sou · H5B372 · 2017-09-27 00:00:00 — När det gäller resan som sådan följer däremot av be- stämmelsens ordalydelse att det ska finnas en koppling. Den gärning som ska vara kriminaliserad beskrivs som varje åtgärd av organisa- torisk eller underlättande art varigenom en person får hjälp med ”att resa” för terrorismsyften enligt artikel 9.1 och 9.2 a i direktivet. Med en medverkanslösning ska den medverkandes uppsåt givetvis omfatta såväl själva resan som avsikten med denna. När det gäller avsikten är det emellertid tillräckligt att uppsåtet omfattar att rese- nären har för avsikt att t.ex. begå särskilt allvarlig brottslighet. Med- verkan till resebrott enligt 5 b § rekryteringslagen förutsätter således inte att det kan fastställas en koppling till något specifikt eller kon- kret brott som resenären har för avsikt att begå. En medverkanslös- ning när det gäller artikel 10 bedöms mot denna bakgrund vara förenlig med artikel 13. 111 Förslag till och rådets direktiv om bekämpande av terrorism och om ersättande av rådets rambeslut /475/RIF om bekämpande av terrorism, Europeiska kommissionen, 2.12.2005 COM (2015) 625 final, s. 19. Se artikel 15 som i denna del anger att det, vad gäller de brott som avses i artikel 4 och avdelning III, inte heller ska vara nödvändigt att fastställa en koppling till ett specifikt terroristbrott eller, vad gäller de brott som avses i artiklarna 9–11, till ”specifika brott med anknytning till terroristverksamhet”. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … När det gäller sådana resegärningar som avses i artikel 4 i tilläggs- protokollet och artikel 9 i direktivet har i avsnittet närmast ovan gjorts bedömningen att de endast delvis är krimina- liserade i svensk rätt och att det därför behövs lagstiftning för att de bestämmelserna fullt ut ska vara genomförda. Förutsatt att den lagstiftningen, dvs. kriminaliseringen av terrorismresor, uppfyller in- strumentens krav kommer svensk rätt genom medverkansbestäm- melsen att motsvara instrumentens krav också när det gäller organi- serande eller annat underlättande av sådana resor. I avsnitt 8.2.5 lämnas förslag som innebär att straffbestämmel- sen om resa i 5 b § rekryteringslagen, för att uppfylla de krav på kriminalisering av terrorismresor som ställs i tilläggsprotokoll och direktiv, utvidgas till att omfatta den som reser eller påbörjar en resa till ett annat land (även medborgarskapsland) i avsikt att dels begå särskilt allvarlig brottslighet eller göra sig skyldig till förbere- delse, stämpling eller medverkan till sådan brottslighet, dels med- dela, hämta in eller ta emot instruktioner enligt 5 eller 5 a § i samma lag. Bestämmelsen ska inte gälla den som är svensk medborgare och som reser eller påbörjar en resa till . För det föreslagna rese- brottet döms till fängelse i högst . Den som organiserar eller på annat sätt vidtar åtgärder som underlättar terrorismresor kan därmed dömas för medverkan till ett sådant resebrott enligt 23 kap. 4 § . Som redovisats kan ett sådant ansvar träffa bl.a. den som främjat ett brott, dvs. en resa i terrorismsyfte, med råd eller dåd. Det kan innefatta psykiskt främjande som t.ex. att försöka förmå (anstifta) någon att företa en sådan resa. Straffansvaret om- fattar även medhjälp som kan bestå i att på annat sätt genom råd uppmuntra någon att resa eller bekräfta skälen för en sådan resa. Även fysiskt främjande omfattas, t.ex. underlättande genom att organisera resan eller förmedla kontakter här i eller på slut- destinationen. Främjandet behöver inte ha varit avgörande för resans genomförande. Därmed kan även åtgärder som endast i begränsad omfattning underlättat eller bidragit till att en resa genomförs ut- göra medverkan. En förutsättning för straffansvaret är givetvis att den medver- kandes uppsåt omfattar såväl själva resan som avsikten med denna, t.ex. att resenären har för avsikt att begå särskilt allvarlig brottslig- het eller självutbilda sig för sådan brottslighet. En ytterligare förutsätt- ning är att det har tillskapats ett medverkansobjekt, dvs. