sou · H5B349 · 2017-06-02 00:00:00 — Möjliga grunder för behandling av personuppgifter kommer huvudsakligen att vara att den registrerade har lämnat sitt samtycke till att hans eller hennes personuppgifter behandlas för ett eller flera specifika ändamål (6.1 a), att behand- lingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den personuppgiftsansvarige (6.1 c) eller att behandlingen är nöd- vändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning (6.1 e). För enskilda utbildningsanordnare finns möjligheten att använda sig av ytterligare en grund i dataskyddsförordningen, nämligen för sådan behandling som är nödvändig för ändamål som rör den per- sonuppgiftsansvariges eller en tredje parts berättigade intressen, om inte den registrerades intressen eller grundläggande rättigheter och friheter väger tyngre och kräver skydd av personuppgifter (6.1 f). Beträffande de rättsliga grunderna i artikel 6.1 c och e i data- skyddsförordningen krävs, enligt artikel 6.3 första stycket, att de är fastställda i enlighet med unionsrätten eller en medlemsstats natio- nella rätt som den personuppgiftsansvarige omfattas av för att de ska vara tillämpliga. Detta är nytt i jämförelse med personuppgiftslagen. Såsom redogjorts för i avsnitt 3.4.1 bedömer att det med grunden för behandlingen i artikel 6.3 första stycket avses den rättsliga förpliktelsen, uppgiften av allmänt intresse respektive myndighetsutövningen. och andra eftergymnasiala utbildningar innebär kravet på att grunden för behandlingen ska fastställas inte att det krävs en särskild reglering med anledning av att dataskydds- förordningen ska börja tillämpas. Förekomsten av reglering avgör dock i vilken utsträckning personuppgiftsansvariga kan åberopa de rättsliga grunder som avses i artikel 6.1 c och e (SOU 2017:39, av- snitt 8.3.1). Av artikel 6.3 andra stycket framgår att syftet med behandlingen ska fastställas i den rättsliga grunden eller, i fråga om behandling enligt punkt 1 e, ska vara nödvändigt för att utföra en uppgift av all- mänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myn- dighetsutövning. Vidare anges att den rättsliga grunden kan innehålla särskilda bestämmelser för att anpassa tillämpningen av bestäm- melserna i förordningen. Unionsrätten eller medlemsstaternas natio- nella rätt ska uppfylla ett mål av allmänt intresse och vara propor- tionell mot det legitima mål som eftersträvas. De första frågor som utredningen har att ta ställning till är om det finns en eller flera rättsliga grunder som är tillämpliga för utbild- ningsanordnarnas behandling av personuppgifter. Om utredningen kommer fram till att utbildningsanordnarna fullgör en rättslig för- pliktelse eller utför en uppgift av allmänt intresse eller att det i deras verksamhet finns inslag av myndighetsutövning, måste det även undersökas vilket rättsligt stöd det finns för verksamheterna att utföra dessa uppgifter, dvs. om grunderna är fastställda i svensk rätt. Eftersom utredningen bedömer att uppgift av allmänt intresse är den rättsliga grund som utbildningsanordnarna oftast kan tillämpa vid behandling av personuppgifter, är det utbildningsanordnarnas möj- ligheter att tillämpa den grunden som först kommer att analyseras. 6.3.2Uppgift av allmänt intresse Bedömning: Genom bestämmelser i lagen om med anslutande föreskrifter och beslut fattade med stöd av dessa är det i svensk rätt fastställt att anordnande och bedrivande av efter- gymnasiala yrkesutbildningar är en uppgift av allmänt intresse. Genom bestämmelser i förordningen om stöd för konst- och kulturutbildningar och vissa andra utbildningar med anslutande myndighetsföreskrifter och beslut meddelade med stöd av dessa och andra eftergymnasiala utbildningar är det i svensk rätt fastställt att anordnande och bedrivande av sådana utbildningar också är en uppgift av allmänt intresse. Artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen kan därmed utgöra rättslig grund för nödvändig personuppgiftsbehandling för att utöva