sou · H5B335 · 2017-04-20 00:00:00 — Utredningen om nationella prov (SOU 2016:25) har vidare påpekat att elever som uppfyller kraven i proven i årskurs 3 ändå kan vara i behov av stödinsatser och sakna de kunskaper som behövs i senare årskurser. En större variation i innehåll och svårighetsgrad som gör att träffsäkerheten och det prognostiska värdet ökar bedöms önskvärd. Ett alternativ är att använda resultaten i kommande för årskurs 4 i matematik och resultaten i avseende årskurs 4 i läs- förståelse. Mer om läsning och läsförståelse Läsforskning liksom PIRLS visar vikten av fortsatt undervisning i olika lässtrategier sedan eleverna väl ”knäckt läskoden”. Framför allt har läsförståelsen av sakprosa och mer avancerade texter blivit sämre i (2012). Det kan finnas en risk för att det upp- står en ny typ av läs- och skrivsvårigheter, nämligen försämrad för- måga att exempelvis jämföra, klassificera, syntetisera och utvärdera information och övergripande idéer i en text. Dessa språkfärdigheter är nödvändiga för att kunna möta de alltmer kognitivt krävande nivåer som förekommer i undervisningen i skolans olika ämnen. Det är därför naturligt att ange förbättringssteg för elevernas resultat i läsförståelse i kommande PIRLS- och PISA-undersökningar. I PIRLS 2011 nådde av eleverna i årskurs 4 högst elementär eller medelgod läsförståelse medan nådde hög eller avancerad nivå. (OECD-genomsnittet var 51 respektive 44 pro- cent.) Motsvarande andelar för svenska elever 2001 var (2012). Nästa PIRLS-undersökning genom- förs 2016 och därefter 2021. I 2012 låg av svenska 15-åringar på nivå 2 eller lägre, dvs. svaga läsfärdigheter (2013a). OECD-genom- snittet var . (2000 låg de svenska elevernas andel på 13 pro- cent, 2009 på .) Andelen på nivå 5 eller högre, dvs. starka läsare, låg 2012 på , samma andel som OECD-genomsnittet. (2000 var motsvarande andel , 2009 .) I TIMSS 2011 (2012c) nådde av eleverna i års- kurs 4 högst elementär nivå i matematik, där EU/OECD-genom- snittet var . (Motsvarande andelar 2007 var .) nådde hög eller avancerad nivå mot 35 pro- cent för EU/OECD-genomsnittet. (Motsvarande andelar 2007 var 24 TIMSS genomförs 2015 och planeras därefter 2019 och 2023. I 2012 (2013b) nådde av svenska 15-åringar inte upp till nivå 2, dvs. en basnivå för matematisk kom- petens. (2003 var motsva- rande andel för svenska elever .) nådde nivå 5 eller högre, dvs. avancerat matematiskt kunnande. genom- snittet var . (2003 var andelen för .) Läroplanen för gymnasieskolan är i sin övergripande del uppbyggd på samma sätt som . Här anges också examensmål för varje nationellt program samt ämnesplaner för de gymnasie- gemensamma ämnena. Dessa beslutas av regeringen. Övriga ämnes- planer beslutas av . Ämnesplanerna anger ämnets syfte och för varje ingående kurs kunskapskrav för de olika betygsstegen. För gymnasieexamen krävs betyg från en utbildning om minst 2 500 poäng varav minst 2 250 ska vara godkända. Det specificeras för yrkesexamen respektive högskoleförberedande examen att vissa kurser ska ingå bland de godkända kurserna liksom att gymnasie- arbetet ska vara godkänt. Elever som slutfört gymnasieskolan, dvs. som fått betyg i samtliga kurser i studievägen och i gymnasiearbetet men inte uppfyllt kraven för gymnasieexamen, får ett studiebevis. En mycket stor andel av de som avslutar går över till gymnasieskolan. Att sätta upp en målsättning att fler elever ska gå vidare från till gymnasieskolan är därför inte meningsfullt. Av de cirka 124 000 eleverna i årskurs 1 /2016 gick drygt 28 000 () på introduktionsprogram. De flesta in- troduktionsprogrammen – preparandutbildning, programinriktat individuellt val och språkintroduktion – syftar till att eleven senare ska gå över till ett nationellt program och fullfölja utbildningen där. En nationell målsättning skulle kunna övervägas om övergången till nationella program. Programmet språkintroduktion framstår som särskilt angeläget när det gäller att öka övergången och underlätta för elever med