sou · H5B322 · 2017-03-22 00:00:00 — De tekniska krav som ställs på produkter är i regel kopplade till vad som gällde då produkten först släpptes ut på EU- marknaden. Flera myndigheter har påtalat för utredningen att det finns oklarheter om hur reglerna ska tolkas vid begagnatförsäljning och andra leveranser av redan använda produkter, till exempel vid ut- hyrning. Än så länge tycks tolkningsproblemen inte ha ställts på sin spets, men i takt med att handeln med begagnade produkter ökar, lär behovet av tydliggöranden öka, både för aktörerna på marknaden och för tillsynsmyndigheter. Oklarheterna kan delas in i tre övergripande frågor: 1.Vilka av de krav som ställs på distributörer av nya produkter ska också gälla för företag eller organisationer som tillhandahåller begagnade produkter? 2.När ska ett företag eller en organisation som tillhandahåller begagnade produkter ses som tillverkare i stället för distributör på grund av att den reparerar eller ändrar produkten? Stärk förtroendet och öka rättssäkerheten inom begagnathandel och delning SOU 2017:22 När ska ett företag eller en organisation ses som tillverkare i stället för distributör om den hanterar en produkt som blivit avfall, och genom kontroll, rengöring eller reparation möjliggör att den kan återanvändas? Hur dessa frågor besvaras får stora konsekvenser för vilka krav som ställs på den som tillhandahåller begagnade produkter. Det behöver klargöras vilka skyldigheter begagnataktörer har att exempelvis kon- trollera produktens säkerhet och funktionalitet. Det finns också skäl att utreda vad som gäller för den som lagar begagnade produkter före vidareförsäljning. Det kan finnas goda skäl att ställa tillverkarkrav på den som ändrar i en produkt på ett sätt som försämrar produktens säkerhet och sedan tillhandahåller produkten till konsumenter. Då kan inte den ursprungliga tillverkaren längre hållas ansvarig för pro- dukten. Däremot är det inte uppenbart att detsamma ska gälla för den som tillhandahåller en produkt som exempelvis reparerats enligt till- verkarens instruktioner och där produktens säkerhet därmed inte påverkats negativt. Det finns vidare krav i lagstiftningen som är tydligt anpassade för leveranskedjan fram till produkten når konsument, och som kan vara mycket svåra för många begagnataktörer att leva upp till, exempelvis krav om att bistå tillsynsmyndigheter med teknisk dokumentation22 och att ge konsumenter och andra användare information om farliga ämnen i produkten23. Rimligen är den typen av krav begränsade till att gälla i leveranskedjan från tillverkare, via eventuell importör och till den som säljer produkten till konsument eller annan användare, men det behöver klargöras om lagstiftningen kan tolkas så. Det är givetvis endast som slutligt kan slå fast hur EU:s lagstiftning ska tolkas. I avsaknad av vägledande domstolspraxis är det upp till enskilda myndigheter att tolka EU-lagstiftningen i sin tillsyn. Utredningens bedömning är att ett myndighetsöverskridande samarbete bör övervägas för att nå samsyn om hur produktlagstift- ningen bör tolkas vid tillsyn, i syfte att skapa förutsägbarhet och väg- ledning för de företag och organisationer som säljer eller hyr ut be- 22Jämför exempelvis artikel 7 punkt 5 i och rådets direktiv /48/EG om leksakers säkerhet. 23Artikel 33 i och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 om registrering, ut- värdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach). Stärk förtroendet och öka rättssäkerheten inom begagnathandel och delning EU:s produktlagstiftning består av lagstiftningar för olika produktgrupper24, eller för olika egenskaper i produkten25, som alla kan vara relevanta för handeln med begagnade produkter. Trots uppdelningen i olika lagstiftningar bygger dessa i huvud- sak på samma mall, den så kallade nya metoden. Det finns därför skäl att berörda tillsynsmyndigheter gemensamt utreder dessa frågor, förslagsvis inom ramen för , och att arbetet resulterar i samsyn kring tolkningen och i