sou · H5B35 · 2017-02-01 00:00:00 — För att samordna de sociala trygghetssystemen i Europeiska unionen (EU) valde man en förordning, och rådets för- ordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen (förordning 883/2004)1. En förordning är bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.2 Den rättsliga grunden för förordning 883/2004 är huvudsakligen artikel 48 i För- draget om Europeiska unionens funktionssätt (härefter EUF-för- draget) om att samordna den sociala tryggheten för att säkerställa den fria rörligheten för arbetstagare. har uttalat att sam- ordning inte innebär någon harmonisering av de olika medlems- staternas sociala trygghetssystem och syftar inte heller till att skapa ett enhetligt europeiskt socialt trygghetssystem.3 Att säkerställa den fria rörligheten för arbetstagare, egenföretagare och de med liknande rättsliga ställning är den ursprungliga vägledande principen. Det är också anledningen till att artikel 45 i EUF-fördraget har tillämpats i för att tolka samordningsbestämmelserna. Artikel 48 i EUF-fördraget ska förhindra att den nationella lagstiftningen inom området för den sociala tryggheten hindrar den fria rörligheten, främst för arbetstagare och egenföretagare. hade de dåvarande sex medlemsstaterna förhandlat fram en förordning för att underlätta och främja den fria rörligheten av arbetskraft i . Dessa sex medlemsstater hade liknande sociala 1EUT L 166, 30.4.2004, s. 1. 2Artikel 288 EUF-fördraget. 3EU-domstolens dom Kommission v. , C-562/10, ECLI:EU:C:2012:442. Dock kan det noteras att artikel 153 EUF-fördraget kan öppna upp för en viss harmoniering av social trygghets- systemen. Se , M. och Cornelissen, R. (2015). , A Commentary o EU regulations 883/2004 and 987/2009, Nomos, C.H. , , s. 34. Förordningen om samordning av de sociala trygghetssystemen trygghetssystem, vilka var utformade enligt Bismarckmodellen.4 Rådet antog två förordningar om social trygghet för migrerande arbetare, förordning (EEG) nr 3 av om social trygghet för migrerande arbetare och förordning (EEG) nr 4 av som innehöll tillämpningsförfaranden och tilläggs- bestämmelser till förordning nr 35 för att samordna den sociala tryggheten för arbetstagare i dessa medlemsstater. I början av 1970- talet ersattes dessa två förordningar av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlem- mar flyttar inom gemenskapen6 och rådets förordning (EEF) nr 574/72 av om tillämpningen av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när an- ställda eller deras familjer flyttar inom gemenskapen.7 Förordning 1408/71 ansågs av många vara krånglig och svår att tillämpa, varför en modernisering efterfrågades. Den Europeiska kommissionen kom 1998 med det förslag som sedan diskuterades och förhandlades fram till sista då förordningen 883/2004 an- togs. Från gäller främst förordning 883/2004 och Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) 987/2009 av den 16 sep- tember 2009 om tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen (för- ordning 987/2009).8 tillämpas dessa förordningar även i och staterna i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) (, och ).9 Eftersom det finns en omfattande rättspraxis främst om förordning 1408/71 och att histori- ken är viktig för att förstå de tillämpningsproblem som finns och som kan uppstå kommer även förordning 1408/71 att finnas med i redo- 4Se kapitel 3, för en beskrivning av Bismarcksystemet. 5EGT nr 30, 16.12.1958. 6EGT L 149, , s. 2. 7EGT L 74, 27.3.1973, s. 1. 8EUT L 284, 30.10.2009, s. 1. 