sou · H5B359 · 2017-06-20 00:00:00 — Det är lämpligt att samma regler gäller även de alkoholhaltiga preparat som är fråga om. Övriga bestämmelser i 9 kap. alkohollagen är neutralt skrivna, de anger inga specifika produkter, vilket innebär att det inte krävs ytterligare ändringar här. 8.6.3Förslag till ändringar i annan lagstiftning Annan lagstiftning som behöver ändras är 2 § lagen om ordnings- vakter som beskrivits ovan. Här sker en konsekvensändring genom att den nya definitionen av alkoholhaltigt preparat läggs till i angi- velsen av vad som serveras enligt punkten 4. I bestämmelsen i 2 kap. 18 § ordningslagen bör den nya defini- tionen läggas till i uppräkningen som förekommer som ”dricka” ändras till ”förtäras” för att såväl produkter som dricks som produkter som äts ska omfattas av regleringen. Bestämmel- serna i 32 § andra stycket samma kapitel samt i 4 kap. 4 § ska också tillföras hänvisningar till den nya definitionen i 1 kap. 10 § andra stycket alkohollagen. Samma regler i fråga om kroppsvisitation samt om förtäring inom ett trafikföretagsområde eller på dess färd- medel ska avse även de aktuella preparaten. 9 kap. 2 § järnvägslagen ska också tillföras en hänvisning till den nya definitionen av alkoholhaltigt preparat. De regler som gäller i fråga om att alkoholdrycker enligt huvudregeln inte får förtäras inom järnvägssystem ska gälla även alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel. Vad avser lagen om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen bör i 3 § p. 9, för tyd- lighetens skull anges att bestämmelsen avser alkoholhaltigt preparat som avses i såväl första stycket som andra stycket i 1 kap. 10 § alkohollagen. Detta eftersom ingen ändring i bestämmelsen är av- sedd och då det klart bör framgå att båda typerna av alkoholhaltigt preparat är avsedda att omfattas av bestämmelsen. Utredningen föreslår att alkoholhaltiga preparat som ur konsum- tionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel, vad avser handel, import och införsel, servering, marknadsföring och tillsyn, så långt det är möjligt ska regleras som alkoholdrycker. För att det ska bli fråga om en konsekvent lagstiftning innebär detta att vissa handlingar som före- tas med denna typ av preparat även bör bli straffbelagda, i likhet med vad som gäller för alkoholdrycker enligt 11 kapitlet alkohollagen. 9.2Alkohollagens bestämmelser om straff och förverkande En del handlingar som företas med alkohol, bl.a. vissa typer av för- säljning, innehav och anskaffande, är otillåtna i . De bestäm- melser som reglerar detta har överförts i stort sett oförändrade i samband med att nya lagar på alkoholområdet trätt i kraft i vart fall från och med lagen om handel med drycker (1977:293).1 Denna lag tillkom i samband med att antog ett samlat alkoholpoli- tiskt program vilket drog upp riktlinjerna för den alkoholpolitik som alltjämt tillämpar.2 Vissa av dagens bestämmelser fanns till sin innebörd redan i rusdrycksförsäljningslagen (1954:521).3 1976/77:108 och prop. 1994/95:89 s. 114 ff. 2Se avsnitt 3.2.2. 1976/77:108 s. 91 ff. 11 kap. 1 och 2 §§ alkohollagen avser endast sprit och spritdrycker och är inte aktuella att föreslå ändring i. Utredningen kommer därför inte att redogöra närmare för dessa. 11 kap. 5 § avser tillverkning och eftersom utredningen inte föreslår reglering av tillverkning i övrigt blir inte heller denna bestämmelse aktuell. I 11 kap. 3 § alkohollagen föreskrivs att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1) säljer sprit eller alkoholdrycker utan tillstånd eller annars i strid med alkohollagen, 2) serverar spritdrycker, vin, stark- öl eller andra jästa alkoholdrycker som har anskaffats på annat sätt än som anges i 8 kap. 13 §, eller 3) säljer sprit i strid med vissa be- stämmelser i 6 kap. döms för olovlig försäljning av alkohol till böter eller fängelse i högst . 8 kap. 13 § reglerar vilka den som har serveringstillstånd får köpa in ifrån; endast partihandlare eller detaljhandelsbolaget. I 11 kap. 4 § föreskrivs att om ett brott som anges i 3 § (eller i 1 §) har begåtts uppsåtligen och är grovt döms till fängelse i lägst och högst . När bedömning görs om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen utgjort ett led i en verksam- het som bedrivits yrkesmässigt eller i större omfattning eller varit inriktad mot ungdomar. Den som innehar alkoholdrycker i syfte att olovligen sälja dem döms enligt 11 kap. 6 § alkohollagen till böter eller fängelse . Enligt 11 kap. 7 § döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet anskaffar, överlämnar eller bjuder på alkoholdrycker i strid med 3 kap. 9 § för olovligt anskaffande av alkoholdrycker till böter eller fängelse i högst , eller om brottet är