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … gärning som det är möjligt att medverka till. Det får emellertid anses vara sådana situationer som instrumenten avser att träffa. Sammanfattningsvis är de gärningar som ska utgöra brott enligt tilläggsprotokollets och direktivets bestämmelser om organiserande eller annat underlättande av resor för terrorismsyften kriminalise- rade genom möjligheterna att tillämpa medverkansbestämmelsen i 23 kap. 4 § i förhållande till kriminaliseringen av ter- rorismresor, givet att den kriminaliseringen uppfyller instrumentens kriminaliseringskrav. Det behövs därför inte någon särskild lagstift- ning för att bestämmelserna om organiserande eller annat under- lättande av resor för terrorismsyften ska vara genomförda. Bedömning: De gärningar som ska utgöra brott enligt tilläggs- protokollets och direktivets bestämmelser om finansiering av terrorism och försök därtill är endast i viss utsträckning krimi- naliserade i svensk rätt. Det behövs därför lagstiftning för att bestämmelserna fullt ut ska vara genomförda. Både tilläggsprotokollet och terrorismdirektivet innehåller krav på att finansiering av terrorism ska kriminaliseras. Som utvecklas nedan är kriminaliseringskravet i tilläggsprotokollet begränsat till finansiering av utlandsresor för terrorismsyften, medan kravet i direktivet om- fattar finansiering för att begå ett stort antal angivna brott eller bidra till att sådana brott begås. Av artikel 5 i tilläggsprotokollet följer en skyldighet för konven- tionsstaterna att vidta de åtgärder som fordras för att se till att finan- siering av utlandsresor för terrorismsyften är straffbelagd i dess natio- nella lagstiftning, när gärningen begås rättsstridigt och uppsåtligen. Med ”finansiering av utlandsresor för terrorismsyften” avses att, oavsett tillvägagångssätt och oavsett om detta görs direkt eller in- direkt, tillhandahålla eller samla in tillgångar som helt eller delvis gör det möjligt för en person att göra utlandsresor för terrorismsyften med vetskap om att tillgångarna helt eller delvis är avsedda att an- Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … vändas för ett sådant syfte. Med ”utlandsresor för terrorismsyften” avses, som tidigare angetts i avsnitt 7.3.7, att resa till en annan stat än den där resenären är medborgare eller har sin hemvist, i syfte att begå, medverka till eller delta i terroristbrott eller för att ge eller motta utbildning för terrorismsyften. Terrorismdirektivets krav på kriminalisering av finansiering av terrorism återfinns i artikel 11. Av artikeln följer att medlemsstater- na ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att tillhandahål- lande eller insamling av medel, oavsett metod, direkt eller indirekt, med avsikten att de ska användas eller med vetskap om att de helt eller delvis ska användas, för att begå något av de brott som avses i artiklarna 3–10 eller bidra till att något av dessa brott begås, utgör en straffbar gärning om den begås uppsåtligen.112 Direktivet kräver alltså att finansiering av terroristbrott (artikel 3), brott med an- knytning till en terroristgrupp (artikel 4), offentlig uppmaning till terroristbrott (artikel 5), rekrytering för terrorismsyften (artikel 6), tillhandahållande av utbildning för terrorismsyften (artikel 7), mot- tagande av utbildning för terrorismsyften (artikel 8), resor för ter- rorismsyften (artikel 9) och organiserande eller annat underlättande av resor för terrorismsyften (artikel 10), liksom finansiering av med- verkan till sådana gärningar, ska vara straffbart. Med ”medel” avses enligt direktivets artikel 2.1 tillgångar av alla slag, både materiella och immateriella, lösa och fasta, oberoende av hur de anskaffats, samt juridiska dokument och instrument av alla slag, även i elektronisk eller digital form, som styrker äganderätten till eller rättigheter knutna till sådana tillgångar, inbegripet men inte begränsat till bankkrediter, resecheckar, bankcheckar, betalnings- ordrar, andelar, värdepapper, obligationer, växlar och remburser. Som artikeln är utformad kan medlen komma från en källa eller från olika källor genom någon form av insamling som organiseras av en eller flera fysiska eller juridiska personer. För att en gärning ska utgöra brott enligt artikel 5 i tilläggsproto- kollet behöver ett terroristbrott inte ha begåtts (artikel 9 i tilläggs- protokollet och artikel 8 i terrorismkonventionen). 