sou · H5B329 · 2017-04-05 00:00:00 — En sådan begränsning ska anges noga i en bestämmelse i en särskild lag eller, om det i ett visst fall anses lämpligare, i en annan lag som den förstnämnda lagen hänvisar till. Den särskilda lag som avses är offentlighets- och sek- retesslagen (2009:400). Sekretess innebär inte bara begränsningar av rätten att ta del av allmänna handlingar utan även förbud att röja en uppgift, vare sig det sker muntligen, genom utlämnande av allmän handling eller på något annat sätt. Sekretess innebär således både handlingssekretess och tystnadsplikt. Till den del sekretessbestämmelserna innebär tystnadsplikt, medför de en begränsning av yttrandefriheten enligt regeringsformen. En sekretessbestämmelse består som regel av tre huvudsakliga rek- visit som anger sekretessens föremål, räckvidd och styrka. Sekretessens föremål är den information som kan hemlighållas och anges i lagen genom ordet ”uppgift” tillsammans med en mer eller mindre långtgående precisering av uppgiftens art, t.ex. uppgift om enskilds personliga förhållanden. Sekretessbestämmelsens räckvidd bestäms normalt genom att det i bestämmelsen preciseras att sekretessen bara gäller i en viss typ av ärende, i en viss typ av verksamhet eller hos en viss myndig- het. Ett fåtal sekretessbestämmelser gäller utan någon begränsning av räckvidden. Uppgiften kan då hemlighållas oavsett i vilket ären- de, i vilken verksamhet eller hos vilken myndighet den finns. Sekretessens styrka bestäms som regel med hjälp av s.k. skade- rekvisit. Man skiljer mellan raka och omvända skaderekvisit. Vid raka skaderekvisit är utgångspunkten att uppgifterna är offentliga och att sekretess bara gäller om det kan antas att viss skada uppstår om de lämnas ut. Vid omvända skaderekvisit är utgångspunkten den motsatta. Då är presumtionen att uppgifterna omfattas av sek- retess. Uppgifterna får då lämnas ut endast om det står klart att uppgifterna kan röjas utan att viss skada uppstår. Sekretessen kan även vara absolut, vilket innebär att de uppgifter som sekretessen omfattar ska hemlighållas utan någon skadeprövning om uppgif- terna begärs ut. Som huvudregel följer sekretess inte med en uppgift när den lämnas till en annan myndighet. Det beror bl.a. på att behovet av sekretess och styrkan i sekretessen inte kan bestämmas enbart med hänsyn till sekretessintresset utan varierar mellan myndigheter. Offentlighetsintresset kan kräva att de uppgifter som behandlas som hemliga hos en myndighet är offentliga hos en annan (se pro- positionen med förslag till ny sekretesslag m.m., prop. 1979/80:2, Del A, s. 75 f.). Det finns dock vissa bestämmelser om överföring av sekretess. Vid överföring av sekretess skiljer man mellan primära och sekundära sekretessbestämmelser. En primär sekretessbestämmelse gäller hos en myndighet eller för en viss typ av verksamhet eller en viss ärendetyp. En sekundär sekretessbestämmelse är en bestäm- melse om sekretess som en myndighet ska tillämpa med stöd av en särskild bestämmelse om överföring av sekretess. Överföring av sekretess innebär enligt 3 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen att en primär sekretessbestämmelse som är tillämplig på en uppgift hos en myndighet, ska tillämpas på uppgiften även av en myndighet som uppgiften lämnas till. En primär sekretessbestämmelse kan normalt tillämpas på en uppgift oavsett om myndigheten har fått uppgifterna från en annan myndighet eller från en enskild. En sekundär sekretessbestämmelse kan däremot bara tillämpas på uppgifter som den mottagande myn- digheten har fått från en annan myndighet. kan alltså inte tillämpas på uppgifter som den mottagande myndig- heten har fått direkt från en enskild (se Skydd för förföljda per- soner, samordningsnummer m.m., prop. 1997/98:9, s. 38 f., Sekre- tessfrågor – Skyddade adresser, m.m., prop. 2005/06:161, s. 30 och JO 2000/01 s. 44 och 50). Sekretesstiden i olika sekretessbestämmelser varierar beroende på vilken typ av uppgift det är fråga om. Endast i ett fåtal bestäm- melser saknas tidsgränser. 