots att det gäller sekretess för uppgifterna. Uppgifter ur tillträdesförbudsregistret får enligt 10 § lämnas ut till en idrottsorganisation på medium för automa- tiserad behandling. Lagen (2013:329) med vissa bestämmelser om skydd för person- uppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen (i fortsättningen lag) genomför rådets rambeslut /977/RIF av om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete (EUT L 350, 30.12.2008, s. 60, i fortsätt- ningen dataskyddsrambeslutet). Lagen gäller när personuppgifter överförs eller har överförts eller görs eller har gjorts tillgängliga inom ramen för polissamarbete eller straffrättsligt samarbete. Lagen gäller endast om behandlingen är helt eller delvis automatise- rad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter. Lagen gäller för behandling av personuppgifter i verksamhet som har till syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verk- samhet, utreda eller beivra brott eller verkställa straffrättsliga på- följder, om uppgifterna inom ramen för polissamarbete eller straff- rättsligt samarbete görs eller har gjorts tillgängliga eller överförs eller har överförts mellan en svensk myndighet och en medlemsstat i EU eller mellan en svensk myndighet och , , eller eller mellan en svensk myndighet och ett EU- organ eller EU-informationssystem. Från lagens tillämpningsområde undantas i 4 § dels behandling av personuppgifter som rör nationell säkerhet, dels personuppgifter som görs eller har gjorts tillgängliga eller överförs eller har över- förts genom visst informationsutbyte som specificeras i paragrafen. Personuppgifter som en svensk myndighet har tagit emot får enligt 5 § endast behandlas för andra ändamål än det som uppgif- terna först överfördes eller gjordes tillgängliga för om syftet med behandlingen är att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott, verkställa straffrättsliga på- följder eller att vidta rättsliga eller administrativa åtgärder med direkt anknytning till något av dessa ändamål eller att avvärja en omedelbar och allvarlig fara för allmän säkerhet. Personuppgifter får även behandlas för andra ändamål om den som överfört eller gjort uppgifterna tillgängliga har lämnat sitt medgivande eller den som uppgifterna avser har samtyckt till det. Särskilda begränsningar gäller för överföring av personuppgifter som en svensk myndighet har erhållit enligt 6 § för överföring till enskilda och enligt 7 § för överföring till tredjeland eller interna- organ. I lagen finns också bestämmelser om villkor för användningen av personuppgifter. 4 Reformer på dataskyddsområdet I artikel 8 i rättighetsstadgan slås fast att var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne. Sådana uppgifter ska behandlas lagenligt för bestämda ändamål och på grundval av den berörda personens samtycke eller någon annan legitim och lagenlig grund. Var och en har rätt att få tillgång till in- samlade uppgifter som rör honom eller henne och att få rättelse av dem. En oberoende myndighet ska kontrollera att dessa regler efterlevs. I artikel 52 i stadgan anges i vilken utsträckning inskränkningar får göras i de rättigheter som erkänns i stadgan. Utgångspunkten är att sådana inskränkningar endast får göras i lag och ska vara fören- liga med det väsentliga innehållet i rättigheterna. Begränsningar får endast göras om de är nödvändiga och svarar mot ett allmänt sam- hällsintresse som erkänns av unionen eller behovet av skydd för andra människors rättigheter och friheter. Den allmänna regleringen av behandling av personuppgifter inom Europeiska unionen finns i och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (EGT L 281, 23.11.1995, s. 31, i fortsättningen det nu gällande dataskyddsdirektivet). Direktivet syftar till att garantera en hög och i alla medlemsstater likvärdig skyddsnivå när det gäller enskilda personers fri- och rättigheter med avseende på behandling av personuppgifter och att främja ett fritt flöde av personuppgifter mellan medlemsstaterna i EU. Direktivet, som har genomförts i svensk rätt huvudsakligen genom personuppgiftslagen (1998:204) med tillhörande förordning (se avsnitt 3.1.2), gäller inte för behandling av personuppgifter utanför gemenskapsrätten, t.ex. allmän säkerhet, försvar, statens säkerhet och statens verksamhet på straffrättens område. Dataskyddsrambeslutet är tillämpligt på uppgifter som överförs eller görs tillgängliga mellan medlemsstaterna och mellan medlems- stater och EU-organ och mellan medlemsstaster och vissa utpekade informationssystem. Dataskyddsrambeslutet gäller däremot inte för nationell personuppgiftsbehandling. Från tillämpningsområdet undantas också personuppgiftsbehandling inom området nationell säkerhet. Dataskyddsrambeslutet har genomförts i svensk rätt främst genom lag med tillhörande förordning (se avsnitt 3.6). 