sou · H5B35 · 2017-02-01 00:00:00 — Rekommendationens materiella innehåll kan delas upp i fyra huvuddelar: syfte och grundläggande principer, inrät- tandet av ett nationellt social grundskydd, nationella strategier för ut- vidgning av den nationella sociala tryggheten och rekommendationer i fråga om uppföljning. Rekommendationen ger vägledning om hur medlemsstaterna kan införa ett nationellt socialt grundskydd för att utöka den sociala tryggheten för så många människor som möjligt. Andra viktiga principer som medlemmarna enligt punkten 3 i rekom- mendationen bör tillämpa vid utformningen av ett nationellt socialt grundskydd är exempelvis: 1983/84:81. 42Se ratificering för . Social trygghet och folkrätt –Att skyddet gäller för alla och envar och grundas på social solidaritet. –Att rätten till förmåner fastställs i nationell lagstiftning. –Att förmånerna är adekvata och förutsebara. –Icke-diskriminering, jämställdhet och lyhördhet inför särskilda behov. –Social delaktighet, inbegripet personer inom den informella ekonomin. Innehållet i det inrättade nationella sociala grundskyddet ska, enligt ett särskilt avsnitt i rekommendationen, vara utformat på ett sätt som åtminstone säkerställer att alla behövande, under hela livs- cykeln, har tillgång till nödvändig hälso- och sjukvård och till en grundläggande inkomsttrygghet. Rekommendationen har inte för- anlett några åtgärder i Sverige.43 har två konventioner som inrättats för skydd för de mänskliga rättigheterna, Europeiska konventionen om skydd för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter (Europakonven- tionen, 1950) och den europeiska sociala stadgan. För att en stat ska kunna beviljas medlemskap i måste ratificeras. ratificerades av och utgör svensk lag genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Enligt 2 kap. 19 § Regeringsformen får lag eller annan föreskrift inte meddelas i strid med åtaganden på grund av . Den euro- peiska domstolen för de mänskliga rättigheterna () prövar staternas skyldighet att leva upp till sina åtaganden enligt . avgöranden är rättsligt bindande för den berörda staten. 2013/14:52. Social trygghet och folkrätt Den europeiska sociala stadgan, som trädde i kraft , är en internationell överenskommelse som utarbetades inom Europa- rådet –1961. Den öppnades för undertecknande i och ratificerade den ursprungliga stadgan 1962.44 Vissa förpliktelser undantogs dock från ratifikation. Efter regeringsbeslut utsträcktes ratifikationen något.45 Den reviderade versionen av stadgan ratificerade av 1998.46 Den europeiska sociala stadgan är inte svensk lag. ger ingen rätt till social trygghet, utan denna anges i den Europeiska sociala stadgan, vilken kompletterar kon- ventionen. ska tillförsäkra personer rättigheter och friheter som framgår av bestämmelserna. Dessa är främst civila och politiska rättigheter, bland annat rätten till liv, tortyrförbud, för- bud mot slaveri, rätten till privatliv och rätt till en rättvis rättegång. var från början avsedd att skydda med- borgerliga rättigheter. Även om i sig inte ger rätt till social trygghet kan den åberopas i mål om social trygghet. Inom området för social trygghet är det artiklarna 6, 8, 14 och proto- koll nr 1 och 12 som kommer att tas upp då det är främst dessa som har betydelse inom området för social trygghet. Artikel 6 som handlar om rättvis rättegång åberopades då en person nekades rättvis rättegång i ett mål om social trygghet. hade en restriktiv inställning och menade att de endast prövade mål om civila rättigheter eller skyldigheter och att social trygghet föll utanför detta område. inställning ändrades , i sam- band med att ett antal personer blivit nekade muntlig förhandling i mål om social trygghet. Det gäller bland annat målen Feldbrugge47 och Deumeland48. Domstolen bedömde att social trygghet kan falla under 44SÖ 1962:57 och prop. 46SÖ 1962:57 respektive SÖ 1998:35 samt prop. 1962:175 respektive prop. 1997/98:82. 47Feldbrugge v. the , application number 8562/79. Målet rörde ersättning vid sjukdom. 