utländsk bakgrund att skaffa sig en fullständig gymnasieutbildning. Språkintroduktion är det största introduktions- programmet med totalt 18 700 elever (2015), eller av alla elever på introduktionsprogram. Antalet elever i årskurs 1 på språkintroduktion ökade /2016 jämfört . Även en målsättning om elevernas genom- snittliga tid i programmet skulle kunna övervägas. Dessvärre är för- utsättningarna för tillförlitlig statistik inte tillräck- liga för att följa upp sådana målsättningar. Kommissionen anser det viktigt att komma till rätta med dessa brister (se även avsnitt 8.4). Av de som sökte till nationella program /2016 var behöriga till sitt förstahandsval och antogs till detta och till den skola de sökt. En större andel behöriga, som nämnts en tänkbar nationell målsättning för , kan leda till att fler antas till sitt förstahandsval. Detta kan vara viktigt ur motivationssynpunkt. Det är däremot knappast lämpligt att sätta upp en särskild målsättning om att öka andelen antagna på första- handsvalet. Kommunerna (men inte de enskilda huvudmännen) har en skyldighet (15 kap. 30 § skollagen) att söka anpassa utbud och dimensionering till ungdomarnas önskemål och lyckas som fram- gått väl, men hur långt denna anpassning bör drivas kan diskuteras. Närbesläktad denna fråga är om utbud och dimensionering mer bör bygga på aktuella och prognosbaserade behov av arbetskraft. Det förs en livlig diskussion om ”matchningsproblem” på arbets- marknaden och det framförs inte sällan kritik mot gymnasieskolans utbud och dimensionering, särskilt av yrkesprogrammen. De natio- nella och lokala programråden har som en av sina uppgifter att stärka kopplingen mellan yrkesprogram och arbetsliv, där utbud och dimen- sionering är viktiga aspekter. bedriver flera utvecklings- projekt inom yrkesutbildningsområdet, bl.a. om det arbetsplats- förlagda lärandet. (U 2014:01) har lämnat förslag till åtgärder som stärker den gymnasiala yrkesutbildningens kvalitet och attraktionskraft, underlättar ungdomars övergång från skola till arbetsliv och förstärker den nationella kompetensförsörj- ningen. Utredningens förslag har remissbehandlats och ärendet bereds inom . Om en större andel elever på yrkesprogrammen fullföljde sin utbildning skulle utflödet av utbildad arbetskraft kunna ökas väsent- ligt. En avslutad gymnasieutbildning är också en framgångsfaktor för ungdomar vad gäller fortsatta studier eller etablering på arbets- marknaden. Bekymren i gymnasieskolan är således inte i första hand kopplade till att ”komma in” utan till att ”komma ut”, dvs. att elev- erna med framgång genomgår och avslutar utbildningen. Gymnasie- utredningen (U 2015:01) har i uppdrag att bl.a. analysera och föreslå åtgärder för att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasie- utbildning. Utredningen ska lämna sina förslag . Av de elever som började gymnasieskolans nationella program fullföljde utbildningen . 74 pro- cent fick gymnasieexamen. Högst examensfrekvens hade elever på naturvetenskapsprogrammet () och lägst fordons- och transportprogrammet (). Examensfrekvensen varierade bland de högskoleförberedande programmen mellan 72 och 80 pro- cent och bland yrkesprogrammen mellan . Genom- strömningen i gymnasieskolan har varit relativt kon- stant. Det är mycket angeläget att bryta detta mönster så att andelen elever med gymnasieexamen studier ökar. Det är därför glädjande att en viss ökning har skett i den årskull som började gymnasieskolan 2012 jämfört med den som började . Ökningen har skett för både högskoleförberedande program och yrkesprogram. En relevant och viktig målsättning är att minska andelen ung- domar som varken studerar eller arbetar. Genom det förtydligade kommunala aktivitetsansvaret för ungdomar kommer det att vara möjligt att följa andelen ungdomar som fullföljt eller deltar i utbildning på nationella program. Vidare tar SCB fram måttet ”Unga som varken arbetar eller studerar” (15–24-åringar). Det defi- nieras i enlighet med EU:s och definition av