sou · H5B398 · 2017-12-05 00:00:00 — I de situationer då en misstänkt önskar lämna sin berät- telse under förundersökningen, exempelvis för att erkänna, innebär nuvarande bestämmelser om kallelser till och närvaro vid bevis- upptagning att det uppstår en beaktansvärd risk att utrednings- arbetet försvåras när det finns medmisstänkta i samma brottmål. Det förekommer exempelvis emellanåt att en misstänkt vill lämna uppgifter om saken i samband med en häktningsförhandling. Om övriga misstänkta får del av den hördes berättelse i ett så tidigt skede finns det en risk att de sedan anpassar sina uppgifter till berättelsen som lämnats. Det innebär att sakens vidare utredning försvåras. Det är vidare sannolikt att den misstänktes vilja eller förmåga att lämna en sådan tidig berättelse ofta påverkas negativt om han eller hon vet Våra överväganden och förslag att berättelsen måste lämnas med de medmisstänkta kallade och närvarande. För att utredningsskäl inte ska hindra att misstänkta som vill läm- na sin berättelse inför rätten under pågående förundersökning kan göra det finns det skäl för att införa ett undantag i fråga om kallelse och närvaro i dessa fall. Rätten bör vid förhör med en misstänkt ha en möjlighet att, med utgångspunkt i vad den misstänkte och under- sökningsledaren anför i frågan, besluta om undantag i fråga om kallelse och närvaro av andra misstänkta i samma mål om det är nöd- vändigt med hänsyn till utredningen. Någon rättsförlust för de medmisstänkta som inte kallas till för- höret med en misstänkt uppkommer knappast med förslaget. De medmisstänkta kommer att delges uppgifterna från förhöret så snart det kan ske utan skada för utredningen och senast vid slutdelgiv- ningen inför ett åtalsbeslut. De har då möjlighet att ställa frågor till personen och att i övrigt vidta de åtgärder med anledning av den berättelse som lämnats som de bedömer är nödvändiga. Rättssäker- hetsaspekterna är därmed normalt omhändertagna i enlighet med den bedömning som vi har redovisat tidigare. Några nackdelar ser vi inte heller i övrigt med den föreslagna ordningen. I vissa fall bör bevis kunna tas upp utan att en part begär det Som grund för bevisupptagning utom huvudförhandling gäller enligt dagens reglering i 36 kap. 19 § RB. att förhör får hållas om förhörs- personen inte kan infinna sig vid huvudförhandingen20, om en instäl- lelse vid huvudförhandlingen skulle medföra kostnader eller olägen- heter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att förhöret hålls vid huvudförhandlingen eller om det kan antas att målet kommer att avgöras utan huvudförhandling. Detta är frågor som mer renod- lat rör domstolens handläggning av målen. Vid bedömningen av om kostnader och olägenheter motiverar att förhörspersonen inställer sig ska visserligen målets betydelse, förhörsberättelsens betydelse för målets utgång och frågan om det är av betydelse för rättens bevisvärdering att olika personer förhörs vid 20 Med detta avses enligt motiven framför allt den situationen att den som ska höras som vittne är varaktigt så svårt sjuk att han eller hon inte kan infinna sig till en huvudförhandling, prop. 1986/87:89 s. 180. Våra överväganden och förslag samma förhandlingstillfälle beaktas. En förutsättning för att en dom- stol ska kunna avgöra ett mål på handlingarna är vidare att en huvud- förhandling inte behövs med hänsyn till utredningen eller begärs av en part. Uppgifter från parterna inverkar således förvisso på rättens beslut. Vad som avgörs vid bedömningen i dessa frågor är emellertid hur domstolen bäst handlägger målet inför en kommande rättegång. Detta är enligt vår mening en fråga som rätten bör vara fri att förfoga över inom ramen för förberedelsen av brottmålet. Rätten bör enligt vår bedömning inte vara bunden av att invänta en parts initiativ om bevisupptagning i dessa fall. Någon förändring förhållande till vad som redan gäller föreslås därför inte när det gäller bevisupptagning på dessa grunder. 