48Deumeland v , application number 9384/81. Hon ansåg att hon inte fick en rättvis rättgång i mål rörande någon slags tilläggspension för efterlevande. Social trygghet och folkrätt tillämpningsområdet för att få en rättvis rättegång.49 Domstolen tog först ställning till om målen rörde civila rättigheter. Domstolen kon- staterade att artikel 6 inte enbart gäller privat- rättsliga tvister.50 Domstolen fastställde kriterier för att klarlägga när social trygghet skulle ses som civila rättigheter.51 I mål som har rört indragning, nedsättning eller avslag på en social trygghetsförmån har ofta artikel 8 i åberopats. Artikel 8 handlar om respekt för familjelivet och privatlivet. I and målet, hade sökanden fått ekonomiskt stöd för att den egna inkomsten var för låg för att denne skulle kunna försörja familjen.52 Kvinnan var hemmafru och tog hand om barnen. Vid en ny ansökan om fortsatt ekonomiskt stöd fick de avslag, men erbjöds en daghemsplats för barnen för att kvinnan skulle kunde börja arbeta. Vid domstolsprocessen åberopades respekten för familjelivet och privatlivet för att de fick avslag på förmånen och att hon ville vara hemma med sina barn. konstaterade att inte garanterar rätt till offentligt bidrag som ekonomiskt stöd. Även om konventionen stadgar respekt för familje- livet kan det inte krävas att staterna ska ge ekonomiskt stöd för att en förälder ska vara hemma och ta hand om barnen. Även i målet ställdes frågan om social trygghetsförmån faller in under rätt till familjeliv.53 Mannen sökte om föräldrapenning för att vara hemma med det nyfödda barnet, men han fick avslag med anledning av att den nationella lagstiftningen stadgade att endast mamman kunde begära föräldrapenning. konstaterade att eftersom staten beviljade föräldrapenning, ska den visa respekt för familjelivet och föräldrapenningen faller inom artikel 8 tillämp- ningsområde och det kan var en diskriminerande behandling att inte bevilja föräldrapenningen till mannen. Samma resonemang har förts när det gäller förmåner till barn.54 49Salesi v. , application number 13023/87. 50König v. , application number 6232/73. Domstolen höll fast vid sitt ställningstagande. För att bedöma om en rättighet var civil så var det inte en juridisk klassifikation utan det var innehållet och effekten av ifrågavarande rättighet. 51Kapuy, K. (2007) and Convention on Human Rights: How an has become presentable. 2007/3. 52Andersson och v. , application number 11776/85. 53Petrovic v. , application number 20458/92. 54Okpisz v. Geermany, application number 59140/00. Social trygghet och folkrätt Artikel 14 i har fått en stor betydelse för utvecklingen av sociala rättigheter. Den kan inte tillämpas själv- ständigt utan måste kopplas till en annan artikel i konventionen. Artikel 14 i förbjuder diskriminering för de rättigheter som är skyddande i konventionen. Diskriminerings- grunderna är kön, ras, hudfärg, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationellt eller socialt ursprung, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet börd eller ställning i övrigt. När artikel 14 åberopas bör tre frågor beaktas.55 1.Är det en rättighet som är skyddad av ? 2.Är det en olikbehandling av personer i samma situation? 3.Kan olikbehandlingen objektivt rättfärdigas? För att kunna rättfärdiga olikbehandling krävs att den är objektivt motiverad och i proportion till syftet. Det är troligtvis svårare att rättfärdiga vissa av diskrimineringsgrunderna, exempelvis diskri- minering på grund av kön, hudfärg och religion. I målet Stec, fastslog att sociala trygghets- förmåner faller inom ramen för protokoll 1 och att diskriminerings- grunderna kan åberopas . Artikel 14 kompletterar därför de andra bestämmelserna i och protokollen och är endast tillämplig tillsammans med en annan artikel i konventionen.56 I målet om Gayguzus berördes även frågan om diskriminering. Målet rörde en avgiftsbaserad förmån, som han sökte när hans arbetslöshetsersättning hade upphört.57 Gaygusyz var lagligen bosatt i och hade betalat avgifter för arbetslöshetsförsäkringen. Myndigheten nekade honom förmånen med motiveringen att han inte var österrikisk medborgare. menade att artikel 14 och artikel 1 i protokollet nr 1 var tillämplig när han nekades pen- sionsförmånen. konstaterade att olikbehandlingen utgjorde en direkt diskriminering, då han hade nekats förmånen på 55Se Peers, S. , T. Kenner, J. , A. (2014).The EU Charter of Fundamental Rights – a commentary, C.H.BECK, . 