sou · H5B310 · 2017-02-22 00:00:00 — Flera instanser än forskningsutföraren berörs av ett beslut om oredlighet i forskning. Om felaktiga resultat har publicerats är både forskarsamhället och resten av samhället berörda och det är av yt- Mer om utredningarna om oredlighet i forskning tersta vikt att publikationerna rättas eller dras tillbaka. Alla berörda instanser måste informeras och bli delaktiga när oredlighet i forskning konstateras, så att de kan vidta lämpliga åtgärder utifrån sina uppdrag. Myndigheter kan behöva se över tillstånd som har getts. Finansiärer behöver information om nämndens beslut för att ta ställning till om avtal el.dyl. har brutits och till hur finansieringen av projekt påverkas. Vi bedömer dock att det inte bör vara uppgift att informera finansiärer, tidskrifter, myndigheter och andra som är berörda av ett beslut om oredlighet, eftersom nämnden i så fall skulle behöva ta reda på vilka som på så sätt är berörda. En sådan uppgift skulle bli alltför tidskrävande för den. I stället bör forskningsutföraren vara skyldig att underrätta berörda instanser. Utredningen bedömer att det skulle vara alltför långtgående att ge mandat som tillsynsmyndighet eller att kunna besluta om påföljder i de fall där oredlighet konstaterats. önskar vi att beslut kan komma att bidra till både enhetlighet i konsekvenser för forskarna och åtgärdande av eventuella brister hos forskningsutförarna. För att åstadkomma detta bör den forskningsutförare som är berörd av ett beslut återrapportera till hur ärendet har hanterats vidare av forskningsutföraren. Återrapporteringen ska gälla både beslut om konsekvenser för forskarna och åtgärder som har vidtagits gällande eventuella brister hos forskningsutföraren som har påpekat. bör sedan sammanställa informationen om vilka konsekvenser för forskarna som har beslutats i de olika fallen. På så sätt skapas en samlad kunskap om dessa konsekvenser som kan vara till hjälp för de olika forskningsutförarna och också utgöra underlag i en uppföljning av reformen. Mer om utredningarna om oredlighet i forskning Utredningens förslag: Statliga forskningsfinansiärer ska ges i uppdrag att finna gemensamma riktlinjer för hur de ska agera när oredlighet i forskning eller andra avvikelser från god forskningssed misstänks eller konstateras. I och kan de stora forskningsfinansiärerna utreda misstänkt oredlighet i de forskningsprojekt de finansierar. Någon sådan roll för de svenska forskningsfinansiärerna föreslås inte i detta betänkande. Eftersom forskningsfinansiärerna är viktiga aktörer inom svensk forskning har vi övervägt om deras roll eller uppgifter i det föreslagna systemet om hantering av oredlighet i forskning ändå kan förtydligas. Det har kommit till utredningens kännedom att olika statliga forskningsfinansiärer gör olika bedömningar i frågor om vilka konsekvenser misstänkt och konstaterad oredlighet i forskning ska få för finansieringen av aktuella och kommande forskningsprojekt. Vi har också förstått att finansiärerna inom ramen för sin granskningsverksamhet ibland hittar felaktigheter i bidragsansökningar som är att betrakta som avvikelser från god forskningssed. Det kan t.ex. röra sig om att sökande har ändrat ordningen på författare i publikationer för att framställa sig själva som mer meriterade än de egentligen är. Vi anser att de statliga forskningsfinansiärerna bör diskutera sådana frågor och finna gemensamma riktlinjer för hur de ska agera när oredlighet i forskning eller andra avvikelser från god forskningssed misstänks eller konstateras av dem själva eller andra. Regeringen bör ge ett urval av de statliga forskningsfinansiärerna, förslagsvis de största, i uppdrag att arbeta med detta. Det vore också önskvärt att dessa för en dialog i frågorna med övriga forskningsfinansiärer, både offentliga och privata. Vid sidan om det som här nämnts kan det finnas ytterligare aspekter av finansiärernas granskning och bidragsbeslut som de själva kan se över i syfte att stärka god forskningssed och förebygga oredlighet i forskning. 