sou · H5B386 · 2017-11-07 00:00:00 — Som har redogjorts för i allmänmotiveringen ska tillägg till hyran inte göras för tjänster som inte kommer andrahandshyresgästen till del, exempelvis tjänster som lägenhetsförmedlare erbjuder och som kommer hyresvärden, dvs. förstahandshyresgästen, till godo. Bestämmelserna i 55 § fjärde stycket är tillämpbara vid en prövning av hyresvillkoren enligt 54 § (jfr dock 53 § första stycket). Be- stämmelserna är också tillämpbara vid en prövning enligt 55 e § om återbetalning av hyra. Bestämmelserna i 55 e § gäller vid upplåtelse av möblerat eller omöblerat rum och vid upplåtelse i andra hand av annan bostadslägenhet. Bestämmelsen omfattar också upplåtelse av en del av upplåtarens egen bostad. Även den föreslagna förverkandebestämmelsen i 42 § första stycket 5 hänvisar till 55 § fjärde stycket. Förverkandebestämmelsen innebär att en hyresrätt är förverkad om andrahandshyran överstiger förstahandshyran eller, vid en upplåtelse av en del av lägenheten, om hyran överstiger en proportionerlig del av förstahandshyran. I sjunde och nionde styckena har gjorts följdändringar med anledning av att det införts ett nytt fjärde stycke i bestämmelsen. Denna paragraf gäller vid upplåtelse av möblerat eller omöblerat rum och vid upplåtelse i andra hand av annan bostadslägenhet. Paragrafen gäller dock inte upplåtelser för fritidsändamål. Om hyresvärden har tagit emot en hyra som inte är skälig enligt 55 § första–fjärde styckena och 55 c §, ska hyresnämnden på ansökan av hyresgästen besluta att hyresvärden ska betala tillbaka vad han eller hon har tagit emot utöver skäligt belopp tillsammans med ränta. Vid bedömningen av om den mottagna hyran är skälig ska hyresnämnden även beakta sådan nedsättning av hyresvärdens egen hyra som har skett med tillämpning av 55 § sjätte stycket. Räntan beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) då hyresvärden tog emot beloppet till dess att återbetalningsskyldigheten blivit slutligt bestämd genom beslut som vunnit laga kraft och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. Ett beslut om återbetalning av hyra får inte avse tillbaka än före dagen för ansökan. I ett ärende om återbetalning enligt andra stycket ska hyresnämnden, om hyresgästen begär det, också fastställa hyran för den fortsatta uthyrningen från och med dagen för ansökan. Vid denna prövning tillämpas 55 § första–fjärde styckena och 55 c §. Vid prövningen ska hyresnämnden även beakta sådan nedsättning av hyresvärdens egen hyra som har skett med tillämpning av 55 § sjätte stycket. Beslut om ändring av hyresvillkoren anses som avtal om villkor för fortsatt uthyrning. När det finns skäl till det, får hyresnämnden bestämma att beslutet ska gälla . Om hyran höjs eller sänks retroaktivt, tillämpas 55 d § femte–åttonde styckena. För att hyresnämnden ska kunna pröva en ansökan enligt andra stycket ska ansökan ha kommit in till hyresnämnden från det att hyresgästen lämnade lägenheten. Paragrafen innehåller bestämmelser om återbetalning av hyra vid upplåtelse av möblerat eller omöblerat rum och vid upplåtelse i andra hand av annan bostadslägenhet. Ändringen i andra stycket innebär att ett beslut om återbetalning av hyra får avse – i stället (se avsnitt 4.4.5). I andra stycket, liksom i tredje stycket, har det gjorts ändringar i hänvisningarna till 55 §. Ändringen innebär att även den nya bestämmelsen i 55 § fjärde stycket om att förstahandshyran är tak för andrahandshyran är tillämpbar vid en prövning av återbetalning av hyra och fastställande av nya hyresvillkor (se kommentaren till 55 §). I fjärde stycket har det angetts att en ansökan om återbetalning av hyra ska ha kommit in till hyresnämnden från det att hyresgästen lämnade lägenheten. Den som begär, träffar avtal om eller tar emot särskild ersättning för upplåtelse av en bostadslägenhet eller för överlåtelse av hyresrätten till en sådan lägenhet, döms till fängelse i högst . Om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gär- ningen har utgjort ett led i en verksamhet som bedrivits yrkesmässigt eller i större omfattning eller avsett betydande värde eller om gärningsmannen i avsevärd mån har missbrukat annan persons behov av bostad, använt urkund eller annat vars brukande är straffbart enligt 14 eller 15 kap. eller lämnat osann uppgift inför myndighet. Villkor som avses i första stycket är ogiltiga. Den som har tagit emot särskild ersättning är skyldig att lämna tillbaka vad han eller hon tagit emot. Paragrafen innehåller bestämmelser om straff om någon begär särskild ersättning för upplåtelse av en bostadslägenhet eller för överlåtelse av en hyresrätt till en sådan lägenhet. Ändringarna i paragrafen har behandlats i avsnitt 3.4.6. Ändringen i första stycket innebär att det även kriminaliseras att ingå avtal om eller att ta emot särskild ersättning för upplåtelse av en bostadslägenhet eller för överlåtelse av hyresrätten till en bostadslägenhet. Vidare innebär ändringarna i bestämmelsen att straffen för brott av s.k. normalgrad skärps från böter eller fängelse i högst sex månader till fängelse i högst . Slutligen innebär ändringarna att brott som betecknats som ringa inte längre ska vara straffria utan belagda med straff. Straffet för brott som är ringa är böter eller fängelse . Gränsen mellan brott som är av normalgrad och ringa brott ska vara densamma som tidigare (se prop. 1977/78:175 s. 179). I stycket fanns tidigare en bestämmelse om att straffansvar förutsatte att gärningen begåtts uppsåtligen. Av allmänna bestämmelser följer att en gärning ska anses som brott endast då den begås uppsåtligen (se 1 kap. 2 § ). Borttagandet av kravet på uppsåt innebär därmed inte någon ändring i sak. Straffansvar förutsätter alltjämt att handlingen begås uppsåtligen. Andra stycket innehåller bestämmelser om grovt brott. Ändringarna innebär att straffen för grovt brott skärps från fängelse i högst till fängelse i lägst och högst . I tredje stycket finns kvalifikationsgrunder som ska beaktas vid bedömningen av om en gärning utgör ett grovt brott. Dessa bestämmelser fanns tidigare i andra stycket. En av kvalifikationsgrunderna är att gärningen har utgjort ett led i en verksamhet som bedrivits yrkesmässigt eller i större omfattning. Denna grund kvarstår oförändrad . Därutöver införs tre nya kvalifikationsgrunder. En av dessa är att gärningen har avsett betydande värde. Avsikten är att samma värdegräns ska gälla som råder mellan förmögenhetsbrott av normalgrad och grovt brott (i allmänhet 5–6 prisbasbelopp). En annan kvalifikationsgrund för grovt brott som införs är att gärningsmannen i avsevärd mån har missbrukat annan persons behov av bostad. Avsikten är att om exempelvis ett villkor om särskild ersättning ställs upp gentemot en person som står utanför bostadsmarknaden, kan detta utgöra ett missbruk i avsevärd mån av den personens behov av bostad. Om villkoret däremot ställs upp gentemot någon som redan har en bostad, har gärningsmannen inte i avsevärd mån missbrukat annan persons behov av bostad. Slutligen föreskrivs att det vid bedömningen av brottets svårhetsgrad särskilt ska beaktas om gärningsmannen använt urkund eller annat vars brukande är straffbelagt enligt 14 kap. eller 15 kap. eller lämnat osann uppgift inför myndighet. Bestämmelsen omfattar användande av både falska och osanna urkunder (jfr prop. 2016/17:131 s. 96), exempelvis förfalskat hyresavtal som åberopas gentemot en fastighetsägare för att få samtycke till en överlåtelse av hyresrätten eller inför hyresnämnden i ett ärende angående tillstånd till byte av lägenhet. Osanna uppgifter inför myndighet kan lämnas exempelvis vid en ansökan till hyresnämnd om tillstånd till lägenhetsbyte. I fjärde stycket, som är nytt, har bestämmelserna om ogiltighet av villkor om särskild ersättning och om återbetalningsskyldighet, som tidigare fanns i tredje stycket, förts in oförändrade. Det är mottagaren av den särskilda