sou · H5B361 · 2017-06-29 00:00:00 — Andra bristande förutsättningar som kan leda till att en särskild utslussningsåtgärd upphävs är enligt Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd att den intagne förlorar sin sysselsättning, kontroll med elektroniska hjälpmedel inte går att upprätthålla, brottsoffer flyttar in i den intagnes bostad, eller den utökade frigången visar sig inverka men- ligt på barn som den intagne delar bostad med.16 Misskötsamhet ska leda till snabb och tydlig reaktion. Allvarlig misskötsamhet som kan leda till att en utslussningsåtgärd upphävs är t.ex. att en intagen avviker, begår nya brott, är påverkad av alkohol eller narkotika, vägrar att lämna prov för drogkontroll, inte sköter sin skyldighet att hålla kontakt med Kriminalvården eller inte utför eller deltar i den sysselsättning som bestämts.17 Det ställs höga krav på skötsamhet för intagna som beviljats särskild utsluss- ningsåtgärd, även om det måste finnas en viss tolerans. Vid missköt- samhet av mindre betydelse kan Kriminalvården meddela nya eller ändrade villkor. Enligt förarbetena bör överträdelser av villkor i samband med vistelse utanför anstalt enligt 11 kap. fängelselagen i första hand leda till att utslussningsåtgärden upphävs.18 Vid verkställighet av fängelse räknas den tid som en intagen vistas utanför anstalt med stöd av 11 kap. 1 § fängelselagen in i verkställighetstiden, om inte särskilda skäl talar mot det (19 § andra stycket lagen [1974:286] om beräk- ning av strafftid m.m.). Sådana skäl kan föreligga t.ex. om en in- tagen använder tiden utanför ändamål än det avsedda, t.ex. genom att missbruka narkotika eller utöva annan brottslig verksamhet.19 Misskötsamhet i samband med en särskild utslussningsåtgärd kan, på samma sätt som misskötsamhet i anstalt, leda till att den intagne meddelas en varning (12 kap. 1 § fängelse- lagen). 2005/06:123 s. 47 och prop. 2009/10:135 s. 169. 2005/06:123 s. 47. a. st. och prop. 2009/10:135 s. 172. 2009/10:135 s. 214. En fråga om att upphäva ett tillstånd till en påbörjad vårdvist- else, en vistelse i halvvägshus eller en utökad frigång prövas enligt 13 kap. 3 § fängelselagen av övervakningsnämnd efter anmälan av Kriminalvården. Nämnden får också självmant ta upp frågan. Ett tillstånd till en påbörjad vårdvistelse, en vistelse i halvvägshus eller en utökad frigång kan enligt 13 kap. 4 § fängelselagen interimistiskt upphävas av Kriminalvården i avvaktan på övervakningsnämndens prövning. Kriminalvårdens beslut ska genast ställas under övervak- ningsnämndens prövning. Senast den första arbetsdagen efter den dag då Kriminalvårdens beslut meddelades ska övervakningsnämnden pröva om beslutet ska bestå i avvaktan på den slutliga prövningen. Fastställer inte nämnden beslutet inom , upphör beslutet att gälla. Nämnden ska skyndsamt ta upp frågan till slutlig prövning. Om ett tillstånd till en påbörjad utslussningsåtgärd upphävs, ska den intagne föras till en verkställig- het av straffet i anstalt (11 kap. 9 § fängelselagen). Den myndighet som fattat beslutet ska underrätta som ska förpassa den intagne för fortsatt verkställighet till den anstalt som Kriminal- vården anger (34 § fängelseförordningen). Den villkorliga frigivningen infördes i svensk rätt . Bestäm- melserna om villkorlig frigivning har ändrats . Sedan infördes har ändringar genomförts åren 1965, 1973, 1974, 1979, 1981, 1982, 1983, 1993, 1999 och 2007. Bestämmelser om villkorlig frigivning finns i 26 kap. brotts- balken. I förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårds- påföljder (frivårdsförordningen) finns kompletterande bestämmel- ser. Kriminalvården har också meddelat föreskrifter och allmänna råd på området (KVFS 2011:1). Bestämmelserna om villkorlig frigivning gäller oavsett om den dömde avtjänar fängelsestraff i anstalt eller i form av intensivöver- vakning med elektronisk kontroll. Tidpunkten för villkorlig frigivning Den centrala bestämmelsen om villkorlig frigivning finns i 26 kap. 6 § . Enligt