sou · H5B388 · 2017-11-15 00:00:00 — Enligt punkten åtar sig staten att stödja utbildning av journalister och annan personal för massmedia som använder minoritetsspråket. Sådant stöd kan tänkas ske på en rad olika sätt. har dock gjort klart att särskilda planer eller program58 krävs för att förpliktelsen ska vara uppfylld (Dunbar & Moring, 2012, s. 411). 57Tidningen måste dock ha sin huvudredaktion, och vända sig till språkliga minoriteter, i . 58Engelska ”specific schemes”. Utökade åtaganden enligt språkstadgan Det är med andra ord exempelvis inte tillräckligt att det finns en formell möjlighet för den som går en journalistutbildning att studera kurser i minoritetsspråk. Det kan krävas utbildningar inriktade sär- skilt mot media på minoritetsspråk (se exempelvis , 2014b, p. Utredningen bedömer att det väsentliga i slutänden är om statens åtgärder får någon faktisk effekt på tillgången till journalister och annan personal som kan använda minoritetsspråket i medieproduktionen. För förpliktelsen gäller, liksom i övrigt enligt punkt 1, att stöd- jandet av utbildning av journalister och annan mediepersonal inte behöver ske i större utsträckning än myndigheterna är direkt eller indirekt behöriga, har befogenhet eller spelar en roll. Förpliktelsen kräver alltså inte att staten gör grundläggande förändringar i utbild- ningssystemet eller när det gäller statens förhållande till medierna. I princip är det möjligt att tänka sig två vägar att öka tillgången till journalister och annan mediepersonal med minoritetsspråks- kompetens. Dels utbildning av mediepersonal i minoritetsspråk, dels utbildning i journalistik för personer som behärskar minoritets- språket. 3.5.5Representation för minoritetsspråk hos vissa organ (punkt 3) Punkten innehåller en förpliktelse avseende ”intressena hos de per- soner som använder minoritetsspråket”. Staten ska se till att dessa intressen är representerade eller beaktade inom en viss typ av organ. ”Organ” kan avse såväl myndigheter som privaträttsliga subjekt, såsom stiftelser och bolag. Organen ska dock vara inrättade med stöd av lag,59 vilket bör innebära att de måste ha ett offentligt upp- drag eller en offentlig ställning. Den typ av organ det rör sig om är sådana som har ansvar för att ”garantera frihet och mångfald inom massmedia”. Frågan är vad som avses med detta uttryck. Exempel på organ som pekats ut av andra länder i deras rapporter till är bolagsstyrelser för public service-bolag (), styrelser för public service-stiftelser 59 Av ordalydelsen följer att staten inte är skyldig att inrätta sådana organ. Om det helt sak- nas sådana organ torde det dock inte vara aktuellt för staten att åta sig den aktuella för- pliktelsen. Utökade åtaganden enligt språkstadgan () och myndigheter med befogenhet att reglera radio- och tv-sektorn ()60. I litteraturen har föreslagits att man anlägger ett funktionellt synsätt; vad punkten synes syfta på är att säkerställa representation inom organ som själva har en roll att spela i att säkerställa att minoritetsperspektiv och minoritetsspråk får tillgång till medier (Dunbar & Moring 2012, s. 413). Förpliktelsen innebär att staten ska se till att intressena antingen är representerade eller ”beaktade”. Det sistnämnda uttrycket in- fördes som svar på eventuella svårigheter att avgöra vilka som är representanter för minoritetsspråket. Det är tillräckligt att språk- liga grupper är representerade på lika villkor som andra befolk- ningskategorier (, 1992, p. Ett sätt att genomföra punkten är att utse representanter för minoritetsspråket i styrelser eller liknande vid de aktuella organen. tycks i det sammanhanget inte ha ifrågasatt lös- ningar där att en person representerar samtliga minoritetsspråk (, 2001a, p. I stället för direkt representation är det tänkbart med andra lös- ningar som säkerställer att minoritetsspråkstalarnas intressen beak- tas. Exempelvis torde det vara möjligt att uppfylla åtagandet genom föreskrifter i ett eventuellt regelverk som styr organens