gemensam information till marknadsaktörer och allmänhet. Utöver tydlighet om gällande regler behöver regelverken på ett mer grundläggande sätt ses över i syfte att stimulera övergången till en cirkulär ekonomi. Det finns till exempel starka skäl att öka kraven på den ursprungliga tillverkaren att digitalt märka material, kompo- nenter och produkter samt dokumentera relevant information för att underlätta användning i flera cykler. Som exempel kan nämnas föreslagna krav om att tillverkare ska informera om hur produkten kan reparareras.26 Svenska myndigheters och arbete med frågor kring tolkning av befintligt regelverk och utformning av kommande regler på detta område behöver vara aktivt och drivas på såväl natio- nell som europeisk nivå. 24Exempelvis leksaker och skyddsutrustning. 25Exempelvis elsäkerhet, kemikalier och ekodesign. Att sluta kretsloppet – en EU-handlingsplan för den cirkulära ekonomin. 20.1Förslag till lag om ändring i Paragrafen anger att kommunen ska underlätta insamling och sorter- ing av återanvändbara produkter, i syfte att minska hushållens mängd avfall. Syftet med bestämmelsen är att förhindra att produkter som hushållen tänkt göra sig av med i onödan går till avfall. Kommunen kan uppfylla skyldigheten exempelvis genom att på återvinnings- centraler eller andra platser samarbeta med frivilligorganisationer och andra aktörer för att samla in återanvändbara produkter. Bestäm- melsen utvidgar inte den kommunala kompetensen till att omfatta återförsäljning av återanvändbara produkter, reparationstjänster eller liknande säljverksamheter. Sådan verksamhet måste prövas mot regler om offentlig säljverksamhet i 2 kap. 27 § första stycket konkurrens- lagen (2008:579). Paragrafen utvidgar det bemyndigande som ges regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet för kommuner att lämna information. Bemyndigandet utvidgas till att omfatta även information om avfallsförebyggande åtgärder. Vad avfallsförebyggande åtgärder innebär framgår av 15 kap. 2 §. Paragrafen anger att kommunen får meddela föreskrifter om att av- gift ska betalas för insamling och hantering av avfall som utförs genom kommunens försorg. Skillnaden jämfört med nuvarande lyd- else är att kommunen även får finansiera vissa åtgärder för att före- bygga hushållens avfall med avgift. Enligt punkt 2 och 3 i paragrafen får kommunen meddela föreskrifter om att avgift ska betalas för (2) sådana åtgärder som kommunen vidtar i syfte att informera hushållen om hur de kan vidta avfallsförebyggande åtgärder, och (3) sådana åtgärder som kommunen vidtar för att underlätta in- samling och sortering av återanvändbara produkter, i syfte att minska hushållens mängd avfall. Åtgärder enligt punkt 2 motsvarar de åtgärder som kommunen är skyldig att vidta enligt 74 a § avfallsförordningen (föreslagen lydelse). Begreppet avfallsförebyggande åtgärder definieras i 15 kap. 2 § miljö- balken och omfattar åtgärder som vidtas innan ett ämne eller föremål har blivit avfall och som syftar till en minskning av mängden avfall, en minskning av mängden skadliga ämnen i material och produkter eller en minskning av de negativa effekter på människors hälsa och miljön som avfall ger upphov till. Åtgärder enligt punkt 3 motsvarar de åtgärder som kommunen är skyldig att vidta enligt 15 kap. 20 a § (föreslagen lydelse). Punkten omfattar en avgränsad del av det som utgör avfallsföre- byggande åtgärder. Det kan exempelvis handla om planering och utförande av åtgärder för att underlätta insamling och sortering av återanvändbara produkter inom ramen för en återvinningscentral. Avgift får inte finansiera åtgärder för att förebygga avfall i verksam- heter, varken i kommunens egna eller i andra verksamheter i kom- munen. Inte heller får avgiften, med stöd av andra punkten, tas ut för att exempelvis finansiera försäljning eller reparation av begagnade produkter då sådan verksamhet inte är åtgärder för att underlätta insamling och sortering. Avgiften får tas ut för att täcka nödvändiga planerings-, kapital- och driftskostnader för de avfallsförebyggande åtgärder som nämns i paragrafen (jfr 27 kap. 5 §). 