112 Som framgått ovan är de gärningar som ska kriminaliseras enligt direktivets straffbestäm- melser i artiklarna 3–10 inte fullt ut kriminaliserade i svensk rätt. Behov av lagstiftning har även konstaterats i vissa delar. I den mån kriminaliseringskraven enligt artiklarna uppfylls, gäller att kraven såvitt avser straffbestämmelserna enligt de artiklar som hänvisar till dem också uppfylls. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … för finansiering av terrorism krävs enligt direktivet inte att ett terroristbrott faktiskt har begåtts (artikel 13, första ledet). Vidare krävs det för straffbarhet för finansiering av terroristbrott (artikel 3), brott med anknytning till en terroristgrupp (artikel 4) eller terro- rismresor (artikel 9) inte heller att medlen faktiskt, helt eller delvis, används för att begå eller bidra till något av de brotten, och det ska inte heller krävas att gärningsmannen känner till för vilket specifikt brott som medlen ska användas (artikel 11.2). För straffansvar för finansiering av angivna brott är det således tillräckligt att det före- ligger uppsåt till att ett sådant brott förr eller senare ska komma till stånd. Se mer om dessa bestämmelser nedan i avsnitt 7.3.11. Direktivets uttryck ”bidra till att brott begås” får, vilket tidigare framhållits, anses motsvara begreppet ”medverka till brott” enligt 23 kap. 4 § . Kriminaliseringskravet som rör finansiering av terrorism omfattar således både finansiering av vissa angivna gärningar och finansiering av medverkan till sådana gärningar. Direktivets krav på kriminalisering av terrorismfinansiering är, som även framgått ovan, mer långtgående än tilläggsprotokollets krav och kompletterar och rådets direktiv (EU) 2015/849 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism. I direktivet understryks att de alltmer omfattande kopplingarna mellan organi- serad brottslighet (exempelvis olaglig handel med olika varor, män- niskohandel, beskyddarverksamhet och utpressning) och terrorist- grupper utgör ett allt större säkerhetshot mot unionen (skäl 13). Syftet med den långtgående kriminaliseringen är även att upplösa de stödstrukturer som gör det lättare att begå terroristbrott (skäl 14). Vidare anges det i direktivet att tillhandahållande av materiellt stöd till terrorism genom personer som utför eller agerar som mellan- händer vid tillhandahållande av eller rörlighet för tjänster, tillgångar och varor bör vara straffbart som medhjälp till terrorism eller som finansiering av terrorism om det sker i vetskap om att dessa trans- aktioner eller vinningen av dem är avsedda att helt eller delvis använ- das för terrorismsyften eller kommer att gagna terroristgrupper (skäl 15). Det agerande som avses omfattar bl.a. handelstransak- tioner som medför införsel till eller utförsel från unionen, såsom försäljning, förvärv eller utbyte av ett kulturföremål av arkeologiskt, konstnärligt, historiskt eller vetenskapligt intresse som på olaglig väg Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … har bortförts från ett område som kontrollerades av en terrorist- grupp för bortförandet. Bestämmelserna om finansiering av terrorism är mer långtgående än tidigare krav på kriminalisering Finansiering av terroristbrott och brott med anknytning till en terroristgrupp m.m. (direktivets artiklar 3 och 4) Direktivets krav på kriminalisering av finansiering av terroristbrott och av brott med anknytning till en terroristgrupp (artiklarna 