verksamhet och beslutsfattande. Lösningar som har godtagits av expertkom- mittén är inrättandet av särskilda grenar för minoritetsspråket inom public service-media eller kvotsystem för innehållet i sådana media (, 2008b, p. 118–120 respektive 138–140). Public service-bolagen i , SR, SVT och UR, kontrolleras se- dan av en stiftelse, nuvarande Förvaltningsstiftelsen61. Stiftelsens styrelseordförande utses av regeringen. Övriga tolv leda- möter utses av regeringen på förslag från riksdagspartierna. Stiftel- sen har inte något inflytande över radio- och tv-programmen och 60Sedan 2002 regleras radio- och tv-sektorn i , liksom telekom-branschen och flera andra områden, av The Office of Communications (Ofcom) som bl.a. hanterar tillstånd för kommersiella kanaler, bestämmer och genomdriver regler på området, och har i uppdrag att tillräcklig mångfald upprätthålls inom sektorn. 61Det formella namnet är för , och . Utökade åtaganden enligt språkstadgan inte heller över medelstilldelningen till programföretagen. Stiftel- sens främsta uppgift kan sägas vara att utse styrelserna i de tre public service-bolagen, vilket således ger den ett indirekt inflytande på programinnehållet. Stiftelsen bör därigenom kunna ses som ett organ i enlighet med punkt 3. Inom Myndigheten för press, radio och tv finns för radio och tv. Nämnden består av en ordförande, sex ledamöter och fyra ersättare. Samtliga utses av regeringen. Nämn- den är ett självständigt beslutande organ som prövar om innehållet i radio- och tv-program följer de regler som finns för sändningarna. I uppdrag ingår att bedöma om pub- lic service-företagen har uppfyllt sina uppdrag, bl.a. när det gäller sändningstillståndets villkor avseende innehåll på minoritetsspråk. bör därigenom kunna ses som ytterligare ett organ i enlighet med punkt 3. Utredningen har övervägt om även skulle kunna utgöra ett organ enligt punkt 3. Presstödet fördelas emeller- tid efter mer formella kriterier. Utrymmet för nämnden att spela en roll i att säkerställa att minoritetsperspektiv och minoritetsspråk får tillgång till medier är således ytterst begränsat. Nämnden bör därmed inte anses utgöra ett organ enligt punkt 3. har föreslagit att en ny nämnd, , ska ersätta . Den nya Mediestöds- nämndens uppdrag kommer att skilja sig på avgörande punkter från det som gäller för . Behovet för ledamöterna att göra bedömningar av mediers innehåll, t.ex. kvalitet och inre mångfald, kommer att öka i det föreslagna mediestödssystemet (se SOU 2016:80, s. 328–339). kommer dessutom behöva bedöma om vissa medier uppfyller kravet på god användar- förankring inom de nationella minoriteterna. Mot denna bakgrund bör även den föreslagna kunna anses utgöra ett organ enligt punkt 3. Utökade åtaganden enligt språkstadgan Bedömning och förslag: bör kunna utöka sitt åtagande i förhållande till finska, samiska och meänkieli till att omfatta punkt 3 i artikel 11. Punkten bör kunna genomföras genom att regeringen, i samråd med de nationella minoriteterna, säker- ställer att i vart fall någon i styrelsen för service-bolagen samt i och tv kan representera de nationella minoriteternas och minori- tetsspråkens perspektiv. I det sammanhanget bör även perspek- tivet hos den judiska och romska minoriteten samt jiddisch och chib beaktas. Presstödet eller det av föreslagna medie- stödet skulle möjligen kunna utgöra ett sätt för att täcka extrakostnader för medier på minoritetsspråket enligt stycke (i) i punkt 1.f). Med hänsyn till att dessa regler är under översyn bör regeringen emellertid avvakta med frågan om ska höja sin åtagandenivå enligt punkten. Utredningen kan inte inom ramen för uppdraget lämna för- slag om hur staten kan stödja utbildning av journalister och annan personal för minoritetsspråksmedier, enligt punkt 1.g). Frågan är dock angelägen och bör ses över av regeringen. Utredningen bedömer att det i övrigt inte är möjligt att utöka åtaganden enligt artikel 11. Representation för minoritetsspråken i vissa organ (p. bör kunna utöka sitt åtagande