ersättningen som är skyldig att betala tillbaka ersättningen. Mottagaren kan vara upplåtaren eller överlåtaren av hyresrätten. Mottagaren kan också ha haft en annan roll, exempelvis varit förmedlare av lägenheten. Återbetalningsskyldigheten gäller oavsett om någon lagförts för brott enligt första stycket eller inte. I paragrafen har därutöver gjorts vissa ändringar av redaktionell art. Den som lämnar särskild ersättning för att hyra en bostadslägenhet eller förvärva en hyresrätt till en sådan lägenhet, döms till böter eller fängelse i högst . Om brottet med hänsyn till gärningsmannens behov av bostad och övriga omständigheter är ringa, ska inte dömas till straff. Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gär- ningen har avsett betydande värde eller om gärningsmannen använt urkund eller annat vars brukande är straffbart enligt 14 eller 15 kap. eller lämnat osann uppgift inför myndighet. I paragrafen har införts bestämmelser om straff för köp av en hyresrätt. Motiven till bestämmelsen finns i avsnitt 3.4.8. De tidigare bestämmelserna i 65 a §, om ersättning för förmedling av bostadslägenhet, finns i ett nytt lagrum, 65 b §. Enligt första stycket gör den som uppsåtligen lämnar särskild ersättning för att hyra en bostadslägenhet eller förvärva en hyresrätt till en sådan lägenhet sig skyldig till brott. Begreppet särskild ersättning har samma innebörd som i 65 §. Särskild ersättning är alltså annan ersättning för en hyreslägenhet än hyra. Begreppet lämna ersättning omfattar såväl ersättningar som lämnas kontant som kompensationer som lämnas i annan form. Att enbart erbjuda särskild ersättning för en hyresrätt är inte straffbelagt. Att hyra en bostadslägenhet omfattar upplåtelse av bostadslägenhet i såväl första som andra hand. Begreppet bostadslägenhet omfattar, förutom en vanlig bostadslägenhet med rum, kök och toalett som ska användas för självständigt brukande av hyresgästen, upplåtelse av enstaka rum som ska användas som bostad (begreppet bostadslägenhet, se 1 § tredje stycket hyreslagen). Med förvärva en hyresrätt avses förvärv genom överlåtelse av hyresrätten. Det kan ske i samband med ett byte av bostad mellan två hyresgäster. Det förekommer att det i förlängningstvister träffas förlikningsöverenskommelser mellan hyresvärden och hyresgästen som innebär att upplåtelsen av bostadslägenheten ska upphöra och hyresgästen ska flytta mot en ekonomisk kompensation. Detta slag av överenskommelse utgör inte någon överenskommelse om förvärv av hyresrätten och omfattas inte av kriminaliseringen. Straffet är böter eller fängelse i högst . Om ett brott med hänsyn till gärningsmannens behov av bostad och övriga omständigheter är att anse som ringa, ska inte dömas till straff. Gärningsmannens behov av bostad ska alltså beaktas. Övriga omständigheter tar sikte på bl.a. köpeskillingens storlek, objektet och gärningsmannens insikter i hyressystemet. Om en person, som har ett mycket stort behov av en bostad men saknar möjlighet att komma över en bostad på annat sätt än genom köp av en hyresrätt, har betalat en mindre ersättning för ett förstahandskontrakt, kan det finnas skäl att bedöma gärningen som ringa brott. En köpeskilling som motsvarar en eller ett par månadshyror torde anses så liten att det, oavsett gärningsmannens behov av bostad, finns skäl att bedöma gärningen som ringa brott. Även köp av andrahandskontrakt och inneboendekontrakt kan i allmänhet anses som ringa brott. Om en till nyanländ person har vilseletts att betala en särskild ersättning för ett hyreskontrakt, kan det föreligga en straffrättsvillfarelse som medför att köparen ska gå fri från ansvar enligt de allmänna grunderna för ansvarsfrihet enligt (24 kap. 9 § ). Om gärningen inte ska vara fri från ansvar enligt , kan den bedömas som ett ringa brott enligt förevarande bestämmelse. Enligt andra stycket är straffet för grovt brott fängelse i lägst och högst . I tredje stycket har införts kvalifikationsgrunder för grovt