sou · H5B311 · 2017-02-28 00:00:00 — Det får dock presumeras att skatt- skyldighet kommer att inträda i enlighet med vad som anges i deklarationen. Ett automatiskt beskattningsbeslut bör därför anses vara fattat den dag som deklarationen kom in till Transportstyrelsen. Händelser som inträffar därefter får hanteras enligt reglerna om omprövning samt befrielse och återbetalning. Så kan vara fallet om skattskyldigheten aldrig inträffar, exempelvis därför att fordonet går sönder och inte kan användas. I 20 § förvaltningslagen (1986:223) anges att ett beslut genom vilket en myndighet avgör ett ärende ska innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot en enskild. Skälen får utelämnas helt eller delvis bland annat om beslutet inte går någon part emot eller om det av någon annan anledning är uppenbart obehövligt att upplysa om skälen. Enligt 21 § samma lag ska den enskilde i ett ärende underrättas om inne- hållet i ett beslut som avser myndighetsutövning. Parten behöver dock inte underrättas, om det är uppenbart obehövligt. Om beslutet går parten emot och kan överklagas, ska denne även underrättas om hur beslutet kan överklagas. Om annan lag eller förordning inne- håller någon bestämmelse som avviker från förvaltningslagen, gäller i stället den bestämmelsen (3 §). Av förarbetena till förvaltnings- lagen framgår att också ett automatiserat förvaltningsförfarande omfattas av lagen.21 Bestämmelserna om att den enskilde ska underrättas om förvalt- ningsbeslut och att dessa beslut ska motiveras är av grundläggande betydelse för rättssäkerheten. Kommittén anser därför att det inte finns skäl att avvika från förvaltningslagens regler i dessa avseenden. Det innebär att Transportstyrelsen ska skicka ut beslutet till den som beslutet gäller. Däremot torde någon motivering inte vara nödvändig för denna typ av beslut. Eftersom beslutet fattas i enlig- het med de uppgifter som den skattskyldige själv har lämnat kan 1985/86:80 s. 57. Förslag till utformning av ett vägskattesystem det inte anses gå henne eller honom emot. Det är givetvis beroende av hur dessa beslut utformas. Då vi föreslår särskilda bestämmelser om rättelse och ompröv- ning (se avsnitt 10.17) bör 26 och 27 §§ förvaltningslagen inte tilläm- pas i fråga om Transportstyrelsens beslut. På så sätt tydliggörs också arbetsfördelningen mellan Transportstyrelsen och Skatte- verket. Liknande undantag finns i 4 kap. 1 § tredje stycket vägtrafik- skattelagen, vilken även gäller för vägavgiften för tunga fordon, och i 3 a § lagen om trängselskatt. En bestämmelse om Transportstyrelsens beskattningsbeslut finns i 7 kap. 1 § i förslaget till vägskattelag. 10.14 Betalning och anstånd 10.14.1 Betalning av skatt och avgifter Kommitténs förslag: Betalning av skatter och avgifter enligt vägskattelagen ska göras till ett särskilt konto för vägskatt som Transportstyrelsen administrerar för räkning. Betalningen ska anses ha skett den dag då betalningen har bokförts på det särskilda kontot. Vägskatten ska normalt betalas senast den i andra kalendermånaden efter den månad som beslutet avser. Vägskatt som har beslutats på grund av en deklaration för skattepliktig händelse (ruttbiljett) ska dock ha betalats senast före skattskyldighetens inträde. Vägskatt eller avgift som har påförts vid rättelse eller om- prövning ska betalas senast efter beslutsdagen. Den som är skattskyldig är även betalningsskyldig, utom i de fall då i stället en sådan betalningsförmedlare som avses i 4 § första stycket lagen (2013:1164) om elektroniska vägtullssystem är betalningsskyldig enligt 17 § första stycket samma lag. Skälen för kommitténs förslag: Betalning av skatter och avgifter enligt vägskattelagen ska göras till ett särskilt konto för vägskatt som Transportstyrelsen administrerar för räkning. Detta gäller oavsett på vilket sätt betalning sker. Betalningen ska, i Förslag till utformning av ett vägskattesystem likhet med vad som gäller för vägtrafikskatt och trängselskatt, anses ha skett den dag