till att omfatta punkt 3 i arti- kel 11. Punkten bör kunna genomföras genom att regeringen, i sam- råd med de nationella minoriteterna, säkerställer att i vart fall någon i styrelsen för service-bolagen samt i och tv kan representera de natio- nella minoriteternas och minoritetsspråkens perspektiv. I det sam- manhanget bör det inte göras någon åtskillnad mellan de territo- riella minoritetsspråken å ena sidan samt chib och jiddisch å den andra. De fem nationella minoriteterna representerar ett både då och som i väsentligt avseende också präglats av detta, men som Utökade åtaganden enligt språkstadgan länge osynliggjorts och i betydande utsträckning är osyn- ligt. Public service har ett unikt och viktigt uppdrag att spegla hela vårt land och dess kulturarv, vilket skett i alldeles för ringa omfattning. Det är viktigt att dessa perspektiv säkerställs genom de organ som leder och granskar public service. Täckande av extrakostnader för minoritetsspråksmedia (p. Presstödet eller det föreslagna mediestödet skulle möjligen kunna utgöra ett sätt för att täcka extrakostnader för medier på minoritetsspråket. Såväl det nuvarande presstödssystemet som Medie- utredningens förslag kan sägas ta hänsyn till att minoritetsmedia typiskt sett har en mindre publik än medier i allmänhet och därmed mindre intäkter. Detta eftersom reglerna ger möjlighet att få stöd med en lägre upplaga respektive färre publiceringar eller sänd- ningar. När det gäller finska är lättnaderna i reglerna för presstödet dock inte lika stora som för samiska och meänkieli. Utredningen har inte heller underlag för att bedöma om den generella stödnivån är tillräcklig för att anses täcka extrakostnaderna i enlighet med punkt 1.f.i). Det som kan behöva klargöras är om lättnaderna i syste- met behöver vara mer generösa. förslag innehåller dock inget krav på att mino- ritetsmedia ska ha ett innehåll på minoritetsspråket. Detta innebär att det är osäkert om förslaget, ifall det genomförs, skulle uppfylla kravet i punkt 1.f.i). Frågan om punkten ska tillämpas av bör avvakta tills beredningen av förslag har av- slutats. Utbildning av journalister (p. konstaterar att bristen på tvåspråkiga journa- lister är en utmaning för utvecklingen av nationella minoritets- medier och minoritetsjournalistik. Den drar slutsatsen att inrättan- de av kurser eller utbildningar i journalistik riktade till sökande med kunskaper i något av minoritetsspråken skulle kunna stärka de nationella minoritetsmedierna och den nationella minoritetsjourna- listiken (SOU 2016:80, s. 287–288). Utökade åtaganden enligt språkstadgan Utredningen konstaterar att det inte finns några särskilda pro- gram eller liknande som avser utbildning av journalister och annan personal för minoritetsspråksmedia. Det finns inte heller något särskilt stöd till sådan verksamhet. Utredningen kan inte inom ra- men för detta uppdrag lämna förslag om detta. Det finns därför inte förutsättningar att tillämpa punkt 1.g). Frågan är dock angelägen och bör ses över av regeringen. Radio- och tv-sändningar på minoritetsspråk (p. 1.a–1.b) De högre åtagandenivåerna när det gäller media med public service- uppdrag (punkt a) har som slutmål inrättandet av minst en tv-kanal och en radiostation på minoritetsspråken. Skillnaden är endast hur starka kraven är på staten, där nivå (i) innebär att staten ska se till att detta sker, medan den lägre nivån (ii) innebär att det är till- räckligt att staten uppmuntrar eller underlättar detta. Public service-media i är uppbyggt kring en särskild struk- tur som bl.a. innebär att bolagen ägs av en från staten fristående stiftelse. Utredningen har inte inom ramen för uppdraget kunnat utreda förutsättningarna för att inom denna struktur inrätta, eller uppmuntra eller underlätta inrättandet av, särskilda kanaler eller stationer för de nationella minoritetsspråken. Den nuvarande omfattningen av tv-sändningar på språken torde emellertid vara långt ifrån vad som krävs för att motsvara tv-kanaler enligt