56Stec and others v. , application number 65731/01. 57Gaygusuz v. , application number 17371/90. Social trygghet och folkrätt grund av sin nationalitet. Dock kunde diskrimineringen rättfärdigas med tungt vägande argument. Den österrikiska regeringen lyfte fram argument om att länderna har ett särskilt ansvar för sina medborgare och måste tillse deras behov. För andra argumentet var att inte var bunden av ett internationellt avtal som medförde skyldighet att bevilja förmånen till turkiska medborgare. underkände dessa argument och konstaterade att det utgjorde diskriminering enligt artikel 14 . I målet Poirrez som kom efter Gaygusuz handlar också om tilläggsprotokoll 1 tillsammans med artikel 14. menade att en icke avgiftsfinansierad förmån också ingår i de förmåner som omfattas i protokoll nr 1 (skydd av egendom). Klaganden som hade en funk- tionsnedsättning ansökte om ett bidrag som avslogs med anledning av att han inte var fransk medborgare. Han hade tidigare ansökt om franskt medborgarskap vilket hade avslagits. menade att enligt tilläggsprotokoll 1 behövde inget samband finnas mellan rätten till bidraget och skyldigheten att betala in till systemet. Att stänga ute utländska medborgare i förhållande till socialt bistånd kan därför utgöra diskriminering även om de inte direkt bidragit till trygghetssystemet.58 Efter dessa två avgöranden existerade två olika linjer vilket medförde ett oklart rättsläge, vilket tydliggjorde i målet Stec.59 Den konstaterade att det inte ska göras en distinktion mellan avgiftsbaserad och icke-avgiftsbaserade förmåner. I målet Stec handlade det om en icke avgiftsfinansierad förmån som var skattefinansierad och inte alls beroende av att avgifter betalas in. Sammanfattningsvis konstaterades att när en person kan hävda en rättighet i nationell lagstiftningen är en välfärdsförmån, är för- månen skyddad av artikel 1 i protokollet oavsett om den är avgifts- baserade eller icke avgiftsbaserad. Artikel 1 i Protokoll nr 12 till är en generell icke-diskrimineringsbestämmelse. Syftet med bestämmelsen är att utvidga diskrimineringsförbudet och skydda rättigheter utanför kon- ventionen. Det öppnar upp för att tillämpa bestämmelser som inte finns i konventionen. Enligt diskrimineringsförbudet i artikel 14 58Kona Poirrez v. application nr 40892/98. 59Stec and others v. , application number 65731/01. Social trygghet och folkrätt skyddas de rättigheter som finns i konven- tionen. Diskrimineringsgrunderna är dock identiska i de båda artiklarna, vilket kan skapa förvirring. Det bör nämnas att protokoll nr 12 endast ratificerats av 18 länder sedan det trädde i kraft, vilket innebär att i flera länder kan den enskilde inte åberopa det generella diskrimineringsförbudet. har inte undertecknat eller ratificerat protokoll nr 12.60 Dessutom finns det inga domar gällande social trygghet angående protokoll nr 12. Den europeiska balken om social trygghet Code of (1964) antagen av , är en konvention som har en liknande utformning som 102, och omfattar samma nio sociala risksituationer. Den sätter en viss standard för förmånsnivåerna.61 Den generella ratificeringen innebär att medlemsstaterna i ska välja ut minst sex sociala risker.62 Det tillhörande protokollet kräver att det antas åtta risker. Det innebär att för dessa utvalda risker ska staten tillämpa konven- tionen. har ratificerat sjukvård, moderskap (och från proto- kollet) sjukdom, arbetslöshet, pension, familj, invaliditet och