då betalningen har bokförts på det särskilda kontot. Vägskatt ska normalt betalas senast den i andra kalendermånaden efter den månad som beslutet avser. Skatt som påförts genom ett beskattningsbeslut som avser januari ska således betalas . Betalningstiden överensstämmer i detta fall med vad som gäller i fråga om betalning av trängselskatt. Vägskatt som har beslutats på grund av en deklaration för skatte- pliktig händelse (ruttbiljett) ska dock ha betalats senast före skatt- skyldighetens inträde, det vill säga innan rutten påbörjas. Vägskatt eller avgift som har påförts vid rättelse eller ompröv- ning ska betalas senast efter beslutsdagen. Denna betal- ningstid överensstämmer bland annat med vad som gäller i fråga om betalning av trängselskatt och tilläggsavgift som påförts vid omprövning. De skattskyldiga bör kunna betala skatten med hjälp av sed- vanliga betalningslösningar. Det kan även förekomma att det finns en betalningsförmedlare som sköter betalningen. Detta får särskild betydelse om det rör sig om en EETS-betalningsförmedlare, det vill säga en betalnings- förmedlare enligt 4 § första stycket lagen (2013:1164) om elektron- iska vägtullssystem. En fordonsägare eller någon annan som använder fordonet och som har kontrakt med en EETS-betalningsförmedlare betalar till denne med befriande verkan enligt 18 § samma lag. Om det finns en EETS-betalningsförmedlare är alltså denne betalnings- skyldig gentemot staten i stället för den skattskyldige. I avsnitt 10.16.5 finns kommitténs förslag om att dröjsmålsavgift tas ut när vägskatt inte betalas i rätt tid. I avsnitt 10.16.2 finns kommitténs förslag om att sanktionsavgift tas ut när en ruttbiljett inte har betalats i rätt tid. Vidare finns i avsnitt 10.16.6 kommitténs förslag om att användningsförbud ska inträda vid obetald skatt eller särskild avgift. Bestämmelser om betalning finns i 10 kap. i förslaget till väg- skattelag. Förslag till utformning av ett vägskattesystem 10.14.2 Anstånd med betalning av skatt och avgifter Kommitténs förslag: Bestämmelserna i 63 kap. 2, 4–7, 15 och 23 §§, 65 kap. 3 §, 4 § första stycket och 7 § samt 67 kap. 5 § första stycket 6 skatteförfarandelagen (2011:1244) ska tillämpas i fråga om anstånd med betalning av skatt och avgift enligt väg- skattelagen. Med skattetillägg ska då i stället avses tilläggsavgift och med kontrollavgift ska då i stället avses sanktionsavgift. Beslut om anstånd fattas av . Bakgrund: På skatteområdet är det vanligt med en ordning som innebär att ett beslut om skatt eller avgift gäller även om det begärs omprövning av beslutet eller om det överklagas. Därför finns det ofta bestämmelser som innebär att anstånd med betalningen av skatten eller avgiften kan beviljas under vissa förut- sättningar. Enligt 63 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244, SFL) kan anstånd med betalning av skatt eller avgift beviljas efter ansökan. får dock enligt 23 § samma kapitel bevilja anstånd även utan ansökan om det kan antas vara till fördel för det allmänna. Ett sådant beslut får inte överklagas (67 kap. 5 § första stycket 6 SFL). Av 63 kap. 4 § SFL följer att ska bevilja anstånd med betalning av skatt eller avgift om det är tveksamt hur stort belopp som kommer att behöva betalas. Om den som är skyldig att betala skatt eller avgift har begärt omprövning av eller överklagat beslutet och det skulle medföra betydande skadeverkningar för den betal- ningsskyldige eller annars framstå som oskäligt att betala skatten eller avgiften, ska enligt 5 § samma kapitel bevilja anstånd med betalningen. Anståndstiden ska i båda dessa fall be- stämmas till längst efter dagen för beslutet i den fråga som har föranlett anståndet (6 §). Vidare ska enligt 15 § samma kapitel bevilja anstånd med betalningen om det finns synnerliga skäl. Anstånd på grund av synnerliga skäl får i princip bara beviljas om ett anstånd är till fördel för det allmänna. Det bör därför klart framgå att ett anstånd inte leder till kreditförluster för det