11Mer om den nationella nämndens Utredningen har haft i uppdrag att föreslå vilka övriga uppgifter utöver utredningar av oredlighet i forskning som ett oberoende organ bör ha. Den frågan övervägs i detta kapitel. Vi redogör även närmare för den föreslagna sammansättning, arbetsformer, beredningsorganisation och värdmyndighet. 11.1Den nationella nämndens uppgifter Utredningens förslag: huvudsakliga uppgift ska vara att pröva misstankar om oredlighet i forskning. Nämnden ska också i en årlig rapport sammanställa, analysera och utvärdera information från forskningsutförarna och den egna verksamheten samt ansvara för omvärldsbevakning och kunskapsspridning gällande frågor om god forskningssed. Det grundläggande skälet till att inrätta är att den ska pröva misstankar om oredlighet i forskning. Detta kommer att vara myndighetens huvudsakliga uppgift. I betänkandet föreslås att forskningsutförarna ska rapportera vissa saker till . Dels ska berörda forskningsutförare återrapportera vilka åtgärder de vidtagit med anledning av nämndens beslut (se avsnitt 10.4.2), dels ska de statliga universiteten och högskolorna redovisa hanterade fall av misstänkta avvikelser från god forskningssed och sitt arbete för att främja god sed och förebygga oredlighet (se avsnitt 14.4). För att kunskap och Mer om den nationella nämndens uppgifter och organisation goda exempel ska spridas, föreslår vi att får i uppgift att i en årlig rapport sammanställa, analysera och utvärdera den information som forskningsutförarna inrapporterar. Den årliga rapporten bör också innehålla en sammanställning över egna avgöranden. Nämnden bör vidare få i uppgift att ansvara för omvärldsbevakning och kunskapsspridning gällande frågor om god forskningssed. Att sammanställa och sprida den årliga rapporten är en viktig del i detta arbete. Rapporten bör förutom det som nämnts även kunna innehålla information från andra svenska och internationella källor. Utredningen har övervägt att ge fler uppgifter. Nämnden kommer att bygga upp en betydande kompetens kring frågor om god sed och oredlighet i forskning. Man skulle kunna tänka sig att den därför exempelvis skulle ge råd till forskare och forskningsutförare eller bedriva utbildning. Vi har också övervägt om nämnden bör utöva tillsyn över forskningsutförarna genom att kunna göra inspektioner av forskningsmiljöer. Vi bedömer dock att det i ett inledande skede är lämpligt att fokuserar på kärnverksamheten och inte får ett alltför brett uppdrag. Därför föreslår vi inga fler uppgifter. Vi ger i betänkandet förslag på flera olika åtgärder som sammantaget bör stärka god sed och förebygga oredlighet i forskning. Om uppföljning och utvärdering av reformen visar att åtgärderna inte var tillräckligt kraftfulla skulle ytterligare uppgifter till kunna övervägas. Utredningens förslag: ska bestå av ordförande och högst tio övriga ledamöter. Det ska få utses ersättare för ordföranden. Ordföranden och ersättare för ordföranden ska vara eller ha varit ordinarie domare. De övriga ledamöterna ska ha vetenskaplig kompetens inom olika områden. Bland ledamöterna ska finnas dokumenterad erfarenhet av arbete med frågor om god forskningssed. Mer om den nationella nämndens uppgifter och organisation En ledamot får inte vara ledamot av styrelse eller beslutsorgan eller inneha motsvarande funktion hos myndighet eller enskild vars huvudsakliga uppgift är forskningsfinansiering. Ordföranden, ersättare för ordföranden och övriga ledamöter ska utses av regeringen för av . Ledamöter som inte är ordförande eller ersättare för ordföranden ska utses efter förslag av . Med det system för hantering av misstankar om oredlighet i forskning som vi föreslår kommer att hantera mångdubbelt fler ärenden än vad som i vart fall har varit normalt för Expertgruppen för oredlighet i forskning vid . Expertgruppens ärendemängd ligger dock troligen på ungefär den nivå som kommer att bli aktuell för . Den verksamhet som består i att pröva ärenden