verksamhet som har sin grund i nämnda föreskrifter när personuppgiftslagen upphävs. Det finns således inget behov av en särskild reglering för att utbildningsanordnarna ska kunna tilläm- pa den rättsliga grunden uppgift av allmänt intresse. Är anordnande och bedrivande av eftergymnasiala yrkesutbildningar m.fl. en fastställd uppgift av allmänt intresse? Enligt artikel 5.1 a i dataskyddsförordningen ska personuppgifter behandlas på ett lagligt, korrekt och öppet sätt i förhållande till den registrerade. Av första ledet i artikel 6.1 e framgår att en behandling är laglig om den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse. Artikel 6.1 e är inte begränsad till offentliga aktörer, utan även privaträttsliga organ kan utföra en uppgift av allmänt intresse. För att nämnda grund ska kunna tillämpas vid personuppgifts- behandling krävs dock att uppgiften av allmänt intresse är fastställd i unionsrätten eller en medlemsstats nationella rätt som den person- uppgiftsansvarige omfattas av (artikel 6.3 första stycket). Data- skyddsutredningen föreslår en bestämmelse i 2 kap. 4 § dataskydds- lagen som anger att personuppgifter får behandlas med stöd av artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen om behandlingen är nödvändig bl.a. för att den personuppgiftsansvarige ska kunna utföra en uppgift av allmänt intresse som följer av bl.a. lag eller annan författning eller av beslut som har meddelats med stöd av lag eller annan författning. Det är således inte tillräckligt att konstatera att det generellt före- ligger en uppgift av allmänt intresse för att den aktuella grunden ska kunna tillämpas som stöd för behandling av personuppgifter. Av skäl 41 framgår vidare att den rättsliga grunden bör vara tydlig och precis och dess tillämpning bör vara förutsägbar för de personer som omfattas av den. Vad utredningen har att analysera är följaktligen om det för anordnarna av utbildning enligt lagen om med anslu- tande föreskrifter samt förordningen om stöd för konst- och kultur- utbildningar och vissa andra utbildningar finns en i svensk rätt fast- och andra eftergymnasiala utbildningar ställd uppgift av allmänt intresse. Utredningen ska i så fall även ana- lysera om den reglering där uppgiften fastställs är tydlig och precis och om dess tillämpning är förutsägbar för de personer som omfat- tas av den. Begreppet allmänt intresse är ett unionsrättsligt begrepp som ännu inte har definierats. I artikel 14.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (2010/C 83/02) anges att var och en har rätt till utbildning och till tillträde till yrkesutbildning och fort- bildning. Att yrkesutbildning och fortbildning är en grundläggande rättighet talar för att i vart fall anordnande och bedrivande av efter- gymnasiala yrkesutbildningar, på EU-nivå, bedöms vara en uppgift av allmänt intresse. Av regeringsformen framgår att det allmänna ska trygga rätten till utbildning och svara för att högre utbildning finns (1 kap. 2 § andra stycket och 2 kap. 18 § första stycket). Även av svensk grundlag kan det därmed utläsas att anordnande och bedrivande av eftergymnasiala yrkesutbildningar är en uppgift av allmänt intresse. Därtill finns lagen om med anslutande föreskrif- ter som innehåller närmare bestämmelser om utbildning inom yrkes- högskolan. I förarbetena till lagen om uttalas bl.a. följande (prop. 2008/09:68 s. 14 f., 17 f. och 20). Utbyggnaden av högre utbildning i har varit stor och är en viktig del av utbildningspolitiken. Andelen personer med eftergymnasial utbildning som är lång eller längre har ökat från . Trots detta finns det från arbetslivet en efterfrågan på kvalificerad yrkeskompetens som inte tillgodoses av högskolans nuvarande utbildningsutbud. Denna efterfrågan finns inom samhällets alla sektorer och den har stadigt ökat . För att möta denna efterfrågan har det inom andra statliga utbildnings- former och utanför det offentliga utbildningsväsendet utvecklats utbild- ningar som kombinerar teori med praktik och