grovt, till fängelse i högst . Förbudet mot att bjuda på alkohol enligt 3 kap. 9 § avser att bjuda sådana som inte har fyllt eller, i fråga om folköl, sådana som inte har fyllt . Teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat Enligt 11 kap. 8 § döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer teknisk sprit eller alkoholhaltiga preparat i strid med före- skrifter om denaturering meddelade med stöd av 6 kap. 10 § 3 p. till böter. Även den som säljer eller lämnar ut alkoholhaltiga preparat i strid med 6 kap. 7 §, säljer teknisk sprit i strid med föreskrifter meddelade med stöd av 6 kap. 10 § 1 p., eller hanterar teknisk sprit eller alkoholhaltiga preparat i strid med föreskrifter meddelade med stöd av 6 kap. 10 § 4 p. döms till böter (andra stycket). I 9 § samma kapitel finns bestämmelser om olovlig dryckeshantering. Här föreskrivs att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer eller lämnar ut alkoholdrycker i strid med 3 kap. 7 eller 8 § till någon som inte har uppnått föreskriven ålder eller som är märkbart påverkad av alkohol eller annat berusningsmedel, eller vid parti- handel, underlåter att på sätt som föreskrivs i 4 kap. 3 § förvissa sig om att köparen har rätt att återförsälja eller köpa in varan döms för olovlig dryckeshantering till böter eller fängelse i högst sex måna- der (första stycket). Enligt andra stycket döms för samma brott även den som förvarar alkoholdryck i strid med 3 kap. 2 § första stycket eller 8 kap. 24 § tredje stycket, tillåter alkoholförtäring i strid med 8 kap. 24 § första eller andra stycket, säljer folköl i strid med förbud som meddelats enligt 9 kap. 19 § eller serverar alkohol- drycker i strid med förbud som meddelats enligt 9 kap. 20 §. I tredje stycket stadgas att den som i strid med 3 kap. 2 § första stycket eller 8 kap. 24 § tredje stycket förvarar alkoholdryck inte ska dömas till ansvar om det av omständigheterna framgår att drycken var avsedd för annat än försäljning eller förtäring på platsen. I 10 § stadgas att om en gärning som avses i 1, 3 eller 5–9 § är att anse som ringa ska inte dömas till ansvar. 11 § första stycket innehåller bestämmelser om försök och för- beredelse till brott som avses i 1, 3 och 7 §§. Andra stycket före- skriver att den till vilken lagligen framställda alkoholdrycker har anskaffats för personligt bruk ska vara fri från ansvar för medverkan till brott som avses i kapitlet. I 12 § upplyses om att bestämmelser om ansvar för olovlig införsel och utförsel av sprit och alkoholdrycker finns i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Förverkande behandlas i 12 kap. alkohollagen. Enligt 1 § ska sprit, alkoholdrycker och alkoholhaltiga preparat som har varit föremål för brott enligt alkohollagen eller deras värde samt utbyte av sådant brott förklaras förverkade. Detsamma gäller vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett sådant brott, eller värdet av det mottagna, om mottagande utgör brott enligt denna lag. Förverkande av alkoholdrycker kan ske även hos den som är fri från ansvar enligt 11 kap. 11 § andra stycket. I 2 § regleras förverkande av bl.a. olika apparater, ämnen och redskap som har använts eller varit avsedda att användas vid till- verkningen av sprit eller alkoholdrycker. 3 § reglerar, utöver vad som stadgas i 2 §, att egendom som har använts som hjälpmedel eller som har varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt alkohollagen får förklaras förverkad under vissa förutsätt- ningar. Även värdeförverkande får ske. Enligt 4 § får förverkande enligt 1 eller 2 § inte meddelas om det skulle vara uppenbart oskäligt. 5 § hänvisar, i fråga om sprit eller alkoholdrycker som kan antas bli förverkade, till lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhal- tiga drycker m.m. Det finns i paragrafen även vissa bestämmelser om att alkoholdrycker som har lagts upp på en anläggning för till- fällig lagring som avses i förordningen (EU) 952/20134 ska anses 4 och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av om fastställande av en tullkodex för unionen. som förverkade om de inte har tagits ut från anläggningen från uppläggningen. Det gäller även i fråga om sådana drycker som har omhändertagits av för tillfällig förvar- ing utan att läggas upp på en anläggning för tillfällig lagring. 