om misstänkt oredlighet kommer på samma sätt som vid dagens Expertgrupp att vara av domstolsliknande karaktär. Liksom vid dagens Expertgrupp bör besluten tas kollektivt av en grupp bestående av vetenskapliga experter. Ordförande i gruppen bör liksom i andra domstolsliknande nämnder och i Expertgruppen för oredlighet i forskning vara en lagfaren domare. Ett uppdrag som ledamot i en statlig nämnd sköts oftast vid sidan av ordinarie tjänst och ersättningen är relativt modest. Hur många ledamöter som behövs hänger samman med myndighetens ärendemängd och arbetsformer. Utifrån mängden och karaktären på de ärenden som universiteten och högskolorna har hanterat –2015 uppskattar utredningen att kommer att utreda cirka 15 ärenden . Det är fortfarande ett litet antal ärenden men varje ärende kan ta många månader att utreda och kräva stort engagemang av ledamöterna. Om mycket av ärendeberedningen sköts av ledamöterna själva behöver de vara fler än om beredningsarbetet sköts av anställd personal eller externa sakkunniga. Enligt utredningens uppfattning kommer ärendena att vara mycket olika till sin karaktär så någon stående organisation bestående av anställd personal med vetenskaplig kompetens är inte att föredra. Det skulle behövas många anställda för att kunna täcka alla relevanta vetenskapsområden och former av oredlighet. Det är också att föredra att de personer som gör de vetenskapliga bedöm- Mer om den nationella nämndens uppgifter och organisation ningarna själva är aktiva forskare. Tillräcklig kompetens för att utreda alla ärenden kommer inte heller att kunna finnas i nämnden. Vissa ärenden kommer troligen att kunna utredas fullt ut av någon eller några av nämndens ledamöter, medan nämnden i andra ärenden, på samma sätt som dagens Expertgrupp, kommer att behöva begära utlåtanden av tillfälligt engagerade sakkunniga med kompetens inom det aktuella vetenskapsområdet. Nämndens ledamöter kommer dock förstås att behöva lägga tid på att sätta sig in i varje ärende. Även om beredningen av ärenden av utredningen föreslås komma att delvis skilja sig från beredningen vid dagens Expertgrupp för oredlighet i forskning kan verksamheten vid tjäna som ett relevant jämförelseobjekt. Det relativt ringa antalet ledamöter har i bland lett till att Expertgruppen har varit sårbar och i praktiken har ersättarna fungerat som ordinarie ledamöter och deltagit i ärendehanteringen på samma sätt som de ordinarie ledamöterna.1 är ett litet land och forskare inom samma vetenskapsområde känner ofta varandra som kolleger eller konkurrenter, vilket medför att ledamöter ibland är jäviga. Om flera ledamöter och ersättare är jäviga kan det i en liten nämnd finnas risk för att antalet ledamöter blir för litet för att beslut ska kunna fattas. Vi anser att det mot bakgrund av antalet ärenden och ärendenas karaktär är rimligt att består av ordförande och upp till tio övriga ledamöter. Även om ärendena till sin karaktär kan vara mycket komplexa så är det inte rimligt att dela upp ledamöterna i flera avdelningar eftersom ärendemängden kommer att vara begränsad. Däremot bör nämndens storlek i kombination med de allmänna reglerna om beslutförhet, som säger att en nämnd är beslutsför när ordföranden och minst hälften av de andra ledamöterna är närvarande,2 tillåta en viss flexibilitet i bemärkelsen att alla ledamöter inte ska behöva delta i handläggning och beslut gällande alla ärenden. Nämnden blir inte alltför sårbar för jäv och en viss fördelning av arbetsbördan blir möjlig om nämnden tillfälligtvis har många tidskrävande ärenden . 1Resonemanget härrör från tiden då Expertgruppen bestod av ordförande, fyra ledamöter och fyra ersättare. utökas gruppen med två ledamöter och två ersättare. 