aktivt lärande i arbetslivet. De kunskaper och färdigheter som en studerande förvärvar i sådan utbildning bidrar till utveckling av produktionen av varor och tjänster och därmed till ekonomisk tillväxt. Kunskaperna och färdigheterna ökar även den enskildes möjligheter till ett mera aktivt samhällsliv. och andra eftergymnasiala utbildningar Det är regeringens uppfattning att utbildningssektorn behöver en utbildningsform på eftergymnasial nivå där arbetslivsgenererad kunskap är en huvudkomponent. En utbildning inom bör normalt ge en specialiserad utbildning med inriktning mot ett definierat yrkesområde och vara grundad på faktiskt definierade behov på kort sikt. Högskoleutbildning har i jämförelse en större bredd och ett större djup, och därmed ett betydligt längre perspektiv i förhållande till arbetsmarknadens behov. Båda utbildningsformerna fyller viktiga funktioner, men på olika nivåer och med olika långa perspektiv. Utredningen bedömer således att anordnande och bedrivande av eftergymnasiala yrkesutbildningar är en uppgift av allmänt intresse i enlighet med första ledet i artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen. Frågan är då om denna uppgift är fastställd i svensk rätt. Vad anordnande och bedrivande av eftergymnasiala yrkesutbild- ningar innebär preciseras i lagen och förordningen om yrkeshögsko- lan. Med ett fåtal undantag gäller bestämmelserna i nämnda författ- ningar för såväl offentliga som enskilda utbildningsanordnare. Av 1 § lagen om framgår att dess bestämmelser syftar till att inom bl.a. säkerställa att eftergym- nasiala yrkesutbildningar som svarar mot arbetslivets behov kommer till stånd. Enligt 5 § ska en utbildning inom väsentligen byg- ga på de kunskaper som eleverna får på nationella program i gym- nasieskolan eller motsvarande kunskaper. Av 15 och 17 §§ framgår att en utbildning inom ska vara öppen för alla som uppfyller behörighetsvillkoren för utbildningen. Om inte alla behö- riga sökande kan tas emot ska ett urval göras. I förordningen om finns det i 3 kap. mer preciserade bestämmelser om behörighet och urval. I 6 § lagen om anges de allmänna målen för utbildningen. Enligt lagrummet ska utbildningen ha sin grund i kun- skap som genererats dels i produktionen av varor och tjänster, dels i vetenskap och utformas så att en hög kvalitet och yrkesrelevans nås. Utbildningen ska ge sådana teoretiska, praktiska och erfarenhets- baserade kunskaper som krävs för att självständigt och i arbetslag och andra eftergymnasiala utbildningar kunna utföra kvalificerade uppgifter i arbetslivet. Utbildningen ska präglas av såväl stark arbetslivsanknytning som teoretisk förankring. Utbildningen ska utvecklas och bedrivas i samverkan mellan arbetsliv och utbildningsanordnare. Slutligen ska utbildningen bidra till att bryta traditioner i fråga om könsbundna utbildnings- och yrkesval. I 2 kap. förordningen om finns mer preciserade bestämmelser om utbildningen. I kapitlet finns reglering om bl.a. ut- bildningens omfattning och kurser, utbildningsplan, kursplan, betyg, tillgodoräknande, examen, examens- och utbildningsbevis. MYH får utfärda föreskrifter om utbildningsplan och kursplan. MYH har i MYHFS 2009:1 fastställt vad som ska gälla för utbildningsanordnar- nas kursplaner. Genom lagen och förordningen om , anslutande myndighetsföreskrifter samt bl.a. MYH:s beslut att en utbildning ska ingå i , till vilket det ska bifogas bl.a. en utbild- ningsplan (1 kap. 4 och 5 §§ förordningen om ), finns det således tydliga och förutsägbara bestämmelser som preciserar vad uppgiften att anordna och bedriva eftergymnasiala yrkesutbildningar innebär. Utredningen bedömer därför att det för utbildningsanord- narna finns en i svensk rätt fastställd uppgift av allmänt intresse i form av att anordna och bedriva eftergymnasiala yrkesutbildningar. Detta innebär att samtliga åtgärder som utbildningsanordnarna före- tar i syfte att bedriva utbildningsverksamhet som har sin grund i nu nämnda författningar och beslut