4.2.1Två nya rättsliga instrument Diskussionerna om det behövdes ett nytt rättsligt instrument som skulle ersätta dataskyddsdirektiv pågick . Kommis- sionen presenterade förslag till en genomgri- pande reform av om skydd för personuppgifter. Pake- tet omfattade inte bara en förordning med en generell reglering som skulle ersätta det nu gällande dataskyddsdirektivet utan även ett nytt direktiv med särregler för främst den brottsbekämpande sektorn som skulle ersätta dataskyddsrambeslutet men ha ett bre- dare tillämpningsområde. Det huvudsakliga syftet med kommissionens förslag var att ytterligare harmonisera och effektivisera skyddet av personuppgif- ter inom EU i syfte att förbättra den inre marknadens funktion och öka enskildas kontroll över sina personuppgifter. Förslaget till förordning baserades till stor del på den struktur och reglering som finns i det nu gällande dataskyddsdirektivet. Generellt innebar förslaget stärkt skydd för enskilda vid behandling av personuppgifter. Förordningen innehöll även en rad nyheter jämfört med dataskyddsdirektivet. Dit hörde nya regler om de nationella tillsynsmyndigheternas ställning, villkor och uppgifter och om obligatoriskt ömsesidigt bistånd och samarbete dem emel- lan. En annan nyhet var skyldigheten för den personuppgiftsansva- rige att utan dröjsmål underrätta tillsynsmyndigheten om en per- sonuppgiftsincident ägt rum. Förslaget till direktiv anslöt i stor utsträckning till den reglering som gäller enligt dataskyddsrambeslutet. Nya inslag var bl.a. kravet på att, så långt det är möjligt, vid behandlingen skilja mellan per- sonuppgifter som avser olika kategorier av personer och likaså mellan uppgifter med olika grad av riktighet och tillförlitlighet. En annan nyhet var skyldigheten för den personuppgiftsansvarige att utan dröjsmål underrätta tillsynsmyndigheten om en personupp- giftsincident ägt rum. Vidare föreslogs nya regler om de nationella tillsynsmyndigheternas ställning, villkor och uppgifter och om obligatoriskt ömsesidigt bistånd och samarbete dem emellan. Till skillnad från dataskyddsrambeslutet föreslogs det nya dataskydds- direktivet vara tillämpligt inte bara på utbyte av information över gränserna utan även på nationell personuppgiftsbehandling för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verk- ställa straffrättsliga påföljder. förhandlingar enades och rådet om en ny reglering av skyddet för enskilda vid behandling av personuppgifter. Den består av två rättsliga in- strument, en förordning och ett direktiv. och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på be- handling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana upp- gifter och om upphävande av direktiv /46/EG (EGT L 119, , s. 1, i fortsättningen dataskyddsförordningen) börjar till- lämpas . Förordningen utgör en ny generell reglering för behandling av personuppgifter inom EU som ska ersätta dataskyddsdirektivet och som är direkt tillämplig. När förordningen träder i kraft måste personuppgiftslagen upphävas. Andra författningar som omfattas av den nya förordningens tillämpningsområde måste upphävas i de delar förordningen innehåller motsvarande före- skrifter och i övrigt anpassas till den. Förordningen reglerar bl.a. grundläggande principer för behand- ling av personuppgifter, den registrerades rättigheter, personupp- giftsansvar, tillsyn över personuppgiftsbehandling och rätten för enskilda att få tillgång till rättsmedel och sanktioner mot ansvariga som inte lever upp till förordningens krav. Från förordningens tillämpningsområde undantas personupp- giftsbehandling som utförs av behöriga myndigheter i syfte att förebygga, utreda, upptäcka eller lagföra brott eller verkställa straff, inkluderande skydd mot samt förebyggande av hot mot den all- männa säkerheten. Personuppgiftsbehandling för dessa syften lig- ger i stället under det nya dataskyddsdirektivets tillämpningsom- råde (se avsnitt 4.2.3). En särskild utredare har fått i uppdrag att föreslå de anpass- ningar och kompletterande författningsbestämmelser på generell nivå som dataskyddsförordningen ger anledning till (dir. 