sou · H5B381 · 2017-10-17 00:00:00 — Däremot anses det rimligt att också andra än markägaren blir ansvariga för att övriga avverkningsbe- stämmelser följs, bl.a. gällande skydd för den yngre skogen. Förutom skogsägaren bör var och en som får förfoga över skogen vara skyldig att följa dessa bestämmelser. De som närmast kommer ifråga för ett sådant ansvar är rotpostköpare och servitutshavare.25 2004/05:58, s. 16. 2004/05:58, s. 27. 1978/79:110, s. 65. 8Skyldigheter gällande anläggning och vård av skog Utredaren har i uppdrag att analysera vem eller vilka som bör ansvara för att fullgöra olika skyldigheter och föreslå de ändringar som be- döms vara lämpliga. Vidare ska utredaren överväga om straffbestäm- melserna i skogsvårdslagstiftningen är utformade på ett lämpligt sätt, om de skyldigheter som är kriminaliserade även fortsättningsvis bör vara det, eller om de bör sanktioneras på annat sätt, och särskilt om straffskalorna bör ändras. I de tre närmast föregående kapitlen redovisas de skyldigheter som hänger samman med kraven på att underrätta om vissa skogsbruksåtgärder eller att ansöka om tillstånd för avverk- ning i fjällnära skog och i ädellövskog samt vilka skyldigheter som finns förknippade med avverkningar. I detta kapitel redovisas de skyldigheter som på olika sätt hänger samman med anläggning och vård av skog. De skyldigheter som av- ser de olika hänsyn som ska tas vid vård och anläggning av skog redo- visas dock i ett eget kapitel (kapitel 9). De delar av utredningen som gäller straffbestämmelserna redovisas närmare i kapitel 10–12. 8.2Skyldighet att anlägga ny skog I skogsvårdslagstiftningen finns bestämmelser som anger under vilka förutsättningar ny skog ska anläggas och inom vilka tider det ska göras. I 5 § skogsvårdslagen anges tre situationer när skyldigheten att anlägga ny skog på produktiv skogsmark aktualiseras. Den första situationen (punkt 1) gäller när skogsmarkens virkes- producerande förmåga inte tas tillvara på ett godtagbart sätt. Skyldigheter gällande anläggning och vård av skog situation uppkommer efter en föryngringsavverkning eller om det har uppkommit någon form av skada på skogen (exempelvis efter en brand eller stormfällning). I 2 § skogsvårdsförordningen anges krite- rier för när virkesproduktionen inte ska anses vara godtagbar. Det gäller när beståndets virkesförråd gått ned till hälften av det förråd som normalt bör finnas, om det inte finns särskilda skäl för en annan bedömning. Vid bedömningen ska hänsyn tas till markens virkespro- ducerande förmåga (boniteten) liksom till beståndets trädslagssam- mansättning och ålder. Den andra situationen (punkt 2) gäller när skogsmarkens virkes- producerande förmåga inte tas till vara. Denna situation gäller dock inte mark som på grund av särskilda förhållanden inte bör tas i an- språk för virkesproduktion.1 Undantaget kan t.ex. gälla mark där åter- växtåtgärder kan komma att skada särskilda värden för naturvården, kulturmiljövården eller rennäringen. Den tredje situationen (punkt 3) handlar om när skogens tillstånd är uppenbart otillfredsställande ur virkesproduktionsperspektiv. Med detta menas när beståndets virkesförråd eller tillväxt understiger en tredjedel av vad som är normalt på växtplatsen (2 § andra stycket skogsvårdsförordningen). Denna regel syftar på skogsbestånd som är glesa eller har trädslag som är olämpliga för den aktuella marken. Åtgärderna i situationer som omfattas av punkterna 1 och 2 ska vidtas utan dröjsmål.2 När det finns en skyldighet att anlägga ny skog på grund av punkt 1 eller 2, ska sådd, plantering eller åtgärder för naturlig föryngring ha utförts senast under det tredje året räknat från det år när skyldigheten uppkom. Med avses tiden från till den 30 juni.3 Åtgärderna enligt punkt 3 ska vidtas inom skälig tid. får i varje enskilt fall besluta inom vilken tid åtgär- derna ska vara utförda.4 får i särskilda fall medge undantag från skyldig- heten att anlägga ny skog eller den tid inom vilken anläggningen ska göras. Möjligheterna att medge undantag bör som regel inte användas i andra fall än när kraven framstår som oskäligt betungande.5 15 § tredje stycket skogsvårdslagen. 