3 och 4) motsvaras till viss del av de kriminaliseringskrav som finns i artikel 2 i finansieringskonventionen och i FATF:s rekommendation 5, se avsnitt 3.1.5. Direktivet är dock något mer långtgående än dessa in- strument, eftersom det, som tidigare framhållits, utöver krav på straff- ansvar för finansiering för att begå vissa angivna brott även upp- ställer krav på att bl.a. finansiering av medverkan till sådana brott ska vara straffbart. Direktivet kräver alltså i denna del även straff- ansvar för finansiering av 1) medverkan till terroristbrott, 2) brott med anknytning till en terroristgrupp och 3) medverkan till brott med anknytning till en terroristgrupp. Med brott med anknytning till en terroristgrupp avses att leda en terroristgrupp och att delta i en ter- roristgrupps verksamhet i vissa fall, se avsnitt 7.3.2. Finansiering av terrorismresor m.m. (tilläggsprotokollets artikel 5 och direktivets artikel 9) Vidare motsvaras tilläggsprotokollets och direktivets krav på krimi- nalisering av finansiering av terrorismresor (tilläggsprotokollets artikel 5 respektive direktivets artikel 9) till viss del av artikel 6 b i resolution (2014). Även i denna del är direktivets kriminalise- ringskrav mer långtgående, eftersom det även kräver att finansiering av medverkan till terrorismresor ska vara straffbart. Finansiering av övriga brott m.m. (direktivets artiklar 5–8 och 10) Direktivets krav på finansiering av övriga självständiga brott i direk- tivet liksom av medverkan till sådana brott är helt nytt. Direktivet kräver således att finansiering av offentlig uppmaning till terrorist- brott (artikel 5), rekrytering för terrorismsyften (artikel 6), tillhanda- Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … hållande av utbildning för terrorismsyften (artikel 7), mottagande av utbildning för terrorismsyften (artikel 8) och organiserande eller annat underlättande av resor för terrorismsyften (artikel 10), liksom finansiering av medverkan till sådana gärningar, ska vara straffbart. I sammanhanget bör noteras att de gärningar som ska utgöra brott enligt direktivets bestämmelser om organiserande eller annat under- lättande av resor för terrorismsyften är kriminaliserade genom med- verkan till terrorismresor, se avsnitt 7.3.8. Finansiering av medverkan till exempelvis en sådan gärning utgör därför i svensk rätt finansie- ring av medverkan till medverkan till terrorismresor. Medhjälp, anstiftan och försök till finansiering av terrorism Som följer av artikel 14.1 och 14.2 innehåller direktivet även krav på att medlemstaterna ska kriminalisera medhjälp och anstiftan till finansiering av terrorism. Det finns också ett krav på kriminalisering av försök i direktivets artikel 14.3. Även dessa kriminaliseringskrav är nya, med undantag för försök till finansiering av terroristbrott (artikel 3) som bygger på regleringen bl.a. i finansieringskonven- tionen. Tilläggsprotokollet och direktivets bestämmelser om finansiering av terrorism och försök därtill är endast i viss utsträckning kriminaliserade i svensk rätt Finansiering av terroristbrott och brott med anknytning till en terroristgrupp m.m. (direktivets artiklar 3 och 4) Finansieringskonventionens artikel 2, FATF:s rekommendation 5 och artikel 6 b i resolution (2014) har genomförts i svensk rätt genom finanseringslagen och ändringar i denna.113 Av 3 § finanseringslagen följer ett straffansvar för den som samlar in, tillhandahåller eller tar emot pengar eller annan egendom i syfte att egendomen ska användas eller med vetskap om att den är avsedd att användas antingen för att begå särskilt allvarlig brottslighet (3 § första stycket 1) eller av en person eller en sammanslutning av personer som begår särskilt allvarlig brottslighet eller gör sig skyldig 2001/02:149 s. 25 f. och prop. 2015/16:78 s. 20 f. och s. 45 f. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … till försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till sådan brotts- lighet (3 § första stycket 2). Straffet är fängelse i högst , eller om brottet är grovt, fängelse i lägst och högst . I ringa fall ska emellertid inte dömas till ansvar. Vad som utgör särskilt allvarlig brottslighet definieras i 2 § finan- sieringslagen och avser bl.a. terroristbrott enligt 2 § terroristbrotts- lagen. Direktivets krav på kriminalisering av finansiering av terrorist- brott (artikel 3) är således uppfyllt genom 2–4 §§ finansierings- lagen. Som framgått ovan uppställer emellertid direktivet även krav på kriminalisering av finansiering för att bidra till att sådant brott begås. Någon sådan kriminalisering, som alltså i svensk begreppsbild- ning får anses motsvara finansiering av medverkan till nämnda brott, finns inte i svensk rätt. Kriminaliseringskravet bedöms inte heller fullt ut vara uppfyllt genom regleringen i 3 § första stycket 2 finan- sieringslagen (dvs. finansiering av en person eller en sammanslut- ning av personer som begår särskilt allvarlig brottslighet eller gör sig skyldig till försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till sådan brottslighet). Bestämmelsen tar sikte på finansiering av enskilda terrorister eller terroristorganisationer oavsett syfte med finansie- ringen (jfr finansiering av terroristhandlingar) och avgränsar på så sätt mottagarkretsen.114 Den kan därför inte ensam anses täcka det aktuella kriminaliseringskravet, dvs. finansiering av medverkan till terroristbrott. Det finns därför behov av lagstiftning i denna del. Direktivets krav på kriminalisering av finansiering av brott med anknytning till en terroristgrupp (artikel 4) och av medverkan till så- dant brott är uppfyllt i svensk rätt i vissa fall om samtliga förut- sättningar enligt 3 § första stycket 2 finansieringslagen, som beskrivits ovan, föreligger. Det måste då vara fråga om finansiering av en person eller en sammanslutning av personer som gör sig skyldig till försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till särskilt allvarlig brotts- lighet. Av motsvarande skäl som angetts ovan bedöms emellertid inte heller kriminaliseringskravet i denna del fullt ut uppfyllas genom angiven reglering. Det finns därför behov av lagstiftning även här. 114 Som följer av direktivets inledande skäl 38 bör det noteras att humanitär verksamhet som bedrivs av opartiska humanitära organisationer som erkänns av internationell rätt, inklusive internationell humanitär rätt, inte omfattas av terrorismdirektivet. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … Finansiering av terrorismresor m.m. (tilläggsprotokollets artikel 5 och direktivets artikel 9) Terrorismresor omfattas inte av definitionen av särskilt allvarlig brottslighet 2 § finansieringslagen, även om sådant straffansvar undan- tagsvis kan aktualiseras i fall då en terrorismresa utgör ett led i eller en förutsättning för att genomföra särskilt allvarlig brottslighet. Finansiering av terrorismresor regleras i stället särskilt i 3 a § finan- sieringslagen, som infördes den 1 april 2016.115 Av den bestämmelsen följer att den som samlar in, tillhandahåller eller tar emot pengar eller annan egendom i syfte att egendomen ska användas eller med vetskap om att den är avsedd att användas för en sådan resa som avses i 5 b § rekryteringslagen döms till fängelse i högst . I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Bedömningen görs att tilläggsprotokollets och direktivets be- stämmelser om finansiering av terrorismresor (artikel 5 respektive artikel 9) är uppfyllda genom 3 a § finansieringslagen, givet att även instrumentens krav på kriminalisering av terrorismresor uppfylls (se avsnitt 7.3.7). Som framgått ovan uppställer direktivet emellertid även i denna del krav på kriminalisering av finansiering för att med- verka till terrorismresor. Någon sådan motsvarande kriminalisering finns inte i svensk rätt. I vissa fall då någon med uppsåt att utföra eller främja brott tar emot eller lämnar pengar eller annat som be- talning för ett brott eller