20.2Förslag till lag om ändring i lag (1998:492) om biluthyrning Genom paragrafens första stycke ges ett bemyndigande till reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om kriterier för allmänt tillgängliga bilpoolsfordon. En definition av begreppet införs i förordningen (2001:651) om väg- trafikdefinitioner. I paragrafens andra stycke ges en möjlighet för den som har till- stånd att hyra ut fordon att hos Transportstyrelsen ansöka om att fordon som hyrs ut registreras i trafikregistret som allmänt tillgäng- liga bilpoolsfordon. Transportstyrelsen ska efter ansökan pröva om kriterierna för allmänt tillgängliga bilpoolsfordon är uppfyllda. Tredje stycket anger att Transportstyrelsen får avregistrera fordon som registrerats, men som inte uppfyller kriterierna enligt 8a § förordning om biluthyrning (förordningen). Transportstyrelsens prövning kan exempelvis föranledas av styrelsens egen tillsynsverksamhet, en anmälan enligt 8 c § första stycket förordningen, från den som registrerat fordonet, eller en anmälan från en myndighet enligt 10 a § förordningen. Transportstyrelsens beslut om avregistrering kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol enligt bestämmelsen i nuvarande 22 §. Enligt fjärde stycket får en ansökan om registrering göras sam- tidigt som ansökan om tillstånd till biluthyrning görs. Båda momen- ten i prövningen kan alltså göras inom ramen för en och samma ansökan. Paragrafen anger att bestämmelserna om verkställighet i 24 § inte gäller beslut enligt 18 a § tredje stycket, det vill säga beslut om att fordon inte längre ska vara registrerade i trafikregistret som allmänt tillgängligt bilpoolsfordon. Beslut enligt 18 a § tredje stycket ska verkställas först efter att de vunnit laga kraft. Paragrafen ger regeringen, eller den myndighet som regeringen be- stämmer, rätt att ta fram närmare föreskrifter om allmänt till- gängliga bilpooler och om den registrering som avses i 18 a §. 20.3Förslag till lag om ändring i lag (1957:259) om rätt för kommun att ta ut avgift för vissa upplåtelser av offentlig plats m.m. Paragrafen ger i första stycket kommunen rätt att ta ut avgift för parkering på offentliga platser under , det vill säga bland annat allmänna vägar och sådana platser som i detaljplan redovisas som allmän plats (se definitionen av offentlig plats i 1 kap. 2 § ordningslag (1993:1617)). I andra stycket anges att grunderna för beräkning av avgiften beslutas av kommunfullmäktige. Där anges vidare att avgifter i vissa uppräknade fall får tas ut efter särskilda grunder och att avgifterna då får fastställas till ett engångsbelopp. Enligt Högsta förvaltningsdomstolens praxis finns inte utrymme för avgiftsdifferentiering i andra fall än som anges i lagstiftningen (HFD 2014 ref. 57). Andra stycket kompletteras nu med ett tillägg om att avgift får tas ut efter särskilda grunder av dem som parkerar ett fordon som registrerats som ett allmänt tillgängligt bilpoolsfordon. Komplet- teringen innebär att kommuner som väljer att reservera gatumark för specifikt utpekade bilpooler ges rätt att ta ut avgift för sådan parker- ing efter särskilda grunder, exempelvis efter ett anbudsförfarande. 20.4Förslag till förordning om ändring i avfallsförordning (2011:927) Paragrafen, som är ny, anger att kommunen ska informera hushåll om hur de kan vidta avfallsförebyggande åtgärder. Genom paragrafen utnyttjar regeringen det utvidgade bemyndigande som föreslås i 15 kap. 45 §. Paragrafen kompletterar den skyldighet kommunen har att in- formera hushållen om hur dessa kan bidra till att mer konsument- elutrustning återanvänds.1 Vad avfallsförebyggande åtgärder innebär framgår av 15 kap. 2 § . Paragrafen, som är ny, preciserar vilka uppgifter om avfallsföre- byggande åtgärder som kommunen ska ange i avfallsplanen. Para- grafen anger att avfallsplanen ska innehålla uppgifter dels om före- byggande av avfall i den egna verksamheten, dels hur kommunen verkar för att förebygga avfall i kommunen. Enligt 77 § avfallsförordningen får ta fram mer detaljerade regler om innehållet i avfallsplanen. 