25 § andra stycket skogsvårdslagen. 33 § skogsvårdsförordningen. 43 § andra stycket skogsvårdsförordningen. 1978/79:110, s. 66. Skyldigheter gällande anläggning och vård av skog Det åligger den produktiva skogsmarkens ägare att anlägga och vårda ny skog (8 § skogsvårdslagen). Skyldigheten att anlägga ny skog enligt 5 § skogsvårdslagen är inte straffbelagd eller sanktionerad på annat särskilt sätt. har emellertid möjlighet att besluta om ett föreläggande om att en markägare ska vidta återväxtåtgärder samt att förena ett sådant beslut med ett krav på vite. Myndigheten kan även ställa krav på säkerhet eller genomföra föryngringsåtgärder på markägarens bekostnad.6 När ny skog anläggs ska de föryngringsåtgärder vidtas, som behövs för att trygga återväxten av en skog av tillfredsställande täthet och be- skaffenhet i övrigt. kan i särskilda fall medge undantag från denna skyldighet.7 Om det behövs för att trygga återväxten enligt ovan, får reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela före- skrifter om föryngringsmetod, markberedning, sådd, plantering, vård av plantskog och andra åtgärder.8 Som har beskrivits i kapitel 4 är föryngringsmetoderna som an- vänds plantering, sådd och naturlig föryngring eller någon kombina- tion av dessa metoder. Ofta används markberedning för att förbättra föryngringsresultatet. Endast metoder som har visat sig ge tillfredsställande resultat in- om godtagbar tid får användas vid beståndsanläggning.9 När naturlig föryngring inte kan bedömas ge tillfredsställande återväxt inom god- tagbar tid, ska ny skog anläggas genom sådd eller plantering.10 Ny skog ska vårdas genom hjälpplantering, plantröjning och andra åtgär- der som behövs för att den ska utvecklas tillfredsställande.11 Mer detaljerade föreskrifter om föryngringsåtgärder har meddelat med stöd av 7 § skogsvårdsförordningen.12 635 och 36 §§ skogsvårdslagen. 76 § skogsvårdslagen. 86 a § andra stycket skogsvårdslagen. 94 § skogsvårdsförordningen. 105 § skogsvårdsförordningen. 116 § skogsvårdsförordningen. 12SKSFS 2011:7 2 kap. 1a–15 §§. har presenterat en rapport om bak- grunden till de skyldigheter som regleras i 6 § skogsvårdslagen och därtill knutna regler i skogs- vårdsförordningen. Utgångspunkten för rapporten var att det finns en grundläggande osäkerhet Skyldigheter gällande anläggning och vård av skog Som har nämnts ovan finns det inte någon straffbestämmelse i skogsvårdslagstiftningen som är knuten till skyldigheten att vidta föryngringsåtgärder. Det är förbjudet att använda hyggesplöjning som markberednings- metod (6 a § första stycket skogsvårdslagen). Metoden innebär ett mycket radikalt ingrepp i naturmiljön. Det finns alternativa metoder som i de flesta fall ger lika bra föryngringsbetingelser men som är skonsammare. Hyggesplöjning kan också innebära att tillgång på ren- bete försvinner och att flyttningsvägar påverkas.13 Överträdelse av detta förbud är inte straffbelagt. Förbudet lyftes från skogsvårdsförordningen till skogsvårdslagen 2010.14 Motiver- ingen till detta var att förbudet ansågs vara av central betydelse för skogsbruket. I propositionen uttalades att det saknades remitterat underlag för att bedöma om en överträdelse av förbudet borde kri- minaliseras och, om så bedömdes vara fallet, vilket straffvärde en så- dan överträdelse hade. Frågan skulle hanteras inom ramen för den översyn av straffbestämmelserna som regeringen avsåg att göra. Skogsvårdslagstiftningen innehåller regler om både användning av och handel med skogsodlingsmaterial. Med skogsodlingsmaterial avses frön, plantor, sticklingar och andra former av förökningsmaterial av- sedda för anläggning av skog.15 har bemyndigats att meddela föreskrifter gällande användning och villkor för skogsodlings- material.16 om i vilken mån bestämmelserna är tillämpliga och på vilken vetenskaplig grund de vilar. , Utredning av skogsvårdslagens 6 § (Rapport 5/2017). 