sou · H5B324 · 2017-03-28 00:00:00 — Ett protokoll till konventionen antogs 2002 med inriktning på registrering och anmälan av arbetsolyckor och arbetssjukdomar på nationell nivå samt om publicering av nationell statistik på området.7 antogs en global strategi för säkerhet och hälsa i arbetet. Som ett led i denna strategi föreslogs att ett nytt övergripande instru- ment skulle utarbetas med syfte att främja tillämpningen av arbetsmiljöinstrument och förbättra nationella strukturer för säkerhet och hälsa på arbetsplatser. Arbete på området fortsatte därefter och arbetskonferens förhandlades det fram en konventionstext och en rekommendationstext på området. Dessa antogs som konvention nr 187 och rekommendation nr 197 om ett ramverk för att främja arbetsmiljö. Konventionen ratificerades av 2008.8 I konventionen understryks bl.a. vikten av att man främjar en nationell förebyggande arbetsmiljökultur och en fortlöp- ande förbättring av arbetsmiljön. Medlemsstaterna ska i samråd med arbetsmarknadens parter utveckla en nationell politik (artikel 3), ett nationellt system (artikel 4) och ett nationellt program (artikel 5) på arbetsmiljöområdet. Den nationella politiken ska utvecklas i enlighet med principerna i artikel 4 i konvention nr 155. 1981/82:166 och bet. SoU 1981/82:56. 6I den svenska översättningen i prop. 1981/82:166, s. 43, används termen medverka för att beskriva den engelska termen ”collaborate”. protokoll till konvention (nr 155) om arbetarskydd och arbetsmiljö, se prop. 2006/07:44 och bet. 2006/07:AU8. 2007/08:69 och bet. 2007/08:AU4. Internationella åtaganden om arbetsmiljö Bilaga till kapitel 5 – särdirektiv till ramdirektivet om arbetsmiljö Följande särdirektiv, i den mening som avses i artikel 16.1 i rådets direktiv /391/EEG av om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet (ram- direktivet), var i kraft /17. Rådets direktiv /654/EEG av om minimi- krav för säkerhet och hälsa på arbetsplatsen (första särdirektivet). Europaparlamentets och rådets direktiv /104/EG av om minimikrav för säkerhet och hälsa vid arbetstagares användning av arbetsutrustning i arbetet (andra sär- direktivet). Rådets direktiv /656/EEG av om minimi- krav för säkerhet och hälsa vid arbetstagares användning av per- sonlig skyddsutrustning på arbetsplatsen (tredje särdirektivet). Rådets direktiv /269/EEG av om minimikrav för hälsa och säkerhet vid hantering av laster där det finns risk för att arbetstagare drabbats av skador, särskilt i ryggen (fjärde särdirektivet). Rådets direktiv /270/EEG av om minimikrav för säkerhet och hälsa i arbetet vid bildskärm (femte särdirektivet). Europaparlamentets och rådets direktiv /37/EG av om skydd för arbetstagare mot risker vid exponer- ing för carcinogener eller mutagena ämnen i arbetet (sjätte sär- direktivet). Europaparlamentets och rådets direktiv /54/EG av om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för biologiska agens i arbetet (sjunde särdirektivet). Rådets direktiv /57/EEG av om minimikrav för säkerhet och hälsa på tillfälliga eller rörliga byggarbetsplatser (åttonde särdirektivet). Rådets direktiv /58/EEG av om minimikrav beträffande varselmärkning och signaler för hälsa och säkerhet i arbetet (nionde särdirektivet). Internationella åtaganden om arbetsmiljö Rådets direktiv /85/EEG av om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbets- tagare som är gravida, har fött barn eller ammar (tionde särdirektivet). Rådets direktiv /91/EEG av om minimi- krav för förbättring av arbetstagarnas säkerhet och hälsa inom den del av utvinningsindustrin som utnyttjar borrning (elfte sär- direktivet). Rådets direktiv /104/EEG av om minimi- krav för förbättring av arbetstagarnas säkerhet och hälsa inom utvinningsindustri ovan och under jord (tolfte särdirektivet). Rådets direktiv /103/EG av om minimi- krav för säkerhet och hälsa vid arbete ombord på fiskefartyg (trettonde särdirektivet). Rådets direktiv /24/EG av om skydd av arbets- tagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet (fjortonde särdirektivet). Europaparlamentets och rådets direktiv /92/EG av om minimikrav för förbättring av säkerhet och hälsa för arbetstagare som kan utsättas för fara orsakad av explosiv atmosfär (femtonde särdirektivet). Europaparlamentets och rådets direktiv /44/EG av om minimikrav för arbetstagares hälsa och säkerhet vid exponering för risker som har samband med fysikaliska agens (vibration) i arbetet (sextonde särdirektivet). och rådets direktiv /10/EG av den om minimikrav för arbetstagares hälsa och säker- het vid exponering för risker som har samband med fysikaliska agens (buller) i arbetet (sjuttonde särdirektivet). och rådets direktiv /25/EG av den om minimikrav för arbetstagares hälsa och säkerhet vid exponering för risker som har samband med fysikaliska agens (artificiell optisk strålning) i arbetet (nittonde särdirektivet). Internationella åtaganden om arbetsmiljö Europaparlamentets och rådets direktiv /35/EU av om minimikrav för arbetstagares hälsa och säkerhet vid exponering för risker som har samband med fysikaliska agens (elektromagnetiska fält) i arbetet (20:e särdirektivet) och om upp- hävande av direktiv /40/EG (som var det artonde särdirektivet). Utvecklingen på den svenska arbetsmarknaden har be- handlats i flera olika sammanhang tidigare.1 Det som skiljer den aktuella utredningen från de flesta övriga utredningsinsatserna på området är att arbetsmiljöfrågorna står i fokus. Utredningen inle- der i detta kapitel kartläggningsarbetet med att undersöka ett antal övergripande trender. Dessa trender har det gemensamt att de rör företagens roll på arbetsmarknaden, såsom inom vilken typ av före- tag som jobben växer fram och hur företagen på ett övergripande plan organiserar sin verksamhet. I flera efterföljande kapitel under- söker utredningen mer i detalj vissa särskilda arbetsformer som nämns i direktiven. 6.2Jobbtillväxten på den svenska arbetsmarknaden På den svenska arbetsmarknaden har traditionellt en stor andel av de anställda arbetat i storföretag. I olika sammanhang framhålls dock ibland att det är främst i småföretag som de nya jobben har vuxit fram under . Regeringen poängterar t.ex. i sin arbetsmiljöstrategi –2020 att situationen på arbetsmarknaden håller på att förändras. Som exempel nämns att antalet egenföretagare har ökat, liksom andelen arbetstagare som är anställda i småföretag. Utredningen har i kapitel 3 kortfattat redo- gjort för näringslivet och företagens roll på den svenska arbets- marknaden. I det sammanhanget presenteras dock inte någon när- 1 Se t.ex. Ds 2002:56, s. 87 f. Övergripande trender på den svenska arbetsmarknaden mare genomgång av var nya arbetstillfällen har skapats i relation till företagens storlek. Utredningen kommer i det följande att under- söka just den aspekten för att avgöra om det finns några trender att ta fasta på i det avseendet. En mängd begrepp används för att beskriva utvecklingen av inom vilka företag som arbetstillfällen har vuxit fram på den svenska arbetsmarknaden. Här är det tillräckligt att framhålla ett par av dessa. För det första måste man hålla isär företag från begreppet arbets- ställe. Med arbetsställe avses normalt en lokalt avgränsad produk- tionsenhet eller motsvarande (adress, lokal eller fastighet) där ett företag bedriver verksamhet. Företaget är den fysiska eller juridiska person som bedriver verksamhet på arbetsstället. Det inkluderar olika typer av bolag, ekonomiska föreningar, enskilda firmor och även enheter inom den offentliga sektorn. Variationen är även stor i fråga om definitioner av storleksgrupper på företag. Småföretag är t.ex. ett mångtydigt begrepp. I många studier definieras denna grupp som företag med färre än 50 anställda. använder också samma avgränsning i en rekommendation på området.2 För den här framställningen är det lämpligt att använda en definition som innebär att företag med färre än 50 anställda är att uppfatta som småföretag. Det sker med vetskap om att det