9.3Bestämmelser i annan lag om straff och förverkande Det finns lagar som straffbelägger förande av motordrivna fordon, eller spårvagnar, maskindrivna spårfordon, fartyg och luftfartyg under viss påverkan av alkoholdrycker. De lagar som avses är lag (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, lagen (1990:1157) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg, sjölagen (1994:1009), järnvägs- lagen (2004:519) och luftfartslagen (2010:500). Det finns i vissa av lagarna bestämmelser om förverkande av alkoholdrycker. Det finns även straffbestämmelser, förverkandebestämmelser samt andra be- stämmelser som blir aktuella i detta sammanhang i ordningslagen (1993:1617). Vi kommer nedan att beskriva de lagparagrafer som bedöms vara av intresse i denna del. Lagen om straff för vissa trafikbrott Enligt 4 § första stycket lagen om straff för vissa trafikbrott döms den som för ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncen- trationen under eller efter färden uppgår till i blodet eller per liter i utandningsluften för rattfylleri till böter eller fängelse . Enligt andra stycket döms även den som intagit narkotika för samma brott. Tredje stycket föreskriver att även den som är så påverkad av alkoholhaltiga drycker att han eller hon inte kan framföra fordonet på ett betryggande sätt eller den som är påverkad av något annat medel döms för rattfylleri. I fjärde och femte styckena finns beskrivet vissa situationer som avser undantag från straffansvar. 4 a § samma lag reglerar grovt brott. Är ett brott som avses i 4 § första, andra eller tredje stycket att anse som grovt, ska föraren dömas för grovt rattfylleri till fängelse i högst . Vid bedö- mande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till i blodet eller per liter i utandningsluften, föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, eller framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten. Lagen om säkerhet vid tunnelbana och spårväg 30 § första stycket lagen om säkerhet vid tunnelbana och spårväg föreskriver att den som för ett maskindrivet spårfordon på tunnel- bana efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgår till i blodet eller per liter i utandningsluften döms till böter eller fängelse . Enligt andra stycket döms även den som för ett sådant spårfordon efter att ha intagit narkotika i så stor mängd att det under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i blodet till samma straff, om inte narkotikan intagits i enlighet med läkares eller annan behörig recept- utfärdares ordination. Till samma straff döms enligt tredje stycket också den som för ett sådant spårfordon och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller annat medel att det kan antas att han eller hon inte kan framföra fordonet på ett betryggande sätt. Är ett brott som avses i första till tredje stycket att anse som grovt ska föraren dömas till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till i blodet eller per liter i utandningsluften, föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, eller framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafik- säkerheten. Enligt femte stycket kan även den som inte är förare men som fullgör en tjänst i vilken det ingår uppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten dömas till böter eller fängelse i högst två är, om den personen är så påverkad av alkohol eller något annat medel att det kan antas att han eller hon inte kan utföra dessa uppgifter på ett be- tryggande sätt. Sjätte stycket hänvisar till att det i fråga om den som för spårvagn finns bestämmelser i lagen om straff för vissa trafik- brott. Enligt 20 kap. 4 § första stycket sjölagen döms den som framför ett fartyg som med motordrift kan framföras med i lagen angiven viss hastighet eller har ett skrov av viss angiven storlek, efter att ha för- tärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentra- tionen under eller efter färden uppgår till i blodet eller per liter i utandningsluften, för sjöfylleri till böter eller fängelse . Detta gäller även den som i övrigt på ett sådant fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss. Enligt andra stycket döms för sjöfylleri även den som framför ett fartyg eller i övrigt på ett fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller något annat medel att det kan antas att han eller hon inte kan utföra uppgiften på ett betrygg- ande sätt. Enligt 10 kap. 2 § första stycket järnvägslagen döms den som för ett maskindrivet spårfordon på järnväg efter att ha förtärt alkohol- haltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgår till i blodet eller per liter i utandningsluften till böter eller fängelse . Enligt andra stycket döms även den som för ett sådant spårfordon efter att ha intagit narkotika i så stor mängd att det under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i blo- det, om inte narkotikan intagits i enlighet med läkares eller annan behörig receptutfärdares ordination. Enligt tredje stycket döms till samma straff även den som för ett sådant spårfordon och är så på- verkad av alkoholhaltiga drycker eller annat medel att det kan