2009/10:201, s. 42. 2009/10:201, bet. 2009/10:MJU28. 15Rådets direktiv /105/EG av om saluföring av skogsodlingsmaterial och 7 § tredje stycket skogsvårdslagen. 167 § skogsvårdslagen och 8 § skogsvårdsförordningen. Skyldigheter gällande anläggning och vård av skog Generellt gäller att man bara får använda skogsodlingsmaterial som kan ge skogsbestånd som har goda förutsättningar att utvecklas väl och som kan utnyttja marken för tillfredsställande virkesproduktion.17 För det som betecknas främmande trädarter finns särskilda regler.18 Användningen av främmande trädarter innebär risker och ska därför ske med försiktighet och i begränsad omfattning.19 Endast i undan- tagsfall och då efter noggrann värdering i olika avseenden, bör främ- mande arter komma till användning.20 Konsekvenserna av att använda främmande trädarter skulle i vissa fall kunna bli omfattande, om inte nödvändiga försiktighetsåtgärder vidtas. Det kan röra sig om att sko- gen angrips av insekter, svampar eller sjukdomar eller att den främ- mande trädarten sprider sig i oönskad omfattning. Användning av främmande trädarter kan också ha fördelar såsom möjligheter till högre tillväxt, riskspridning avseende skador och skadegörare samt bättre anpassning till ett förändrat klimat. I sammanhanget bör det nämnas att det pågår ett arbete inom med att ta fram ett förslag om vilka sanktioner som ska tillämpas vid överträdelser av EU:s förordning om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva främmande arter.21 Avsikten är att regeringen ska kunna lämna en proposition till med förslag till lagstiftningsändringar och ett bemyndig- ande som ska ge regeringen eller den myndighet som regeringen be- 172 kap. 16 § SKSFS 2011:7. 18Begreppet främmande trädarter har ingen fastställd definition. har tidigare föreslagit en sådan (se meddelande 7/2009 Regler om användning av främ- mande trädslag). Förslaget innebar att man skulle lista inhemska trädarter i bestämmelserna och att övriga arter skulle betraktas som främmande. Förslaget resulterade emellertid inte i någon författning. kommer inom ramen för ett pågående regeringsuppdrag se över och vid behov revidera förslaget i sin tidigare utredning om reglerna för skogsodling med främmande trädslag. Uppdraget ska redovisas . 2007/08:108, s. 59. 1992/93:226, s. 36. 21Europaparlamentet och rådets förordning (EU) nr 1143/2014 av om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva främmande arter. Skyldigheter gällande anläggning och vård av skog stämmer rätt att meddela föreskrifter för att förebygga och hantera introduktion och spridning av invasiva främmande arter.22 Främmande trädarter i svenskt skogsbruk Främmande trädarter får inte användas som skogsodlingsmaterial i fjällnära skog, utom i de fall har medgett det för ett angeläget vetenskapligt ändamål.23 För övrig skog gäller att främman- de trädarter endast får användas som skogsodlingsmaterial i undan- tagsfall.24 Det finns särskilda regler om i vilka områden contortatall får användas för skogsodling.25 Contortatall är den främmande träd- art som är mest använd i det svenska skogsbruket och omfattar företrädevis i norra . Detta motsvarar av den produktiva skogsmarksarealen i . planterades med contorta, vilket kan jämföras med i genomsnitt då contorta använ- des som mest.26 När skogsmarkens ägare planerar att använda främmande trädarter som skogsodlingsmaterial på en areal om så måste denne i förväg anmäla detta till Skogsstyrelsen.27 Användning av främ- mande trädarter kan anmälas i samband med avverkningsanmälan eller som en självständig anmälan. I tabell 8.1 redovisas hur anmälningarna har fördelats på de olika anmälningsalternativen . 2017:32, s. 37. 236 b § skogsvårdslagen och 9 a § skogsvårdsförordningen. 249 § skogsvårdsförordningen. 252 kap. 28 § SKSFS 2011:7. 26Skogsstyrelsen, Åtgärder i skogsbruket 2016, officiella statistik, Statistiska meddelan- den JO16 . 