brott. De båda kvalifikationsgrunderna har samma innebörd som motsvarande kvalifikationsgrunder i 65 §. Vad som angetts i kommentaren till 65 § beträffande dessa kvalifikationsgrunder är tillämpligt. Ingen får begära, träffa avtal om eller ta emot ersättning av hyressökande för förmedling av bostadslägenhet för annat ändamål än fritidsändamål. Sådan ersättning får dock utgå vid yrkesmässig bostadsförmedling enligt grunder som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I fråga om köavgift vid bostadsförmedling gäller särskilda bestämmelser i lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Den som bryter mot första stycket döms till fängelse i högst . Om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har utgjort ett led i en verksamhet som bedrivits yrkesmässigt eller i större omfattning eller om gärningsmannen i avsevärd mån har missbrukat annan persons behov av bostad, använt urkund eller annat vars brukandes är straffbart enligt 14 eller 15 kap. eller lämnat osann uppgift inför myndighet. Den som har tagit emot otillåten ersättning är skyldig att betala tillbaka den. Paragrafen innehåller bestämmelser om rätten att ta ut ersättning för förmedling av bostadslägenhet och om straff vid brott mot dessa regler. Förslaget innebär bl.a. att straffen skärps. Skälet till detta framgår av avsnitt 3.4.7. Huvudregeln är att ingen får begära, träffa avtal om eller ta emot ersättning av hyressökande för förmedling av bostadslägenhet för annat ändamål än fritidsändamål. Från denna regel finns undantag i paragrafens första och andra stycken. I första stycket har en ändring av redaktionell natur gjorts. I tredje stycket har straffen för brott av s.k. normalgrad skärpts från böter eller fängelse till fängelse i högst . Vidare har det, liksom för brott enligt 65 §, införts en bestämmelse om ringa brott. Med ringa brott avses mindre allvarliga gärningar, exempelvis om en enskild vid ett enstaka tillfälle har tagit emot en mindre ersättning för förmedling av en bostadslägenhet. Straffet för ringa brott är böter eller fängelse . Straffansvar förutsätter att handlingen begås uppsåtligen (se 1 kap. 2 § ). I fjärde stycket har bestämmelser om grovt brott införts. Straffen för grovt brott har höjts till fängelse i lägst och högst . I femte stycket har det införts kvalifikationsgrunder för grovt brott. Kvalifikationsgrunderna motsvarar de kvalifikationsgrunder som finns för grovt brott enligt 65 §. Det som anförts i författningskommentaren till 65 § om dessa kvalifikationsgrunder är i huvudsak tillämpligt på förevarande bestämmelse (jfr även Högsta domstolens uttalande i rättsfallet NJA 2016 s. 540 not 12). Sjätte stycket utgörs av de bestämmelser om återbetalningsskyldighet av otillåten ersättning som tidigare fanns i fjärde stycket. En hyresgäst som upplåter en bostadslägenhet i andra hand för självständigt brukande utan samtycke av hyresvärden eller tillstånd av hyresnämnden med en hyra som överstiger skälig hyra enligt 55 § fjärde stycket, döms till böter eller fängelse i högst . Om brottet är ringa, ska inte dömas till straff. I paragrafen, som är ny, har införts bestämmelser om straff för otillåten upplåtelse av lägenhet i andra hand som sker i vinningssyfte. Paragrafen har behandlats i avsnitt 4.4.7. Bestämmelsen omfattar upplåtelse av en bostadslägenhet i andra hand för självständigt brukande. Av definitionen av bostadslägenhet i 1 § tredje stycket följer att begreppet bostadslägenhet omfattar även enstaka rum som upplåts att användas som bostad. Paragrafen omfattar enbart upplåtelser i andra hand till annan för självständigt brukande. Detta slag av upplåtelser kräver samtycke av hyresvärden eller tillstånd av hyresnämnden (se 39 och 40 §§). Upplåtelse för inneboende omfattas alltså inte av bestämmelsen. Den straffbara gärningen består i att göra en upplåtelse av aktuellt slag utan samtycke av hyresvärden eller tillstånd av hyresnämnden och med en hyra som överstiger