9Gäller även genom beslut nr 1/12 av gemensamma kommittén som inrättats genom avtalet mellan europiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Schweiziska eds- förbundet, å andra sidan, om fri rörlighet för personer av om ersättande av bilaga II (samordningen av social trygghetssystemen) till avtalet (2012/195/EU). Och EES-staterna genom gemensamma EES-kommitteens beslut nr 76/2001 av om ändring av bilaga VI (social trygghet) och protokoll 37 till EES- avtalet. Förordningen om samordning av de sociala trygghetssystemen Dessutom har förordning 1408/71 fortfarande betydelse när det gäller tredjelandsmedborgare. Det finns vidare övergångsregler i förordning 883/2004 som inne- bär att den tidigare förordningen 1408/71 kan fortsätta att gälla . En person som omfattas lagstiftningen i en med- lemsstat enligt bestämmelserna i förordning 1408/71 och en annan enligt förordning 883/2004 kan fortsätta att omfattas av lagstift- ningen i den medlemsstat som pekades ut enligt 1408/71 under för- utsättning att det är en oförändrad situation och personen inte själv ansöker om att bli omfattad av lagstiftningen i den stat som är tillämplig enligt förordning 883/2004.10 Därefter kommer det i förevarande kapitel närmare att redogöras för vem som omfattas av förordningen (personkretsen) och vilka sakområden samt principer som gäller. Att en person omfattas av personkretsen, att förmånerna faller inom den materiella omfatt- ningen och att det är en gränsöverskridande situation11 är förutsätt- ningar för att förordning 883/2004 ska bli tillämplig. En person ska som huvudregel endast omfattas av en stats lagstiftning och för att undvika lagkonflikter där en person berörs av flera staters system finns bestämmelser i förordning 883/2004 om tillämplig lag som pekar ut en behörig stat. Varje medlemsstat har fortsatt rätt att utforma sina egna sociala trygghetssystem och syftet med den EU-rättsliga regleringen är en- bart att samordna medlemstaternas olika sociala trygghetssystem, så att den fria rörligheten kan förverkligas. Bestämmelserna kan inne- fatta krav på medlemsstaterna att anpassa sin nationella lagstiftning på så sätt att den nationella lagstiftningen inte står i strid med unions- rätten. Syftet är däremot inte att harmonisera de olika staternas system, det vill säga att få dem mer lika. 10Artikel 87.8 i förordning 883/2004. 11Jämför med förordning 1231/2010 artikel 1 där det framgår ”inte befinner sig i en situation som i alla avseenden är begränsad till en enda medlemsstat. Artikel 2 i förordning 883/2004. Se även , M. och Cornelissen, R. (2015). , A Commentary o EU regulations 883/2004 and 987/2009, Nomos, C.H. , , s. 74. Förordningen om samordning av de sociala trygghetssystemen Samordningsförordningen /71 omfattade till en början enbart arbetstagare och utvecklades till att omfatta egenföretagare, offentligt anställda och studenter. I förordning 883/2004 omfattar personkretsen medborgare i en medlemsstat, statslösa och flyktingar som är bosatta i en medlemsstat och som omfattas eller har omfattats av lagstiftningen12 i en eller flera medlemsstater, samt deras familje- medlemmar.13 Förordningen tillämpas även för efterlevande till per- soner som har omfattats av lagstiftningen i en eller flera medlems- stater, oavsett dessa personers medborgarskap, om deras efterlevande är medborgare i en medlemsstat eller är statslösa eller flyktingar som är bosatta i en medlemsstat.14 Samordningsförordning 883/2004 omfattar alla som är medbor- gare i en medlemsstat. För dem som inte är arbetstagare är det i stället avgörande för att fastställa behörig stat i vilken medlemsstat personen anses bosatt.15 Initialt omfattade förordning 1408/71 ekonomiskt aktiva personer men genom över tiden allt mer vidsträckta tolkning av begreppet anställd kom allt fler kategorier att i praktiken omfattas av förordningens bestämmelser. Detta innebar att även de som hade omfattats av ett lands sociala trygghetssystem som gällde anställda föll in under personkretsen. Således kunde även grupper som pensionärer och arbetssökande omfattas av personkretsen.16 När samordningsförordningen /71 antogs fanns det i de stater som då var medlemmar i gemenskapen (EG), sociala trygghetssystem där en icke ekonomiskt aktiv person kunde få till- gång till arbetsbaserade sociala trygghetssystem genom sin arbetande familjemedlem. Mot denna bakgrund är det således inte anmärknings- värt att även familjemedlemmar kom att omfattas av förordningens personkrets. Enligt rättspraxis kunde de ta del av härledda förmåner, det vill säga förmåner som inte förutsatte att de var individuellt 12Av definitionerna i artikel 1 l i förordning 883/2004 är det i förhållande till varje medlemsstat, de lagar, författningar och övriga tillämpningsbestämmelser som rör de grenar av social trygghet som avses i artikel 3. Det kan vara lagstiftningen i eller system. 