272 kap. 27 § SKSFS 2011:7. Skyldigheter gällande anläggning och vård av skog Vegetativt förökat skogsodlingsmaterial, dvs. sticklingar och soma- tiska embryon, medför att man bättre och/eller snabbare och mer flexibelt kan ta till vara förädlingsvinsterna inom skogsträdsföräd- lingen vid föryngringen. Det finns dock vissa begränsningar i fråga om omfattningen av sådana planteringar liksom krav på att materialet kommer från en godkänd frökälla.28 Anmälan ska göras till minst före plan- tering av vegetativt förökat skogsodlingsmaterial, om arealen är . Det anges inte vem som ansvarar för att göra sådan anmälan, men anmälan ska innehålla uppgift om bl.a. markägaren.29 Att använda främmande trädarter som skogsodlingsmaterial i fjällnära skog är straffbelagt med böter eller fängelse en- ligt 38 § 1 skogsvårdslagen. Till böter kan också den dömas som bry- ter mot en föreskrift som förbjuder eller anger villkor för användning av visst slags skogsodlingsmaterial vid anläggning av skog.30 8.5.4Produktion, handel och Reglerna om produktion av, handel med och införsel av skogsodlings- material bygger till stor del på EU:s direktiv /105/EG om salu- föring av skogsodlingsmaterial. Skogsodlingsmaterial får inte föras in 282 kap. 23–25 §§ SKSFS 2011:7. 292 kap. 26 § SKSFS 2011:7. 3038 a § 1 skogsvårdslagen jämförd med 7 § skogsvårdslagen. Skyldigheter gällande anläggning och vård av skog till från ett land utanför EU utan tillstånd från (10 § skogsvårdsförordningen). Den som har fört in sådant skogs- odlingsmaterial är skyldig att anmäla detta till (10 a § skogsvårdsförordningen). I fråga om påföljd för olovlig införsel av skogsodlingsmaterial och försök därtill hänvisas till lagen (2000:1225) om straff för smuggling.31 8.6Säkerhet för fullgörande av återväxtåtgärder får i samband med en avverkning besluta om att säker- het ska ställas för fullgörande av återväxtåtgärder. Förutsättningen för ett sådant beslut är att avverkningen föranleder förhållandevis dyra återväxtåtgärder i större omfattning och att det skäligen kan befaras att åtgärderna annars inte blir vidtagna. Fattar ett så- dant beslut, får avverkningen inte påbörjas förrän säkerheten har ställts och godkänts. Ställs inte den begärda säkerheten, kan Skogs- styrelsen meddela förbud att avverka skog på den aktuella bruknings- enheten utan tillstånd. Krav på säkerhet för återväxtåtgärder kan även uppställas som villkor för ett tillstånd till avverkning i fjällnära skog eller för avverkning av ädellövskog (36 § skogsvårdslagen). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet påbörjar en avverkning utan att säkerhet har ställts och godkänts kan dömas till böter eller fängelse . Samma straffansvar gäller för den som bryter mot ett av meddelat förbud att avverka skog på brukningsenheten (38 § 3 skogsvårdslagen). Enligt uppgift från är ärenden där det fattas beslut om att säkerhet ska ställas mycket ovanliga numera. Enligt myndig- heten är huvudförklaringen till detta att det numera ställs krav inte bara på att det ska vara förhållandevis dyra återväxtåtgärder i större omfattning som avses utan även att det ”skäligen kan befaras att åter- växtåtgärderna annars inte blir vidtagna”. I myndighetens allmänna råd från tydliggörs detta genom att det anges att skogs- ägaren tidigare ska ha försummat återväxterna, har svag ekonomi, eller att dennes tidigare verksamhet ger anledning till bedömningen. Sam- mantaget har dessa krav gjort det är svårare för att motivera beslut om säkerhet. 