inom denna grupp ryms en stor bredd av företag. Det kan vara fråga om allt från företag med någon enstaka anställd och begränsad verksamhet till företag med 49 anställda som har omfattande verksamhet och utvecklade personalfunktioner inom företaget på ett sätt som ibland saknas i mindre företag. Ett sätt att undersöka hur utvecklingen har sett ut på området är att utgå ifrån SCB:s registerbaserade arbetsmarknadsstatistik (RAMS). Denna visar bl.a. personal- och näringsstruktur och även händelser och flöden på arbetsmarknaden. Statistiken är totalräknad och kan brytas ned på olika parametrar. Det material som utredningen har haft tillgång till har möjliggjort nedbrytning på kön men inte andra parametrar såsom ålder eller nationell bakgrund. På SCB:s hemsida finns statistik tillgänglig . Utredningen har gjort bedömningen att en jämförelse ger en lämp- 2 (2003). För småföretag gäller även att omsättning eller balansomslutning inte får överstiga . Övergripande trender på den svenska arbetsmarknaden lig bild av hur utvecklingen av det moderna arbetslivet har sett ut i det avseende som undersöks här. Utvecklingen av antalet förvärvsarbetande3 efter arbetsställets storleksklass och kön kan med utgångspunkt i RAMS och egna beräkningar beskrivas enligt följande tabell. Statistiken visar att antalet förvärvsarbetande totalt sett har ökat med knappt en miljon personer . När arbetsställe används som utgångspunkt har samtliga storleksklasser ökat i antal. Statistiken visar att det är små och medelstora arbetsställen 3 Begreppet inkluderar både anställda och egenföretagare. Övergripande trender på den svenska arbetsmarknaden som har haft de största procentuella ökningarna. Samtliga storleks- klasser upp till 199 förvärvsarbetande har haft ökningar med . Klasserna 10–19 och 50–99 förvärvsarbetande är de klasser som har ökat mest procentuellt sett. Från att knappt 48 pro- cent utförde arbete på små arbetsställen (färre än 50 förvärvsarbe- tande) 1993 utförde , dvs. en majoritet av de förvärvs- arbetande, sitt arbete på sådana arbetsställen 2015. Det beskrivna mönstret gäller överlag för både kvinnor och män. Om man med utgångspunkt i samma statistikkälla i stället under- söker utvecklingen av antalet förvärvsarbetande efter företagets storleksklass och kön blir resultatet följande tabell. Övergripande trender på den svenska arbetsmarknaden Av statistiken framgår att allt fler arbetstillfällen återfinns i små och medelstora företag. Småföretagen har ökat sin andel av arbets- kraften från till och de medel- stora företagen (50–199 förvärvsarbetande) från till . har de största företagen (200+ förvärvsarbe- tande) sammantaget minskat sin del av arbetskraften från till , med stora variationer inom storleks- klasserna. De allra största företagen (1 000+ förvärvsarbetande) är de företag som procentuellt sett har haft minst tillväxt av förvärvs- arbetande och är således de företag som minskat sin andel av arbets- kraften mest. Det beskrivna mönstret gäller i stort för både kvinnor och män. En jämförelse mellan de båda tabellerna visar dock att det är vanligare bland män än kvinnor att arbeta på småföretag och på mindre arbetsställen. Jämförelsen av sysselsättningen baserad på arbetsställe respek- tive företag visar vidare att små och medelstora arbetsställen har en klart större andel av sysselsättningen än små och medelstora före- tag. har de största arbetsställena en klart mindre andel av sysselsättningen än de största företagen. Det förhållandet antyder att stora företag inte är begränsade till stora arbetsställen utan också har betydande delar av sin sysselsättning förlagd på mindre arbets- ställen. Utvecklingen på arbetsmarknaden har uppmärksammats även av organisationen . Med utgångspunkt i statistik från har Företagarna gjort vissa beräkningar om framväxten av jobben på den svenska arbetsmarknaden –2015.4 Företagarnas siffror visar att andelen jobb i småföretag inom den privata sektorn har ökat från . Inkluderas även jobben