13Artikel 2 i förordning 883/2004. 14Artikel 2.2 i förordning 883/2004. 15Artikel 2 och artikel 11.3 e i förordning 883/2004. 16EU-domstolens dom , C-75/63 ECLI:EU:C:1964:19. SOU 2017:05 Förordningen om samordning av de sociala trygghetssystemen försäkrade.17 I förhållande till familjeförmånerna, som exempelvis barnbidrag, har familjemedlemmarna dock fått en särskilt stark ställ- ning eftersom att har ansett att det inte är relevant vem i familjen som är mottagare av en förmån utan det är en förmån till familjen som enhet.18 En person som rört sig över nationsgränserna faller in under per- sonkretsen i förordning 883/2004. Det är alltså avgörande att det är en gränsöverskridande situation för att förordningen ska bli tillämp- lig. Det kan till exempel handla om en arbetstagare som har flyttat från en medlemsstat till en annan. Det kan även handla om gränsöver- skridande situationer för personer med medborgarskap i en annan medlemsstat som behöver nödvändig vård under tillfällig vistelse i ett annat land.19 Kravet på att omfattas eller har omfattats av lagstiftningen i ett eller flera medlemsstater innebär att den som är eller har varit om- fattad av lagstiftningen i någon medlemsstat omfattas av person- kretsen. När det gäller lagstiftning avses de grenar av den sociala tryggheten som nämns i artikel 3 i förordning 883/2004.20 Kravet på medborgarskap innebär att personen ska vara med- borgare i en EU-medlemsstat, EES-stat eller . De som är medborgare i en EU-stat omfattas av förordningen även om de inte är bosatta inom EU. Bosättningskravet gäller därför endast för statslösa (EU) nr 1231/2010 av förordning (EG) nr 883/2004 och förordning (EG) nr 987/2009 till att gälla de tredje- landsmedborgare som enbart på grund av sitt medborgarskap inte 17Individuellt försäkrad är en person för arbetslöshetsförmåner, se dom Kermaschek ,C-40/76 ECLI:EU:C:1976:157. 18EU-domstolens som i de förenade målen Hoever och Zachow, C-245/94 och 213/94, ECLI:EU:C:1996:379. 19Fuchs, M. och Cornelissen, R. (2015). , A Commentary o EU regulations 883/2004 and 987/2009, Nomos, C.H. , s. 37. 20Pennings, F. (2015). , Intersentia s. 39. 21Se artikel 90.1 c i förordning 883/2004. tillämpar 883/2004 och EES-staterna . Se Pennings, F. (2015). , Inter- s. 39. I dom Khalil-målet, C-95/99, ECLI:EU:C: 2001:532, hänvisas till (som är ratificerad av de sex första medlemsstaterna) som stadgar att staterna måste tillförsäkra flyktingar som lagligen vistas i territoriet att bli behandlade på samma sätt som medborgare, inom området för social trygghet. Samma princip finns för statslösa i konventionen. Förordningen om samordning av de sociala trygghetssystemen omfattas av dessa förordningar22 (förordning 1231/2010) medför att förordning 883/2004 även gäller för tredjelandsmedborgare som är lagligen bosatta i en EU-stat och att minst två medlemsstater är inblandade. Denna omfattar även deras familjemedlemmar och efterlevande under förutsättning att dessa är bosatta i och är undantagna från dessa regler rörande tredjelands medborgare. Frågan vad som menas med lagligen vistas, är inte definierat i förordning 1231/2010.24 Förordning 1231/2010 är inte tillämplig i och . har accepterat rådets förordning (EG) nr 859/2003 om utvidgning av bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1408/71 och förordning (EEG) nr 574/72 till att gälla de med- borgare i tredje land som enbart på grund av sitt medborgarskap inte omfattas av dessa bestämmelser (förordning 859/2003).25 Förord- ning 859/2003 fortsätter att gälla. Det innebär också att förord- ning 1408/71 fortsätter att vara tillämplig för tredjelandsmedborgare när är en av de inblandade medlemsstaterna.26 Det- samma gäller för EES-staterna och Schweiz.27 Varken förord- ningen 859/2003 eller 1231/2010 har antagits av dessa länder och är därför inte tillämpliga i , , (se vidare kapitel 12). 