allmänna.22 Om den skatt- eller avgiftsskyldige inte bedöms 22 Se prop. 1996/97:100 s. 422. Förslag till utformning av ett vägskattesystem kunna betala skatten eller avgiften efter anståndstidens utgång ska alltså anstånd inte beviljas. Denne skulle dock i ett sådant läge kunna erbjuda sig att ställa säkerhet och därigenom undanröja risken för att det allmänna drabbas av kreditförluster.23 bör i så fall beakta erbjuden säkerhet som en omständighet vid bedöm- ningen av anståndsfrågan. I 7 § samma kapitel regleras bland annat när anstånd ska beviljas med att betala skattetillägg och kontroll- avgift. I 65 kap. 4 § första stycket och 7 § SFL finns regler om ränta vid anstånd med betalning. Genom en hänvisning i 17 § lagen (2004:629) om trängselskatt blir bestämmelserna i 63 kap. 2, 4–7 och 23 §§, 65 kap. 4 § första stycket och 7 § samt 67 kap. 5 § första stycket 6 SFL tillämpliga i fråga om anstånd med betalning av trängselskatt och tilläggsavgift. Det saknas en hänvisning till 63 kap. 15 § SFL, varför det inte finns möjlighet att bevilja anstånd med betalning av trängselskatt och tilläggsavgift på grund av synnerliga skäl. Enligt vägtrafikskattelagen (2006:227) kan skattskyldiga få anstånd med betalning av vägtrafikskatten dels vid omprövning eller över- klagande, dels vid synnerliga skäl. Enligt 5 kap. 8 § vägtrafikskatte- lagen får bevilja anstånd med betalning av vägtrafik- skatt om den skattskyldige har begärt omprövning av eller har överklagat ett beskattningsbeslut och det är tveksamt om betal- ningsskyldighet kommer att gälla, eller det i andra fall kan antas att den skattskyldige kommer att bli helt eller delvis befriad från skatten. Anståndstiden får bestämmas till längst efter den dag då beslut fattades med anledning av begäran om befrielse eller omprövning eller med anledning av överklagandet. Enligt 9 § samma kapitel ska om det finns synnerliga skäl bevilja anstånd med att betala vägtrafikskatt även i andra fall eller på annat sätt än enligt 8 §. Anståndsregler liknande de ovan beskrivna finns även i förord- ningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg. Lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon inne- håller dock inte några anståndsregler. Skälen för kommitténs förslag: Som kommittén kommer att återkomma till föreslår vi en ordning som innebär att ett beslut om skatt eller avgift enligt vägskattelagen ska gälla , även 23 Samma prop. Förslag till utformning av ett vägskattesystem om det överklagas (avsnitt 10.19.1). Effektivitetsskäl talar för en sådan ordning. Skyldigheten att betala en beslutad skatt eller avgift påverkas då inte av en begäran om omprövning eller ett över- klagande. Därför finns det skäl att låta samma möjlighet till anstånd med betalningen gälla här som i övrigt gäller på skatteområdet. De ovan redovisade reglerna om anstånd med betalning enligt SFL bör alltså göras tillämpliga även i fråga om anstånd med betal- ning av skatt eller avgift enligt vägskattelagen. SFL bör inte vara generellt tillämpbar i fråga om skatt som tas ut enligt denna lag (samma gäller exempelvis för vägtrafikskatt och trängselskatt). I lagen bör därför tas in en särskild hänvisning varigenom de nämnda reglerna i SFL om anstånd med betalning ändå görs tillämpliga. Med skattetillägg ska då i stället avses tilläggsavgift och med kontroll- avgift ska då i stället avses sanktionsavgift. Beslut om anstånd fattas av . En bestämmelse om anstånd med betalning finns i 10 kap. 5 § i förslaget till vägskattelag. 