inom den offentliga sektorn har det skett en ökning från av den totala arbetsmarknaden. Enligt beräkningarna har det således skett en strukturförändring , då en majoritet av de privata jobben fanns i stora företag och relativt sett fler jobb fanns inom den offent- liga sektorn, till en situation 2015 då de flesta jobben fanns i små- företagen. Enligt Företagarnas beräkningar är det i småföretagen som de flesta nya jobben har vuxit fram med av 4 Statistiken utgår från SCB:s företagsregister och beräkningar utifrån arbetsställen. Personer som arbetar på två företag eller både arbetar och driver företag räknas som två jobb. Företag med noll anställda räknas som ett jobb. Vissa branscher och juridiska former är exkluderade. Övergripande trender på den svenska arbetsmarknaden samtliga tillkomna jobb på arbetsmarknaden – 2015. Majoriteten av dessa jobb har enligt Företagarna tillkommit i de minsta företagen (0–9 anställda).5 Även den s.k. har med stöd i statistik från undersökt förändringen av antalet anställda för- delat på företagens storleksklass för att visa var jobben har vuxit fram . Enligt utredningen är det de mindre och unga företagen som svarar för det största bidraget till sysselsättnings- ökningen i både kortare och längre perspektiv. De nystartade före- tagens bidrag till sysselsättningen har varit ökande och handlar det om cirka 80 000 nya arbetstillfällen.6 I en rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi () har dynamiken i svenskt näringsliv 1990–2009 undersökts av tre forskare. Rapporten fokuserar på de små och medelstora före- tagens betydelse för sysselsättningen och visar med hjälp av detalje- rad statistik var nya jobb har skapats och var andra har försvunnit. Av rapporten framgår att det totalt skapades 3 420 000 nya jobb 1990–2009 som 3 230 000 jobb försvann. Sammantaget tillkom alltså 190 000 nya jobb . Den genomsnittliga jobbomsättningen var . Bakom siffrorna finns en stor variation över såväl företagsstorlek som företagens ålder. Jobbdynamiken är enligt rapporten särskilt framträdande i mindre företag, som både skapar fler jobb och lägger ned fler jobb än vad som sker inom större företag. Småföretag, särskilt de med mellan 10 och 49 anställda, bidrog positivt till antalet skapade netto- jobb. Antalet nettojobb i företag med 500 eller fler anställda mins- kade dock . När det gäller företagens ålder visar rapporten att det främst är de allra yngsta företagen som står för såväl omsättningen av jobb som antal skapade nettojobb och att det snarare är företagets ålder än företagets storlek som är avgörande för sysselsättningstillväxen. Rapporten visar vidare att det var de små och unga företagen som skapade flest nettojobb. Företag som var eller yngre och hade 5 SCB och Företagarna (2016) samt Företagarna (2016), s. 5. Uträkningen att av jobben har skapats i småföretag bygger på att antalet jobb totalt ökade med drygt en miljon , varav småföretagen ökade med drygt 800 000. 6 SOU 2016:72, del 1, s. 72 f. Övergripande trender på den svenska arbetsmarknaden 3–9 anställda svarade för av den totala ökningen av antalet nettojobb –2009.7 För utvecklingen på branschnivå framhålls i både Entreprenör- skapsutredningen och i att det är i tjänstesektorn som jobben växer fram medan det inom tillverkningsindustrin går att se en minskad sysselsättning. Som exempel pekar Entreprenör- skapsutredningen på att nästan hela nettoökningen i privat sysselsätt- ning kommer från mindre och medel- stora företag inom tjänstesektorerna. Beträffande utvecklingen på EU-nivå har bl.a. låtit undersöka de små och medelstora företagens betydelse för att skapa nya jobb. I en rapport fastslås att av de nya nettojobb som tillkom i EU skapades i små och medelstora företag (upp till 250 anställda). Små och medelstora företag svarade för av den totala sysselsättningen i EU, varför jobbskapandet var starkt i dessa före- tag. Den årliga ökningen av sysselsättningen var under aktuell period dubbelt så stor i små och