indikatorn NEET (Not in Employment, Education or Training). Den bör följas parallellt med de målsättningar föreslår. Slutligen finns etableringsstatistik över ungdomars verksamhet ett, tre och efter gymnasieskolan. Statistiken visar ungdomarnas sysselsättning fördelad på etablerad, osäker respektive svag ställning på arbetsmarknaden, utanför arbetsmarknaden, högskolestudier samt övriga studier. Det är viktigt att etableringsstatistiken används som underlag i uppföljningen och utvecklingen av gymnasieprogrammens innehåll. anser att förskoleklassens roll som länk mellan förskola och skola behöver stärkas. I detta ingår en förbättrad ömse- sidig återkoppling mellan skolformerna. Utifrån Skolinspektionens iakttagelser om stora skillnader mellan förskoleklasser i hur läro- planens kunskapsmål läggs till grund för undervisningen föreslår kommissionen en målsättning om förberedelse för läs- inlärning. Uppföljning kan ske genom att resultaten från det obliga- toriska bedömningsstödet i läsförståelse i årskurs 1 följs upp på nationell nivå, vilket har föreslagits av Utredningen om nationella prov (SOU 2016:25). Ett alternativ är en stickprovsbaserad nationell uppföljning. Att kunna läsa är en grundläggande färdighet som är viktig i alla skolans ämnen. Alla elever i förskoleklassen ska ges god för- beredelse för när det gäller läsinlärning som grund för läsförståelse. Tabell 2 Andel elever (procent) som uppnår kunskapskravet i läsförståelse i årskurs 1 Det saknas underlag för att ange några förbättringssteg. Som övergripande målsättning för bör gälla att höja kun- skapsresultaten för alla elevgrupper, såväl hög- som lågpresterande. Som sammanfattande mått på utbildningsresultat anser att både andelen elever i årskurs 9 med minst betyget E (godkänt) i alla ämnen och andelen elever med be- hörighet till gymnasieskolans nationella program är relevanta och viktiga. uppdrag är att ge alla elever möjlighet att nå kun- skapsmålen och att stödja och stimulera dem att utveckla sina förmågor så långt som möjligt. Elever i behov av stöd ska upp- täckas tidigt och få tillräcklig och adekvat hjälp så att fler får en god kunskapsgrund . Kunskapsresul- taten ska förbättras i alla elevgrupper, såväl låg- som högpreste- rande, och i alla årskurser. 1.Andelen elever med svaga kunskaper ska minska. 2.Andelen elever med goda kunskaper ska öka. 3.Andelen elever i årskurs 9 med godkända betyg i alla ämnen ska öka. 4.Andelen elever i årskurs 9 med behörighet till gymnasie- skolans nationella program ska öka. De ambitionsnivåer för resultat i internationella kunskaps- mätningar som föreslås i det följande har valts utifrån en samlad bedömning av svenska elevers prestationer före försämringarna och av jämförbara länders resultat. I första hand har jämförelser gjorts med , , och . Det finns enligt kommissionen inget skäl för att de svenska resultaten ska ligga under dessa länders, men det innebär en hög ambition i relation till utgångsläget. Uppföljning av delmål 1 Tabell 3 Andel elever (procent) som uppnår högst elementär eller medelgod läsförståelse i PIRLS (årskurs 4) Tabell 4 Andel elever (procent) som i TIMSS uppnår högst elementär nivå i matematik (årskurs 4) Andel 15-åringar (procent) som i uppnår högst nivå 2 i läsförståelse (svaga läsfärdigheter) Tabell 6 Andel 15-åringar (procent) som i inte uppnår nivå 2 i matematik (basnivå i matematisk kompetens) Uppföljning av delmål 2 Tabell 7 Andel elever (procent) som uppnår hög eller avancerad läsförståelse i PIRLS (årskurs 4) 5 Undersökning pågår. SOU 2017:35 Bilaga 4 Andel elever (procent) som i TIMSS uppnår hög eller avancerad nivå i matematik (årskurs 4) Andel 15-åringar (procent) som i uppnår nivå 5 eller högre i läsförståelse (starka läsare) Andel 15-åringar (procent) som i uppnår nivå 5 eller högre i matematik (avancerat matematiskt kunnande) Uppföljning av delmål 3 Tabell 11 Andel elever (procent) i årskurs 9 med godkända betyg i alla ämnen Uppföljning av delmål 4 Tabell 12 Andelen elever (procent) i årskurs 9 med behörighet till gymnasieskolans nationella program En resultatförbättring i bör innebära förbättrade resultat också i gymnasieskolan. Då antalet målsättningar totalt bör begrän- sas föreslår endast två delmål för gymnasieskolan. Att höja genomströmningen i gymnasieskolans nationella program är en central fråga. Vidare föreslås ett delmål om andelen ungdomar som fullföljt ett nationellt program. I den lokala uppföljningen behöver hänsyn tas till skolans programsammansättning. Gymnasieskolan ska erbjuda utbildning som motsvarar ung- domarnas intressen och behov samt stödja och stimulera dem så att fler elever får förutsättningar att fullgöra studierna och där- med en god grund för yrkesarbete eller fortsatt utbildning. 1.Genomströmningen i gymnasieskolan ska öka. 2.Andelen ungdomar med fullföljd utbildning på nationella pro- gram ska öka. Uppföljning av delmål 1 Tabell 13 Andel elever som fullföljt ett nationellt program med gymnasieexamen Uppföljning av delmål 2 Tabell 14 Andel ungdomar med fullgjord skolplikt som fullföljt eller deltar i utbildning på nationella program i gymnasieskolan (motsv.) Nationella målsättningar för kvalitet i undervisningen I avsnitt 2.3 konstaterades att nyckeln till att förbättra kunskaps- resultaten är att stärka förutsättningarna för kvalitet i själva under- visningen. Det gör det naturligt att pröva målsättningar för att detta ska ske. Målsättningarna blir alltså indirekt, via dessa förut- sättningar, och inte direkt kopplade till undervisningskvalitet. Som tidigare nämnts visar forskning att lärarkompetens är den en- skilt viktigaste faktorn för elevers kunskapsresultat. Lärarlegitimation är ett krav för att få anställas tills vidare, ansvara för under- visningen och i förekommande fall sätta betyg. Även om att det inte kan sägas råda en fullständig korrelation mellan lärarlegitimation och undervisningskvalitet är det ändå rimligt att använda legitimation som en viktig kvalitetsfaktor. Skolinspektionen (2014) har utifrån sina granskningar slagit fast sambandet mellan formell kompetens och lärarbehörighet å ena sidan och kvaliteten i undervisningen å den andra. De allmändidaktiska undervisningskvaliteterna håller enligt inspektionen högre nivå när undervisningen bedrivs av ämnesbe- höriga lärare. Dessa ger också i högre grad eleverna möjlighet att ut- veckla ämnesspecifika förmågor. Lärare med ämnesbehörighet an- passar i högre utsträckning undervisningen till elevernas erfarenheter och behov och ger eleverna större utrymme att reflektera över sitt lärande. Kompetensutveckling kopplad till utveckling av utbildningen är en annan viktig faktor för undervisningskvalitet. Kompetensutveckling genom kollegialt lärande, där lärare genom strukturerat samarbete utvecklar undervisningen och tillägnar sig kunskap och färdigheter, är en av de viktigaste framgångsfaktorerna för goda resultat och det vetenskapliga stödet för effekterna är starkt (2009). Det vore önskvärt att kunna formulera och följa upp en målsättning om såväl lärares som rektorers kompetensutveckling, dess kvalitet och om- fattning. Det är dock svårt att göra det med tillräcklig tydlighet och det skulle också kräva en särskild uppgiftsinsamling. I studie om lärares yrkesvardag, (2014), behandlas kompetensutveckling men ingen av variablerna i studien bedöms lämplig i detta sammanhang. Rektorsfunktionen är central för skolverksamhetens kvalitet och utveckling (2011). Omsättningen på rektorer är hög i . En stor andel rektorer är nya i yrket och många av de mer erfarna rektorerna byter skola relativt ofta. Drygt var fjärde rektor har varit verksam eller mindre. Dessutom är var tredje erfaren rektor ny på skolan. Mindre erfarna rektorer lägger mer tid på administration och mindre tid på det pedagogiska uppdraget, jämfört med mer erfarna rektorer (2015b). Mot denna bakgrund är det viktigt att rektorsfunktionen stärks. Eleverna behöver ordning, trygghet och studiero i skolan. Under- visningstiden ska inte inskränkas