215 § myndighetsförordningen (2007:515). Mer om den nationella nämndens uppgifter och organisation Utredningen har övervägt om det bör finnas ersättare för ledamöterna, men kommit fram till att sådana inte behövs. Många av ärendena som kommer upp för beslut kommer troligen att ha utretts och då är det svårt för en ersättare att hoppa in under ett enstaka sammanträde. De personer som deltar i besluten bör ha deltagit i merparten av beredningen av ett ärende. Därför bedömer vi att det för denna typ av verksamhet behövs ett tillräckligt stort antal ledamöter men att ersättare inte är nödvändiga. Däremot blir verksamheten alltför sårbar om det inte finns en ersättare för ordföranden. En sådan bör alltså få utses. Ordföranden och ersättare för ordföranden bör, liksom är fallet i den absoluta merparten av alla statliga nämnder, vara eller ha varit ordinarie domare. Sådan kompetens behövs för att garantera rättssäkerheten i nämndens arbete. De övriga ledamöterna bör ha vetenskaplig kompetens inom olika områden. Det är också viktigt att det bland ledamöterna finns dokumenterad erfarenhet av arbete med frågor om god forskningssed. Dessa kompetenskrav bör författningsregleras. Utredningen har också övervägt om det, liksom gäller för det norska Granskingsutvalget, ska ställas krav på att minst en ledamot ska vara knuten till en forskningsmiljö i ett annat land. Vissa svenska högskolor ställer också krav på utländsk kompetens i sina utredningar av misstänkt oredlighet. Vi har dock stannat vid att inte föreslå ett sådant krav. Det kan vara svårt att hitta lämpliga ledamöter och eftersom varje lands forskningsmiljöer och rättssystem skiljer sig från andra länders bedömer vi att det skulle ställa alltför stora krav på en utländsk ledamot att sätta sig in de svenska förhållandena. Däremot kan det finnas behov av utländska sakkunniga för genomförande av utredningarna. För att undvika jäv eller misstankar därom bör en ledamot eller ersättare för en ledamot inte få vara ledamot av styrelse eller beslutsorgan eller inneha motsvarande funktion hos myndighet eller enskild vars huvudsakliga uppgift är forskningsfinansiering. Detsamma gäller för ledamöter och ersättare i dagens Expertgrupp för oredlighet i forskning. Ordförande, ledamöter och ersättare bör utses av regeringen, liksom är fallet för de flesta statliga nämnder. är det dock andra instanser som ska nominera personer till posterna. Utredningen tycker det är lämpligt att en eller flera instanser med sak- Mer om den nationella nämndens uppgifter och organisation kunskap inom området nominerar ledamöter och ersättare med vetenskaplig kompetens till . Detta nomineringsförfarande bör också bidra till att nämnden får stor legitimitet inom forskarsamhället. Den instans som på bästa sätt skulle kunna bidra till det bedömer vi är (). SUHF bör kunna ta emot nomineringar av alla de forskningsutförare vars forskning föreslås kunna granskas av . Förslagsvis ska ordföranden, ersättare för ordföranden och övriga ledamöter utses av regeringen för av . Den föreslagna bestämmelsen utgör inget hinder mot att någon av dessa utses för flera sådana perioder i rad. Regeringen har utarbetat en praxis där ledamöter i statliga styrelser och nämnder utses högst två perioder i rad. En sådan ordning bör dock inte slås fast i författning eftersom det kan finnas särskilda skäl för att frångå den principen. Exempelvis kan det vara önskvärt att för att bibehålla kompetens förordna en person som ledamot för en tredje period om en stor del av de övriga ledamöterna försvinner. 11.3Arbetsformer, beredningsorganisation och värdmyndighet Utredningens förslag: ärenden ska avgöras efter föredragning. Ledamot i eller sådan personal vid som utför administrativa och handläggande uppgifter åt ska få vara föredragande i nämnden. För enskilda ärenden ska nämnden få utse sakkunniga. Ordföranden ska få utse en eller flera av ledamöterna att vara vetenskaplig sekreterare i bestämd tid. Vetenskapliga sekreterare ska förbereda ärenden inför nämndens sammanträden. ska upplåta lokaler och utföra administrativa och handläggande uppgifter åt . Mer om den nationella nämndens uppgifter och organisation Det avgörs från fall till fall hur reglerade en myndighets arbetsformer bör vara. För dagens Expertgrupp för oredlighet