antas att han eller hon inte kan framföra fordonet på ett betryggande sätt. Enligt fjärde stycket ska föraren dömas till fängelse i högst om ett brott som avses i första, andra eller tredje stycket är att anse som grovt. När det bedöms om brottet är grovt ska det sär- skilt beaktas om föraren har haft en alkoholkoncentration som upp- gått till i blodet eller per liter i utandningsluften, föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, eller framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten. Enligt femte stycket döms den som utan att föra ett maskindrivet spårfordon vid järnväg fullgör en tjänst där det ingår uppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten och då är så påverkad av alkohol eller något annat medel att det kan antas att han eller hon inte kan utföra dessa uppgifter på ett betryggande sätt till böter eller fängelse i högst . I 9 kap. 2 § föreskrivs att alkoholdrycker inte får förtäras inom järnvägssystem. Förbudet gäller inte i fråga om förtäring av drycker vid tillåten servering och inte heller om ett järnvägsföretag eller en infrastrukturförvaltare för särskilt fall har medgett förtäringen. Förbudet är inte straffbelagt. Det finns däremot bestämmelser i 3 § andra stycket om att en befattningshavare i säkerhets- eller ordnings- tjänst vid järnvägssystem från järnvägsinfrastrukturen får avlägsna den som överträder förbudet i 2 §. Enligt 4 § får befattningshavaren för att vidta en sådan åtgärd inte använda strängare medel än för- hållandena kräver. Våld får tillgripas endast när andra medel inte hjälper och får inte brukas längre än som är absolut nödvändigt. Om våld tillgrips, ska den lindrigaste form användas som kan för- väntas leda till det avsedda resultatet. Av 10 kap. 6 § framkommer vidare att det finns bestämmelser om beslag och förverkande av alkoholdrycker hos den som förtär sådana drycker i strid med 9 kap. 2 § i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. (se nedan). Enligt 5 kap. 9 § luftfartslagen får den inte tjänstgöra ombord som på grund av sjukdom, uttröttning, påverkan av alkoholhaltiga drycker eller andra medel eller av andra sådana skäl inte kan fullgöra sina uppgifter på ett betryggande sätt. I 6 kap. 20 § samma lag stadgas att bestämmelsen i 5 kap. 9 § också gäller flygledare i flygtrafikledningstjänst och flygtekniker. Vidare får regeringen meddela föreskrifter om att bestämmelsen i 5 kap. 9 § ska gälla även annan personal inom markorganisationen med tjänstgöring som är av betydelse för flygsäkerheten. I 13 kap. 2 § första stycket luftfartslagen föreskrivs att den som manövrerar ett luftfartyg eller i övrigt ombord på ett luftfartyg full- gör en uppgift av väsentlig betydelse för flygsäkerheten efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentra- tionen under eller efter fullgörandet av uppgifterna uppgår till i blodet eller per liter i utandningsluften döms för flygfylleri till böter eller fängelse . Detsamma gäller den som utövar tjänst som anges i 6 kap. 20 §. Enligt andra stycket döms för flygfylleri även den utför det som beskriv i första stycket efter att ha intagit narkotika i så stor mängd att det under eller efter fullgörandet av uppgifterna finns något narkotiskt ämne kvar i blodet. Detta gäller dock inte om narkoti- kan intagits i enlighet med läkares eller annan behörig receptutfär- dares ordination. Enligt tredje stycket döms för flygfylleri enligt de förutsättningar i övrigt som beskrivs i första och andra styckena även den som är så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller något annat medel att det kan antas att han eller hon inte kan fullgöra sina uppgifter på ett betryggande sätt. Ordningslagen innehåller i 2 kap. 18 § första stycket bestämmelser om att spritdrycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker vid offentliga tillställningar bara får drickas om det sker vid tillåten servering. Sådana drycker som inte får drickas vid tillställningen får inte heller förvaras i lokalen eller på platsen. Enligt andra stycket får för särskilda fall medge undantag från första stycket. Den bryter mot förbudet i första stycket är enligt tredje stycket skyldig att på tillsägelse lämna tillställningen. Enligt 2 kap. 29 § andra stycket döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbudet i 18 § första stycket mot förtär- ing eller förvaring av alkoholdrycker till penningböter, om inte gär- ningen är belagd med straff i någon annan författning. 