2016:15). Utredningen har antagit namnet . Den ut- redningen förutsätts samråda med vår utredning. I direktiven till framhålls att samråd är särskilt viktigt i processuella frågor och frågor som rör sanktioner, tillsynsmyndig- heten och arkivering. och rådets direktiv (EU) 2016/680 av om skydd för fysiska personer med avseende på be- höriga myndigheters behandling av personuppgifter för att före- bygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF (EUT L 119, , s. 89, i fortsättningen direktivet) ska vara genomfört i nationell rätt . Direktivet ska dels skydda fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter, särskilt deras rätt till skydd av personuppgifter, dels underlätta det informationsutbyte mellan behöriga myndig- heter som är nödvändigt enligt unionsrätt eller nationell rätt. Direktivet ersätter dataskyddsrambeslutet. En närmare beskrivning av innehållet i direktivet finns i avsnitt 5.2. 4.2.4Viss personuppgiftsbehandling ligger utanför båda instrumenten Viss behandling av personuppgifter undantas från både dataskydds- förordningens och dataskyddsdirektivets tillämpningsområden. Det gäller personuppgiftsbehandling i verksamhet som inte omfat- tas av unionsrätten, däribland området nationell säkerhet. Vidare undantas den personuppgiftsbehandling som förekom- mer vid EU:s myndigheter och andra organ. Den regleras i stället i och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutio- nerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (EGT L 8, , s. 1). Inom EU pågår förhandlingar om regleringen av behandlingen av personuppgifter vid unionens myndigheter och andra organ. antog en konvention till skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personupp- gifter, den s.k. dataskyddskonventionen (nr 108). Konventionen trädde i kraft . Dess syfte är att säkerställa re- spekten för grundläggande fri- och rättigheter, särskilt den enskil- des rätt till personlig integritet i samband med automatisk data- behandling av personuppgifter. Utgångspunkten är att vissa av den enskildes rättigheter kan behöva skyddas i förhållande till den prin- cip om fritt flöde av information, oberoende av gränser, som finns inskriven i internationella överenskommelser om mänskliga rättig- heter. Konventionens tillämpningsområde är enligt huvudregeln automatiserade personregister och automatisk databehandling av personuppgifter i allmän och enskild verksamhet. I konventionen anges krav på de personuppgifter som undergår automatisk databehandling, bl.a. krav på att uppgifterna ska hämtas in och behandlas på ett korrekt sätt och vara relevanta med hänsyn till ändamålet, att vissa typer av uppgifter inte får behandlas auto- matiserat om inte nationell lagstiftning ger ett ändamålsenligt skydd, och att lämpliga säkerhetsåtgärder ska vidtas för att skydda personuppgifter gentemot oavsiktlig eller otillåten förstörelse. Konventionen kompletteras av ett antal av ministerkommittén antagna rekommendationer om hur personuppgifter bör behandlas inom olika områden. En sådan rekommendation rör polisen. har, i likhet med övriga medlemsstater i EU, anslutit sig till dataskyddskonventionen. inledde en översyn av konventionen och rekommendationerna. Arbetet med översynen kan förväntas vara slutfört . 5 Det nya dataskyddsdirektivet Det nya dataskyddsdirektivet riktar sig till medlemsstaterna och kräver att de genomför viss lagstiftning efter ikraftträ- dandet. Det innebär att direktivet ska vara genomfört . Direktivet är indelat i tio kapitel och innehåller totalt I detta avsnitt beskrivs kortfattat innehållet i samtliga artiklar, för att skapa en översiktlig bild av vilka krav på lagstiftning som direktivet ställer. Det närmare innehållet i artiklarna redovisas i de kapitel som behandlar sakfrågorna. Av skäl 99 framgår att och inte är bundna av bestämmelserna i direktivet i vissa delar. ska enligt skäl 100 efter antagandet av direktivet besluta om man ska genomföra direktivet i sin natio- nella lagstiftning eller inte. Av skäl 101–103 framgår att , , och Liech- tenstein är bundna av direktivet genom att de har anslutit sig till . Allmänna bestämmelser – artiklarna 1–3 Enligt artikel 1 innehåller direktivet bestämmelser om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behand- ling av personuppgifter i syfte att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusiva att skydda mot och förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten. Syftet med direktivet är att dels skydda fysi-