medelstora företag som i stora företag. Av den underliggande undersökningen framgår också att mikroföretagen (färre än tio anställda) svarade för störst del av den totala ökningen av nettosysselsättningen och att nya företag () stod för en majoritet av de nya jobben.8 Som framgått kan det finnas vissa svårigheter i att göra upp- skattningar av inom vilken typ av företag jobben växer fram. Det finns flera möjliga parameterar att ta hänsyn till och olika möjliga statistiska källor att lägga till grund. Med det i åtanke finns det ändå skäl att poängtera att den svenska arbetsmarknaden har sett ett övergripande mönster med allt fler verksamma inom små och medelstora företag. Möjliga orsaker till ett sådant mönster har uppmärksammats på olika håll. En sådan orsak som har lyfts fram är ökade möjligheter att utlokalisera eller ”outsourca” delar av verksam- heten. Utredningen går vidare med att i följande avsnitt undersöka detta fenomen. 7Heyman m.fl. (2013). 8EIM (2011). Övergripande trender på den svenska arbetsmarknaden I såväl forskning9 och tidigare utredningar10 som i utredningens direktiv framhålls att större företag i högre grad väljer att lägga ut produktionen utanför det egna företaget och att företagen även köper in tjänster i stället för att ha egna anställda (outsourcing). I fråga om betydelsen av outsourcing i relation till arbetsmiljöfrågor har bl.a. Statskontoret pekat ut outsourcing som ett område som inte har fått tillräckligt stor uppmärksamhet i den tidigare arbets- miljöpolitiken.11 När det gäller begreppsapparaten på området används uttrycken outsourcing och offshoring för att beskriva mer eller mindre lik- nande företeelser. Utredningens uppfattning är att begreppet out- sourcing normalt används för att beskriva när ett företag låter en extern leverantör, som är lokaliserad i hemlandet eller utomlands, sköta produktion av varor eller tjänster. Offshoring används där- emot normalt för att beskriva när produktionen flyttas utomlands, antingen inom företaget eller externt.12 I det följande är det främst utvecklingen mot att företag lägger ut produktion utanför det egna företaget och/eller köper in tjänster i stället för att ha egna anställda som är av intresse för utredningen. Begreppet outsourcing är därför centralt för utredningens vidare undersökning. För att ge en så bred bild som möjligt av utvecklingen på den svenska arbetsmarknaden är det dock lämpligt att även undersöka situationen då verksam- heter flyttas utomlands, dvs. Vidare finns det skäl att i sammanhanget belysa skillnaden mellan uthyrning av arbetskraft och entreprenadverksamhet. Vid entrepre- nadverksamhet skickar ett företag arbetskraft till ett annat företag för att utföra arbete men behåller, till skillnad från vid uthyrning, arbetsledningen. Outsourcing kan uppfattas som en särskild typ av entreprenadarbete där en viss del av ett företags verksamhet perma- nent lämnas över till något annat företag. m.fl. (2012), s. 30 f. och 51. 10Se t.ex. Ds 2003:27, s. 26 f. och 81 f. 11Statskontoret (2015a), s. 8 och 57 f. 12Se t.ex. Tillväxtanalys (2013b), s. 7. Övergripande trender på den svenska arbetsmarknaden I detta avsnitt är det företeelser kopplade till entreprenadarbete som kommer att belysas. Entreprenadarbete kan ha många olika former och en entreprenör som utför en outsourcad tjänst kan ha flera anställda eller agera som egenföretagare och bedriva verksam- het t.ex. som enskild firma eller aktiebolag. I det senare fallet är det bolaget som formellt sett är arbetsgivare åt personen som utför arbete. Något förenklat kan situationen beskrivas som att det kan vara fråga om ett förhållande där antingen två (uppdragsgivare och uppdragstagare/egenföretagare) eller tre (uppdragsgivare, uppdrags- tagare/arbetsgivare och arbetstagare) aktörer är inblandade. Situa- tioner förekommer dock där flera mellanled finns i form av att en uppdragstagare i sin tur anlitar en annan entreprenör som i sin tur anlitar en annan entreprenör och