skälig hyra enligt 55 § fjärde stycket. Upplåtelsen ska alltså ske utan samtycke av hyresvärden eller tillstånd av hyresnämnden, vilket innebär att den är otillåten. Upplåtelsen ska också ske med en hyra som överstiger skälig hyra enligt 55 § fjärde stycket. Straffansvar förutsätter att gärningen begåtts uppsåtligen. Straffet är böter eller fängelse i högst . Om brottet är ringa, ska inte dömas till straff. Vid bedömningen av om ett brott är ringa ska beaktas både i vilken utsträckning som andrahandshyran överstiger förstahandshyran och hur länge som andrahandsuthyrningen pågått. Om andrahandshyran överstiger förstahandshyran i mindre mån kan gärningen bedömas som ringa brott och alltså vara fri från straff. En riktpunkt bör vara att andrahandshyran ska överstiga förstahandshyran inklusive eventuella tillägg för möbler och nyttigheter med för att brottet inte ska anses som ringa. Om det är fråga om en enstaka otillåten andrahandsupplåtelse som pågått , dvs. en eller högst , kan likaså brottet anses som ringa. En gärning kan också bedömas som ringa brott och vara straffri om hyresgästen hade sådana beaktansvärda skäl för upplåtelsen som innebar att han eller hon hade kunnat få tillstånd till upplåtelsen av hyresnämnden (se 40 § hyreslagen). Beslut av hyresnämnden i frågor som avses i 11 § första stycket 5, 16 § andra stycket, 18 a–f §§, 18 h §, 23 § andra stycket, 24 a, 34, 36, 37, 49, 52, 54, 55 e, 62 eller 64 § får överklagas från den dag beslutet meddelades. Beslut av hyresnämnden i frågor som avses i 1 § sjätte stycket, 35, 40, 45 a, 56 eller 59 § får inte överklagas. får dock tillåta att ett beslut som avses i 35 eller 40 § får överklagas, om det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att överklagandet prövas av hovrätten. I paragrafen finns bestämmelser om överklagande av hyresnämndens beslut. I andra stycket anges vissa beslut som inte får överklagas, däribland beslut enligt 35 och 40 §§. 35 § hyreslagen gäller tillstånd till överlåtelse av hyresrätten för att genom byte få en annan bostad medan 40 § gäller tillstånd till upplåtelse av lägenhet i andra hand. Ändringen innebär att hyresnämnden får tillåta att beslut enligt 35 och 40 §§ får överklagas om det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att överklagande prövas av hovrätten. Motivet till förslaget finns i avsnitt 3.4.3 och 5.4.6. Ett förslag med samma lydelse har lämnats i promemorian Effektivare hyres- och arrendenämnder (Ds 2016:4). 1.Denna lag träder i kraft . 2.De nya bestämmelserna gäller även för hyresavtal som har ingåtts före ikraftträdandet om inte annat följer av 3–7. 3.12 kap. 35 och 40 §§ ska tillämpas i sina äldre lydelser om ansökan om tillstånd har kommit in till hyresnämnden före ikraftträdandet. 4.12 kap. 39 § ska tillämpas i sin äldre lydelse, om avtalet om vidareupplåtelse har ingåtts före ikraftträdandet. 5.Om avtal har ingåtts före ikraftträdandet om upplåtelse av bostadslägenhet i andra hand utan samtycke av hyresvärden eller tillstånd av hyresnämnden eller med en hyra som inte är skälig enligt 12 kap. 55 § fjärde stycket, ska 12 kap. 42 och 43 §§ tillämpas i sina äldre lydelser. 6.Om en hyresgäst har lämnat, tagit emot eller begärt särskild ersättning före ikraftträdandet, ska 12 kap. 42 och 43 §§ tillämpas i sina äldre lydelser. 7.I fråga om hyresavtal som har ingåtts före ikraftträdandet, ska 55 och 55 e §§ tillämpas i sina äldre lydelser. Det föreslås att de nya bestämmelserna träder i kraft . I punkten 2 anges att huvudregeln är att de nya bestämmelserna gäller även för hyresavtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Punkten 3 innebär att vid en ansökan om tillstånd till en överlåtelse av hyresrätten för byte av bostad enligt 35 § eller tillstånd till en andrahandsupplåtelse enligt 40 §, ska äldre bestämmelser tillämpas om ansökan har kommit in till hyresnämnden före ikraftträdandet. De nya tillståndsbestämmelserna ska tillämpas om ansökan kommit