16.2Ändrade regler om sekretess och tystnadsplikt med anledning av dataskyddsreformen Enligt artikel 44.2 i direktivet ska tystnadsplikt gälla för personal vid tillsynsmyndigheten för konfidentiell information som de får kännedom om vid utförandet av sina uppgifter eller utövandet av sina befogenheter. Direktivet innehåller däremot, i motsats till dataskyddsförordningen, inte någon bestämmelse om tystnadsplikt för dataskyddsombud. Det ingår i uppdrag att bl.a. överväga om nu gällande sekretessbestämmelser behöver anpassas till data- skyddsförordningens reglering om tystnadsplikt hos tillsynsmyn- digheten och sekretess och tystnadsplikt för dataskyddsombud och att anpassa hänvisningarna till personuppgiftslagen i offentlighets- och sekretesslagen (dir. 2016:15 s. 13 f.). ska redovisa sitt uppdrag . Även om utgångspunkten har varit att ska hantera de frågor som rör tystnadsplikt och sekretess med an- ledning av EU:s dataskyddsreform, är det uppenbart att det inte kan gälla frågor som enbart väcks vid genomförandet av data- skyddsdirektivet. Utredningen, som är oförhindrad att vid genom- förandet av direktivet ta upp närliggande frågor, anser att det finns anledning att redan nu lägga fram några förslag till särskild sekre- tessreglering som enbart rör ramlagens tillämpningsområde. Utred- ningen har samrått med om förslagen. Utredningen förutser vidare att det även inom ramlagens till- lämpningsområde kommer att krävas en regel om tystnadsplikt för dataskyddsombud, bl.a. därför att det enligt förslaget till ramlag kommer att finnas behöriga myndigheter som inte tillämpar offent- lighets- och sekretesslagen. Även de föreslås ha dataskyddsombud (se avsnitt 10.5.2). Eftersom det är önskvärt att en sådan regel ut- formas på samma sätt för både dataskyddsförordningens och ram- lagens tillämpningsområden och redovisar sina förslag senare än vi, har det lämnats utrymme för en sådan regel i förslaget till ramlag. Det finns därför anledning att i slut- betänkandet återkomma till det och till frågan om Dataskyddsut- redningens övriga förslag på sekretessområdet kräver någon kom- pletterande reglering inom ramlagens tillämpningsområde. Sekretess till skydd för tillsynsverksamheten Tillsynsverksamhet skyddas av olika sekretessregler, både primära och sekundära. Enligt 17 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess för uppgift om planläggning eller andra förberedel- ser för sådan inspektion, revision eller annan granskning som en myndighet ska göra, om det kan antas att syftet med gransknings- verksamheten motverkas om uppgiften röjs. Får en myndighet i verksamhet som rör tillsyn en sekretessreg- lerad uppgift från en annan myndighet, blir enligt 11 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen sekretessbestämmelsen tillämplig även hos tillsynsmyndigheten. Därmed gäller i princip samma sek- retess hos tillsynsmyndigheten som hos den myndighet som är föremål för tillsyn. Sekretessen gäller även för uppgifter som till- synsmyndigheten hämtar in från andra myndigheter än den som granskningen avser, om uppgifterna behövs för tillsynen. Enligt 11 kap. 8 § gäller en primär sekretessbestämmelse som ska tilläm- pas av tillsynsmyndigheten framför överförd sekretess enligt 11 kap. 1 §. Sekretess gäller enligt 42 kap. 5 § offentlighets- och sekretessla- gen hos i dess tillsyns- verksamhet. Sekretessen hos nämnden regleras uttömmande i 42 kap. 6–8 §§. Om nämnden har fått uppgifter från en enskild gäller enligt 42 kap 6 § sekretess enligt 15 kap. endast om det kan antas att riket lider betydande skada om uppgiften röjs och enligt 18 kap. endast om det kan antas att verksamheten för att förebygga eller beivra brott allvarligt motverkas om uppgiften röjs. Över- föring av sekretess regleras i 42 kap. 8 §. Sekretess följer alltid med en uppgift som lämnats av en annan myndighet till nämnden. En- ligt förarbetena är det viktigt att uppgifter i dessa fall inte får ett svagare skydd hos nämnden än