är att anse som utförande av en uppgift av allmänt intresse enligt dataskyddsförordningen. Någon ytterligare reglering behöver följaktligen inte införas för att utbild- ningsanordnarna ska kunna tillämpa första ledet i artikel 6.1 e för sådan personuppgiftsbehandling som är nödvändig för att utföra uppgifter och utöva verksamhet enligt lagen och förordningen om med anslutande föreskrifter, t.ex. förordningen om behörighetsgivande förutbildning inom , förordning- en om utbildning inom som uppdragsutbildning och Myndigheten för föreskrifter (MYHFS 2016:8) om studiedokumentation. Av artikel 5.2 i dataskyddsförordningen följer att det är den per- sonuppgiftsansvarige, dvs. utbildningsanordnaren, som ska ansvara för och kunna visa att behandlingen är laglig, dvs. att det finns en rättslig grund som kan tillämpas på behandlingen. Det ankommer således på utbildningsanordnaren att bedöma om behandlingen är och andra eftergymnasiala utbildningar nödvändig för att utföra en uppgift som har sin grund i relevanta för- fattningar, t.ex. för att utfärda examens- eller utbildningsbevis (2 kap. 15 och 16 §§ förordningen om ), och beslut meddelade med stöd av sådana författningar. Om behandlingen saknar koppling till uppgifter och verksamhet som har sin grund i för utbildnings- anordnarna relevanta författningar och beslut, kan den inte anses nöd- vändig för att utföra uppgiften att anordna och bedriva eftergym- nasiala yrkesutbildningar. Utbildningsanordnarna måste då i egenskap av personuppgiftsansvariga avgöra om första ledet i artikel 6.1 e av annat skäl kan vara tillämplig, eller om någon annan av de rättsliga grunderna i artikel 6.1 kan tillämpas på den avsedda behandlingen. Konst- och kulturutbildningar och vissa andra utbildningar I föregående avsnitt redovisas utredningens bedömning att anord- nande och bedrivande av eftergymnasiala yrkesutbildningar enligt lagen om med anslutande föreskrifter och beslut meddelade med stöd av dessa är en i svensk rätt fastställd uppgift av allmänt intresse i enlighet med första ledet i artikel 6.1 e och arti- kel 6.3 första stycket i dataskyddsförordningen. Utredningen anser att nämnda reglering är tydlig och precis samt att dess tillämpning är förutsägbar för de personer som omfattas av den. Frågan utred- ningen har att ta ställning till är om motsvarande gäller för de som anordnar utbildning enligt förordningen om stöd för konst- och kulturutbildningar och vissa andra utbildningar. Av 1 § framgår att det endast är enskilda fysiska och juridiska per- soner som omfattas av förordningens bestämmelser. Artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen är dock inte begränsad till offentliga aktörer, även privaträttsliga organ kan utföra en uppgift av allmänt intresse. Som konstateras i föregående avsnitt har var och en, enligt arti- kel 14.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättig- heterna, rätt till utbildning och till tillträde till yrkesutbildning och fortbildning. Enligt 1 kap. 2 § andra stycket och 2 kap. 18 § första stycket regeringsformen ska det allmänna trygga rätten till utbild- ning och svara för att högre utbildning finns. Av 5 § förordningen om stöd för konst- och kulturutbildningar och vissa andra utbildningar framgår bl.a. att utbildningen ska bedri- vas på en eftergymnasial nivå. Om det behövs får det dock före- och andra eftergymnasiala utbildningar komma inslag av gymnasial karaktär. Det är således fråga om huvud- sakligen eftergymnasiala studier. Av 3 och 4 §§ framgår vidare att en av förutsättningarna för att få stöd enligt förordningen är att utbild- ningen är en av tre olika typer. Den första avser utbildningar som förbereder för högskoleutbild- ningar som kan leda fram till konstnärliga examina. Av avsnitt 5.3.2 framgår att utredningen anser att anordnande och bedrivande av högskoleutbildning är en i svensk rätt fastställd uppgift av allmänt intresse. Av 1 kap. 13 § högskolelagen framgår att ett tillstånd att ut- färda examina får lämnas