20.5Förslag till förordning om ändring i förordning (1997:907) om miljöledning i statliga myndigheter Paragrafen, som är ny, utvidgar miljöledningssystemet som statliga myndigheter är skyldiga att ha till att omfatta avfallsförebyggande. Paragrafen anger att statliga myndigheter ska ha rutiner för att före- bygga att avfall uppstår i verksamheten. 1 68 § 6 punkten förordning (2014:1075) om producentansvar för elutrustning. Bilagan beskriver hur miljöledningssystemet ska redovisas. Punkt 11, som är ny, beskriver hur miljöledningssystemet ska redovisas. Enligt punkten ska myndigheten beskriva på vilket sätt den arbetat aktivt med strategier och åtgärder för att förebygga avfall i verksamheten. Punkt 12, som också är ny, anger att myndigheten ska redovisa den årliga uppkomna mängden avfall. Den redovisade statistiken ska möjliggöra uppföljning. 20.6Förslag till förordning om ändring i förordning (1998:780) om biluthyrning Paragrafen anger kriterier för när ett fordon anses utgöra ett allmänt tillgängligt bilpoolsfordon. Transportstyrelsen ska efter ansökan från en tillståndshavare pröva om fordonet/n uppfyller kriterierna. Om kriterierna är uppfyllda registreras fordonet som allmänt tillgängligt bilpoolsfordon i trafikregistret. Första kriteriet anger att fordonet ska vara allmänt tillgängligt att hyra för allmänhet, företag och organisationer minst . Syftet med kriteriet är att utesluta biluthyrning där företag och organisationer bokar upp bilen för eget bruk så stor del av dygnet att den inte blir tillgänglig för exempelvis närboende . Andra kriteriet anger att uthyrningen ska ske på timbasis och att minsta bokningsbara tid inte ska överstiga . Syftet med kriteriet är att säkerställa snabb och enkel tillgång till fordonen. Tredje kriteriet anger att fordonet genom självbetjäning ska vara tillgängligt att boka, låsa upp och använda dygnet runt. Syftet med kriteriet är att säkerställa god tillgänglighet. Kriteriet ska dock inte hindra att fordonet är otillgängligt i samband med service. Fjärde kriteriet anger att uthyraren ska tillhandahålla allmänt tillgänglig kontaktinformation och information om tjänstens upp- lägg, villkor och krav. Informationen ska vara enkel att förstå för allmänheten och innehålla alla nödvändiga uppgifter för att ansluta till tjänsten. Syftet med kriteriet är att säkerställa allmän tillgäng- lighet till tjänsten. Femte kriteriet anger att prissättningen inte får vara oskäligt hög i förhållande till kostnader för bedrivandet av verksamheten. Syftet är att utesluta biluthyrning där oskäligt hög prissättning används som medel för att ge exklusiv tillgång till fordonet, och därmed tillgång till attraktiva parkeringsplatser eller andra statliga eller kommunala stimulansåtgärder. Syftet med kriteriet är inte att detaljreglera pris- sättningen. Kriteriet ska utesluta sådan prissättning som uppenbart inte är marknadsmässig och används för att minska tillgängligheten till tjänsten. Transportstyrelsen ges genom bestämmelsen bemyndigande att med- dela de kompletterande föreskrifter som behövs för att hantera ansökningar om registreringar av allmänt tillgängliga bilpoolsfordon. Paragrafens första stycke anger att den som efter ansökan till Tran- sportstyrelsen beviljats registrering av ett fordon som ett allmänt till- gängligt bilpoolsfordon, ska anmäla till Transportstyrelsen om förutsättningarna för registrering inte längre föreligger, det vill säga om kriterierna är uppfyllda. Transportstyrelsen ska då ta bort angivelsen allmänt tillgängligt bilpoolsfordon från fordonets registrering i trafikregistret. Enligt andra stycket är den som registrerat ett allmänt tillgängligt bilpoolsfordon skyldig att på begäran ge Transportstyrelsen informa- tion som visar att kriterierna för registrering är uppfyllda. Det kan exempelvis