2 kap. 32 § första stycket hänvisar i fråga om beslag och förver- kande av spritdrycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker hos den som förtär eller förvarar sådana drycker i strid med bl.a. 18 § till bestämmelser i lagen om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m., (se nedan). I andra stycket finns bestämmelser om att en polisman vid tillträdet till en offentlig tillställning, i lokalen eller på platsen för tillställningen får företa kroppsvisitation för att söka efter spritdrycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker, om inte har meddelat sådant undantag som sägs i 18 § andra stycket. Kroppsvisitation får ske endast om det finns anledning att anta att den som ska visiteras medför sådana drycker till tillställningen. Detsamma gäller i fråga om en allmän samman- komst, om enligt 16 § andra stycket första men- ingen har meddelat villkor som innebär förbud mot förtäring och förvaring av sådana drycker som sägs i 18 §. I 3 kap. 25 § fjärde stycket finns en hänvisning till lagen om för- verkande av alkoholhaltiga drycker m.m. i fråga om förverkande av spritdrycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker hos den som förtär sådana drycker i strid med lokala bestämmelser. 4 kap. 4 § föreskriver att alkoholdrycker inte får förtäras inom ett trafikföretags område eller på dess färdmedel. Detta gäller inte i fråga om förtäring av drycker vid tillåten servering och inte heller om trafikföretaget för särskilt fall har medgett förtäringen. Enligt 10 § samma kapitel döms den som bryter mot bl.a. 4 § till penning- böter, om gärningen inte är belagd med strängare straff i brotts- balken eller någon annan författning. I 11 § hänvisas till lagen om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. i fråga om beslag och förverkande av alkoholdrycker hos den som förtär sådana drycker i strid med 4 §. 9.3.2Lagen om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. Lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. innehåller bestämmelser om förverkande av alkoholhaltiga drycker i vissa fall. Enligt första stycket ska alkoholhaltiga drycker eller andra medel som har trafikfarlig påverkan, vilka påträffas hos någon som har brutit mot 4 § eller 4 a § lagen om straff för vissa trafikbrott, 30 § lagen om säkerhet vid tunnelbana och spårväg, 10 kap. 2 § järn- SOU 2017:59 Straffbestämmelser m.m. vägslagen, 13 kap. 2 eller 3 § luftfartslagen eller 20 kap. 4 eller 5 § sjölagen förklaras förverkade om det inte finns särskilda skäl mot det. Enligt andra stycket ska detsamma gälla om sådana drycker på- träffas hos den som medföljt vid tillfället, förutsatt att medlen kan antas ha varit avsedda även för den som har begått gärningen. I tredje stycket stadgas att spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker som påträffas hos någon som förtär eller förvarar sådana drycker i strid med villkor i bestämmelser i 2 kap. 16 § och 18 § ordningslagen eller mot lokal ordningsföreskrift ska, oavsett vem dryckerna tillhör, förklaras förverkade, om inte särskilda skäl talar mot det. Detsamma ska gälla alkoholdrycker som påträffas hos den som förtär sådana drycker i strid med 4 kap. 4 § ordningslagen eller med 9 kap. 2 § järnvägslagen. Av fjärde stycket framgår att vad som sagts i tredje stycket gäller också i fråga om sådana drycker som avses där och som påträffas hos någon som vid tillfället var i sällskap med den som bröt mot bestämmelsen om det är sannolikt att dryckerna var avsedda även för den . Som konstaterats ovan hänvisas det i 10 kap. 6 § järnvägslagen, 2 kap. 32 §, 3 kap. 25 § och 4 kap. 11 § ordningslagen till förverkande- bestämmelserna i denna lag. I 2 § stadgas i första stycket att vid beslag av egendom som avses i 1 § ska vad som i allmänhet är föreskrivet om beslag i brottmål tillämpas, dock med vissa uppräknade avvikelser. Bland annat får beslagtagen egendom bevisligen förstöras om värdet är ringa eller om det annars måste anses försvarligt att förstöra egendomen. I annat fall får egendomen säljas. Spritdrycker, vin, starköl och öl får säljas till den som har rätt att tillverka eller att bedriva parti- handel med sådana varor enligt alkohollagen. Annan egendom får säljas på det sätt som med hänsyn till egendomen är lämpligt. Intäkter vid försäljning av beslagtagen egendom tillfaller staten. Beslut om att förstöra eller sälja egendom får normalt fattas av undersöknings- ledaren eller åklagaren, i vissa fall även av . Om ett beslag hävs och egendomen är förstörd eller såld ska ersättning betalas av allmänna medel. Enligt 3 p. gäller i fråga om sådana drycker som avses i 1 § tredje stycket och som förtärs eller förvaras i strid med villkor enligt 2 kap. 16 § andra stycket första meningen eller med 2 kap. 18 § eller med 4 kap. 4 § ordningslagen eller med 9 kap. 2 § järnvägslagen att den som tjänstgör som ordningsvakt i vissa fall har samma rätt att ta egendomen i beslag som enligt rätte- gångsbalken tillkommer en polisman.