6.6.2Nuvarande insynsregler är ändamålsenliga för den reform som föreslås Vår bedömning: Nuvarande regler om misstänktas insyn i för- undersökningar är ändamålsenliga även för den förhörsreform vi föreslår. Några lagändringar är inte nödvändiga vare sig för att ytterligare skydda brottsutredningsarbetet eller av rättssäkerhets- skäl. Skälen för vår bedömning Uppgifter som avser förundersökning i brottmål eller angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i brottmål eller i annan verk- samhet för att förebygga brott skyddas av sekretess, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs.21 Regle- ringen om sådan s.k. förundersökningssekretess avser skydda det all- männas brottsförebyggande och brottsbeivrande verksamhet. Förundersökningssekretessen hindrar inte att en skäligen miss- tänkt person tar del av en handling eller annat material i målet eller 21 18:1 OSL. Våra överväganden och förslag ärendet.22 Efter att en misstänkt har delgetts misstanke om brott har han eller hon och hans eller hennes försvarare rätt att fortlöpande, i den mån det kan ske utan men för utredningen, ta del av det som har förekommit vid förundersökningen (s.k. löpande delgivning).23 Den misstänkte ska inte få del av uppgifter ur förundersökningen som leder till att han eller hon anpassar sina uppgifter, förstör bevisning eller på annat sätt saboterar utredningen om den misstänkta brotts- ligheten.24 I normalfallet blir bedömningen beroende av i vilket skede en förundersökning befinner sig. Löpande delgivning kan ske muntligt. Under pågående förunder- sökning innebär inte insynsrätten en rätt att läsa eller på motsvarande sätt få tillgång till primärmaterial, förhörsutsagor, undersöknings- protokoll eller annat förundersökningsmaterial.25 Det är alltså inte frågan om en rätt till aktinsyn. Handlingar kan däremot överlämnas om det bedöms vara lämpligt. Handlingar ur förundersökningen får dock inte lämnas ut till den misstänkte i den utsträckning det av hän- syn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretess- belagd uppgift i materialet inte röjs.26 I sådana fall ska myndigheten på annat sätt lämna den misstänkte upplysning om vad materialet innehåller i den utsträckning det behövs för att han eller hon ska kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. Regleringen om löpande delgivning är resultatet av en avvägning mellan å ena sidan den misstänktes intresse av att få insyn i hante- ringen av brottsmisstanken som riktas mot honom eller henne för att kunna ta tillvara sin rätt vid prövningen av brottmålet och å andra sidan vikten av att brottsutredningar får bedrivas ostört utan påver- kan utifrån. Bedömningen av i vilken utsträckning den misstänkte kan ges insyn i förundersökningen utan att utredningsarbetet lider skada görs av undersökningsledaren i varje ärende. Regleringen om misstänktas insyn i brottsutredningar har setts över av lag- stiftaren.27 2016/17:68 s. 33. 2016/17:68 s. 33. 2016/17:68. Våra överväganden och förslag Från försvararhåll har det framkommit kritik, som vi har redo- visat i vårt delbetänkande, om att åklagarna inte i tillräckligt hög grad delger förundersökningen fortlöpande utan i många fall avvaktar till slutdelgivningen då allt material delges samtidigt.28 Åklagarnas upp- fattning, som vi redovisat på motsvarande vis, är bl.a. att det under pågående utredningsarbete är svårt att avgöra vad som kan skada ut- redningen och att det därför är vanskligt att delge den misstänkte uppgifter under arbetets gång. Många åklagare tycks vidare inte se några fördelar med att delge en misstänkt person uppgifter fortlöp- ande eftersom han eller hon ändå inte tar till sig utredningen förrän allt material är slutredovisat. Vår bedömning av nuvarande ordning i förhållande till vårt förslag En reform som bl.a. innebär att tidiga förhörsberättelser som hålls redan under förundersökningen ska kunna användas som bevisning i högre utsträckning än ställer