röra sig om bokningssystem, körloggar, fakturor eller lik- nande och annat som styrker att fordonet är tillgängligt i enlighet med kriterierna och att krav på prissättning uppfylls. Genom paragrafen ges myndigheter skyldighet att anmäla till Trans- portstyrelsen om de uppmärksammar något som kan vara av bety- delse för styrelsens prövning av om ett registrerat fordon inte längre ska vara registrerat som allmänt tillgängligt bilpoolsfordon på grund av att det inte uppfyller kriterierna. Framför allt avses kommuner som uppmärksammar registrerade fordon som inte uppfyller kriterierna. Paragrafen anger att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 8 c § första stycket döms till böter. Böter kan således ådömas den som underlåter att meddela Transportstyrelsen när ett fordon som är registrerat som allmänt tillgängligt bilpoolsfordon inte längre uppfyller kriterierna i förordningen. Med böter avses dagsböter. 20.7Förslag till förordning om ändring i förordning (2001:650) om vägtrafikregistret Paragrafen anger att de uppgifter som framgår av bilagorna som räk- nas upp i paragrafen ska föras in i vägtrafikregistret. Enligt tredje punkten ska uppgifter som framgår av bilaga 3 föras in i fråga om yrkestrafik- och taxitrafikregistrering. Nuvarande uppräkning i tredje punkten kompletteras nu med att bilaga 3 ska omfatta frågor om biluthyrningsregistrering. Därmed kan uppgifter om fordon som an- mälts som allmänt tillgängliga bilpoolsfordon föras in i registret. Bilaga 3 innehåller uppgifter om biluthyrningsregistrering. Bilaga 3 anger vilka uppgifter som Transportstyrelsen ska föra in i vägtrafikregistret i fråga om yrkestrafik- och taxitrafikregistrering. Av tredje punkten framgår att uppgifter om fordon som anmälts med stöd av ett tillstånd ska föras in i registret. Tredje punkten kompletteras nu genom att även uppgifter om fordon som anmälts som allmänt tillgängliga bilpoolsfordon anges. ska därmed föra in angivelsen allmänt tillgängligt bilpoolsfordon i fordonets registrering i trafikregistret när Transportstyrelsen efter ansökan beslutat att ett fordon uppfyller kriterierna för allmänt till- gängligt bilpoolsfordon. 20.8Förslag till förordning om ändring i trafikförordning (1998:1276) Bestämmelser för trafik med fordon Paragrafen anger särskilda regler för stannande och parkering på väg. Tredje stycket föreskriver att på en parkeringsplats där endast ett visst fordonsslag eller en viss trafikantgrupp får parkera får andra fordon inte stannas eller parkeras annat än för på- eller avstigning. Tredje stycket kompletteras nu med kategorin allmänt tillgängliga bilpoolsfordon. Parkeringsplatser som reserveras för allmänt tillgäng- liga bilpoolsfordon ska benämnas bilpoolsplats, jämför föreslagen ändring i förordning (2001:651) om vägtrafikdefinitioner. Ändringen innebär således att på bilpoolsplats får endast stå sådana fordon som registrerats som allmänt tillgängliga bilpoolsfordon. Andra fordon får inte stanna annat än för på- eller avstigning. Paragrafen begränsar och preciserar den rätt att meddela lokala föreskrifter som anges i 10 kap. 1 §. Enligt första stycket får före- skrifter enligt 1 § andra stycket 9–11, 14–18, 20 och 21 avse 1.en viss trafikantgrupp, 2.ett visst eller vissa fordonsslag, eller 3.fordon med last av viss beskaffenhet. kompletteras första stycket med en fjärde kategori: allmänt tillgängliga bilpoolsfordon. Tillägget innebär att kommunen får föreskriva om tillåtelse att stanna och parkera allmänt tillgängliga bilpoolsfordon (jämför 10 kap. 1 § andra stycket 16 punkten) och att sådan parkering får förenas med villkor om tidsbegränsning och avgiftsplikt (jämför 10 kap. 1 § andra stycket 17 punkten). Parker- ingsplatser som reserveras för allmänt tillgängliga bilpoolsfordon ska benämnas bilpoolsplats, jämför föreslagen ändring i förord- ning (2001:651) om vägtrafikdefinitioner. På bilpoolsplats får all- mänt tillgängliga bilpoolsfordon stå utan särskilt tillstånd från kommunen, med undantag för bilpoolsplatser som kommunen valt att reservera enligt 2 § femte stycket. Genom det nya femte stycket ges kommunen rätt att reservera bilpoolsplatser till särskilt utpekade bilpoolsfordon. Därmed ges kommunen, om den så vill, möjlighet att reservera parkeringsplatser för så kallade fasta bilpooler. Dessutom anges att kommunen prövar frågor om tillstånd att parkera enligt sådana föreskrifter. Bilpools- platser som hyrs ut genom tillstånd ska tillhandahållas till marknads- mässiga villkor. För att säkerställa detta bör någon form av upphand- lingsförfarande eller auktion tillämpas. 