den gäller som huvudregel att villkorlig frigiv- ning ska ske när den dömde har avtjänat två tredjedelar av ett tids- bestämt fängelsestraff, dock minst en månad (första stycket). Fängelse som förvandlingsstraff för böter och fängelsestraff som dömts ut i kombination med skyddstillsyn, s.k. 28:3-fängelse, ska dock alltid verkställas fullt ut (tredje stycket). Bestämmelsen inne- bär att det råder en presumtion för att alla som dömts till ett tids- bestämt straff om minst en månad ska friges villkorligt när två tredje- delar av fängelsestraffet har avtjänats. Synnerliga skäl mot villkorlig frigivning Om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning kan den skjutas upp med högst åt gången (26 kap. 6 § andra stycket och 26 kap. 7 § andra stycket ). Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska det sär- skilt beaktas om den dömde på ett allvarligt sätt har brutit mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten. Enligt för- arbetena ska med uttrycket föreskrifter som gäller för verkställig- heten förstås all normgivning som en intagen har att rätta sig efter, dvs. såväl lagar och förordningar som Kriminalvårdens föreskrifter och ordningsregler. Med villkor avses annat som är bindande för den intagne, t.ex. vad som bestämts i hans eller hennes verkställig- hetsplan. Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska en helhetsbedömning av allt som har in- träffat under verkställigheten göras. Enstaka överträdelser är normalt inte tillräckligt för att den villkorliga frigivningen ska skjutas upp, utan som regel krävs att den dömde på ett allvarligt sätt har brutit mot reglerna vid ett flertal tillfällen. Som exempel på att en enstaka mycket allvarlig överträdelse kan vara tillräcklig för att den villkor- liga frigivningen ska skjutas upp nämns i förarbetena en rymning.20 Uppskjuten villkorlig frigivning kan också komma i fråga om en 20 A. prop. s. 56 och 73. intagen under en stor del av verkställighetstiden vägrar att delta i någon form av sysselsättning eller om han eller hon upprepat beter sig aggressivt. Beslut om uppskjuten villkorlig frigivning fattas av Kriminal- vården (26 kap. 9 § ) och kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol (38 kap. 14 § ). I beslutet ska anges en ny tidpunkt för när den dömde ska friges villkorligt (26 kap. 7 § ). ska villkorlig frigivning ske, om det inte även då finns synnerliga skäl som innebär att frigivningen ska skjutas upp ytterligare. När den nya tidpunkten för villkorlig frigivning bestäms ska arten och omfattningen av de överträdelser som föranleder att den villkorliga frigivningen skjuts upp särskilt beaktas. Även strafftidens längd kan enligt förarbetena tillmätas viss betydelse. Det finns inte någon begränsning av hur mycket den villkorliga frigivningen kan skjutas upp sammanlagt. Det innebär att om den dömde fortsätter att missköta sig på ett sådant sätt att det vid varje prövning finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning, kan det leda till att den villkorliga frigivningen har skjutits upp så mycket att hela fängelsestraffet har avtjänats i anstalt. Enligt förarbetena bör dock detta endast ske i undantagsfall och vid synner- ligen allvarlig misskötsamhet.21 Efter den villkorliga frigivningen gäller enligt 26 kap. 10 § brotts- balken en prövotid som motsvarar den strafftid som återstår vid frigivningen, dock . Prövotiden är den tid under vilken den dömde kan stå under övervakning (jfr 26 kap. 18 § brotts- balken). Även möjligheterna att förverka villkorligt medgiven fri- het enligt bestämmelsen i 34 kap. 5 § påverkas av prövo- tidens längd, se nedan under avsnitt 3.5. Av 26 kap. 24 § framgår att ett fängelsestraff som huvudregel ska anses vara till fullo verkställt vid prövotidens utgång, dock under förutsättning att villkorligt medgiven frihet då kan förklaras förverkad. 