krav på att den misstänkte och hans eller hennes försvarare ges goda förutsättningar att hålla motförhör. Detta innebär framför allt att de får information om för- hör- och bevistemat men också att de i övrigt delges relevant infor- mation om brottmålet som har betydelse för förhörets genomförande. Att genomförandet av motförhör förutsätter en sådan delgivning av uppgifter ur förundersökningen kan säkert i vissa fall verka häm- mande på undersökningsledarens benägenhet att i ett tidigt skede begära bevisupptagning eller att planera för ett förhör utom rätta som ska kunna åberopas som bevis med försvaret närvarande. Be- hovet av att skydda utredningen kan i vissa fall väga tyngre än för- delarna med en tidig säkring av uppgifter. är avsikten med det tidiga förhöret att berättelsen säkras på ett sådant sätt att den sedan kan användas som bevis i rätten. Behovet av att skydda utred- ningen kommer därför att se annorlunda ut än vid dagens förunder- sökningar som, vid bedömningen av om delgivning av uppgifter kan skada utredningen, måste förhålla sig till att bara det som sägs vid huvudförhandlingen som kan läggas till grund för domstolens av- görande. 28 SOU 2017:7 s. 68 f. Våra överväganden och förslag Som vi har redogjort för finns det i dansk rätt en möjlighet att hemlighålla ett bevisupptagningssammanträde för den misstänkte och även att utesluta honom eller henne från att närvara vid förhöret (avsnitt 5.2.3). Försvararen har däremot, med några sällsynta undan- tag, alltid en rätt att närvara för att ställa frågor till förhörspersonen. Försvararens närvaro anses i dessa situationer säkra den misstänktes rätt. Domstolen kan i vissa fall ålägga försvararen att inte vidare- förmedla innehållet i förhöret till sin klient. En ordning som den danska, som bl.a. är avsedd att skydda brottsutredningsarbetet, skulle enligt vår mening upplevas främmande i svensk straffprocess. likställer när det gäller själva prövningen av brott- målet i allt väsentligt försvararen med sin klient dvs. Det skulle därför vara ett stort steg i förhållande till nuvarande ord- ning att införa regler som innebär att försvararen fick del av uppgifter ur utredningen som han eller hon måste hemlighålla för den misstänkte och att försvararen fick genomföra motförhör utan att samråda med sin klient. Vår bedömning är att någon justering av reglerna om misstänktas insyn i förundersökningar för att ytterligare skydda förundersök- ningsarbetet inte är nödvändig. Skyddet för förundersöknings- sekretessen bör dock vara en av de faktorer som bör beaktas vid rättens prövning av frågan om bevisupptagning är olämplig med hän- syn till utredningens beskaffenhet. Inte heller av rättssäkerhetsskäl finns det anledning att justera reglerna om den misstänktes insyn i brottmål med anledning av en den reform vi föreslår. Gällande regler anvisar att den misstänkte ska delges uppgifter ur förundersökningen fortlöpande i den mån det kan ske utan men för utredningen. Undersökningsledaren är den som avgör om delgivning kan ske utan men för utredningen. Att den misstänkte inför ett förhör ska delges de uppgifter som behövs för att han eller hon ska ges förutsättningar att genomföra ett motförhör på ett för den misstänkte godtagbart sätt i ett tidigare skede följer av såväl kravet på objektivitet under förundersökningar som vad som gäller om den misstänktes rätt till en rättvis rättegång (jfr även av- snitt 6.4.1). Den misstänkte har vidare alltid en rätt att ställa komp- letterande frågor då åtal har väckts med utgångspunkt i ett fullstän- digt material. Våra överväganden och förslag 6.6.3Hur bör bevisupptagningen genomföras och beviset hanteras vid rättegången? Vår bedömning: Gällande ordning för hur bevis tas upp utom huvudförhandling och hur bevis som tagits upp utom huvudför- handlingen ska hanteras vid rättegången är ändamålsenlig även vid en utökad möjlighet att ta upp bevisning på detta sätt. Undan- taget är vad som i vissa fall