20.9Förslag till förordning om ändring i förordning (2001:651) om vägtrafikdefinitioner Genom paragrafen definieras vissa begrepp som används i andra för- fattningar. Paragrafen kompletteras nu med begreppen bilpoolsplats och allmänt tillgängligt bilpoolsfordon. När begreppen används i exempelvis trafikförordning ska dessa definitioner gälla. Bilpoolsplats ges följande definition: En plats som enligt en lokal trafikföreskrift ska vara reserverad för allmänt tillgängliga bilpools- fordon och som är utmärkt med ett vägmärke för parkering och en tilläggstavla för bilpoolsplats. Allmänt tillgängligt bilpoolsfordon ges följande definition: Ett fordon som enligt lag (1998) om biluthyrning registrerats i vägtrafik- registret som allmänt tillgängligt bilpoolsfordon. Med definitionen avses således fordon som enligt beslut från Transportstyrelsen upp- fyller kriterierna för allmänt tillgängligt bilpoolsfordon. 20.10Förslag till förordning om ändring i vägmärkesförordningen (2007:90) Paragrafen anger vilka anvisningsmärken som finns att tillgå. An- visningsmärken upplyser trafikanter om förhållanden som gäller för en viss plats eller för en viss väg eller vägsträcka. Anvisningsmärket E19 Parkering anger att parkering är tillåten på en parkeringsplats eller på en sträcka på den sida av vägen där vägmärket är uppsatt. Av de närmare föreskrifter som ges i anslutning till E19 Parkering framgår att en tilläggstavla ska ange om parkering är tillåten endast för ett visst fordonsslag eller en viss trafikantgrupp. I föreskrifterna läggs nu till att en tilläggstavla även ska ange om parkering är tillåten endast för allmänt tillgängliga bilpoolsfordon. Paragrafen anger vilka tilläggstavlor som finns att tillgå. En tilläggs- tavla ger kompletterande anvisningar till vägmärken. Uppräkningen kompletteras nu med en tilläggstavla T25, Bilpoolsplats, som ska användas med märke E19 Parkering. Om en kommun väljer att reser- vera en bilpoolsplats för en specifik bilpool kompletteras angivelsen bilpoolsplats med anvisningar om vilka allmänt tillgängliga bilpools- fordon som får stå på platsen. Styrmedel för att förebygga uppkomst av avfall i syfte att främja en cirkulär ekonomi En särskild utredare ska analysera och föreslå styrmedel för att främja återanvändning av produkter och därmed förebygga upp- komsten av avfall. Det övergripande målet är att nå en mer resurs- effektiv och cirkulär samhällsekonomi. Styrmedlen ska ge incita- ment till både producenter och konsumenter, samt till nya eller befintliga företag i mellanledet, i syfte att främja t.ex. handeln med begagnade produkter samt reparationer och uppgradering av pro- dukter. Uppdraget ska i första hand inrikta sig på produkter av- sedda för konsumentmarknaden som är särskilt intressanta ur ett resurs- och miljöperspektiv med hänsyn till generationsmålet och miljökvalitetsmålen. kartlägga vilka hinder som finns i lagstiftning och andra regel- verk, standarder och samhällsstrukturer mot att uppnå en ökad användning och återanvändning av produkter samt därmed före- byggande av avfall, och identifiera och föreslå hur befintliga styrmedel bör förändras samt vid behov föreslå nya kostnadseffektiva styrmedel för att främja återanvändning av produkter. Utredaren ska lämna författningsförslag om förslagen kräver för- fattningsändringar. Författningsförslag ska dock inte lämnas inom skatteområdet. Uppdraget ska redovisas .