efter- levandeförmåner. , , och har dessa ratificerat alla delarna av konventionen.63 Det är möjligt för staterna att endast ratificera konventionen, men det är inte möjligt att ratificera enbart det tillhörande protokollet. Det finns en alternativ ratificering som ställer högre krav på statens sociala trygghets- system. Staterna kan i så fall välja tre risker där minst en måste vara arbetslöshet, pension, arbetsskada, invaliditet eller efterlevande- förmån. Dessutom är den alternativa ratificeringen inte lika enkel som den generella, det behövs ett tillstånd från och rapporter och statistik ska lämnas in. Det ska visa att skyddsnivån för riskerna är högre än de krav som ställs i konventionen. 2005/06:95. 61Utgångspunkten är en standardförmånstagare, som är en man med fru och två barn. 62Vissa sociala risker, exempelvis pension räknas som tre och sjukvård som två och då behöver staten ta en risk till exempelvis arbetslöshet, för att uppnå kravet på miniratificering. har ratificerat 1965. 63ILO (2012). Social Security coordination for non-EU countries in South and Eastern Europe. Social trygghet och folkrätt innebär bland annat att statens system redan täcker in fler personer, förmånsnivåerna är högre än som krävs i konventionen.64 Genom The revised European Code of (1990) har satt högre minimistandards än de i den tidigare kon- ventionen och protokollet. Det är bara ett dokument, det finns inget tilläggsprotokoll till den omarbetade versionen. För varje risk finns det minimistandard, krav för att bli berättigad till förmånen, beräkningssätt, perioder som förmånen kan utbetalas och karens- tider. Förändringarna har inneburit att förmånsnivåerna blivit högre och nya förmåner har tagits med och vissa förmåner har preciserats. Den omarbetade konventionen är mer flexibel. Exempelvis är inte arbetsskador reglerade i ett separat system i alla medlemsstater. Arbetsskaderegleringen kan vara en del av sjukvården, sjukförmåner eller av invaliditetsförmåner. Det innebär att när dessa med- lemsstater ratificerar sjukvård, sjukförmåner eller invaliditet upp- fyller de automatiskt minimikraven på arbetsskador. Ett annat syfte med den omarbetade konventionen var att göra den könsneutral, man har inte kvar den stereotypa standardförmånstagaren, det vill säga en man med fru och två barn.65 Den omarbetade versionen har en ratificeringsprocess som beror på om staten har accepterat artikel 12 rätt till social trygghet i Europeiska sociala stadgan eller i den europeiska konventionen om rätt till social trygghet. Om staten har ratificerat artikel 12 behöver den bara välja en risk. Om den inte har antagit artikel 12 i någon av rättsakterna ska tre risker väljas. Det finns därmed en koppling mellan konventionen och den sociala stadgan. Staternas efterlevnad av konventionen övervakas av den europeiska ministerkommittén för den sociala stadgan. 9.4.2Den europeiska sociala stadgan Den europeiska sociala stadgan syftar till att garantera sociala rättig- heter samt höja levnadsstandarden och öka den sociala välfärden. Stadgan innehåller bestämmelser om arbetsmarknadspolitik, arbets- 64Nickless, J. (2002). European Code of , short guide, . 65Konstatinos, K. (1991). Principles of International and European (except E.C.) ”, in: , Miscellanea of the of studies relating to in the E.C. Social trygghet och folkrätt villkor, arbetarskydd, förenings- och förhandlingsrätt, socialförsäkring och andra sociala trygghetsanordningar samt familjepolitik. Den europeiska sociala stadgan tillkom bland annat för att inte hade några bestämmelser om sociala rättig- heter, På EU-nivå kan den anses återspegla . har inte heller något krav på att skapa ett socialt trygghetssystem och ger ingen rätt till förmåner. Tilläggsprotokollet lägger till rättigheter om jämställdhet i arbetslivet, arbets- tagaren rätt till information, äldres stöd till socialt skydd. har även ratificerat tilläggsprotokollet. I den sociala stadgan framgår att alla fördragsslutande stater ska skicka