31 10 d § skogsvårdsförordningen. Skyldigheter gällande anläggning och vård av skog 8.7Ansvar för anläggning och vård av ny skog I 8 § skogsvårdslagen anges att det är den produktiva skogsmarkens ägare som är ansvarig för anläggning och vård av ny skog. Ansvaret som åläggs skogsägaren avser alltså samtliga skyldigheter enligt 5–7 §§ skogsvårdslagen om anläggning och vård av skog på skogsmark. Att skogsmarkens ägare ansvarar för att ny skog anläggs gällde även en- ligt den tidigare skogsvårdslagen (1948:237). I 8 § andra och tredje styckena skogsvårdslagen behandlas frågor om ansvaret för kostnader för återväxtåtgärder i de fall då säkerhet har ställts för åtgärderna enligt 36 § skogsvårdslagen och en ägarföränd- ring sker. kan befria en tidigare ägare från skyldig- heterna gällande återväxtåtgärder (fjärde stycket). Det är inte förenat med någon straffsanktion att underlåta att vidta tillräckliga återväxtåtgärder eller föryngringsåtgärder. Tillsynen och sanktionen utgörs i stället av förelägganden som även kan förenas med vite (35 § skogsvårdslagen). Hur har använt dessa till- synsinstrument när det gäller skyldigheten att anlägga ny skog framgår av tabell 8.2. Variationen i antalet förelägganden kan enligt förklaras av att myndighetens distriktsorganisation kan prioritera denna arbetsuppgift olika beroende på återväxtresultat och att man vissa år gör större uppföljningsinsatser från helikopter. I förvaltningsdomstolarna utgör mål om föreläggande om åter- växtåtgärder och ansökningar om utdömande av viten de vanligaste målen rörande skogsvårdslagen. Förelägganden och viten riktas till skogsmarkens ägare och det är denne som ska vidta de återväxtåt- gärder som krävs för att det aktuella området ska uppfylla de krav som ställs i skogsvårdslagstiftningen. Skyldigheter gällande anläggning och vård av skog Även om ägaren har anlitat någon annan för att planera och ut- föra återväxtåtgärderna är det ägaren till fastigheten som har ansvar för att följa ett föreläggande om att utföra nödvändiga föryngrings- åtgärder.32 8.8Sammanställning gällande ansvar och straff 32 Se t.ex. dom från Förvaltningsrätten i , mål nr 5407-13. I detta kapitel redovisas de skyldigheter som finns i form av krav på hänsyn vid olika skogsbruksåtgärder samt vissa övriga skyldigheter. Utredaren har i uppdrag att analysera vem eller vilka som bör ansvara för att fullgöra olika skyldigheter och föreslå de ändringar som bedöms vara lämpliga. Vidare ska utredaren överväga om straff- bestämmelserna i skogsvårdslagstiftningen är utformade på ett lämp- ligt sätt, om de skyldigheter som är kriminaliserade även fort- sättningsvis bör vara det, eller om de bör sanktioneras på annat sätt, och särskilt om straffskalorna bör ändras. De delar av utredningen som gäller straffbestämmelserna redovisas närmare i kapitel 10–12. I utredningens uppdrag ingår inte att se över hänsynsreglerna i skogsvårdslagen i sak. Utredningens uppdrag handlar i stället om att utreda vem eller vilka som bör ha ansvaret för att fullgöra dessa skyl- digheter samt att se över straffbestämmelserna. Vidare har frågorna om allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning samt straffbeläggande av oriktiga uppgifter en koppling till hänsynsreglerna och andra skyldigheter. infördes det en allmän aktsamhetsregel i portalparagrafen till skogsvårdslag. Den nya bestämmelsen innebar att hänsyn ska tas till naturvårdens intressen vid all skötsel av skogsmark, såväl skogs- mark av särskilt värde från naturvårdssynpunkt som annan skogs- Hänsynsregler och övriga skyldigheter mark.1 Genom denna bestämmelse gavs en möjlighet att ge råd och anvisningar för att öka miljöhänsynen i skogsbruket. infördes också en bestämmelse om att skogsmarkens ägare var skyldig att underrätta den dåvarande regionala myndigheten om de avverkningar som ska genomföras och som också är av intresse för naturvården. Genom införandet av skogsvårdslag utvidgades den allmänna aktsamhetsregeln och det angavs särskilt att det vid skötsel av skog ska tas hänsyn till såväl naturvårdens intressen som till andra allmänna intressen, som exem- pelvis rennäringen. I förarbetena uttalades att hänsyn till naturvårdens intressen även i fortsättningen bör ingå som ett normalt led i skogs- bruket och att skogsbruket måste präglas av en ekologisk grundsyn.3 Statusen för skogsvårdslagens hänsynsregler stärktes ytterligare genom lagändringarna 1993 när miljömålet jämställdes med produk- tionsmålet. Ändringen medförde att naturvårdsintresset inte längre anges särskilt. I specialmotiveringen till