i forskning finns inga särskilda handläggningsregler alls. Utredningen har övervägt om bör ha några regler som ram för sin verksamhet. Dessa ska i så fall vägas mot att myndigheten bör kunna vara så flexibel som möjligt eftersom ärendena till sin natur sinsemellan kommer att vara mycket olika. Vi har slutit oss till att föreslå några bestämmelser om ärendehantering som syftar till att ska ha tillräckliga verktyg och största möjliga flexibilitet för att kunna genomföra utredningarna på bästa sätt. Dessa beskrivs i det följande. Som nämnts ovan bedömer utredningen att ärenden kommer att vara mycket olika till sin karaktär och att en stående organisation bestående av anställd personal med vetenskaplig kompetens därför inte är att föredra. Däremot tror vi att det bör finnas anställd personal som utför delar av den administrativa och juridiska hanteringen av ärendena. Liksom är brukligt i motsvarande nämnder bör ärendena i avgöras efter föredragning. För att nämnden ska kunna ha frihet att bestämma sina arbetsformer bör både ledamöter i nämnden och den personal som är anställd av värdmyndigheten och som utför administrativa och handläggande uppgifter åt (se nedan) kunna föredra ärendena. Den vetenskapliga kompetens som behövs för att utreda ärendena kommer inte alltid att kunna hämtas inom nämnden. Precis som görs av både Expertgruppen för oredlighet i forskning och universiteten och högskolorna, kommer sakkunniga personer ofta att behöva förordnas för utredningarnas genomförande. kanske det t.o.m. kommer att behövas fler än en sakkunnig i ett ärende. Till utredningen har framförts att det är svårt att hitta sakkunniga som har en oberoende ställning visavis den oredlighetsanklagade forskaren. Inom vissa forskningsområden har endast ett fåtal personer tillräckliga kunskaper inom det aktuella området och de flesta av dessa har samarbetat med den anklagade forskaren. Det kan då t.o.m. vara svårt att hitta utländska sakkunniga som är oberoende. För att underlätta arbetet med att hitta sakkunniga bör etablera ett samarbete med Mer om den nationella nämndens uppgifter och organisation t.ex. , som i samtal med utredningen har ställt sig positiv till att t.ex. ta fram listor på lämpliga kandidater. Samarbete bör även kunna ske med andra länders organ för utredningar av misstänkt oredlighet i forskning. Initiativ till ett sådant internationellt samarbete har redan tagits inom ramen för Integrity Offices (), samarbetsorganet för de centrala organ som utreder oredlighet eller på annat sätt arbetar med forskningsetiska frågor i de europeiska länderna. Det skulle vara särskilt fruktbart för nämnden att samarbeta med de nordiska länderna eftersom man då kan hitta sakkunniga som kan läsa och förstå handlingar på svenska. Ett informations- och kunskapsutbyte med andra länders organ för utredning av misstänkt oredlighet borde också vara till gagn för nämnden. För att ytterligare underlätta ledamöternas arbete anser utredningen att ordföranden i nämnden ska ha en möjlighet att utse en av ledamötena till att vara s.k. vetenskaplig sekreterare i bestämd tid. Sådana vetenskapliga sekreterare finns i den centrala och de regionala etikprövningsnämnderna. En vetenskaplig sekreterare hjälper till att förbereda ärendena inför nämndens sammanträden, i de delar det krävs vetenskaplig kompetens. För detta får den vetenskapliga sekreteraren ett arvode från nämnden som motsvarar en deltidstjänst. Vi uppskattar utifrån storleken på de kansliresurser som behövs för Expertgruppen för oredlighet i forskning att antalet årsarbetskrafter för viss beredning av ärendena, för samordning, omvärldsbevakning och kunskapsspridning gällande bl.a. frågor om god forskningssed och för annan administration vid bör uppgå till två stycken. Bland dessa bör finnas juridisk kompetens. Med en så liten beredningsorganisation är det rimligt att inte har egen anställd personal, utan att personalen är anställd hos en värdmyndighet som har i uppgift att upplåta lokaler och sköta