22EUT 2010 L 344/1, 29.12.2010. 23Det är relevant i fall där en tredjelandsmedborgare rör sig från ett EU-land till ett annat men familjen blir kvar i den första EU-staten. Se , M. och Cornelissen, R. (2015). , A Commentary o EU regulations 883/2004 and 987/2009, Nomos, C.H. , s. 38. 24Pennings, F. (2015). 25EGT L 124, 20.05.2003. 26Artikel 90.1 a i förordning 883/2004. 27Överenskommelsen omfattar inte förordning 859/2003 respektive förordning 1231/2010. EGT L 114, 30.4.2002, p. 6–72. Det finns ett rättsfall som belyser frågan om för- ordningen är tillämplig för tredjelandsmedborgare som bor i och arbetar i . konstaterade att för att bestämmelserna i förordning 1408/71 ska vara tillämpliga för tredjelandsmedborgaren och dennes familjemedlemmar måste två villkor vara uppfyllda. De måste vistas lagligen i landet och det måste vara en gränsöverskridande situation. Makarna hade tyskt uppehållstillstånd därför var det första kravet var uppfyllt. När det gäller det andra villkoret, att det måste röra mer än en medlemsstat har förbundit i ett avtal, att tillämpa bestäm- melserna i förordning 1408/71, men det framgår inte uttryckligen däri att även förord- ning 859/2003 omfattas. Det andra villkoret var inte uppfyllt och förordningen var inte tillämplig i den situation som tredjelandsmedborgaren befann sig i. behövde alltså inte tillämpa förordning 1408/71 på arbetstagaren och hans familjemedlem, Jfr även dom Xhymshiti, C-247/09, ECLI:EU:C:2010:698. Förordningen om samordning av de sociala trygghetssystemen Personkretsen omfattar inte enbart medborgare utan även familje- medlemmar och efterlevande. Familjemedlemmar och efterlevande behöver inte vara medborgare i EU. Genom att personkretsen ut- vidgats i förordning 883/2004 torde det dock finnas mindre behov att stödja sig på förordningen i egenskap av familjemedlem än vad som är fallet med förordning 1408/71. En person som självständigt omfattas av förordningen är nämligen inte att anse som familjemedlem. För en person som endast har varit bosatt i en stat där tillhörigheten till social trygghetssystemet bygger på arbete kan dock ställningen som familjemedlem alltjämt vara viktig. Den kan också vara av betydelse för tredjelandsmedborgare i vissa fall. De tredjelandsmedborgare som rör sig mellan medlemsstater omfattas självständigt av förord- ningen.28 Familjemedlemmar och efterlevande till EU/EES-medbor- gare omfattas av förordning 883/2004 som familjemedlemmar oavsett deras nationalitet.29 Regleringen har minskat i betydelse med anled- ning av införandet av förordning 1231/2010.30 När de gäller definitionen av familjemedlemmar hänvisar för- ordningen till definitionen av familjemedlem i den behöriga statens lagstiftning. Det är lagstiftningen i det sociala trygghetssystemet i den stat som betalar ut förmånen som bestämmer vem som är familje- medlem. När det gäller förmånerna, sjukdom, moderskap, liknande fader- skapsförmåner, är familjemedlemsbegreppet definierat i förord- ning 883/2004. Det är lagstiftningen i den stat där personen i fråga är bosatt som avgör vem som är att anse som familjemedlem.31 För tillgång till exempelvis hälso- och sjukvård är familjemedlemmarna berättigade till förmåner i bosättningsstaten, även om annan stat är behörig och ansvarar för kostnaderna.32 Familjemedlemmar eller efterlevande kan inte ta del av förmåner som förutsätter att de är individuellt försäkrad, som till exempel 28Holm, E. (2010). Fri rörlighet för familjer, en normativ analys av föräldrapenningen och EU- rätten, Juristförlaget i . 29Artikel 2.2 i förordning 883/2004. 