bör gälla i fråga om kallelser och närvaro vid förhör med en misstänkt under förundersökning avseende vilket vi lämnar förslag till ändringar. Skälen för vår bedömning Nuvarande ordning för bevisupptagning Nuvarande ordning för bevisupptagning under förundersökning eller förberedelse av brottmål innebär att parterna och, i förekommande fall, försvararen ska kallas till bevisupptagningen.29 Om en part inte har kunnat delges någon kallelse, får en bevisupptagning inte ske.30 Det förhållandet att en part uteblir från ett sammanträde där bevis- upptagning ska ske hindrar inte att beviset tas upp under förutsätt- ning att handläggningen av målet ska fortsätta.31 Vissa begränsningar när det gäller möjligheterna att fortsätta handläggningen vid utevaro finns i mål om enskilt åtal och i mål i hovrätt. Vad som gäller om s.k. medhörning vid förhör under rättegångar torde kunna tillämpas även vid bevisupptagningar före huvudför- handling.32 Medhörning innebär att rätten får besluta att en part eller en åhörare inte får vara närvarande vid ett parts- eller vittnesförhör om det finns anledning att anta att förhörspersonen av rädsla eller annan orsak inte fritt berättar sanningen på grund av partens eller åhörarens närvaro eller om parten eller åhöraren hindrar vittnet i 2923:15 RB och 35:9 RB. För tingsrätt gäller i fråga om kallelser och underlåtenhet att in- ställa sig reglerna i 45:13 RB och i 45:15 RB. I hovrätten gäller reglerna i 51:16 första stycket och andra stycket första meningen RB och 51:21 första stycket första meningen RB. Att för- svarare ska kallas framgår av 21:9 tredje stycket RB. 30Till skillnad från vid bevisupptagning vid en inställd huvudförhandling då bevisupptagning enligt 46:3 RB kan ske trots att en part som kallats till huvudförhandlingen inte har delgetts kallelsen. 3236:18 RB och 37:3 RB. Våra överväganden och förslag hans eller hennes berättelse genom att falla honom eller henne i talet eller på annat sätt. Huvudregeln är att parten som inte får vara när- varande i stället ska få följa förhöret genom en ljudöverföring eller en ljud- och bildöverföring. Det kan dock, framgår det i förarbetena, i vissa fall vara mindre lämpligt att överföra både ljud och bild från rättssalen.33 Den främsta anledningen till medhörning är nämligen att målsäganden eller vittnen är rädda för den tilltalade och därför inte anser sig kunna berätta fritt vare sig med den tilltalade i blickfånget eller med vetskap om att han eller hon ser förhörspersonen berätta. Enligt den bedömning som gjordes i förarbetena bör rätten därför i det enskilda fallet kunna välja att inte överföra bild vid medhör- ningen, om syftet med utvisningen annars skulle förfelas. I tingsrätt ska en berättelse som lämnas i bevissyfte dokumen- teras genom en ljud- och bildupptagning, om det inte finns särskilda skäl mot det.34 Utgångspunkten är att ljud och bild används för att dokumentera förhöret. En berättelse som lämnas i högre rätt får dokumenteras på samma sätt. Undantagsregeln för särskilda skäl av- ser framför allt den situationen att en upptagning av något skäl kan antas innebära att utredningen i målet skulle försämras.35 Om tekni- ken av någon anledning skulle fallera eller inte finnas tillgänglig kan det också utgöra särskilda skäl för att dokumentation med ljud och bild inte sker. Det är rätten som avgör hur beviset ska dokumenteras. Det ligger enligt motiven dock i sakens natur att de eventuella synpunkter som parterna eller den som ska höras har i frågan bör beaktas. Rätten ska vid sitt avgörande också beakta sekretessbestämmelsen som skyddar bilduppgiften i en ljud- och bildupptagning av ett förhör enligt vil- ken sekretess gäller om det inte står klart att bilduppgiften kan röjas utan att den hörde lider men.36 Med tanke på detta sekretesskydd för bevispersonens integritet är utrymmet för att av hänsyn till integri- tets- eller utredningsskäl låta bli att dokumentera förhöret genom en ljud- och bildupptagning mycket litet, enligt vad som angavs i för- arbetena. Enligt den bedömning som gjordes torde den tveksamhet som en förhörsperson kan känna inför en ljud- och bildupptagning huvudsakligen hänga samman med hur upptagningen kan komma att 2004/05:131 s. 100 f. 2004/05:131 s. 228. 