språkstadgan. Enligt senaste rapport avseende språk- stadgan sände SVT exempelvis på samiska , samt på finska och på meänkieli (, 2016, s. 34–35). Utredningen bedömer därför inte att kan utöka sitt nuvarande åtagande enligt punkt 1.a). När det gäller punkt 1.b) och 1.c) konstaterar utredningen föl- jande. Generellt kan sägas om punkterna att expertkommittén vis- serligen har godtagit att förpliktelserna uppfylls genom sändningar i public service-media. Tolkningen kan emellertid ifrågasättas och en annan tolkning är att det krävs att staten stöttar även aktörer utanför public service-sfären. redovisar utförligt mediesituationen för de nationella minoriteterna (SOU 2016:80, s. 263–288). Utökade åtaganden enligt språkstadgan av genomgången saknas privata aktörer som sänder på nationella minoritetsspråk i etermedia. Utredningen konstaterar att inte heller har något system för att stötta sådana aktörer. Redan mot den bakgrunden är det tveksamt om kan utöka sina åtaganden enligt punkterna. Emellertid är Medieutred- ningens förslag till nytt mediestöd teknikneutralt, vilket innebär att situationen kan tänkas förändras, om förslaget genomförs. Punkt 1.c.i) tillämpas endast avseende finska. Någon möjlighet att för samiskans eller meänkielis del på samma sätt ordna med vidaresändning av tv-kanaler från utlandet finns inte. Det kan även ifrågasättas om det är ett lämpligt sätt att uppfylla åtagandet på. Utredningen kan inte föreslå att tillämpar punkt 1.c.i) även för samiska eller meänkieli. Punkt 1.b.i) avser att staten ska uppmuntra eller underlätta in- rättandet av en särskild radiokanal på minoritetsspråket. Utred- ningen kan konstera att det inom finns redaktioner för sändningar på finska, meänkieli och samiska. I vart fall när det gäller de två sistnämnda torde sändningarna inte vara tillräckligt omfattande för att motsvara radiokanaler enligt språkstadgan. Ingen av redaktionerna förfogar heller över en egen frekvens, utan sändningarna går ut via flera olika kanaler. Det är därmed tveksamt om sändningarna inom kan ses som radiostationer enligt språkstadgan. Som konstaterats ovan kan det dessutom ifråga- sättas om en kanal inom public service motsvarar förpliktelsen i punkt 1.b.i). Utredningen kan inte föreslå att åtar sig att tillämpa punkten. När det slutligen gäller punkt b.ii) och c.ii) skulle med den tolk- ning expertkommittén har gjort de sändningar som görs inom pub- lic service kunna räknas som ett sätt att uppfylla förpliktelsen. Utredningen anser emellertid inte att det vore rimligt om Sve- rige utökade sina åtaganden till dessa punkter och enbart hänvisade till nuvarande sändningar. Det är dessutom oklart om en tillämp- ning av punkterna med en sådan tolkning skulle innebära någon kvantitativ eller kvalitativ förändring i förhållande till kraven enligt nuvarande åtagande till följd av punkt 1.a.iii). Rimligtvis bör, om utökar åtagandet till att omfatta punkterna, något nytt tillkomma i form av stöd till sändningar hos aktörer utanför public service-sfären. Utredningen bedömer därför inte att kan utöka sina åtaganden till punkt b.ii) eller c.ii). Utökade åtaganden enligt språkstadgan 3.6Artikel 12 – kulturell verksamhet och kulturella inrättningar 3.6.1Artikelns struktur och utrymmet för utökade åtaganden Artikeln är indelad i tre övergripande punkter. Första punkten avser åtgärder som tar sikte på kulturella aktivi- teter och inrättningar; bibliotek, museer, biografer, festivaler, film- produktion m.m. har åtagit sig samtliga förpliktelser enligt punkten, men i förhållande till punkterna c), e) och h) endast i för- hållande till ett eller två av de tre territoriella språken. Punkt 1 är en- dast tillämplig inom de områden där språket används (avsnitt 3.1.4). Andra punkten, som redan omfattas av åtagande, inne- bär en förpliktelse att även utanför det område där språket används tillåta, uppmuntra eller erbjuda kulturell verksamhet och kulturella inrättningar i enlighet med punkt 1. Tredje punkten omfattas inte av nuvarande åtagande. Enligt punkten åtar sig staten att ta vederbörlig hänsyn till minori- tetsspråket och den kultur det ger uttryck för när den bedriver kulturpolitik utanför landet. 