administrativa och handläggande uppgifter åt nämnden. Som värdmyndighet brukar väljas en myndighet med närliggande uppgifter. En del nämndmyndigheter har i stället Kammar- Mer om den nationella nämndens uppgifter och organisation kollegiet som värdmyndighet. Den personal som sköter uppgifter åt nämndmyndigheten är formellt anställd vid värdmyndigheten. I vissa fall ägnar sådan personal hela sin arbetstid åt nämndmyndighetens uppgifter medan den i andra fall delar sin arbetstid mellan nämndmyndigheten och värdmyndigheten. Ofta fluktuerar personalbehovet . Vid tillfälliga arbetstoppar och kan det finnas behov av att låna in extra personal till nämndmyndigheten medan det under andra perioder kan vara lämpligt att den personal som vanligen arbetar för nämndmyndigheten i stället utför uppgifter åt värdmyndigheten. En sådan flexibilitet är önskvärd och är troligen lättare att åstadkomma om värdmyndigheten sysslar med närliggande uppgifter än om den är en mer neutral värdmyndighet såsom Kammarkollegiet. Flera myndigheter har uppgifter inom områden som ligger nära . Två av dessa, och , framstår enligt utredningen som särskilt lämpliga att vara värdmyndighet för . ger stöd till grundläggande forskning inom samtliga vetenskapsområden. Andra uppgifter för är bl.a. att ta initiativ till att etiska frågor uppmärksammas vid forskning och att förmedla information om forskningsetiska frågor. Vidare är värdmyndighet för , i vilken Expertgruppen för oredlighet i forskning är placerad. har till uppgift att bl.a. utöva tillsyn över och granska effektiviteten vid universitet och högskolor samt utvärdera utbildning på forskarnivå. Regeringen avser att ge i uppgift att även ansvara för kvalitetssäkring av universitets och högskolors forskning.3 är värdmyndighet för och . Utredningen förordar att blir värdmyndighet och därmed ska upplåta lokaler och utföra administrativa och handläggande uppgifter åt . Det närmare samarbetet i fråga om detta ska regleras i en överenskommelse mellan myndigheterna. Det har under utredningens gång framförts farhågor om att en placering av vid skulle kunna väcka misstankar om jäv i oredlighetsärendena i 2016/17:50 s. 65. Mer om den nationella nämndens uppgifter och organisation de fall har finansierat den aktuella forskningen. Vi vill understryka att föreslås vara en självständig myndighet som kommer att vara helt fristående från värdmyndigheten när det gäller beslutsfattande. Utredningen har föreslagit en ny organisation för hantering av ärenden som rör oredlighet i forskning. Enligt förslaget ska frågor om oredlighet i forskning inte längre prövas av forskningsutförarna själva utan av en ny oberoende instans – (se kapitel 7 och 9). En förutsättning för att en oberoende instans ska kunna göra en utredning som garanterar rättssäkerhet för alla inblandade är att forskningsutförarna kan bistå med relevant underlag. I ett ärende hos kan således förekomma känsliga personuppgifter om forskningspersoner i forskningsunderlaget och uppgifter om enskilds ekonomiska förhållanden när det gäller själva forskningsprojektet samt om den som väckt frågan om misstanke om oredlighet och om den som utpekas som misstänkt för oredlighet. Som framhålls i utredningsdirektivet är det naturligtvis viktigt för de enskilda individer som är berörda i fall av misstänkt oredlighet i forskning att utredningen är rättssäker. Den som utpekas som misstänkt för oredlighet är i en utsatt position. Det finns även komplikationer med att anmäla misstänkt oredlighet i forskning. Så kallade ”visselblåsare”, dvs. personer som slår larm om misstänkt oegentlighet, kan riskera negativa reaktioner på sin anmälan. Detta väcker frågor om behovet av utredningssekretess och anonymitet. nämnda frågor om sekretess behandlas i detta kapitel. 12.1.1Rätt att ta del av allmänna handlingar Offentlighetsprincipen innebär att verksamheten hos staten och kommunerna i stor utsträckning är öppen för insyn och kontroll från allmänheten, bl.a. genom att varje svensk medborgare som