ändringen i portalparagrafen uttalades att naturvårdens intressen i vidare bemärkelse självfallet även fortsättningsvis ska beaktas vid skötseln av skog samt att begreppet naturvård innefattar både den vetenskapliga och den sociala naturvår- den, dvs. såväl naturmiljön i vidare mening som friluftsliv och rekrea- tion i olika former. I begreppet natur innefattas även den kultur- präglade naturen, t.ex. gamla lövängar och betesmarker vars bevarande i traditionsenlig hävd bidrar till kännedom om det gamla odlings- landskapet eller som utmärker sig för särskild skönhet. Det uttalades vidare att skogsnäringen ska verka i samspel med andra samhälls- sektorer och att hänsyn därför ska tas till bl.a. den regionala balansen och sysselsättningen samt, liksom tidigare, även till kulturmiljövårdens och rennäringens intressen.4 I förarbetena till skogsvårdslagen fram- höll regeringen vidare att skogsbruket måste bedrivas med hänsyn tagen till skogen som livsmiljö för växter och djur, till skogens in- verkan på vattenbalans och lokalklimat och till möjligheterna att ut- nyttja skogsmarken för friluftsliv och rekreation. Hänsyn måste tas till skyldigheten att bevara fornminnen och intresset av att bevara övriga 1978/79:110, s. 15. 2Den tidigare statliga myndighetsstrukturen på det skogliga området bestod av den centrala myndigheten och de regionala myndigheterna skogsvårdsstyrelserna. De senare avskaffades 2006 och ersattes av enmyndigheten . 1978/79:110, s. 15. 1992/93:226 s. 89 f. Hänsynsregler och övriga skyldigheter kulturlämningar och vissa andra inslag i kulturlandskapet. Skogsbru- ket måste alltså bedrivas så att förutsättningarna för en mångsidig användning av de svenska skogarna inte rubbas.5 Olika aktörers val av metoder och graden av ekologisk anpassning vid utförande av skogsbruksåtgärder har stor betydelse för miljön. Skogsvårdslagstiftningens hänsynsregler utgör de minimikrav som skogsbruket i alla situationer måste uppfylla, med beaktande av den begränsning som finns när det gäller intrång i pågående markanvänd- ning. Dessa krav anses normalt kunna förenas med vad som betrak- tas som ett rationellt skogsbruk.6 I enlighet med principen om frihet under ansvar och sektorsansva- ret för miljön ankommer det på skogsägare och andra aktörer inom skogsbruket att ta ansvar för miljön inom sin verksamhet. Kärnan i detta ansvar är att medverka till en anpassning av verksamheten i syfte att uppnå de nationella miljömålen.7 Detta innebär att frivilliga insatser också måste göras för att säkerställa att de allmänna intressena beaktas i tillräcklig utsträckning, dvs. utöver de minimikrav som skogsvårds- lagens hänsynsregler ställer. För att uppfylla de skogspolitiska målen förutsätts skogsägarna i genomsnitt således ha högre miljöambitioner än vad som uppnås genom att enbart följa skogsvårdslagstiftningen.8 , skogsägare, skogsägareföreningar, skogsföretag, skogs- entreprenörer och myndigheter har i bred dialog tagit fram gemen- samma målbilder som ger vägledning om hur en god miljöhänsyn kan utformas.9 9.3Hänsyn till natur- och kulturmiljövård Det är som, efter samråd med , och annan central förvaltningsmyndighet som kan beröras, meddelar föreskrifter om vilka hänsyn som ska tas till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen vid skötsel av skog (30 § skogsvårdslagen jämförd med 30 § skogsvårdsförordningen).10 Föreskrifterna enligt 30 § skogsvårdslagen ska vara förenliga med 1978/79:110, s. 52. 1978/79:110, s. 53. 1993/94:30. 2007/08:108, s. 46. 9www.skogsstyrelsen.se/malbilder (). 1992/93:226, s. 89. Hänsynsregler och övriga skyldigheter 2 kap. , och de ska ändras om de inte är det. De före- skrifter som meddelas får inte vara så ingripande att pågående mark- användning avsevärt försvåras (den s.k. intrångsbegränsningen). De föreskrivna åtgärderna ska således kunna förenas med ett rationellt skogsbruk. Enligt 30 § skogsvårdsförordningen ska samråda med kommunen i frågor av särskild vikt med hänsyn till lokala förhållanden.