3643:4 OSL jfr prop. 2004/05:131 s. 228. Våra överväganden och förslag användas och inte med själva inspelningssituationen som sådan. Om den som ska höras ändå uppfattar inspelningen som så besvärande och integritetskränkande att den på goda grunder kan antas återverka negativt på hans eller hennes berättelse, förutsågs detta dock någon enstaka gång utgöra skäl att i stället dokumentera förhöret på något annat sätt, t.ex. genom enbart en ljudupptagning.37 Den sekretessbelagda bilden i ljud- och bildupptagningar är så- dant processmaterial som en part har en ovillkorlig rätt att ta del av. Rätten till insyn innebär, enligt vad HD har uttalat, inte en rätt att få en kopia av ljud- och bildupptagningen utlämnad till sig som kan behållas, kopieras eller spridas.38 Något rättsligt förbud mot att en kopia lämnas till parten finns dock inte. HD gjorde en lämp- lighetsbedömning som innebar att det enligt HD ofta inte är lämp- ligt att lämna ut en kopia till en part eller ett ombud.39 Om en berättelse vid en bevisupptagning inte dokumenteras med ljud och bild ska den i stället dokumenteras genom en ljudupptag- ning eller, i den omfattning berättelsen kan antas vara av betydelse i målet, skrivas ned.40 Detta gäller dock inte vid huvudförhandling i . Om berättelsen skrivs ned ska parterna och den som hörts genast få tillfälle att kontrollera det som skrivits. Den som har lämnat berättelsen ska tillfrågas om han eller hon har något att invända mot innehållet. En invändning som inte leder till någon ändring skall antecknas. Därefter får det som skrivits inte ändras. Vid förundersökningen ska det föras ett protokoll över det som har förekommit som är av betydelse för utredningen.41 Förunder- sökningsprotokollet ska utformas så att det ger en trogen bild av allt som förekommit vid förundersökningen som är av betydelse för målet.42 Berättelser som har tagits upp i domstol under förunder- sökningen och som bedöms vara av betydelse för utredningen ska därför finnas med i förundersökningsprotokollet inför ett åtalsbeslut med de krav på dokumentation, granskning och delgivning som finns. Om ett förhör dokumenteras genom att hela förhöret spelas in behöver den hörde inte granska hur utsagan har redovisats.43 Rätts- 2004/05:131 s. 228 f. 38Högsta domstolens beslut i mål B 3009-08. 39Jfr överväganden och förslag, SOU 2008:93 s. 78. 406:6 andra stycket RB. 4222 § FUK. 43JO 1998/99 s. 98. Våra överväganden och förslag säkerheten tillgodoses i dessa fall redan genom upptagningen av förhöret. Däremot har frågan om hur förhöret skrivs ned bedömts vara en rättssäkerhetsfråga. Om ett förhör skrivs ned endast i vissa delar eller i sammanfattning ska den hörde få tillfälle att kontrollera den skriftliga uppteckningen. På så sätt undviks feltolkningar och missuppfattningar. En sådan kontroll ska i enlighet med huvudregeln göras innan förhöret avslutas. En granskning från den hördes sida har dock av lagstiftaren framstått som onödig om förhöret skrivs ned i sin helhet.44 För att klargöra detta infördes en bestämmelse som innebar att inspelade förhör som upptecknats skriftligen i sin helhet är undantagna från kravet på granskning.45 Så- dana fullständiga uppteckningar kan göras även efter att förhöret har avslutats. Nuvarande ordning för hur det upptagna beviset hanteras vid rättegången Vid rättegången ska bevis som tas upp i domstol utom huvudför- handling enligt gällande ordning tas upp igen, om rätten bedömer att det är av betydelse i målet och det inte finns något hinder mot att ta upp beviset. Om förhöret kan läggas fram genom en ljud- och bild- upptagning får dock beviset tas upp på nytt bara om ytterligare frågor