30Pennings, F. (2015). , Intersentia s. 49. Se även , M. och Cornelissen, R. (2015). , A Commentary o EU regulations 883/2004 and 987/2009, Nomos, C.H. , s. 77. 31Artikel 1 i 1, ii förordning 883/2004. 32Artikel 17 i förordning 883/2004. Förordningen om samordning av de sociala trygghetssystemen arbetslöshetsförmåner.33 Familjemedlemmar har en särskilt stark ställning i förordning 883/2004 när det gäller tillgång till familje- förmåner. praxis innebär att det inte är relevant vem i familjen som är mottagare av förmånen.34 Förordning 883/2004 ska tillämpas på all lagstiftning som rör grenar av den sociala tryggheten inom förordningens sakområden.35 I förord- ning 883/2004 görs en uppräkning av vilka sakområden (uttrycks även som sociala risker och förmånskategorier) inom social trygghet36 som ska samordnas.37 Dessa är följande: Förmåner vid moderskap och likvärdiga förmåner vid faderskap Förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdom Förmåner vid förtida pensionering 33Se exempelvis dom Kermaschek, C-40/76, ECLI:EU:C:1976:157. EU- domstolens dom Cabanis-Issarte, C-308/93, ECLI:EU:C:1996:169. 34EU-domstolens dom i de förenade målen Hoever and Zachow, C-245/94 och C-312/94, ECLI:EU:C:1996:379. 35EU-domstolens dom Hosse, C-286/03, ECLI:EU:C:2006:125. 36Det kan finnas tveksamheter om hur termen social trygghet ska tolkas. har uttalat att en förmån ses som en social trygghetsförmån om den kan beviljas utan individuell och skönsmässig bedömning av personens personliga behov och att förmånen hänför sig till någon av förordningens sakområde. 37Artikel 3 i förordning 883/2004. Det nämns ibland om sociala risker och sådana risker som täcks av social tryggheten. Riskerna i 883/2004 är baserade på de sociala risker som anges i konvention 102 (om minimistandard för social trygghet antagen i . För utförligare diskussion se , D. (2006). : An Introduction to the Basic Principles, Kluwer. Se även betänkandets kapitel 9. Förordningen om samordning av de sociala trygghetssystemen Om en förmån faller utanför förordningens sakområden är inte förordningen tillämplig. Förteckningen är uttömmande och det inne- bär att en gren av social trygghet som inte nämns inte heller omfattas. Detta gäller även om den ger förmånstagaren en i lag fastställd ställ- ning som medför rätt till en förmån.38 I förordningen görs undantag för socialhjälp och medicinsk hjälp samt förmåner där en medlems- stat tar på sig ansvaret för personskador och lämnar ersättning, exempelvis till krigsoffer.39 Det finns särskilda icke-avgiftsfinansierade kontantförmåner som är en blandning av social trygghet och socialt bistånd. Dessa omfattas av förordningen, men kan vara undantagna från export och utges i bosättningsstaten. Vilka nationella förmåner som avses i de olika medlemsstaterna redovisas i förordningens bilaga X. För del är äldreförsörjningsstöd samt bostadstillägg till pensionärer undan- tagna från samordningsbestämmelserna och kan inte heller exporteras till andra medlemsstater.40 Förordningen tillämpas på all nationell lagstiftning för social trygg- het oberoende av om medlemsstatens sociala trygghetssystem är avgiftsfinansierat eller inte.41 Med lagstiftning avses en medlemsstats lagar, författningar och övriga tillämpningsbestämmelser som rör social trygghet.42 De olika förmånskategorierna i avdelning III i förordningen är in- delade i kapitel. I enlighet med artikel 9 i förordningen klassificerar medlemsstaterna vilka förmåner som ska ingå i de olika kapitlen. EU- domstolen menar att det är förmånens innehåll som är avgörande och inte statens klassificering. Kravet på en enhetlig tillämpning av unions- rätten innebär att begreppen inte kan ges olika innehåll beroende på de nationella rättsordningarna utan ska grundas på objektiva kriterier.43 38EU-domstolens dom , C-25/95, ECLI:EU:C:1996:295. 39Artikel 3.5 a och b i förordning 883/2004. 