3.6.2Översättning m.m. av verk till minoritetsspråket (punkt 1.c) Förpliktelsen innebär att staten ska främja tillgång på minoritets- språket till verk framställda på andra språk. Det handlar med andra ord om att göra verk, som är framställda på majoritetsspråket och andra språk, tillgängliga på minoritetsspråket. Staten åtar sig att främja sådan tillgång genom att stödja och utveckla ett antal uppräknade aktiviteter: översättning, dubbning, eftersynkronisering62 och fram- ställning av undertexter. Förpliktelsen i punkten utgör en spegelbild av punkt 1.b) som innehåller ett motsvarande åtagande att främja tillgång på andra språk till verk framställda på minoritetsspråket, dvs. stödjande och utveckling av översättning m.m. från minoritetsspråket till andra språk. 62 Arbetsmetod vid filmproduktion som innebär att dialogen till en filmscen talas in av skåde- spelarna efter inspelningen. Utökade åtaganden enligt språkstadgan Förpliktelsen i punkt 1.c) omfattas av nuvarande åta- gande i förhållande till finska och samiska, men däremot inte i för- hållande till meänkieli. Punkt 1.b) omfattas däremot av åtagandet avseende alla tre territoriella språk. , som särskilt ska verka för nationella minoriteters kultur, lämnar bl.a. stöd till planerad utgivning av nationella mino- riteters litteratur inklusive litteratur på meänkieli. Stödet kan lämnas för planerad utgivning av verk översatta till minoritetsspråken. Bland public service-bolagen förekommer dubbning, s.k. versionering och textning på bl.a. mäenkieli. Regeringen har därtill förlängt ett tidi- gare uppdrag för att stödja tillgången till film för barn på de nationella minoritetsspråken (regeringsbeslut 2017- 10-12, Ku2016/02116/DISK). vid och folkminnen (ISOF) planerar att anställa en språkvårdare på meän- kieli. Därtill håller en tvåvägsordbok på meänkieli på att tas fram (se nästa avsnitt). 3.6.3Terminologisk forskning m.m. (punkt 1.h) Enligt punkten åtar sig staten att vid behov skapa och/eller främja och bekosta tjänster som avser översättning och terminologisk forsk- ning. Tjänsterna ska särskilt syfta till att bevara eller utveckla olika slags lämplig terminologi på minoritetsspråket inom ett antal upp- räknade områden. Punkten omfattas av åtaganden i förhållande till finska och samiska, men inte i förhållande till meänkieli. konstaterade att uppfyllde åtagandena avseende finska och samiska genom de medel som beviljas för ar- bete med samiskan och genom avtal med om statligt stöd till Sverigefinska språknämndens arbete (SOU 1997:192 s. 168). I den efterföljande granskningen ansåg expertkommittén att åtagandet var uppfyllt. uppgick senare i vid ISOF. ISOF bedriver verksamhet till stöd även för meänkieli. Myndig- heten har bl.a. finansierat ett projekt som bedrivs av den fristående stiftelsen akateemi – Academia Tornedaliensis. Projektet har gått ut på att ta fram en tvåvägsordbok för svenska/meänkieli och Utökade åtaganden enligt språkstadgan meänkieli/svenska. kommer snart att vara färdigställd. ISOF avser även att anställa en språkvårdare för meänkieli. 3.6.4Tvåspråkig personal hos kulturella organ (punkt 1.e) Enligt punkten åtar sig staten att främja åtgärder för att se till att en viss typ av ”organ” har tillgång till personal som helt behärskar både minoritetsspråket och den övriga befolkningens språk, dvs. Den typ av organ det är fråga om ska vara sådana som är ansvariga för att organisera eller stödja kulturell verksamhet. Begreppet ”organ” avser även andra företeelser än myndigheter. har exempelvis godtagit att staten delvis finan- sierar minoritetsorganisationer som har heltidsanställd tvåspråkig personal (, 2002, p. har enbart valt att tillämpa punkten avseende samiska. konstaterade att uppfyllde kra- vet genom det statliga stöd som ges till till stöd för samisk kultur och språk eftersom det i