10.15.1 Behovet av efterlevnadskontroll Kommitténs bedömning: Det behövs ett effektivt kontroll- och sanktionssystem. Skälen för kommitténs förslag: Som framgår ovan anser kommittén att de skattskyldiga ska lämna föranmälan, deklarera och dokumentera användningen av vägarna och slutligen också betala skatten. För att se till att dessa skyldigheter fullgörs av de skattskyldiga behövs ett effektivt kontroll- och sanktionssystem (se avsnitt 8.11.3). Som kommer att redogöras för nedan anser kommittén att kontrollsystemet för vägskatten måste inbegripa flera olika kontroll- former. Dessa är kameraövervakning, vägkontroller och skatte- kontroller. Först behandlas förslaget om kameraövervakning (avsnitt 10.15.2). Kontroll som består i bearbetning av material från kameraövervakningen behandlas dock först i samband med skatte- kontroller i avsnitt 10.15.4. Förslagen om bemannade vägkontroller Förslag till utformning av ett vägskattesystem finns i avsnitt 10.15.3. Sist behandlas Transportstyrelsens och Skatte- verkets kontroller, se avsnitt 10.15.4. Tjänsteleverantörerna och den tillsyn som Transportstyrelsen föreslås utöva över dessa enligt lagen om tjänsteleverantörer för vägskatt får också sägas vara en del av kontrollsystemet för väg- skatten. Förslag om sådan tillsyn finns i avsnitt 10.12.4 ovan. I avsnitt 10.16 finns kommitténs förslag om sanktioner vid bris- tande efterlevnad. närmast kommer således kommitténs förslag till kontroll- former inom vägskattesystemet. Hur kontrollsystemet är tänkt att fungera i praktiken återkommer vi till i kapitel 11. Kommitténs förslag: Kameraövervakning ska få användas vid kontrollstationer vid vägkanten, utan krav på tillstånd eller anmälan enligt kameraövervakningslagen (2013:460). Kameraövervak- ningen får endast avse uppgifter som behövs för att kontroll enligt vägskattelagen samt tillsyn enligt lagen om tjänsteleverantörer för vägskatt ska kunna utövas. Kommitténs bedömning: Bestämmelser om hur länge material får bevaras som har tagits upp vid kameraövervakningen bör tas in i förordningen om vägtrafikregister. I kameraövervakningslagen (2013:460) finns bestämmelser om när övervakningsutrustning, bland annat övervakningskameror, får användas. Som huvudregel krävs enligt 8 § tillstånd för att en över- vakningskamera ska få vara uppsatt så att den kan riktas mot en plats dit allmänheten har tillträde. I 9 § finns bestämmelser om vad som ska beaktas vid en tillståndsprövning. Vissa typer av kamera- övervakning är enligt 10 § undantagna från kravet på tillstånd. Bland annat är övervakning som bedrivs av i form av vägtrafikövervakning (10 § 2 a) samt övervakning vid betalstationer för trängselskatt och infrastrukturavgifter (10 § 2 b–c) undantagna Förslag till utformning av ett vägskattesystem automatiska hastighetsövervakning är också undantagen från kravet på tillstånd. När kameraöver- vakningslagen är tillämplig följer det av 6 § att den gäller i stället för personuppgiftslagen (1998:204). I avsnitt 5.9.7 finns en närmare redogörelse över kameraövervakningslagens bestämmelser. Skälen för kommitténs förslag och bedömning Vilka olika frågor behöver besvaras i detta sammanhang? De frågor som kommittén måste besvara är om kameraövervakning bör få användas inom ramen för vägskattesystemet och, i så fall, om övervakningen bör vara undantagen från kravet på tillstånd eller anmälan samt om övervakningen bör vara undantagen från upp- lysningsplikten. Ska kameraövervakning få användas? Kommittén föreslår att de skattskyldiga ska lämna föranmälan, deklarera och dokumentera användningen av vägarna och slutligen också betala skatten. Utgångspunkten är att de allra flesta skatt- skyldiga kommer att uppfylla dessa skyldigheter. För att en hög efterlevnad ska kunna upprätthållas behövs det emellertid ett kontrollsystem som i så stor utsträckning som möjligt upp- täcker när någon medvetet manipulerar systemet eller omedvetet inte följer regelverket. Det behövs således information som gör det möjligt att kontrollera att de skattskyldiga lämnar korrekta upp- gifter och bevarar en korrekt dokumentation. Genom kameraövervakning vid kontrollstationer som sätts upp längs med vägarna skulle det vara möjligt att samla in information som gör det möjligt att kontrollera att de skattskyldiga fullgör sina skyldigheter att bland annat lämna föranmälan, föra en elektronisk logg och ha en giltig ruttbiljett. Vidare skulle det vara möjligt att upptäcka om ett fordon används i strid med