40Medlemsstaterna anmäler att förmånerna ska vara undantagna i en särskild bilaga X. Det ska godkännas av Europeiska kommissionen och rådet. I är det äldreförsörjningsstöd och bostadstillägg för pensionärer som är anmälda som särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner. 41Artikel 3.2 i förordning 883/2004. 42Artikel 1 i förordning 883/2004. Det kan utesluta vissa avtal, exempelvis kollektivavtal, andra avtal som reglerar arbetslöshetsersättningar. Anledningen är att samordna dessa skulle kunna skapa problem då det inte är reglerat i lagstiftningen. Det finns dock undantag. Se även , M. och Cornelissen, R. (2015). , A Commentary o EU regulations 883/2004 and 987/2009, Nomos, C.H. , s. 80. 43EU-domstolens dom /09, ECLI:EU:C:2011:500 punkt 35. Se även EU- domstolens dom Jordens-Vosters C-69/79, ECLI:EU:C:1980:7 punkten 6. Förordningen om samordning av de sociala trygghetssystemen Denna inställning öppnar upp välfärdssystemet för migrerande per- soner (arbetstagare) att kunna ta del av den behöriga statens sociala trygghetssystem även om den nationella lagstiftaren benämnt för- månen som något som till ordalydelsen inte omfattas av förordningen sakområde.44 Samordningen i förordning 883/2004 vilar på fem huvudprinciper. Dessa är principerna om: principen om en stats lagstiftning likvärdiga förmåner, inkomster, omständigheter eller händelser upphävande om krav på bosättning/exportabilitet. Nedan följer en översiktlig redogörelse av dessa principer. Likabe- handlingsprincipen i förordningen är en grundläggande rättighet medan de andra principerna, det vill säga likställande, sammanläggning och export är tekniker för samordningen. Syftet med principerna är att säkerställa den fria rörligheten.45 En person som aldrig lämnar en medlemsstat kommer endast att vara omfattad av den medlemsstatens sociala trygghetssystem. Situationen förändas om personen arbetar eller är bosatt i två eller flera med- lemsstater eller har varit det. För att fastställa att det finns en gräns- överskridande situation, beaktas olika faktorer, exempelvis att en person som utan att lämna sin ursprungsstat har kommersiella rela- tioner med personer i andra medlemsstater.46 Det är därför inte nöd- 44Paju, J. (2015). Suveränitetserosion – om påverkan på nationella sociala trygghets- modeller; särskilt , Tallinna Raamatutrükikoda. 45Fuchs, M. och Cornelissen, R. (2015). , A Commentary o EU regulations 883/2004 and 987/2009, Nomos, C.H. , s. 103. 46EU-domstolens dom Carpenter C-60/00, ECLI:EU:C:2002:434, punkten 29. Förordningen om samordning av de sociala trygghetssystemen vändigt att en person flyttar från en medlemsstat till en annan för att det ska röra sig om en gränsöverskridande situation. Förordningens bestämmelser medför vidare att territoriella krav, som bosättning inte kan upprätthållas. Utan dessa bestämmelser skulle arbetstagare kunna förlora sina intjänade rättigheter, inte kunna exportera förmåner och skulle kunna nekas tillgång till sociala trygghetsförmåner i arbets- staten. För att undvika lagkonflikter har förordning 883/2004 regler om tillämplig lagstiftning som bestämmer vilken stats lagstiftning som ska tillämpas.47 Enligt förordning 883/2004 ska en person som berörs av flera medlemsstaters sociala trygghetssystem, endast omfattas av en medlemsstats lagstiftning.48 Man talar om att reglerna om tillämp- lig lagstiftning är exklusiva. Syftet med att endast en stats lagstiftning ska gälla är att ingen ska stå utan socialt skydd, men heller inte att en person omfattas av fler än en stats sociala trygghetssystem.49 En kon- sekvens av att omfattas av flera staters sociala trygghetssystem skulle kunna vara att en person också är skyldig att erlägga avgifter i flera medlemsstater. Det skulle även kunna medföra att en person kan få utbetalda förmåner för samma perioder från två länder. Reglerna om tillämplig lagstiftning vilar huvudsakligen på två prin- ciper: dels den redan nämnda principen att enbart en medlemsstats lagstiftning ska tillämpas (single state rule)50, dels att den tillämpliga lagstiftningen är arbetsstatens lagstiftning51(lex loci laboris-principen).