finns personal som behärskar både svenska och samiska (SOU 1997:192 s. 166). har ansett att åtagandet är uppfyllt. Det är svårt att för finska och meänkieli på samma tydliga sätt som beträffande samiska peka ut ett eller flera ”organ som är ansvariga för att anordna eller stödja kulturell verksamhet”. Samma uttryck används emellertid i punkt 1.d) som tillämpar för alla tre territoriella språk. I granskningarna har , i förhållande till finska och meänkieli, ansetts leva upp till åtagandet genom Kul- turrådets verksamhet. har emellertid inte haft anledning att kom- mentera punkt 1.d) sedan den första granskningscykeln. Sedan kom- mitténs första rapport har den s.k. kultursamverkansmodellen genom- förts. Landstingen är involverade i fördelningen av statligt stöd till regionalt kulturliv. Av regleringsbrev framgår att myndigheten i sin bedömning och uppföljning av de regionala kulturplanerna särskilt ska uppmärksamma landstingens arbete för att främja de nationella minoriteternas kultur och kulturarv. Det är därmed tänkbart att även landstingen skulle kunna anses utgöra sådana organ som avses i punkt 1.e). Utökade åtaganden enligt språkstadgan 3.6.5Kulturpolitik som bedrivs utomlands (punkt 3) Enligt punkten åtar sig staten att ta vederbörlig hänsyn till minori- tetsspråket och den kultur språket ger uttryck för när den bedriver sin kulturpolitik utomlands.63 Punkten utgör ett sätt att tillämpa prin- cipen om erkännande i punkt 1.a) i artikel 7 (, 1992, p. Bakom punkten ligger tanken att minoritetsspråk är en del av det nationella kulturarvet. När staten sprider eller visar upp detta kulturarv utomlands ska den även inkludera kulturella uttryck på minoritetsspråket (Woehrling, 2006, s. 223). Förpliktelsen kan genomföras på flera olika sätt. Om staten har inrättat myndigheter eller andra organ med uppdrag att främja bild- en av dess kultur i utlandet kan de ges ett uppdrag att beakta även minoritetsspråk och minoritetskultur. Minoritetsspråk och dess kul- tur kan också ingå vid världsutställningar och liknande arrange- mang. De kan även inkluderas inom ramen för främjande av handel eller turism. Många minoritetsspråk talas i liknande eller besläktad form utanför landet. Kulturella aktiviteter kan anordnas för att främja språken i relation till berörda länder (Woehrling, 2006, s. 223). Synliggörande på officiella webbsidor eller inom ramen för kulturcentra utomlands torde också vara möjliga alternativ. En majoritet av de stater som ratificerat språkstadgan har åtagit sig denna förpliktelse, inklusive , och . () har i uppdrag att sprida information och kunskap om och det svenska språket i utlandet. SI ska även främja samarbete och långsiktiga relationer med andra länder inom områdena kultur, utbildning och forskning och demokrati samt samhällsliv i övrigt. SI:s verksamhet syftar till att öka omvärldens in- tresse och förtroende för , öka samverkan i närområde och främja en demokratisk, rättvis och hållbar global utveckling (se 1 § förordning (2015:152) med instruktion för ). Av 2 § i SI:s instruktion framgår att myndigheten, bland annat, särskilt ska följa, analysera och främja Sverigebilden utomlands, samt främja ett brett kultursamarbete och inom ramen för denna verksamhet hantera statliga stipendier och bidrag för att främja in- ternationellt utbyte. 63 I det engelska originalet ”pursuing their cultural policy abroad”, vilket i den svenska över- sättningen blivit ”sprider sin kultur utomlands”. Utökade åtaganden enligt språkstadgan Vidare framgår av 5 § i instruktionen att SI bl.a. ska bedriva sin verksamhet i nära samarbete med relevanta myndigheter, företag och andra organisationer samt stödja de svenska utlandsmyndig- heterna i deras arbete med att främja i utlandet. SI ska även bl.a. genomföra och finansiera utbildningsprogram och kompetens- höjande insatser för personal med Sverigefrämjande arbetsuppgifter vid utlandsmyndigheterna. Bedömning: nuvarande åtagande enligt punkt 1.c) och 1.h) omfattar endast finska och samiska.