hos den utlämnande myndigheten (Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användande av hemliga tvångsmedel, prop. 2006/07:133, s. 74). Sekretess överförs både från myndigheter som omfattas av nämndens tillsyn och från andra myndigheter. Sekretess till skydd för enskild i tillsynsverksamhet Enligt 32 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess hos Datainspektionen i ärende om tillstånd eller tillsyn som enligt lag eller annan författning ska handläggas av inspektionen och i ärende om sådant bistånd som avses i dataskyddskonventionen, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Enligt 42 kap. 6 § andra stycket gäller sekretess hos till skydd för uppgift om enskildas personliga förhållanden som lämnas av enskilda själva, om uppgif- ten skulle ha varit sekretessreglerad om den funnits hos den myn- dighet som det aktuella tillsynsärendet får anses avse. Om uppgif- terna inte kan hänföras till någon sådan myndighet, är de således offentliga. Primär sekretess som kan gälla i tillsynsverksamhet Den primära sekretessen för brottsbekämpande verksamhet enligt 18 kap. 1 och 2 §§ offentlighets- och sekretesslagen gäller i princip hos alla myndigheter. Är det fråga om sådan sekretess gäller där- med sekretessen till skydd för uppgifter i förundersökningar, ären- den om användning av tvångsmedel och underrättelseverksamhet även hos tillsynsmyndigheten. Detsamma gäller sekretess enligt andra bestämmelser i 18 kap. som är konstruerade så att sekretes- sen följer med uppgiften. Särskilda sekretessbestämmelser gäller som nämnts för . Sekretess med hänsyn till förhållandet till andra stater Enligt 15 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess för uppgift som angår förbindelser med en annan stat eller i övrigt rör annan stat, mellanfolklig organisation, myndighet, med- borgare eller juridisk person i annan stat eller statslös, om det kan antas att det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. För att sekretess ska gälla krävs att den svenska myndigheten företräder på sådant sätt att kontakten anses röra förbindelser med den andra sta- ten. Paragrafen kan även vara tillämplig på en utländsk myndighets kontakter med en svensk myndighet, men utrymmet för sekretess är starkt begränsat (, och , i fortsättningen Lenberg m.fl., supplement 9, , s. 15:1.1). Sekretessen i 15 kap. 1 a § offentlighets- och sekretesslagen in- fördes för att möta ökade krav på sekretess i internationellt sam- arbete. Sekretess gäller för uppgift som en svensk myndighet har fått från ett utländskt organ på grund av bl.a. en bindande EU- rättsakt eller ett av EU ingånget avtal eller av godkänt avtal med en annan stat eller mellanfolklig organisation, om det kan antas att möjlighet att delta i det internationella samar- betet försämras om uppgiften röjs. Sekretess gäller också för upp- gift som en myndighet har inhämtat i syfte att överlämna den till ett utländskt organ i enlighet med en sådan rättsakt eller ett sådant avtal. Bestämmelsen gäller hos alla som tillämpar offentlighets- och sekretesslagen. Sekretess gäller enligt 42 kap. 7 § offentlighets- och sekretessla- gen hos för uppgift som nämnden har fått direkt från en utländsk myndighet eller en mel- lanfolklig organisation. Förutsättningen för sekretess är att det skulle ha gällt sekretess för uppgiften om den hade funnits hos den myndighet som det aktuella tillsynsärendet får anses avse. Kan uppgifterna inte hänföras till någon sådan myndighet är de alltså offentliga. Datainspektionen har däremot inte någon motsvarande sekretessbestämmelse som skyddar allmänna utländska intressen i myndighetens tillsynsverksamhet. 