2005/06:123 s. 61. efter villkorlig frigivning gäller ett allmänt skötsamhetskrav. Den frigivne ska enligt 26 kap. 14 § första stycket vara skötsam, efter förmåga försöka försörja sig samt i övrigt rätta sig efter vad som åligger honom enligt . Den frigivne är också skyldig att på kallelse in- ställa sig hos . Den som förpliktats att betala skade- stånd för genom brottet uppkommen skada ska försöka fullgöra denna skyldighet. I anslutning till att villkorlig frigivning äger rum eller senare kan beslutas att den villkorligt frigivne ska stå under övervakning.22 Övervakning ska enligt 26 kap. 11 § beslutas om det bedöms påkallat. Det är Kriminalvården som beslutar om övervak- ning. Även övervakningsnämnden kan fatta ett sådant beslut (37 kap. 7 § första stycket ). Har övervakning beslutats, men bedöms därefter att övervakningen är påkallad, får över- vakningsnämnden besluta att övervakningen ska upphöra. Övervak- ningen upphör som regel utan något särskilt beslut när av prövotiden har förflutit, men kan under vissa förutsättningar för- längas genom beslut av övervakningsnämnden (26 kap. 11 och 18 §§ ). En förutsättning för övervakning är som angetts att det finns ett behov av det. Det är själva frihetsberövandet som anses vara det centrala sanktionsinnehållet i ett fängelsestraff. Övervakning fyller i första hand hjälp-, stöd- och kontrollfunktioner. Genom övervakningen sker en kontroll av den villkorligt frigivne och förutsättningar skapas att ingripa vid fortsatt brottslighet eller annan misskötsamhet. Övervakningen utgör också ett stöd för den frigivne och möjliggör för honom eller henne att få hjälp t.ex. med att inte återfalla i missbruk eller med att ordna med bostad. Enligt föreskrifter och allmänna råd om verkställighet av frivårdspåföljder (KVFS 2011:5 FARK Frivård) bör behovet av över- vakning bedömas utifrån såväl den frigivnes behov av hjälp och stöd 22 Flera av de regler som gäller för övervakning efter villkorlig frigivning är också tillämpliga vid dom till skyddstillsyn (28 kap. 6 § ). som behovet av kontroll. Den risk- och behovsbedömning som gjorts i samband med verkställighetsplaneringen i anstalt bör ligga till grund för att avgöra om den frigivne behöver övervakning. Även strafftidens längd bör vägas in. Om risken för återfall bedöms vara hög och övervakningen kan antas ha stor betydelse för att för- hindra återfall, t.ex. genom att den frigivne ges möjlighet att fort- sätta en behandlingsinsats som har påbörjats i anstalt, bör övervak- ning anses påkallad oavsett straffets längd. Övervakningen och kriminalvården i frihet i övrigt bedrivs under ledning av Kriminalvården (26 kap. 12 § ). Det är Kriminalvården som förordnar övervakare för villkorligt frigivna. Som övervakare kan antingen utses tjänsteman vid eller lekmän. Vid behov kan en eller flera personer förordnas att biträda vid övervakningen. Det kan t.ex. finnas behov av en eller flera personer som biträder vid övervakningen om den dömde har en särskilt svår social situation. Biträde vid övervakningen kan också vara motiverat av geografiska skäl om exempelvis den dömde vistas tillfälligt på annan ort på grund av placering på behandlingshem. Enligt 26 kap. 13 § är den som står under över- vakning skyldig att hålla övervakaren underrättad om sin bostad, sin arbetsanställning och andra förhållanden av betydelse för över- vakningen, på kallelse inställa sig hos övervakaren och enligt anvis- ningar upprätthålla förbindelsen med honom eller henne. Om den frigivne inte upprätthåller förbindelsen med övervakaren på ett godtagbart sätt bör övervakaren anmäla det till Kriminalvården. När övervakning beslutats ska, om möjligt, den tjänsteman från Kriminalvården som ska ansvara för övervakningen besöka den dömde i anstalten. Om det är lämpligt, bör myndigheten även genom kontakter med den dömdes familj och andra närstående ta reda på sådant som kan vara av betydelse för övervakningen (4 kap. 2 § frivårdsförordningen). Den verkställighetsplanering som gjorts i an- stalt ska följas upp från övervakningens början. Reg- ler för planering av övervakningen