bara om bl.a. det i ett rikstäckande per- spektiv finns ett allmänt intresse av att examina får utfärdas. Utbild- ningar enligt förordningen om stöd för konst- och kulturutbild- ningar och vissa andra utbildningar ska således bl.a. förbereda för högskoleutbildning som kan leda fram till en konstnärlig examina som det enligt svensk rätt finns ett allmänt intresse av att sådana exa- mina utfärdas. I MYH:s statistiska årsrapport anges bl.a. att konkurrensen om platserna på konstnärliga utbildningar inom hög- skolan är så hög att de sökande i praktiken måste ha genomgått någon slags förberedande utbildning för att klara antagningsproven som ofta består av arbetsprover eller auditions (s. 90). Enligt utred- ningens bedömning är anordnande och bedrivande av sådana utbild- ningar som förbereder för högskoleutbildningar som kan leda fram till konstnärliga examina därmed en uppgift av allmänt intresse. En annan typ av utbildning som omfattas av förordningens bestämmelser är, enligt 4 §, sådan utbildning som medverkar till att utveckla ett kvalificerat yrkeskunnande inom det konstnärliga eller kulturella området. Det är således en form av eftergymnasial yrkes- utbildning som, liksom övriga utbildningar enligt förordningen, står under statlig tillsyn och som kan berättiga till statsbidrag och de stu- derande till studiestöd. Enligt utredningens bedömning är även anordnande och bedrivande av sådana utbildningar som medverkar till att utveckla ett kvalificerat yrkeskunnande inom det konstnärliga eller kulturella området därmed en uppgift av allmänt intresse. Den tredje och sista typen av utbildningar som omfattas av be- stämmelserna i förordningen om stöd för konst- och kulturutbild- ningar och vissa andra utbildningar är, enligt 4 §, sådana som har ett innehåll som syftar till att bevara eller utveckla kulturarvet. I fråga om kulturarvet uttalar regeringen i förarbetena till förslag till musei- lag bl.a. följande (prop. 2016/17:116 s. 63 f.). och andra eftergymnasiala utbildningar Utöver dess kollektiva funktioner är kulturarvet också en outtömlig resurs i enskilda människors strävan efter att förstå sig själva i större sammanhang och i tiden. Kulturarvet kan användas för att utveckla kun- skaper och förmågor som berikar livet och gör det möjligt att förhålla sig till den egna samtiden på nya sätt. Ett aktivt utbildnings- och bild- ningsarbete behövs också för att ge enskilda möjlighet att skapa reflek- terande förhållningssätt till samhällets kollektiva minnen och till de berättelser om ursprung och tillhörighet vi alla är omgivna av. I kultur- arvsarbetet skapas kontinuerligt ny kunskap om det förflutna, om sam- tiden och om vart vi som samhälle är på väg. På ett personligt plan framträder kulturarvets värden egentligen först genom försök att tillägna sig det. För att alla ska få förutsättningar att möta kulturarvet på detta sätt är det centralt att barn och unga, oavsett föräldrarnas bakgrund, får en god grund att stå på redan under utbild- ningstiden. I vuxen ålder är det viktigt att ha förvärvat vissa kunskaper och färdigheter för att det inte ska finnas höga trösklar att ta sig över för att få tillgång till den gemensamma historien. Vidare är det centralt att studenter fortsätter att söka sig till ämnesområden som i särskilt hög grad bidrar till en förståelse av kulturarvets betydelse – typiskt sett de traditionella humanistiska ämnena – vid landets universitet och högskolor. Ett aktivt förhållningssätt till kulturarvet kan dock bidra till bildning i kvalificerad bemärkelse just genom att det – utöver sakkunskaper om äldre tid – öppnar upp nya perspektiv, vidgar horisonter och sätter det invanda i fråga. På så vis övar det förmågor som för den enskilde är till nytta i många sammanhang och som bidrar till samhällets utveckling. Det har ofta påpekats att kulturarvet i inte enbart ligger i svens- ka medborgares intresse, utan att dessa kulturuttryck snarare måste ses som en del av den samlade kulturella mångfalden