16.3.2Behovet av en ny sekretessbestämmelse Utredningens bedömning: Det behövs en ny sekretessbestäm- melse för att värna tillsynsmyndighetens internationella sam- arbete enligt ramlagen. Skälen för utredningens bedömning Ökat informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheter Brottsligheten är i allt större utsträckning gränsöverskridande. Det ställer krav på ökat samarbete mellan behöriga myndigheter inom olika delar av ramlagens tillämpningsområde. Ett av direktivets syf- ten är att underlätta det fria flödet av uppgifter mellan behöriga myndigheter, nationellt och internationellt. Det får i sin tur bety- delse för tillsynen över personuppgiftsbehandling. Ökat sådant in- formationsutbyte ställer högre krav på samarbete mellan tillsyns- myndigheterna, eftersom fler skyddsvärda och integritetskänsliga uppgifter kan komma att utbytas. Betydelsen av ett kraftfullt till- synsarbete framhålls i skäl 4. Enligt artikel 50.1 ska medlemssta- terna införa åtgärder som bidrar till ett verkningsfullt samarbete när det gäller tillsynen. Tillsynsmyndigheterna ska utbyta relevant information och bistå varandra med tillsynsåtgärder. Samarbetet behandlas i avsnitt 12.10. I det internationella straffrättsliga samarbetet har det länge varit en självklar utgångspunkt att uppgifter skyddas av sekretess i alla medlemsstater, för att inte samarbetet ska äventyras. För närva- rande pågår lagstiftningsarbete för att skapa ökat sekretesskydd för utländska intressen vid internationellt polisiärt samarbete (se Några frågor om offentlighet och sekretess, Ds 2016:2, s. 67 f.). Det behövs en ny sekretessbestämmelse För att kunna fullgöra sina skyldigheter enligt ramlagen måste till- synsmyndigheten både kunna hämta in och ta emot nödvändig information från tillsynsmyndigheter i andra medlemsstater. In- formationen kan röra t.ex. personuppgiftsbehandling vid pågående förundersökningar, underrättelsearbete, samarbete i spaningsverk- samhet eller andra uppgifter som kan vara sekretessreglerade. Av en svensk begäran om bistånd ska det framgå vilken hjälp den svenska tillsynsmyndigheten begär och skälen för begäran. En begäran om bistånd bör givetvis formuleras så att den inte i onödan avslöjar sekretessbelagd information. De sekretessregler som finns är enligt utredningens mening tillräckliga för att tillsynsmyndigheten ska kunna fullgöra sina skyldigheter när det gäller svenska framställ- ningar om bistånd. Behovet av en sekretessbrytande bestämmelse behandlas i avsnitt 16.3.4. Regleringen i offentlighets- och sekretesslagen utgår från att det är svenska myndigheter som åsyftas, om inte annat sägs (Lenberg m.fl., s. 8:1.1). Det får betydelse framför allt vid internationellt samarbete. Om uppgifter lämnas direkt från en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation till en svensk myndighet blir be- stämmelserna om överföring av sekretess inte tillämpliga (se För- stärkt integritet vid signalspaning, prop. 2008/09:201, s. 102). Det väcker frågan om den nuvarande sekretessregleringen i tillräcklig utsträckning skyddar den information som den svenska tillsyns- myndigheten kan komma att motta från en utländsk tillsynsmyn- dighet. Tillsynen över de behöriga myndigheterna kommer att ge till- synsmyndigheten insyn i bl.a. brottsbekämpande verksamhet där intresset av sekretess till skydd för det allmännas verksamhet är starkt. Det gäller i lika hög grad utländska myndigheters brotts- bekämpande verksamhet som svenska myndigheters. Det var mot den bakgrunden som sekretessen i 18 kap. 17 § offentlighets- och sekretesslagen infördes. Som nämnts pågår lagstiftningsarbete i syfte att förbättra sekretesskyddet i det internationella polisiära samarbetet. Även om det inte är ett uttryckligt krav i direktivet är det enligt utredningens mening nödvändigt att uppgifter som här- rör från internationellt samarbete på det brottsbekämpande och straffrättsliga området har ett fullgott sekretesskydd hos tillsyns- myndigheten vid tillsyn över sådant samarbete. Om de uppgifter som utländska tillsynsmyndigheter lämnar när de begär svenskt bistånd inte skyddas genom sekretess hos den svenska tillsynsmyndigheten, kan det leda till att utländska till- synsmyndigheter både kan komma att avhålla sig från att begära bistånd från och vara mindre villiga att bistå den svenska myndigheten när den begär att få