sou · H5B320 · 2017-03-15 00:00:00 — har till exempel bestämmelserna om grundläggande behörighet för- ändrats som en följd av förändringar i gymnasieskolan. Detsamma gäller bestämmelserna om meritpoäng, som förändrades i samband med den senaste gymnasiereformen. Även nya betygssystem eller justering av betygsskalor har inneburit konsekvenser för tillträdet. På motsvarande sätt påverkar tillträdesbestämmelserna beteenden i gymnasieskolan och bland gymnasieelever, till exempel när det gäller vilka kurser som ges och vilka kurser som eleverna väljer. I forsk- ningen nationellt och internationellt har det också blivit vanligare att fokusera på vilka signaler urvalssystemet sänder.14 Gymnasieelever 14 tillträdesråds synpunkter på fortsatt arbete med tillträdesfrågorna, 2012. Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang hittar också strategier för att maximera sina chanser att komma in, det gäller inte minst dem från studievana hem. Den senaste stora förändringen av gymnasieskolan genomfördes , Gy 2011. Gymnasieskolan består numera av 18 nationella pro- gram, varav 6 stycken är högskoleförberedande program och 12 yrkes- program. Utbildningen avslutas med en gymnasieexamen. Reger- ingens intentioner med reformen var bland annat att eleverna ska bli väl förberedda för antingen yrkesverksamhet direkt efter gymnasie- skolan eller för fortsatta studier på högskolan. De tidigare kärnämnena har ersatts av gymnasiegemensamma ämnen som varierar i omfattning mellan de olika programmen. Varje program innehåller ett antal gemensamma ämnen, programfördjup- ning och individuellt val. Estetiska kurser och kurser i idrott och hälsa ska alltid erbjudas på samtliga program. Inom det individuella valet på yrkesprogrammen ska skolan erbjuda kurser som krävs för grundläggande högskolebehörighet. Dessutom ska de nationella pro- grammen innehålla ett gymnasiearbete som sammanfattar utbild- ningen på programmet. Gymnasiearbetet måste vara godkänt för att eleven ska få examen. För en examen från gymnasieskolan krävs att eleven har 2 500 poäng, varav 2 250 är godkända. För högskoleförberedande examen krävs att eleven ska vara godkänd i svenska eller svenska som andra- språk 1, 2 och 3, engelska 5 och 6 och matematik 1 samt ha ett god- känt gymnasiearbete. För yrkesexamen krävs att eleven har godkänt i svenska eller svenska som andraspråk 1, engelska 5 och matematik 1. Ett krav är också att eleven har godkänt i 400 poäng av de program- gemensamma ämnena och ett godkänt gymnasiearbete. Även den som gått en lärlingsutbildning eller en skolförlagd yrkesutbildning kan uppnå en yrkesexamen. Högskoleförberedande examen ger grundläggande högskolebehörighet. En yrkesexamen samt godkända betyg i svenska eller svenska som andraspråk, 2 och 3 samt engelska 6 ger också grundläggande högskolebehörighet. Alla elever på yrkes- program har rätt att i efterhand läsa in de kurser som krävs för grundläggande högskolebehörighet.15 I den tidigare gymnasieskolan hade antalet specialutformade pro- gram ökat kraftigt och det fanns ett stort utbud av lokala inriktningar och kurser, vilket gjorde det svårt för elever, föräldrar och olika 15 Gymnasieskola 2011, . Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang avnämare att förstå vad olika utbildningar ledde till. Möjligheten till specialutformade program togs därför bort. Gymnasial utbildning är nationellt kvalitetssäkrad av och yrkesprogram- men även med hjälp av de nationella programråden.16 I samband med Gy 2011 ändrades också betygsskalan i gym- nasieskolan. I stället för den fyrgradiga skalan IG, G, VG och MVG, infördes en sexgradig skala, F–A, där F innebär underkänt betyg och E–A godkända betyg, med A som högsta betyg. Betyg sätts på varje avslutad kurs och på gymnasiearbetet (för vilket endast F och E används). För betygsstegen E, C och A finns definierade kunskaps- krav. De anger vilka kunskaper som ska vara uppfyllda för att en elev ska nå de olika betygsstegen. För vart och ett av dessa betygssteg gäller