finns i 5 kap. 3 § frivårds- förordningen. Reglerna gäller både för skyddstillsynsdömda och villkorligt frigivna. Av bestämmelsen framgår bl.a. att det ska upp- rättas en plan för övervakningen som anger vilka åtgärder som ska vidtas. Verkställighetsplanen ska också ändras när det finns anled- ning till det. Det kan t.ex. finnas skäl att ändra planen om åtgärder genomförts och det finns behov av ytterligare åtgärder eller om en förnyad risk- eller behovsbedömning föranleder ändrade eller nya åtgärder. Planen kan också behöva ändras om planerade åtgärder avbrutits eller inte kommit till stånd. När den frigivne står under övervakning, åligger det enligt 26 kap. 14 § andra stycket Kriminalvården att genom tillsyn och förmedling av stöd och hjälp verka för att den frigivne inte återfaller i brott och för hans eller hennes anpassning i samhället även i övrigt främjas. För detta ändamål ska Kriminalvården fort- löpande hålla sig underrättad om den frigivnes livsföring och om hans eller hennes förhållanden i övrigt. Övervakaren ska enligt 5 kap. 11 § frivårdsförordningen samarbeta med Kriminalvården och hålla myndigheten underrättad om allt som är av betydelse för övervakningen. Vidare ska övervakaren samråda med den dömdes familj och andra närstående för att få deras bistånd att hjälpa och stödja den dömde. , samt annars när Kriminalvården begär det, ska övervakaren avge rapport till myndigheten om den dömdes förhållanden. Om inte särskilda skäl talar mot det ska över- vakaren också underrätta den dömde om innehållet i rapporten. När det finns skäl att anta att den frigivne för sin anpassning i sam- hället behöver stöd av en särskild föreskrift om vad han eller hon ska iaktta , får en sådan föreskrift meddelas för eller tills vidare (26 kap. 15 § ).23 Särskilda föreskrifter är närmast att se som en del av de villkor som gäller för att den frigivne ska få vistas i frihet. Avsikten är inte att särskilda föreskrifter ska meddelas i syfte att åstadkomma en skärpning av reaktionen.24 Enligt förarbetena bör en särskild före- skrift bara meddelas när den fyller ett individualpreventivt syfte.25 Meddelande av en särskild föreskrift ska vara grundat på en bedöm- ning i det enskilda fallet. Det måste också vara möjligt att kontrollera att en föreskrift efterlevs. 23Bestämmelserna om särskild föreskrift är i huvudsak också tillämpliga beträffande dem som dömts till skyddstillsyn (28 kap. 6 § ). 24Berggren m.fl., , En kommentar, 26 kap. 15 § , Zeteo, uppdaterad . 1982/83:85 s. 89. Särskilda föreskrifter får avse –vistelseort eller bostad , högst åt gången, –arbetsanställning, annan förvärvsverksamhet eller utbildning och –läkarvård, nykterhetsvård eller annan vård eller behandling i eller utanför sjukhus eller annan dylik inrättning. som avser läkarvård och liknande får kombineras med en skyldighet för den frigivne att lämna blod-, urin-, utandnings-, saliv-, svett- eller hårprov för kontroll av att han eller hon inte är påverkad av alkohol eller andra beroendeframkallande medel, dopningsmedel eller förbjudna hälsofarliga varor. Genom föreskrift får också den frigivne förpliktas att ersätta skada som uppkommit genom brottet (26 kap. 15 § tredje stycket ). En förskrift om skyldighet att betala skadestånd förut- sätter inte att den frigivne har ett behov av förskriften. Däremot får föreskrift om att betala skadestånd endast meddelas om sådan ersätt- ningsskyldighet ålagts den dömde genom domen (NJA 1967 s. 298). Den som står under övervakning får genom särskild föreskrift meddelas vad som ska gälla under övervakningen (26 kap. 15 § fjärde stycket ). En sådan föreskrift får gälla på vilket sätt och i vilken omfattning den frigivne ska hålla kontakten med över- vakaren eller Kriminalvården. Föreskriften kan också avse en skyl- dighet att underrätta övervakaren eller Kriminalvården om att han eller hon uteblivit från en arbetsplats, skola eller annan föreskriven verksamhet eller inrättning. Föreskrifter om kontakt- och under- rättelseskyldighet förutsätter inte att den frigivne har behov av före- skriften utan syftar i stället till att tillgodose intresset av kontroll av den frigivne för att förhindra fortsatt brottslig verksamhet. Med undantag för föreskrifter om kontaktskyldighet etc. enligt 26 kap. 15 § fjärde stycket , krävs inte att den frigivne står under övervakning för att han eller hon ska meddelas en sär- skild föreskrift. I praktiken är det dock normalt endast de som står under övervakning som meddelas särskild föreskrift.26 26 m.fl., . 