behöver ställas eller om det finns särskilda skäl. Huvudregeln är att förhör vid bevisupptagning utom huvudförhandling ska doku- menteras genom en ljud- och bildupptagning. Om ytterligare frågor behöver ställas ska förhöret vid rättegången inledas med en uppspelning av upptagningen om det inte är olämp- ligt. En förnyad bevisupptagning sker då genom tilläggsförhör. För att säkerställa den tilltalades rätt till en rättvis rättegång, framför allt rätten till s.k. motförhör, bör domstolen ha en mer generös inställ- ning till tilläggsfrågor från den tilltalade i de fall då bevisupptag- ningen har skett i den tilltalades utevaro. Trots att en upptagning med ljud och bild har skett kan det finnas särskilda skäl att ta upp ett förhör på nytt vid huvudförhandlingen. Om ett kompletterande förhör inte kan anses tillräckligt kompen- sera den tilltalades rätt till s.k. motförhör med hänsyn till bevis- 2016/17:68 s. 48. 4523:21 andra stycket RB. Våra överväganden och förslag ningens karaktär bör förhöret tas upp på nytt. Även i ett sådant fall kan det ibland vara tillräckligt att den förnyade bevisupptagningen sker genom tilläggsförhör, men en uppspelning av det tidigare för- höret följt av ett tilläggsförhör ska dock inte ske om det är olämpligt. Utgångspunkten har varit att hänvisning till muntliga ut- sagor bör tillämpas restriktivt i brottmålsprocessen. En tillämpning av hänvisningsreglerna har inte minst ansetts begränsa allmänhetens möjlighet till insyn. I hovrätterna tycks det emellertid numera finnas ett stöd för en utökad användning av hänvisning till ljud- och bild- upptagningar, inte minst i större mål där den muntliga bevisningen är omfattande. Vår bedömning av nuvarande ordning i förhållande till vårt förslag Den redovisade ordningen för bevisupptagningar i domstol är i huvudsak ändamålsenlig även i förhållande till våra förslag om ut- ökade möjligheter att ta upp bevis i domstol före rättegången. Vissa begränsningar för tillämpningen under förundersökningen kommer visserligen i praktiken sannolikt att uppstå i enskilda fall när det gäller bevisupptagningar i ärenden med många medmisstänkta som dels ska kallas till bevisupptagningen, dels får en tidig insyn i de be- rättelser som tas upp. Den avvägning som lagstiftaren har gjort när det gäller parternas rätt till delaktighet och insyn bör, trots detta, i stort sett godtas även för det förslag vi lämnar. Undantaget gäller kallelser och närvaro vid förhör med en misstänkt under förunder- sökningen som vi lämnar förslag till ändringar avseende (av- snitt 6.6.1). Några övriga förslag till lagändringar om hur bevisupp- tagningar ska genomföras och beviset hanteras vid rättegångar läm- nar vi inte. Det får förutsättas att ljud- och bildupptagning av förhören i domstol blir standard i det utvidgade system vi föreslår. Vår hållning är vidare att den restriktivitet som HD har gett uttryck för när det gäller lämpligheten i att lämna ut ljud- och bildupptagningar till en part bör bedömas i ljuset av de regler som därefter har införts om möjlighet att meddela förbehåll när en part får del av handlingar, inklusive ljud- och bildupptagningar, från rätten.46 46 6:1 tredje stycket RB och 10:4 OSL. Våra överväganden och förslag Det är ur vårt perspektiv uppenbart att bestämmelserna i 23 kap. 21 § andra och tredje styckena RB, som reglerar hur utsagor under förundersökningen ska dokumenteras och granskas, inte är anpas- sade efter nuvarande förhållanden. Det har inte funnits utrymme att inom ramen för vårt arbete göra någon mer grundläggande analys av denna fråga. Vår bedömning är emellertid att den praktiska tillämp- ningen av våra förslag inte bör hindras av de regler som gäller för dokumentation och granskning av utsagor under förundersökningen, utan att det finns ett utrymme att utveckla metoder för hanteringen som gör att processen inte tyngs i onödan. Syftet med våra förslag är att själva ljud- och bildupptagningen ska utgöra bevismedlet.