att kunskapskravet i sin helhet ska vara uppfyllt. För betygs- stegen D och B finns inga definierade kunskapskrav utan kunskaps- kravet för betyget D är att kunskapskravet för E ska vara uppfyllt i sin helhet och för C till övervägande del. Kravet för betyget B är att kravet för C ska vara uppfyllt i sin helhet och till övervägande delen för A. Enligt läroplanen för gymnasieskolan ska läraren vid betygs- sättningen utnyttja all tillgänglig information om elevens kunskaper i förhållande till de nationella kunskapskraven och göra en allsidig bedömning av dessa kunskaper. Av Statens skolverks () allmänna råd för betygssättning och bedömning framgår att det betyg som sätts ska spegla den kvalitet som eleven har på sitt kunnande vid avslutad kurs. Det är viktigt att läraren vid betygssättningen inte läg- ger ihop resultaten på alla prov och uppgifter för att få fram en medelprestation. Enligt de allmänna råden ska läraren också analysera likvärdigheten i den egna betygssättningen.17 3.2.2Gymnasieutredningen – direktiv och förslag Regeringen beslutade att tillsätta en särskild ut- redare med det övergripande uppdraget att analysera och föreslå åtgärder för att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasie- utbildning och därmed få de kunskaper som behövs såväl i arbetslivet som för fortsatta studier. Utredaren skulle vidare utreda och lämna 17Skolverkets allmänna råd för bedömning och betygssättning i gymnasieskolan, 2012. Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang förslag som innebär att de nationella programmen i gymnasieskolan vidareutvecklas och ger en bred gemensam kunskapsbas.18 I gymnasieskola 2011 ger yrkesprogrammen inte grundläggande behörighet till högskolan om inte eleven själv aktivt väljer till de ytterligare kurser i svenska och engelska som krävs för all högskole- utbildning. Enligt kan denna förändring av yrkespro- grammens innehåll ha bidragit till minskningen av antalet elever på dessa program. I utredarens uppdrag har det ingått att utreda hur alla nationella program i gymnasieskolan ska kunna ge grundläggande behörighet till högskolan på ett sådant sätt att elevens rättighet att i praktiken läsa de kurser som leder till grundläggande behörighet stärks. Utredningen fick också ett tilläggsdirektiv att utreda för- och nackdelar med ämnesbetyg i stället för dagens system med kurs- betyg samt möjligheterna att införa ämnesbetyg i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan.19 lämnade sitt slut- betänkande En gymnasieutbildning för alla – åtgärder för att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning (SOU 2016:77). Övergripande utgör förslag åtgärder som syftar till att främja och stödja målet att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Ett av förslag som rör tillträdet till hög- skolan, innebär att alla yrkesprogram ska ha ett grundupplägg som innebär att de ger grundläggande behörighet till högskoleutbildning. Eleverna ska dock kunna välja bort de kurser som leder till grund- läggande behörighet genom aktiva val. Det här ska gälla alla elever på alla studievägar inom yrkesprogrammen. me- nar att det med stor sannolikhet minskar ungas och deras föräldrars osäkerhet om man kan uppnå grundläggande behörighet inom yrkes- programmen eller inte. Tydlighet har varit en viktig utgångspunkt för utredningen. föreslår också att elever ska ha rätt till utökat program för att läsa antingen kurser som leder till särskild behörighet eller yrkeskurser.20 20SOU 2016:77 En gymnasieutbildning för alla – åtgärder för att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning, s. 710–716. Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang När det gäller förslag kring ämnesbetyg i stället för kursbetyg, föreslår att en ny utredning bör få i uppdrag att ta fram författningsförslag för ett system med ämnesbetyg. Gym- nasieutredningen lämnar några alternativa förslag till modell för ämnesbetyg och förespråkar också en modell som innebär att ämnes- betyg införs i en ämnesutformad gymnasieskola, och inte i en kurs- utformad som dagens gymnasieskola. Utredningen menar också att ett utvecklingsarbete mot ämnesbetyg måste vara långsiktigt och måste ha minst ett treårigt perspektiv. Enligt är det rimligt med ett eventuellt införande av ämnesbetyg tidigast till /21. I den utredning som föreslås bör det också enligt ingå att analysera konsekvenserna för tillträ- det till högskolan om ämnesbetyg införs.21 3.3Kommunal vuxenutbildning på gymnasial nivå Det är inte bara gymnasieskolan som påverkas av tillträdesreglerna, utan det gör också den kommunala vuxenutbildningen. Den omfat- tar olika delar: svenska för invandrare (sfi); vuxenut- bildning på grundläggande nivå (grundskolenivå); vuxen- utbildning på gymnasial nivå och särskild vuxenutbildning (särvux). Det övergripande målet för den kommunala vuxenutbildningen är att vuxna ska stödjas och stimuleras i sitt lärande. Vuxna ska stärka sin ställning i arbets- och samhällslivet genom att få möjlighet att utveckla sina kunskaper och sin kompetens. Även den personliga utvecklingen ska främjas. vuxenutbildning på gymnasial nivå syftar till att ge vuxna kunskaper på en nivå som motsvarar den som gymnasieutbildning ska ge.22 Varje kommun ska enligt skollagen (2010:800) erbjuda vuxen- utbildning på gymnasial nivå. Kommunen ska även sträva efter att erbjuda utbildning som svarar mot efterfrågan och behov hos vuxna i kommunen.23 Utbildningen bedrivs i form av kurser och även i form av ett gymnasiearbete. Det är samma ämnesplaner och kunskapskrav inom vuxenutbildning på gymnasial nivå som inom gym- nasieskolan, med undantag för specialidrott. 21Ibid., s. 775–777. 2016/17:5 Rätt till behörighetsgivande utbildning inom komvux. 2320 kap. 16 § skollagen. Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang En vuxen person är behörig att delta i vuxenutbildning från och med det andra kalenderhalvåret det år han eller hon fyller . För att få delta ska den sökande sakna de kunskaper som utbildningen syftar till att ge, ha förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen och uppfylla de särskilda förkunskapskrav som gäller.24 En examen från vuxenutbildning på gymnasial nivå kvalificerar på samma sätt som motsvarande examen i gymnasiesko- lan till fortsatta studier. En elev som redan har en yrkesexamen kan få en ny utfärdad om innehållet är ett annat än i den tidigare. En yrkes- examen kan även utfärdas för den som redan har en högskole- förberedande examen. Däremot kan inte en högskoleförberedande examen utfärdas om man har en gymnasieexamen . fanns det totalt cirka 215 000 individer som studerade i den kommunala vuxenutbildningen. Varje studerande läste i genom- snitt 3,5 kurser . Totalt fanns det cirka 757 000 kursdel- tagare under året.25 har alla som behöver läsa in grundläggande behörighet till högskoleutbildning inom vuxenutbildning rätt att göra det. Alla som uppfyller kraven på grundläggande behörighet har dessutom rätt att delta i vuxenutbildning på gymnasial nivå för att också uppnå särskild behörighet. Man har rätt att läsa in fler särskilda behörigheter än en, men endast en i taget. Syftet är bland annat att ge möjlighet att genom utbildning byta yrkeskarriär, att avsluta utbildning på gym- nasial nivå.26 är det inte möjligt att läsa om kurser inom den kommunala vuxenutbildningen som man har ett godkänt betyg i från gymnasieskolan. För att höja betyg hänvisas man i stället till att göra en prövning i kursen, vilket innebär att en person först läser in kursen utanför komvux och att personens kun- skaper sedan prövas mot kunskapskraven i hela kursen. Enligt Skol- verkets allmänna råd om prövning ska den vara allsidig och bestå av olika moment. Huvudmännen kan ta ut en administrativ avgift av den prövande på högst 500 kronor.27 2420 kap. 20 § skollagen. 25Uppgifterna är hämtade från , . 2620 kap. 19–19a §§ skollagen. 27Skolverkets allmänna råd om prövning, 2016. Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang Även folkhögskolan utgör en väg till högskolan. Folkhögskolan har en helt annan karaktär än den gymnasiala utbildning som ges i gym- nasieskolan och inom den kommunala vuxenutbildningen. Folkhög- skolor ägs och drivs av folkrörelser, organisationer, regioner, lands- ting eller kommuner. Folkhögskolorna har olika typer av kurser, med olika inriktningar och ämnesområden. Folkhögskolan är en egen utbildningsform som styrs av vissa gemensamma regler. Inom allmän kurs, som är den utbildning som kan ge grundläggande behörighet till högskolan, erbjuds deltagare studier på grundskolenivå eller gymnasial nivå. Enligt förordningen (2015:218) om statsbidrag till folkbildningen finns en nedre ålders- gräns hos deltagare för att det ska utgå statsbidrag. Folkhögskolan har en särskild modell för att intyga behörighet till högre studier. Den kombinerar studier på allmän kurs med ett intygande av kunskaper i vissa ämnen som motsvarar gymnasie- skolans kursplaner. UHR anger i sina föreskrifter hur de folkhög- skolestuderandes grundläggande behörighet till högskolestudier ska vara utformad. Den motsvarar gymnasieskolans högskoleförbere- dande examen. Grundläggande behörighet som intygas på folkhög- skola innefattar dels ett omfattningskrav som gäller fullgjorda läsår på folkhögskola som sammanlagt ska motsvara på gymnasie- nivå, dels ett innehållskrav som gäller kunskaper som motsvarar tio specificerade kurser. Grundläggande behörighet till högskolestudier har den som vid folkhögskola fullgjort en treårig utbildning, en två- årig utbildning som bygger studier i gymnasieskolan, en tvåårig utbildning som bygger på och yrkesverksamhet, eller en ettårig utbildning på som bygger studier i gymnasieskolan. Dessutom krävs att den som har gått igenom en sådan utbildning har kunskaper motsvarande lägst godkänd nivå i följande 10 gymnasiala kurser: svenska 1, 2 och 3 eller svenska som andraspråk 1, 2 och 3, engelska 5 och 6, matematik 1 a, b eller c, samhällskunskap 1a1, naturkunskap 1a1, religionskunskap 1 och historia 1a1.28 28 Universitets- och högskolerådets föreskrifter om grundläggande behörighet och urval. Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang Folkhögskolorna bestämmer själva över innehållet, upplägget och utformningen i allmän kurs. De gymnasiegemensamma kurserna som ingår i innehållskravet motsvarar drygt halva kurstiden i en tvåårig kurs. Folkhögskolan intygar kunskaper som motsvarar gymnasiesko- lans kursinnehåll. Motsvarandebedömningen innebär att det finns utrymme att anpassa organisation, innehåll och arbetsformer efter deltagarna och folkhögskolans särart. Studieomdöme är folkhögskolornas egen form för bedömning av den studerandes förmåga till vidare studier. Studieomdömet skiljer sig från de betyg som sätts i andra skolformer genom att det bygger på en helhetsbedömning av olika faktorer som tillsammans speglar studieförmågan. Omdöme ges inte i enskilda ämnen, utan bedöm- ningen görs gemensamt av den pedagogiska personalen och grundar sig på hela den genomgångna folkhögskolekursen. Studieomdömet avser den studerandes förmåga att tillgodogöra sig studier på när- mast högre nivå. Det har sin främsta betydelse vid ansökan till utbildning inom högskolan och . Följande beteckningar används (både den verbala termen och siffervärdet ska anges): •Utmärkt studieförmåga (4) •Mycket god – Utmärkt studieförmåga (3,5) •Mycket god studieförmåga (3) •God – Mycket god studieförmåga (2,5) •God studieförmåga (2) •Mindre god – God studieförmåga (1,5) •Mindre god studieförmåga (1) Bedömningskriterier finns kopplade till de olika beteckningarna. Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang I begreppet ”studieförmåga” vägs följande faktorer in: •kunskaper och färdigheter och utveckling av dessa, •förmåga till analys, bearbetning och överblick, •ambition, uthållighet och förmåga att organisera studier, och 3.5Gymnasieelevers syn på skolan och fortsatta studier redogör i sitt betänkande för några undersök- ningar som har studerat elevers attityder till sitt gymnasieval och till studierna i gymnasieskolan. De pekar på resultat som visar på att elever i första hand väljer gymnasieprogram utifrån det egna intresset. Av en av undersökningarna framgår det att möjligheten att uppnå behörighet till en viss högskoleutbildning kommer i fjärde hand. Vilket program i gymnasieskolan elever väljer har ett samband med olika bakgrundsfaktorer, till exempel föräldrarnas utbildnings- bakgrund. En majoritet av eleverna som väljer ett högskoleför- beredande program har föräldrar med högskoleutbildning. Generellt har andelen elever i gymnasieskolan som har föräldrar med en efter- gymnasial utbildning ökat. Även kön spelar stor roll för gymnasie- valet och de könsstereotypa valen kvarstår. Elever med utländsk bakgrund väljer oftare högskoleförberedande program och där tycks också föräldrarnas önskemål väga tyngre.30 följer regelbundet upp elevers och ungas attityder till skolan. Bland annat finns frågor om stress och engagemang bland eleverna med i dessa uppföljningar. Flickor engagerar sig generellt mer i skolarbetet än vad pojkar gör. Den skillnaden blir mer tydlig i gymnasieskolan än vad den är . Flickor känner sig i högre utsträckning än pojkar stressade över skolan. Sex av tio flickor i gymnasieskolan känner sig ofta eller alltid stressade. 29Anvisningar för folkhögskolornas studieomdömen. 30SOU 2016:77 En gymnasieutbildning för alla – åtgärder för att alla unga ska påbörja och full- följa en gymnasieutbildning, s. 242–248. Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang andel bland pojkarna är tre av tio. Det framgår av uppföljningarna från både 2012 och 2015. Den främsta orsaken till stressen är läxor och hemuppgifter. Elever med utländsk bakgrund upplever något mer stress kopplat till betyg och förväntningar från föräldrar. Det är mer stress bland elever på de högskoleförberedande programmen än på yrkesprogrammen.31 Utredningen om ungdomars psykiska hälsa kartlade ungdomars stress. Olika orsaker till stressen som man fann då var bland annat den kursutformade gymnasieskolan med många korta kurser och en bristande samordning mellan ämnen och kurser. Det kan inne- bära en ojämn arbetsbelastning där läxor, prov och inlämningsupp- gifter upplevs sammanfalla. En del elever upplevde också att studie- takten i gymnasieskolan är betydligt högre än den i och att det kan ställas högre krav på självständighet, vilket eleverna kan ha varit oförberedda på.32 har även låtit göra en kvalitativ intervju- studie om gymnasieelevers syn på betyg och stress33. Den visar bland annat att olika faktorer som är relaterade till betyg rankas högt som stressfaktorer. Kombinationen av betygsskalans tilllämpning och systemet med kursbetyg gör att eleverna känner press att prestera bra. Varje prov och inlämning blir viktig för att inte sänka kursbetyget. Eleverna upplever också att varje betyg är avgörande i kurssystemet. En annan tydlig stressfaktor är ojämn arbetsbelastning. Elever på högskoleförberedande program uppfattar att betygen har en viktig betydelse för framtida val och främst för tillträdet till fortsatta studier. Den bild har fått genom besök på några gymnasieskolor stämmer väl överens med det som visar sig i olika undersökningar.34 Vid dessa besök har utredningen samtalat om bland annat stress, betyg och fortsatta studier med elever på skolorna. I samtalen fick utredningen en bild av att elever känner sig stressade av att betyg sätts . Ytterligare en stressfaktor som nämndes var att elever är rädda för att göra fel val i gymnasieskolan och där- 31Attityder till skolan 2015, . 32SOU 2006:77 Ungdomar, stress och psykisk ohälsa. Analyser och förslag till åtgärder. 33SOU 2016:77, bilaga 10 Intervjustudie om gymnasieelevers syn på betyg och stress, Ramböll, 2016. 34Borgarskolan i samt gymnasium och i kom- mun utanför . Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang igenom få sämre meriter att konkurrera med i urvalet till högskole- utbildning. Det kom också fram synpunkter på att betygssättningen ibland är otydlig och att lärare gör olika bedömningar av likartade prestationer. Även det upplevdes som stressande. 