användningsförbudet. Flera olika typer av överträdelser av vägskattelagen skulle alltså kunna upptäckas genom kameraövervakning. Samma kontroll skulle kunna uppnås genom bemannade väg- kontroller, men för att uppnå en lika hög grad av kontroll som med Förslag till utformning av ett vägskattesystem kameraövervakning skulle det behövas bemannade vägkontroller i en extremt stor omfattning, vilket skulle bli ytterst kostsamt. Kommittén ser därför inte att det finns några fullgoda alternativ till kameraövervakning. Med hänsyn till det ovan sagda är det enligt kommitténs upp- fattning nödvändigt att använda kameraövervakning som ett led i kontrollen. Kommitténs utgångspunkt är därför att kameraöver- vakning bör ske. Dock bör den arrangeras på ett sådant sätt att den inkräktar på den personliga integriteten hos trafikanterna så lite som möjligt. Bör kameraövervakningen undantas från kravet på tillstånd? En annan fråga som måste besvaras i detta sammanhang är alltså om kameraövervakningen ska undantas från kravet på tillstånd enligt kameraövervakningslagen. För att besvara frågan kan en jämförelse göras med de ovan angivna situationerna där kameraövervakning av vägtrafik är undantagen från kravet på tillstånd. Som redan nämnts är vägtrafikövervakning samt övervakning vid betal- stationer för trängselskatt och infrastrukturavgifter undantagen från kravet på tillstånd. Undantagen från kravet på tillstånd är även automatiska hastighetsövervakning. Ledning för besvarande av frågan kan även sökas i 9 § kamera- övervakningslagen och i förarbetena till den bestämmelsen (se prop. 2012/13:115 s. 46 ff. och 148 f.). Enligt förarbetena ska det vid den bedömning av den enskildes intresse av att inte bli över- vakad som ska göras enligt 9 § särskilt beaktas hur övervakningen ska utföras och vilket område som ska övervakas. Även använd- ningen av integritetsfrämjande teknik bör tillmätas vikt vid avväg- ningen mellan övervaknings- och integritetsintresset. Vid en jämförelse mellan de nämnda typerna av kameraövervak- ning av vägtrafik som är undantagna från tillståndskravet och den kameraövervakning som kommer att ske i samband med kontroll av vägskatten kan det till att börja med konstateras att syftet med de olika typerna av kameraövervakning är delvis olika. Den kameraövervakning som bedriver syftar främst till att upptäcka hastighetsöverträdelser, det vill säga straffbelagda Förslag till utformning av ett vägskattesystem Den vägtrafikövervakning som bedriver syftar i stället till att öka säkerheten och framkomligheten i trafiken. Kameraövervakningen i samband med uttag av trängselskatt syftar däremot till att inhämta uppgifter som behövs som underlag för skattebeslut. Den övervakningen är alltså av fiskal karaktär. Över- vakning för kontroll av vägskatten skulle också ha ett fiskalt syfte. Även när det gäller vad som är nödvändigt att fotografera skiljer det sig mellan de olika typerna av kameraövervakning. Vid Polis- myndighetens hastighetsövervakning är det primära objektet föraren och det är därför nödvändigt att fotografera både denne och fordo- nets registreringsskylt. Vägtrafikövervakningen inriktas däremot inte på de enskilda fordonen och förarna av dessa, utan på vägen och trafiken. Kameraövervakningen som sker inom ramen för uttag av trängselskatt och infrastrukturavgifter innebär fotografering av fordons registreringsskyltar. På samma sätt som kameraövervak- ningen för trängselskatt och infrastrukturavgifter skulle kamera- övervakningen som ska ske inom ramen för vägskattesystemet kunna inriktas på fordonet och inte på personerna i fordonet. I fråga om kameraövervakning inom ramen för vägskattesystemet är det dock inte tillräckligt att fotografera endast fordonets registreringsskylt, utan det behövs även en bild på själva fordonet för att kunna avgöra om ett fordon är skattepliktigt eller inte. För att undvika att fysiska personer kommer med på bilden kan vindrutan maskeras. I fråga om vilka personer som berörs av kameraövervakning