på så sätt bildar en entreprenörs- kedja. Denna företeelse beskrivs särskilt längre fram i detta kapitel. I fråga om förutsättningarna för arbetsmiljöansvaret i verksamhet som outsourcas gäller generellt att den som på uppdrag utför out- sourcad verksamhet själv sköter arbetsledningen. I de fall detta är ett företag så har det i sin tur det fulla arbetsmiljöansvaret för sina anställda i enlighet med bestämmelserna i . Arbetsmiljöregel- verket gäller alltså inte överlag i förhållandet mellan den som be- ställer ett arbete och en självständig entreprenör. Som exempel har en entreprenör som arbetsgivare ansvar för det systematiska arbets- miljöarbetet oavsett var de anställda arbetar. Den som har outsourcat verksamhet kan dock ha kvar visst arbetsmiljöansvar enligt bestäm- melser i 3 kap. AML. Det gäller t.ex. om verksamheten utförs på ett fast driftställe där beställaren råder över arbetsplatsen. Beställaren har då ansvar för fasta och lösa anordningar. som arbetet utförs på ett fast driftställe finns också ett samordnings- ansvar, vilket som utgångspunkt ligger på den som råder över arbets- stället.13 En kartläggning av hur det ser ut med outsourcing på den svenska arbetsmarknaden är förknippad med vissa svårigheter. Det finns ingen samlad statistik som visar i vilken utsträckning företag lägger produktionen utanför det egna företaget och köper tjänster i stället för att ha egna anställda. Ett möjligt sätt skulle vara att gå igenom årsredovisningarna hos ett antal företag för att indirekt få en bild av utvecklingen hos i vart fall dessa företag 13 Se vidare kapitel 4. Övergripande trender på den svenska arbetsmarknaden , i den mån detta framgår av års- redovisningarna. För att få en rättvis bild av hela arbetsmarknaden skulle det kräva en genomgång av ett mycket stort antal årsredovis- ningar. Ett annat sätt är att använda andra källor som har undersökt fenomenet och vända sig direkt till olika företrädare för arbets- marknadens parter för att få veta mer om hur situationen ser ut i deras olika branscher. Utredningen har tillämpat det senare sättet. Bristen på sammanhållen statistik om omfattningen av outsourcing gör att det saknas tydligt könsuppdelad statistik på området. Det- samma gäller för statistik uppdelad efter ålder eller nationell bak- grund. 6.3.2Outsourcing på den svenska arbetsmarknaden Flera studier pekar på att outsourcing var ett relativt marginellt fenomen , men att det efter ökade betydligt i omfattning. Det gällde i synnerhet flytt av verksamheter till företag utomlands. Utvecklingen brukar tillskrivas samspelet mellan tre faktorer: teknologiska framsteg, en ökad press att minska produktionskostnaderna och institutionella förändringar som främjat handelsliberalisering. Under slutet av 1980- och skedde också outsourcing av många tjänster som tidigare hade ut- förts inom företagen. Till att börja med handlade det om kundservice och andra enklare tjänster, men gradvis har även mer avancerade aktiviteter som ingenjörstjänster och mjukvaruutveckling lagts ut på underleverantörer.14 En möjlig förklaring till detta är att den tek- niska utvecklingen har gjort en del kvalificerade tjänster rumsligt obundna så att dessa lättare kan läggas ut på externa företag. Det har gjorts gällande att de kvalificerade tjänsterna därmed till skillnad från många enklare tjänster kan outsourcas såväl inom som utanför gränser.15 Det har vidare framhållits att de minskade kostnaderna för in- formation och kommunikation och för att transportera produkter har underlättat för företag att i större utsträckning dela upp de värdeskapande aktiviteter de bedriver. De olika delarna i den s.k. värdekedjan kan t.ex. ske på olika platser – från utvecklandet av en 14Tillväxtanalys (2008), s. 28. 15Svensson (2010), s. 48 f. Övergripande trender på den svenska arbetsmarknaden produkt, som forskning och utveckling (FoU) och design, via till- verkning, till distribution, marknadsföring och stöd till den slutliga konsumenten.