3.5.2Intresset för fortsatta studier Den största åldersgruppen högskoleutbildning på grundnivå består av sökande som är 19–. har den allra yngsta gruppen, det vill säga 19-åringarna, minskat bland de sökande. Enligt () undersökning om gymnasieungdomars studieintresse /16, var det av eleverna i årskurs 3 i gymnasieskolan som hade planer på att börja läsa på högskolan inom de närmaste tre åren.35 av kvinnorna och av männen planerar att påbörja en högskoleutbildning. Det är stor skillnad mellan högskoleförbere- dande program och yrkesprogram – av eleverna i årskurs 3 på ett högskoleförberedande program planerade att söka vidare till högskolan, medan motsvarande andel på yrkesprogram- men var . SCB har också undersökt skillnaderna mellan könen på högskoleförberedande program när det gäller planer på att läsa vidare. Skillnaderna var då små. Den största andelen elever som planerar att läsa vidare finns på naturvetenskapsprogrammet – och inga skillnader mellan könen. Bland de elever som planerar att studera vidare anger kvinnorna att de i första hand vill studera samhällsvetenskap och vård och omsorg. För männen är det i första hand teknik, ekonomi och data som de vill studera. En majo- ritet vill läsa en utbildning som leder till en examen.36 SCB har också tittat på hur många som verkligen börjar studera. I den enkät som gjordes /04 angav även då av eleverna i årskurs 3 att de hade planer på fortsatta studier i hög- skolan . Det var till slut av eleverna som började en högskoleutbildning . Motsvarande andelar gällde bland de elever som avslutade gymnasieskolan 2012.37 35Gymnasieungdomars studieintresse /16, SCB. Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang Högskolan utbildar inte bara unga människor till ett första yrke utan har också en viktig roll i det livslånga lärandet. Att gå en utbildning ger även en möjlighet till att omskola sig eller att vidareutbilda sig för bättre karriärmöjligheter, men också för att bilda sig för ökat delta- gande i samhällslivet och för personlig utveckling. Möjligheten till ett livslångt lärande är inte bara viktigt för individen utan också för sam- hället. Tillgången på rätt utbildad arbetskraft är avgörande för tillväxt, jobb och välfärd. Kompetensförsörjningen och matchningen mellan efterfrågan och tillgång på rätt utbildad arbetskraft är väsentlig. Möjligheten att kunna ta del av olika typer av utbildning är en del i det livslånga lärandet, en annan att också att kunna få den tydliggjord och erkänd. Att kunna lära under hela livet förutsätter att det inte finns hinder för att kunna ta del av utbildning på olika nivåer. Även inom EU lyfts det livslånga lärandet fram som väsentligt för tillväxt och kompetensförsörjning. EU har bland annat tagit fram en rekommendation om nyckelkompetenser för livslångt lärande.38 I rekommendationen uppmanas EU:s regeringar att göra undervis- ning om och inlärning av nyckelkompetenserna till en del av sina strategier för livslångt lärande. I rekommendationen identifieras följande åtta nyckelkompetenser som är grundläggande för varje person i ett kunskapsbaserat samhälle: 2.Kommunikation på ett främmande språk 3.Matematisk, vetenskaplig och teknisk kompetens 6.Social och medborgerlig kompetens 8.Kulturell medvetenhet och kulturella uttrycksformer 38 och rådets rekommendation 2006/962/EG av om nyckelkompetenser för livslångt lärande. Tillträdet till högskolan i sitt sammanhang Ytterligare en viktig del i det livslånga lärandet är möjligheten att kunna få sin kompetens validerad. Men validering är inte bara vik- tigt för individen utan också för samhället. Effektiva system för validering öppnar för vägar in eller vidare på arbetsmarknaden eller i utbildning. Särskilt viktigt är det för nyanlända, men också för redan yrkesverksamma som behöver byta yrke eller för personer med en lägre formell utbildning som vill kunna komma vidare till utbildning.