26 kap. 15 § , Zeteo, uppdaterad . Föreskrifter enligt 26 kap. 15 § meddelas av över- vakningsnämnden (26 kap. 16 § ). Det kan vara ange- läget att föreskriften börjar gälla efter villkorlig frigiv- ning och därför får Kriminalvården meddela föreskrift som gäller intill dess nämnden prövat frågan. Kriminalvården måste i ett så- dant fall se till att frågan kommer under nämndens pröv- ning.27 En domstol får enligt 34 kap. 5 § tredje stycket meddela föreskrifter om domstolen dömer en villkorligt frigiven för brott begånget före prövotidens utgång och inte förklarar den villkorligt medgivna friheten förverkad. Enligt 26 kap. 17 § brotts- balken får övervakaren meddela anvisningar i fråga om verkställ- andet av föreskrifter samt även medge tillfällig lättnad och jämka om det behövs. beslut om före- skrifter kan enligt 37 kap. 11 § överklagas till tings- rätten i den ort där övervakningsnämnden är belägen. Misskötsamhet kan leda till varning, föreskrifter, övervakning och förverkande av den villkorligt medgivna friheten med åt gången. Åtgärder enligt vad som sagts får inte beslutas efter prövotidens utgång (jfr 26 kap. 20 § brotts- balken). För att ett förverkandebeslut ska få fattas måste frågan ha aktualiserats hos övervakningsnämnden före prövotidens utgång. Det är övervakningsnämnden som prövar frågor om misskötsam- het. Det åligger enligt 5 kap. 7 § frivårdsförordningen Kriminal- vården att skyndsamt anmäla till övervakningsnämnden om Kriminal- vården på grund av en rapport från övervakaren eller av någon annan anledning finner att nämnden bör fatta beslut enligt i fråga som rör den dömde. När prövotiden är längre än och den som är villkorligt frigiven inte står under övervakning prövotid, ska Kriminalvården enligt 5 kap. 10 § frivårdsförord- ningen göra anmälan till övervakningsnämnden, om det förekommit omständigheter som kan föranleda att den frigivne på nytt bör ställas under övervakning. 27 m.fl., . 26 kap. 16 § , Zeteo, uppdaterad . Vilka åtgärder övervakningsnämnden i första hand ska vidta om den villkorligt frigivne inte följer föreskrifter eller på annat sätt missköter sig anges i 26 kap. 18 § . får enligt nämnda lagrum, utöver att meddela föreskrift enligt 26 kap. 15 § eller fatta beslut i fråga som avses i 37 kap. 7 § första stycket, besluta att varning ska meddelas den frigivne eller besluta om övervakning av den frigivne efter det att av prövotiden har förflutit. Beslut om att meddela varning eller förnyad övervakning får beslutas endast . Med åligganden enligt avses åligganden enligt 26 kap. 13–15 §§. 26 kap. 18 § är inte begränsad till när den villkorligt frigivne står under övervakning. Om det framkommer att någon som inte står under övervakning har misskött sig kan övervakningsnämnden besluta om övervakning (se 37 kap. 7 § vari bl.a. hänvisas till bestämmelsen om övervakning i 26 kap. 11 § samma balk). Den yttersta sanktionen som övervakningsnämnden har att till- gripa vid misskötsamhet är att förverka villkorligt medgiven frihet. Har den frigivne allvarligt åsidosatt sina åligganden och kan det antas att han eller hon inte kommer att låta rätta sig genom någon annan åtgärd som övervakningsnämnden kan vidta, får nämnden enligt 26 kap. 19 § förklara den villkorligt medgivna friheten förverkad till av varje gång. Ett förverkandebeslut innebär att den frigivne får avtjäna ytterligare en del av sitt straff i anstalt. kan enligt 26 kap. 22 § förordna att den