finns det en betydande skillnad i jämförelse med systemen för trängsel- skatt och infrastrukturavgifter. Skillnaden beror på vilka personer som är skattskyldiga inom respektive skatte- eller avgiftssystem. Såväl privatpersoner som näringsidkare betalar trängselskatt och infrastrukturavgifter. Vägskatten kommer dock endast att tas ut för motorfordon eller ledade fordonskombinationer uteslutande avsedda för godstransporter på väg och med en totalvikt på (se avsnitt 10.5.2), vilket innebär att det i praktiken inte är några privatpersoner alls som berörs av kameraövervakningen. Potentiellt berörs dock samtliga vägtrafikanter av de nämnda typerna av kameraövervakning av vägtrafik. I fordonen kommer det att sitta yrkeschaufförer och i förekom- mande fall passagerare, men med hjälp av maskning eller beskärning av fotografierna undviker man att sådan överflödig information sparas. Förslag till utformning av ett vägskattesystem När det gäller den kameraövervakning som används för trängsel- skatt och infrastrukturavgifter kan materialet från övervakningen i de flesta fall gallras efter . Materialet från kamera- övervakning som används inom ramen för vägskattesystemet kommer dock att behöva sparas . I annat fall skulle nämligen inte myndigheterna ha tillgång till uppgifterna under hela den tid som den enskilde har på sig för att begära omprövning av eller överklaga ett beslut eller som har på sig för att om- pröva ett beslut. Eventuell överskottsinformation ska dock gallras omgående. Kommittén behandlar frågan om hur länge det är nöd- vändigt att bevara materialet närmare nedan. Vid en avvägning mellan intresset av övervakningen och en- skildas intresse av att inte bli övervakade, anser kommittén att kameraövervakning inom ramen för vägskattesystemet kan accepteras och att det finns skäl som talar för att övervakningen bör undantas från kravet på tillstånd enligt lagen om allmän kameraövervakning. Kommittén beaktar härvid särskilt att det endast är nödvändigt att fotografera fordonet och inte personerna som sitter i det samt att det bara är yrkestrafikanter som direkt berörs av övervakningen. Bör det krävas att kameraövervakningen ska vara tillåten endast efter anmälan? Viss övervakning är tillåten efter anmälan till (12–15 §§ kameraövervakningslagen). Det rör sig om övervakning i bland annat bank, postkontor och butik. Sådan övervakning får endast ske för vissa särskilt angivna syften (som att förebygga, avslöja och utreda brott) och under vissa förutsättningar. Om övervakningen är tillåten efter anmälan krävs inget tillstånd till övervakningen. Syftet med anmälningsskyldigheten är att det ska underlätta för vid tillsyn. Frågan är då om det är påkallat med anmälningsskyldighet i fråga om kameraövervakning för vägskatt. När trängselskatt och infra- strukturavgifter infördes ansåg regeringen att det varken skulle krävas tillstånd eller anmälan för kameraövervakning för trängsel- skatt och infrastrukturavgifter (se prop. 2003/04:145 och prop. 2013/14:25). Tillstånd eller anmälan krävs inte heller för Trafik- verkets vägtrafikövervakning eller automatiska hastighetsövervakning. Förslag till utformning av ett vägskattesystem Kameraövervakning för vägskatt skulle, liksom kameraövervak- ning för trängselskatt och infrastrukturavgifter, bedrivas av Trafik- verket. Till skillnad från kameraövervakning för trängselskatt och infrastrukturavgifter skulle dock kameraövervakning för vägskatt, liksom den automatiska hastighetsövervakningen, komma att bedrivas längs med vägar i hela landet. I fråga om vem som ska bedriva över- vakningen (en myndighet) och i fråga om på vilka platser kamera- övervakningen ska bedrivas (längs med vägarna) liknar den tänkta kameraövervakningen för vägskatt på många sätt den kameraöver- vakning som och bedriver och som varken kräver tillstånd eller anmälan. Den tänkta kameraövervak- ningen liknar däremot inte alls sådan övervakning som är tillåten efter anmälan enligt 12–15 §§ kameraövervakningslagen.