en rapport till som granskas av europeiska kommittén för sociala rättigheter gällande hur de artiklar man antagit tillämpas. Rapporterna blir offentliga när de når . Rapporteringssystemet förändrades och stadgan är indelade i fyra tematiska grupper, vilket innebär att varje artikel rapporteras var fjärde år. Efter ett ministermöte tillsattes en kommitté som bland annat föreslog ett protokoll om att behandla kollektiva klagomål som ett komplement till rapporteringsystemet och att stadgan skulle revideras. Syftet med den omarbetade sociala stadgan var att utveckla ett skydd mot problem som fattigdom och social utslagning, rätten till bostad samt skydd för när anställningar avslutas. Sammantaget infördes åtta nya rättigheter. ratificerade den reviderade stadgan 1998 (i kraft ) och protokollet om det kollektiva klago- målet.66 Det är det första internationella instrumentet som medger att sociala rättigheter avgöras i en internationell instans. Kommittén fattar besluten och dessa kan inte överklagas. Stadgan övervakas av den europeiska kommittén för sociala rättigheter. Besluten handlar om staterna har tillämpat stadgan på ett tillfredställande sätt. Beslutet skickas till ministerkommittén och till den parlamentariska för- samlingen och blir offentliggjord. Det kan inne- bära att en rekommendation riktas mot staten. Staten måste i så fall året efter rapportera om uppföljning av frågan. Den sociala stadgan har som nämnts ovan 19 grundläggande ekonomiska och sociala rättigheter som bland annat omfattar rätt till arbete och skälig lön, rätt till skydd för barn och ungdomar, rätt 1997/98:82. Social trygghet och folkrätt till social trygghet, rätten till social och medicinsk assistans samt rätten att utöva förvärvsarbete utomlands. Den sociala stadgan inne- håller alltså mer än social trygghet och staterna måste ratificera minst tio artiklar där fem av dessa måste vara en av de grundläggande rättigheterna. Till dessa räknas två artiklar som är relaterade till social trygghet, det vill säga rätt till social trygghet, och rätt till social and medicinsk assistans. Stadgan anger att det ska finnas ett system för social trygghet som skyddar mot olika social risksituationer. Den anger inte på vilket sätt staterna ska organisera de sociala trygghetssystemen. Systemet ska vara kollektivt finansierat, vilket innebär att det finansieras genom bidrag från arbetsgivare eller genom skatt. När det finansi- eras genom skatt ska likabehandlingsprincipen respekteras.67 Ersätt- ningarna ska motsvara en skälig nivå och vara högre än fattigdoms- tröskeln68 När det gäller arbetslöshet måste de arbetssökande kunna tacka nej till erbjudande om arbete som inte motsvarar kompetens utan att förlora förmåner.69 Gällande arbetslöshetsersättningar ska utbetalningar ske under en skälig tid.70 Stadgans personkrets (enligt appendix) omfattar medborgare i det egna landet och medborgare från ett annat land som ratificerat stadgan av det skydd stadgan ger. Dock omfattas flyktingar och statslösa.71 Många av rättigheterna är knutna till att personer utövar ekonomisk verksamhet, de flesta rättigheterna rör arbetstagarnas sociala rättigheter. Artikel 12 p. 3 i den sociala stadgan innebär en skyldighet för staten att både inrätta och förbättra det sociala trygghetssystemet. Artikeln preciserar minimistandards för vem som omfattas, förut- sättningarna för förmåner och krav för att blir berättigad. 67Lind, A-S. (2009). Sociala rättigheter i förändring, en konstitutionell rättslig studie, s. 253. 68Se uträkning ”risk at poverty”. 70Lind, A-S. (2009). Sociala rättigheter i förändring, en konstitutionell rättslig studie, s. 253. 