och rikedomen i värl- den. Av uttalandena framgår det enligt utredningens uppfattning att kul- turarvets bevarande och utvecklande är av mycket stort värde och att det är mycket viktigt att studerande söker sig till sådana utbildning- ar. Även i fråga om anordnande och bedrivande av sådana utbild- ningar är det därmed fråga om en uppgift av allmänt intresse. Sammantaget anser utredningen således att anordnande och bedri- vande av de tre olika typer av utbildningar som kan få stöd genom och andra eftergymnasiala utbildningar bestämmelserna i förordningen om stöd för konst- och kulturut- bildningar och vissa andra utbildningar är en uppgift av allmänt intresse. Frågan härefter är om denna uppgift är fastställd i svensk rätt i enlighet med artikel 6.3 första stycket i dataskyddsförordningen. I förordningen om stöd för konst- och kulturutbildningar och vissa andra utbildningar preciseras vad det innebär att anordna och bedriva utbildningarna. Av 5 § framgår att utbildningen bl.a. ska ge en teoretisk förank- ring inom det konstnärliga eller kulturella området och vila på veten- skaplig eller konstnärlig grund eller på beprövad erfarenhet. Behörig att antas till utbildningen är, enligt 24 §, den som har genomgått gym- nasieskolan eller gymnasiesärskolan eller motsvarande utbildning. Behörig att antas är också den som annars bedöms kunna tillgodo- göra sig utbildningen. Därutöver får utbildningsanordnaren ställa krav på särskilda förkunskaper. Vidare ska utbildningen, enligt 12 §, bedrivas i form av en eller flera kurser. För varje utbildning ska det, enligt 13 §, finnas en utbild- ningsplan. Av planen ska framgå bl.a. utbildningens mål och inrikt- ning samt de kurser som ingår i utbildningen, antalet timmar lärar- eller handledarledd verksamhet som utbildningen omfattar, i före- kommande fall de krav på särskilda förkunskaper som ställs upp, de grunder och metoder som ska användas vid urval bland behöriga sökande till utbildningen, hur behörighetsbedömningar, urval, antag- ning, kunskapskontroll och studieresultat samt arkivering av studie- resultat ska dokumenteras. För varje kurs ska det, enligt 14 §, vidare finnas en kursplan. Av kursplanen ska framgå kursens benämning, målen för kursen, kursens huvudsakliga innehåll, om kursen helt eller delvis ges på engelska, de former för kunskapskontroll som ska tillämpas, och om betyg ska sättas på kursen och i så fall de principer för betygssättning som ska tillämpas. I 15–17 §§ finns bestämmelser om betyg, intyg och utbildningsbevis. Avslutningsvis får MYH, enligt 40 §, meddela föreskrifter om utbildningsplaner och kurspla- ner, betyg, intyg och utbildningsbevis samt verkställigheten av för- ordningen. Föreskrifter om kurs- och utbildningsplaner har MYH meddelat i MYH 2015:2 och MYH 2016:16. I förordningen om stöd för konst- och kulturutbildningar och vissa andra utbildningar med anslutande föreskrifter finns det således tydliga och förutsägbara bestämmelser som preciserar vad uppgiften att anordna och bedriva sådana utbildningar innebär. och andra eftergymnasiala utbildningar bedömning är därför att det för utbildningsanordnarna finns en i svensk rätt fastställd uppgift av allmänt intresse i form av att anordna och bedriva dessa utbildningar. Samtliga åtgärder som utbildnings- anordnarna företar i syfte att bedriva utbildningsverksamhet som har sin grund i den nämnda författningen, anslutande myndighetsföre- skrifter och beslut meddelade med stöd av dessa är därmed att anse som utförande av en uppgift av allmänt intresse enligt första ledet i artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen. Någon ytterligare reglering behöver följaktligen inte införas för att utbildningsanordnarna ska kunna tillämpa nämnda grund för sådan personuppgiftsbehandling som är nödvändig för att utföra uppgifter eller utöva verksamhet som har sin grund i förordningen om stöd för konst- och kulturutbild- ningar och vissa andra utbildningar med anslutande myndighetsföre- skrifter.