in efter ikraftträdandet. Sistnämnda gäller även om hyresavtalet ingåtts före ikraftträdandet. I 39 § regleras gränsen mellan tillståndspliktig andrahandsupplåtelse och upplåtelse till inneboende. Det har i punkten 4 angetts att äldre bestämmelser i 39 § ska tillämpas om avtalet om vidareupplåtelse har ingåtts före ikraftträdandet. Om en lägenhet otillåtet upplåtits i andra hand före ikraftträdandet, ska förverkandebestämmelserna i 42 och 43 §§ tillämpas i sina äldre lydelser enligt punkten 5. Samma sak gäller om en lägenhet upplåtits i andra hand med en oskälig hyra. I 42 § första stycket 4 har införts nya förverkandebestämmelser som gäller särskild ersättning för en hyreslägenhet. Bestämmelserna i punkten 6 innebär att äldre förverkandebestämmelser ska tillämpas om den särskilda ersättningen har lämnats, tagits emot eller begärts före ikraftträdandet. Av punkten 7 följer att bestämmelserna i 55 och 55 e §§, som bl.a. gäller vid andrahandsupplåtelse, ska tillämpas i sina äldre lydelser på avtal om andrahandsupplåtelser som har ingåtts före ikraftträdandet. SOU 1966:14 Ny hyreslagstiftning SOU 1976:60 Hyresrätt 1 SOU 2008:47 Frågor om hyra och bostadsrätt SOU 2017:37 Kvalificerad välfärdsbrottslighet Ds Ju 1976:1 PM om kartläggning av den s.k. svarta börshandeln med bostadslägenheter och av privat yrkesmässig bostadsförmedling i Ds 2016:4 Effektivare hyres- och arrendenämnder 1968:91 angående ny hyreslagstiftning 1973:23 med förslag till lag om ändring i jordabalken m.m. Prop. 1974:150 Riktlinjer för bostadspolitiken m.m. 1977/78:175 med förslag till hyresförhandlingslag 1983/84:137 med förslag till ändringar i hyreslagstiftningen Prop. 1987/88:120 om ändringar i m.m. 1987/88:146 om ändringar i lokalhyreslagstiftningen 1987/88:162 om hyran vid andrahandsupplåtelse av bostadslägenhet m.m. 1992/93:115 om ändringar i jordabalkens hyresregler Prop. 1994/95:23 Ett effektivare brottmålsförfarande Prop. 1997/98:46 Ändringar i hyreslagen m.m. 2001/02:41 Hyresgästinflytande vid ombyggnad och andra hyresrättsliga frågor 2002/03:80 Ny sambolag 2008/09:27 Ökade möjligheter till andrahandsuthyrning Prop. 2013/14:195 Stärkt besittningsskydd för utsatta hyresgäster 2016/17:131 Grovt fordringsbedrägeri och andra förmögenhetsbrott NJA 1979 s. 94 NJA 1990 s. 412 NJA 2001 s. 241 I-II NJA 2016 s. 540 BD 399/1989 , beslut i ärende ÖH 4479-02 (SÖH 337/2002) , beslut i ärende ÖH 8597-04 , dom i mål B 2932-05 , dom i mål B 2043-06 , beslut i ärende ÖH 10282-06 , beslut i ärende ÖH 9173-09 , beslut i ärende ÖH 4042-11 , beslut i ärende ÖH 5849-13 , beslut i ärende ÖH 5269-13 , beslut i ärende ÖH 5771-14 , beslut i ärende ÖH 2714-15 , beslut i ärende ÖH 9929-14 , beslut i ärende ÖH 253-15 , beslut i ärende ÖH 3912-15 , beslut i ärende ÖH 1107-15 , beslut i ärende ÖH 2607-15 , beslut i ärende ÖH 8592-15 , dom i mål T 10278-15 , beslut i ärende ÖH 9199-15 , dom i mål B 778-16 , beslut i ärende ÖH 5319-16 , beslut i ärende ÖH 5192-16 , beslut i ärende ÖH 8592-16 , beslut i ärende ÖH 680-17 Hovrätten över och , beslut i mål T 26-00 , dom i mål 730-04 i , beslut i ärende 334-05 i , beslut i ärende 8938-07 i , beslut i ärende 9578-07 i , beslut i ärende 11393-13 i , beslut i ärende 525-14 och 990-14 i , beslut i ärende 1818-14 i , beslut i ärende 3123-14 i , beslut i ärende 5946-14 i , beslut i ärende 6114-14 i , beslut i ärende 10071-14 i , beslut i ärende 8973-14 i , beslut i ärende 11458-15 i , beslut i ärende 109994-15 i , beslut i ärende 1339-16 i , beslut i ärende 390-17 , och , (1991), Hyresrätt som dellikvid. , (2008), Lägenhetsbyte och andrahandsuthyrning, andra upplagan. , och , (2015), Lägenhetsbyten och andrahandsuthyrning, tredje upplagan. (2015), Jordabalken. En kommentar till JB och anslutande författningar, (, zeteo.wolterskluwer.se). , m.fl. (2013), Hyra och annan nyttjanderätt till fast egendom, åttonde upplagan. Andrahandshyresmarknaden: hyror, utbud och institutioner, rapport 2015:39.