uppgifter. hämma den svenska tillsynsmyndighetens möjlighet att bedriva ett effektivt tillsynsarbete och göra det svårt för att leva upp till direktivets skyldigheter om internationellt samarbete vid tillsyn. Samarbetet på ramlagens område kräver därför enligt utredningens mening att utländska allmänna intressen kan skyddas. Eftersom frågan om sekretess i det gränsöverskridande tillsynsarbetet över huvud taget inte berörs i direktivet, kan bestämmelsen om sekre- tess i 15 kap. 1 a § offentlighets- och sekretesslagen inte anses till- lämplig. har skyldighet att se till att regleringen i direktivet blir effektiv. Det finns därför skäl att införa en ny sekretessbestäm- melse som skyddar uppgifter som tillsynsmyndigheten får när den på begäran bistår en utländsk tillsynsmyndighet vid tillsyn inom direktivets tillämpningsområde. Ett tillåtet intresse enligt tryckfrihetsförordningen? Enligt 2 kap. 2 § första stycket tryckfrihetsförordningen får rätten att ta del av allmänna handlingar begränsas bara för vissa där sär- skilt angivna intressen. Ett sådant intresse är rikets förhållande till annan stat eller mellanfolklig organisation (2 kap. 2 § 1 tryckfri- hetsförordningen) och ett annat är myndighets verksamhet för inspektion, kontroll eller annan tillsyn (2 kap. 2 § 3). När bestämmelsen i 18 kap. 17 § offentlighets- och sekretessla- gen infördes bedömde regeringen att ordalydelsen i fyra av de sju intressen som räknas upp i 2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen ut- tryckligen är begränsade till svenska förhållanden. Det gällde bl.a. intresset i punkten 3 (se Internationell rättslig hjälp i brottmål, prop. 1999/2000:61, s. 164 ). Därefter har emellertid flera bestäm- melser om sekretess i internationellt samarbete med skyddsintres- sen som liknar det nu aktuella införts. Som exempel kan nämnas 17 kap. 7 a § (administrativt samarbete avseende beskattning), 17 kap. 7 b § (tillsyn över marknaderna för el och naturgas) och 42 kap. 7 och 8 c §§ offentlighets- och sekretesslagen (Säkerhets- och integritetskyddsnämndens tillsyn över bl.a. behandling av per- sonuppgifter). Mot bakgrund av att det har införts flera sekre- tessregler, som lutar sig mot 2 kap. 2 § 3 tryckfrihetsförordningen och som syftar till att skydda utländska allmänna intressen på till- synsområdet, drar utredningen slutsatsen att den tidigare uppfatt- ningen att 2 kap. 2 § 3 enbart kan avse svenska intressen har över- getts, även om det inte kommit till direkt uttryck i lagstiftningen (se t.ex. Sekretess vid samarbete mellan europeiska energitillsyns- myndigheter, prop. 2012/13:7, s. 12). Därmed finns det enligt ut- redningens uppfattning inget som hindrar att det införs en ny sek- retessbestämmelse som syftar till att värna utländska intressen på tillsynsområdet. Till det kommer att en sekretessregel i detta fall även är motiverad med hänsyn till rikets förhållande till annan stat. Utredningens förslag: Sekretess ska gälla hos tillsynsmyndig- heten i tillsynsverksamhet enligt ramlagen för uppgift som har lämnats av en tillsynsmyndighet i en annan medlemsstat i sam- band med en begäran om svenskt bistånd, om det kan antas att den svenska tillsynsmyndighetens möjlighet att bedriva tillsyn motverkas om uppgiften röjs. Sekretessen ska gälla i högst . Skälen för utredningens förslag Sekretessens föremål, räckvidd och styrka Sekretessen bör skydda uppgifter som lämnas till den svenska till- synsmyndigheten av en tillsynsmyndighet i en medlemsstat när den begär svenskt bistånd. Det som behöver kunna sekretessbeläggas är framför allt uppgifter som kan ge inblick i enskilda ärenden hos tillsynsobjekten eller avslöja hur arbetet bedrivs där, t.ex. vilken spanings- eller utredningsverksamhet som bedrivs eller vilka arbets- metoder som används av t.ex. kriminalvårdsmyndigheter eller poli- sen. Den svenska tillsynsmyndigheten skulle också kunna få inblick i utländska tillsynsmyndigheters ställningstaganden och diskussio- ner kring gränsöverskridande samarbeten