frigivne ska omhändertas i avvaktan på vidare förordnande. Omhändertagande får ske om det uppkommer en fråga om förverkande av villkorligt medgiven frihet, åtgärder som avses i 26 kap. 18 § samt åtgärder för att den frigivne ska underkasta sig vård eller behandling. Vidare får omhändertagande ske om den frigivne undandragit sig övervakningen. Ett beslut om omhändertagande ska omprövas så ofta det finns anledning till det och ett omhändertagande får som huvudregel inte pågå längre än . Om det finns synnerliga skäl får dock genom ett nytt beslut förordnas att den omhändertagne ska kvarhållas i . Ett omhändertagande får inte pågå efter prövotidens utgång. har enligt 38 kap. 12 § möjlighet att begära handräckning för den dömdes omhändertagande (se även 2 kap. 9 § och 4 kap. 7 § frivårdsförordningen). ska också lämna övervakningsnämnden handräckning för den dömdes inställelse vid ärenden. I 26 kap. 18 § anges inte något uttryckligt krav på att den frigivne ska ha misskött sina förplikt- elser för att omhändertagande ska ske. I praktiken förutsätter dock ett omhändertagande att den frigivne på ett allvarligt sätt brustit i sina skyldigheter åtminstone genom att undandra sig övervakning. Att den frigivne t.ex. vägrar arbeta eller efter förmåga fullgöra sin skadeståndsskyldighet är inte i och för sig tillräckligt för ett om- händertagande. Omhändertagande är inte avsett att vara en sank- tion mot misskötsamhet utan ett medel för att underlätta lämpliga åtgärder.28 Om den frigivne undandragit sig övervakningen kan ett omhändertagande ske i syfte att utreda hans eller hennes aktuella förhållande. Som ett annat exempel på när ett tillfälligt omhänder- tagande kan vara den lämpligaste åtgärden anges i förarbetena att den dömde till följd av alkohol- eller narkotikamissbruk hamnat i en situation som han eller hon inte själv förmår klara upp.29 Omhänder- tagande är en ingripande åtgärd och om ändamålet kan nås genom en mindre ingripande åtgärd bör den i stället väljas. Eftersom omhändertagande oftast aktualiseras på grund av att den frigivne försvunnit till okänd ort eller på annat sätt undandragit sig övervakningen fattas beslut om omhändertagande utan att den frigivne kunnat höras. Om det är lämpligt bör den frigivne kallas till sammanträdet där frågan om omhändertagande behandlas. En- ligt 37 kap. 6 § har den dömde om han begär det, rätt att höras muntligen i ett ärende hos en övervakningsnämnd. Över- vakningsnämnderna är att anse som förvaltningsmyndigheter vilket innebär att bl.a. reglerna om kommunikation i 17 § förvaltnings- lagen (1986:223) är tillämpliga. Enligt 17 § förvaltningslagen får ett ärende i princip inte avgöras utan att parten underrättats om och beretts tillfälle att yttra sig över vad som tillförts ett ärende av någon annan. beslut enligt 26 kap. 18 och 19 §§ brotts- balken kan överklagas till tingsrätten i den ort där övervaknings- nämnden är belägen (37 kap. 11 § ). Om inte annat förordnas gäller övervakningsnämndens beslut (37 kap. 1982/83:85 s. 130. 10 § ). Ett beslut om varning ska enligt 38 kap. 10 § utan dröjsmål meddelas den dömde personligen. 3.5Påföljdsbestämning och betydelsen av tidigare brottslighet Det förhållande att en tilltalad tidigare lagförts för brott kan vid prövningen av ett brottmål beaktas i tre avseenden. Det kan ske vid påföljdsvalet (30 kap. 4 § ), som skäl för förverkande av villkorligt medgiven frihet från ett tidigare fängelsestraff (34 kap. 5 § ) och vid straffmätningen (29 kap. 4 § ). Dessa bestämmelserna fick sin huvudsakliga utformning och inne- börd genom lagändringar som trädde i kraft den 1 januari 1989.30 Förverkandereglerna har dock därefter ändrats genom lagändringar som trädde i kraft 1999,31 och fick sin nuvarande utformning den 1 juli 2016.32 Enligt 30 kap. 4 § andra stycket får rätten som skäl för att bestämma påföljden till fängelse, utöver brottslighetens straffvärde och art, endast beakta att den tilltalade tidigare gjort sig skyldig till brott.