72 , A-S. (2009). Sociala rättigheter i förändring, en konstitutionell rättslig studie, ) s. 238. Social trygghet och folkrätt omfattar personer som är lagligen bosatta eller arbetar på statens territorie. har förvisso inte accepterat artikel 12 p. 4, men av artikeln framgår att staterna måste säkerställa att de grundläggande principerna om likabehandling, export, sammanläggning säkerställs genom bi- eller multilateral avtal eller på annat sätt. Det innebär att artikeln är tillämplig på medborgare från andra konventionsstater som bott eller arbetat i annan stat än hemlandet och som i värd- landet erhållit rättigheter. Även egenföretagare täcks av artikelns tillämpningsområde. Staterna har inte rätt att reservera vissa sociala trygghetsförmåner till sina egna medborgare och kan inte heller diskriminera på grund av nationalitet. Staten har dock rätt att ställa bosättningskrav som villkor för erhållandet av förmåner.73 Rätten till social och medicinsk assistans innebär en skyldighet för staterna att tillhandahålla social och medicinsk assistans till de som inte har tillräckliga tillgångar för att kunna leva ett anständigt liv och tillfredsställa sina grundläggande behov. Nivån på det sociala biståndet ska respektera fattigdomströskeln. Rätten till medicinskt stöd inkluderar fri hälsovård. I ett beslut från kommittén fastslogs att alla personer som vistas illegalt i en konventionsstat har rätt till medicinskt stöd. Denna rätt ska garanteras alla. Hälsovård är en förutsättning för mänsklig värdighet och ska inte nekas illegala immigranter.74 Sammantaget innebär det att endast i de fall individen har tillräckliga resurser kan det offentliga neka att utge stöd.75 Det kan vara värt att notera förhållandet mellan den sociala stadgan till både och den Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, rättighetsstadgan. om de grundläggande rättigheterna I artikel 2 i fördraget om Europeiska unionen stadgas att unionen ska bygga på värdena respekt för människors värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstaten och respekt för de mänskliga rättig- heterna, inklusive rättigheter för personer som tillhör minoriteter. 73Conslusion 2004, s. 370. Bosättningskrav har ansett skäligt. Jämför med rörlighetsdirektivets femårsperiod. 74FIDH v. Collective complaint nr 14/2003. 75Conclusions XIII-1 , s. 745. Social trygghet och folkrätt Dessa värden ska vara gemensamma för medlemsstaterna i ett sam- hälle som kännetecknas av mångfald, icke-diskriminering, tolerans, rättvisa, solidaritet och principen om jämställdhet mellan kvinnor och män. En rättsakt om grundläggande principer som har bäring på om- rådet för social trygghet är Europeiska unionens stadga om de grund- läggande rättigheterna, (rättighetsstadgan).76 Syftet med EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna är att stärka skyddet av de grund- läggande rättigheterna och göra dem mer synliga. Rättigheterna i rättighetsstadgan grundas på människans värdighet och har antagits till skydd för mänskliga rättigheter. Initiativet till ett första utkast av stadgan togs av Rådet . hade redan påtalat att mänskliga rättigheter omfattades av de allmänna rättsprinciperna inom och skyddades av domstolen.77 Rättighetsstadgan var till en början ett politiskt dokument, där de europeiska institutionerna åtog sig att respektera de mänskliga rättig- heterna. började att referera till rättighets- stadgan i sina domar, något som generaladvokaterna gjort tidigare i sina yttranden. Genom domstolens agerande blev rättighetsstadgan en auktoritär juridisk text utan att det fanns någon juridisk möjlighet att genomdriva rättigheter och skyldigheter. Sedan Lissabonfördraget träde i kraft har det samma juridiska rättsverkan som fördraget. Stadgan är därför en del av primärrätten.78 I artiklarna 51–53 i rättighetsstadgan anges under vilka förut- sättningar den är tillämplig. Enligt artikel 51 riktar sig stadgan till EU:s institutioner och till medlemsstaterna när de tillämpar EU- rätten. Dessa ska respektera rättighet och iaktta principer och främja tillämpningen av rättighet och principen inom deras kompetensom- råde. I samma artikel anges att stadgan inte förändrar unionsrättens tillämpningsområde eller att unionens uppgifter ändras. Det innebär att befogenheter och uppgifter i fördragen står fast.