för att täcka kostnaderna för utförande av det skulle möjligen straffansvar för förberedelse till terroristbrott kunna aktualiseras.116 Straffansvaret är i dessa fall begränsat till finan- sieringsåtgärder med uppsåt att utföra eller främja terroristbrott och omfattar således inte samtliga resor som avses i direktivets artikel 9. Långt ifrån alla resor finansieras dessutom av någon annan än rese- nären själv. I dessa fall är förberedelsebestämmelsen inte heller tillämplig. Motsvarande bedömning görs för stämpling till terrorist- brott.117 Kriminaliseringskraven är således inte fullt ut uppfyllda genom reglerna om ansvar för förberedelse och stämpling. Det finns därför behov av lagstiftning i även denna del. 2015/16:78 och SOU 2015:63. 2015/16:78 s. 21 f. och SOU 2015:63 s. 73. 2015/16:78 s. 21 f. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … Finansiering av övriga brott m.m. (direktivets artiklar 5–8 och 10) När det gäller finansiering av offentlig uppmaning, rekrytering, till- handahållande av utbildning, mottagande av utbildning och organi- serande eller på annat sätt underlättande av resor för terrorismsyften (artiklarna 5–8 och 10 i direktivet) kan inledningsvis konstateras att sådana gärningar generellt sett inte omfattas av straffansvar enligt 2 och 3 §§ finansieringslagen, eftersom de inte omfattas av defini- tionen av särskilt allvarlig brottslighet (jfr emellertid vad som sägs härom i avsnittet ovan om bl.a. 2 § första stycket 2 finansierings- lagen). Kriminaliseringskraven är således inte uppfyllda genom be- stämmelserna i finansieringslagen. Som angetts ovan bedöms inte kriminaliseringskraven för finan- siering av medverkan till terrorismresor fullt ut vara uppfyllda genom reglerna om ansvar för förberedelse av eller stämpling till terrorist- brott. Motsvarande bedömning görs för finansiering av de brott som är av intresse här. Vidare kan ansvar för förberedelse eller stämpling för aktuella gärningar (direktivets artiklar 5–8 och 10) inte aktualiseras, eftersom varken gällande rätt eller den lagstiftning som föreslås i kapitel 8 omfattar ett sådant straffansvar. Sammanfattningsvis kan konstateras att svensk rätt inte uppfyller direktivets krav på kriminalisering i dessa delar. Det finns därför behov av lagstiftning. Medhjälp, anstiftan och försök till finansiering av terrorism (direktivets artikel 14) Direktivets krav på kriminalisering av medhjälp och anstiftan till finansiering av terrorism behandlas i avsnitt 7.3.12. Som redovisas där saknas behov av lagstiftning i de delarna, givet att tilläggsproto- kollets och direktivets krav på kriminalisering av de finansierings- gärningar som instrumenten omfattar uppfylls. Kravet på kriminalisering av försök i direktivets artikel 14.3 är, som ovan konstaterats, med undantag för försök till finansiering av terroristbrott (artikel 3) nytt och omfattar samtliga fall av finansie- ring av terrorism enligt artikel 11. I svensk rätt regleras straffansvar för försök till finansiering i 4 § finansieringslagen. Bestämmelsen omfattar endast brott enligt 3 § samma lag. Straffansvaret för försök är således enligt gällande rätt Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … begränsat till fall av finansiering för att begå särskilt allvarlig brotts- lighet (3 § första stycket 1) och finansiering av en person eller en sammanslutning av personer som begår särskilt allvarlig brottslig- het eller gör sig skyldig till försök, förberedelse, stämpling eller med- verkan till sådan brottslighet(3 § första stycket 2), dvs. finansiering av terroristhandlingar, enskilda terrorister eller terroristorganisa- tioner. Direktivets krav på kriminalisering av försök till finansiering av terroristbrott (artikel 3) är alltså uppfyllt, men det saknas straff- bestämmelser för försök till finansiering för att antingen begå något av de övriga brott som direktivet hänvisar till (artiklarna 4–10) eller medverka till sådana brott. Behov av lagstiftning finns således.