som inte berör . Frågan är då hur sekretessregeln närmare bör utformas. En lös- ning kan vara att med 18 kap. 17 § offentlighets- och sekretesslagen som förebild föreskriva att sekretess gäller om det kan antas att viss åtgärd begärs under förutsättning att överlämnade uppgifter inte En sådan bestämmelse skulle fungera när en utländsk till- synsmyndighet begär hjälp men inte skydda utländska intressen när uppgifter lämnas av den utländska tillsynsmyndigheten på eget initiativ. En annan lösning kan vara att med 42 kap. 7 § som före- bild föreskriva att sekretess gäller i den utsträckning uppgiften skulle ha varit sekretessreglerad om den funnits hos den myndighet som det aktuella tillsynsärendet får anses avse. Nackdelen med den lösningen är att om uppgifterna inte kan hänföras till någon sådan myndighet blir de offentliga. En tredje lösning kan vara att utforma bestämmelsen på samma sätt som 17 kap. 7 b § offentlighets- och sekretesslagen. Den paragrafen tar sikte på om ett röjande skulle motverka den svenska myndighetens möjlighet att bedriva tillsyn. Bestämmelsen infördes med anledning av samarbetet inom EU vid tillsyn över marknaderna för el och naturgas (prop. 2012/13:7 s. 20). Utredningen anser att det sistnämnda alternativet är det bästa. När en ny sekretessbestämmelse övervägs ska det alltid göras en intresseavvägning mellan sekretessintresset och insynsintresset (se prop. 1979/80:2, Del A, s. 78). När skälen för att införa en sekre- tessbestämmelse väger tyngre än insynsintresset kommer avväg- ningen mellan skyddsintresset och allmänhetens intresse av insyn normalt till uttryck genom att sekretessbestämmelsen förses med ett skaderekvisit. Det kan antingen vara ett rakt skaderekvisit, som innebär en presumtion för offentlighet, eller ett omvänt skaderek- visit, som innebär en presumtion för sekretess (se avsnitt 16.1.2). I vissa fall förses dock sekretessbestämmelsen med andra rekvisit som anger under vilka förutsättningar som sekretessen gäller. Gemensamt för de bestämmelser som saknar ett traditionellt ska- derekvisit är att de är tydligt avgränsade i fråga om föremål och räckvidd. Enligt utredningens mening finns det betydande svårig- heter att tillämpa skaderekvisit i bestämmelser som avser att skydda utländska intressen. Möjligheterna att rätt bedöma skadan är be- gränsade i de fallen och därför bör en annan typ av rekvisit väljas. Regeln bör därför utformas så att sekretess gäller om det kan antas att tillsynsmyndighetens möjlighet att bedriva tillsyn motverkas om uppgiften röjs. Det är samma rekvisit som finns i sekretessre- geln till skydd för det internationella samarbetet vid tillsyn över marknaderna för el och naturgas. muleras så att den kan fungera oavsett om en eller flera tillsyns- myndigheter skulle utses på direktivets område. Av paragrafen bör det alltså framgå att sekretess gäller hos till- synsmyndigheten i dess tillsynsverksamhet enligt ramlagen för uppgift som har lämnats i samband med en begäran om svenskt bistånd från en tillsynsmyndighet i en annan medlemsstat, om det kan antas att den svenska myndighetens möjlighet att bedriva till- syn motverkas om uppgiften röjs. Sekretesstiden och sekretessbestämmelsens placering Vid utrikessekretess, internationellt rättsligt samarbete och annat tillsynssamarbete är sekretesstiden högst . Samma sekre- tesstid bör gälla för nu aktuella uppgifter. Den nya sekretessbestämmelsen skulle kunna placeras antingen i kapitel 17, som reglerar sekretess till skydd för bl.a. myndigheters verksamhet för tillsyn, eller i kapitel 15, som reglerar sekretess till skydd för rikets förhållande till andra stater. Utredningen anser att den bör placeras i kapitel 17, där det redan finns bestämmelser med liknande skyddsintressen. Rätten att meddela och offentliggöra uppgifter Enligt 3 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen innebär sekretess ett förbud att röja uppgift, vare sig det görs muntligen, genom ut- lämnande av allmän handling eller på något annat sätt.