genom sena ankomster och andra störningar. Ett gott klassrumsklimat är viktigt för lärarnas arbets- miljö. Disciplinproblemen i svensk skola ska inte överdrivas men får inte heller negligeras. De kan vara stora på en del skolor och drabbar särskilt elever med svårigheter. Enligt uppvisar sämre förhållanden än OECD-genomsnittet när det gäller sen ankomst, skolk, dålig ordning under lektionerna och tidsspillan på grund av detta (2013a). I attitydundersökning 2012 anger fler äldre elever (årskurs 7–9 och gymnasieskolan) än 2009 att de störs på lektionerna av andra elever eller av hög ljudnivå (Skol- verket 2013b). Undersökningen visar också att av de yngre eleverna känner sig rädda i skolan eller mer. Skolinspektionens skolenkät visar att 7–av eleverna inte känner sig trygga i skolan (Skolinspektionen 2015b). Drygt var tionde elev är rädd för andra elever på skolan och nära var sjätte elev i årskurs 9 och år 2 i gymnasieskolan är rädd för en eller flera vuxna på skolan. Otrygga elever har svårare att nå målen. Elevernas inflytande över utbildningen är föreskrivet i skollagen och i läroplaner och följs upp i attitydundersökningar och Skolinspektionens skolenkäter. Om elever upplever reellt inflyt- ande över undervisningens innehåll och hur den utförs lär de sig mer, blir mer engagerade och tar mer ansvar (2013c). Om enkätsvaren om inflytandet kan sägas spegla undervisningens kvali- tet är dock osäkert. Vad eleverna anser om själva undervisningen är väsentligt i en kvalitetsbedömning. Forskning visar att noggrant genomförda elev- enkäter om kvaliteten på lärares undervisning ger goda förutsägelser om studieframgång (Measures of Effective Teaching). Svenska elev- ers åsikter kartläggs regelbundet i attitydundersök- Nästan nio av tio av eleverna i årskurs 4–6 ansåg 2012 att de flesta eller alla lärare undervisar bra, samma andel som 2009. Bland äldre elever (årskurs 7–9 i och gymnasieskolan) har andelen sjunkit något, från 2012. De äldre eleverna anser också i något minskad utsträckning att lärarna utmanar dem så att de utvecklas eller att de lyckas engagera dem. Det finns ett fåtal områden som speglar förutsättningar för kvalitet i undervisningen på ett meningsfullt sätt och som också kan följas upp. föreslår förbättringsmål för lärarkompetens, rektorsfunktion, undervisningens kvalitet som den bedöms av elever samt trygghet och studiero. Undervisning är skolans kärnuppgift och avgörande för elever- nas lärande. Förutsättningarna för undervisningens kvalitet ska förbättras. 1.Andelen legitimerade lärare ska öka. 2.Rektorsfunktionen ska stärkas. 3.Kvaliteten i undervisningen som den bedöms av eleverna ska höjas. 4.Elevernas trygghet och studiero i skolan ska öka. Bilaga 4 SOU 2017:35 Uppföljning av delmål 1 Andel förskollärare och lärare (procent) med lärarlegitimation I statistiken ingår lärare med lärarlegitimation och behörighet i minst ett av lärarens undervisningsämnen. Lärare som är undan- tagna från legitimationskravet ingår inte. Uppföljning av delmål 2 Uppföljningen av delmålet behöver utredas vidare. publice- ras ny statistik om bl.a. antal skolenheter, lärare och elever per rektor, rektorernas utbildningsbakgrund och erfarenhet samt omfattningen av rektorernas byte av skolenhet mellan två läsår. Uppföljningen bör bygga på en samlad bedömning av tillgänglig information. Uppföljning av delmål 3 och 4 Både (studien till skolan som genomförs ) och Skolinspektionen (som genomförs ) undersöker elevers bedömningar av kvaliteten i under- visningen, tryggheten och studieron i skolan. Uppföljningen av del- mål 3 och 4 bör bygga på en samlad bedömning av resultaten från dessa undersökningar. Nationella målsättningar – likvärdighet och skillnader mellan skolor Enligt skollagen ska alla ha lika tillgång till utbildning och utbild- ningen ska vara likvärdig inom varje skolform, oavsett var den an- ordnas. Skollagen föreskriver också att utbildningen i ska främja allsidiga kontakter och social gemenskap. Barnkonven- tionen (artikel 29) betonar samma syfte för utbildningen. Kommuner- nas resursfördelning ska ske efter elevernas olika förutsättningar och behov. Skolan ska sträva efter att uppväga skillnader i barnens och elevernas förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. Skillnaderna i skolornas elevsammansättning avseende socioekono- misk och etnisk bakgrund, s.k. skolsegregation, har ökat kraftigt. Detsamma gäller skillnaderna i utbildningsresultat mellan skolorna. De ökade resultatskillnaderna beror enligt IFAU uteslutande på de ökade skillnaderna i elevsammansättning (IFAU 2014). Mycket talar för att resultatskillnaderna i ett internationellt perspektiv är relativt små även efter de senaste årens uppgång, men dessa jämförelser är osäkra och trenden i är oroande. Den internationella bilden är att små resultatskillnader i ett land samvarierar med höga genomsnittliga resultat. Något eventuellt orsakssamband har dock inte fastställts. När grupperade landets grundskolor utifrån elevsam- mansättningen hade skolor med stor andel eftergymnasialt utbildade föräldrar och få eller inga nyinvandrade elever ett genomsnittligt meritvärde på av eleverna saknade behörighet till gymnasieskolan (2015b). Skolor med färre eftergymnasialt utbildade föräldrar och en mycket stor andel nyinvandrade elever hade 185 i genomsnittligt meritvärde och av eleverna uppnådde inte behörighet. Av kapitel 2 och 5 har framgått att skolor med hög andel elever från socioekonomiskt utsatta hem har en lägre andel legitimerade lärare och lärarna och rektorerna är också mindre erfarna än vid skolor med en socioekonomiskt mer gynnad elevsammansättning. Som framgått av kapitel 2 bedömer att den ökade sorteringen av elever medför risker för ökade kvalitetsskill- nader mellan skolor och därmed försämrad likvärdighet. En kompensatorisk resursfördelning kan leda till att olikheter i förutsättningar jämnas ut och att likvärdigheten ökar. Studier har visat att kommunernas resursfördelning inte blivit mer utan even- tuellt snarare mindre kompensatorisk (IFAU 2014). Det är dock svårt att formulera en målsättning för resursfördelning som kan följas upp genom tillförlitlig information om förändringar. Minskade skillnader i resultat mellan skolorna, s.k. mellanskol- variation, kan tyda på ökad likvärdighet, även om en minskning också skulle kunna vara följden av att skolor med goda resultat försämrats. Av kapitel 2 framgår också att uppgifter pekar på att sambandet mellan elevens familjebakgrund och elevens resultat har ökat medan ambitionen är att den ska minska. Ett sammanfattande mått för betydelsen av vilken skola en elev går i skulle förutsätta s.k. value-added-mätningar som det för när- varande dock inte finns förutsättningar för. har i avsnitt 2.1 och 2.4 redovisat sin bedömning om vilka konsekvenser de ökande skillnaderna mellan skolornas elevsammansättning och kunskapsresultat kan medföra. Tillgäng- liga indikatorer på likvärdighet i skolan visar på en negativ utveck- ling. Denna utveckling behöver brytas. Oavsett vilken betydelse de ökade skillnaderna i sig haft för de fallande kunskapsresultaten i anser kommissionen att det är mycket viktigt att på olika sätt motverka dem. En utveckling som gör att vi går miste om möjligheterna till att elever med olika socio- ekonomiska och etniska bakgrunder möts är olycklig både för skolan och för hela samhället. Ett delmål för jämnare elevsamman- sättning i grundskolorna föreslås. Delmål föreslås också för resultatskillnaderna mellan skolor samt för den sociala bakgrundens betydelse för kunskapsresultat. Bristande likvärdighet i skolan är skadlig både för individer och samhälle. Likvärdigheten ska förbättras. Skillnader mellan skolor ska minska. 1.Grundskolorna ska ha en jämnare elevsammansättning med avseende på familjebakgrund. 2.Skillnaderna i kunskapsresultat mellan grundskolorna ska minska. 3.Sambandet mellan elevernas familjebakgrund och kunskaps- resultat ska minska. Uppföljningen av delmålen behöver utredas vidare.