sou · H5B345 · 2017-05-31 00:00:00 — Kapitel 1 innehåller bestämmelser om EU-direktivets syfte och tillämpningsområde (artikel 1) och om dess definitioner (artikel 2). Kapitel 2 innehåller EU-direktivets bestämmelser om lagligt respek- tive olagligt anskaffande, utnyttjande och röjande av företagshemlig- heter (artikel 3 och 4) och om undantag från EU-direktivets skydd för företagshemligheter (artikel 5). I kapitel 3 finns huvuddelen av EU-direktivets bestämmelser, rörande åtgärder, förfaranden och rättsmedel (artikel 6–15), för- delade på tre olika avsnitt. Avsnitt 1 (artikel 6–9) rymmer allmänna bestämmelser med bl.a. regler om längsta möjliga preskriptionstid för materiella anspråk m.m. (artikel 8) och bestämmelser om beva- rande av företagshemligheters konfidentialitet12 under domstols- 11EU-direktivets skäl 16. 12Begreppet är en avledning av ”konfidentiell”, syftande på egenskapen att vara hemlig; sekret; meddelad i förtroende (jfr , spalt K 2099 band 14, 1937). Begreppet med denna betydelse förekommer numera som en svensk omskrivning av eng. confidentiality och franskans confidentialité inte minst i EU-rättsliga sammanhang, så även i den svenska versionen av EU-direktivet. Den tyska versionen av EU-direktivet använder här begreppet Vertraulichkeit, liksom den nederländska versionens vertrouwelijkheid. Den danska versionen talar avseende artikel 9 endast om skydd (beskyttelse) för företagshemligheter under domstolsförfaranden (retssager). Även om utredningen i och för sig skulle föredra att inte använda begreppet konfidentialitet, talar ändå värdet av enhetlighet med lydelsen i den svenska versionen av EU-direktivet, till undvikande av missförstånd, för att så sker. EU-direktivet – en översikt förfaranden (artikel 9). Tredje kapitlets andra avsnitt (artikel 10 och 11) rymmer bestämmelser om interimistiska åtgärder och säkerhets- åtgärder. Avsnitt 3 (artikel 12–15) har bestämmelser om åtgärder efter avgörande i saken, inbegripet bestämmelser om skadestånd (artikel 14), föreläggande och förbud mot utnyttjande eller röjande av företagshemligheter (artikel 12) och om offentliggörande av dom- stolsavgöranden på intrångsgörarens bekostnad (artikel 15). Fjärde och sista kapitlet innehåller bestämmelser om sanktioner (artikel 16), om informationsutbyte mellan medlemsstaterna angå- ende genomförandet av direktivet (artikel 17), om framtida rappor- ter från EU avseende bl.a. tillämpningen av direktivet (artikel 18) och om införlivande, ikraftträdande och direktivets adressater (artikel 19–21). 4.3.3Artikel 1 – syfte och tillämpningsområde Artikel 1.1 första stycket gör klart att EU-direktivet fastställer bestämmelser om skydd mot att företagshemligheter olagligen anskaffas, utnyttjas och röjs. I andra stycket stadgas om, såsom näm- nts inledningsvis, att direktivet utgör ett s.k. minimiharmoniserings- direktiv, med möjlighet för medlemsstaterna att föreskriva ett mer långtgående skydd för företagshemligheter än det direktivet kräver. I andra stycket nämns dock ett antal bestämmelser i direktivet som medlemsstaterna i alla händelser måste efterleva. Dessa bestämmelser avser vad som utgör ett lagligt anskaffande, utnyttjande och röjande av företagshemligheter (artikel 3) och situationer där direktivets skydd för företagshemligheter inte ska gälla (artikel 5). Vidare rör det bestämmelser om krav på ändamålsenliga och effektiva rätts- medel avseende medlemstaternas civilrättsliga prövning (artikel 6), liksom om krav på att dessa rättsmedel ska vara proportionerliga (artikel 7.1, 11 och 13). Därtill räknas också bestämmelser om att beslut om åtgärder för att bevara sekretessen för företagshemligheter under domstolsförfaranden ska vara proportionerliga (artikel 9.4), samt att behandlingen av personuppgifter i samband med beslut om dessa åtgärder ska vara i enlighet med dataskyddsdirektivet, 95/46/EG Utredningen använder således begreppet oförändrat med nu nämnda betydelse i den utsträckning det har ansetts nödvändigt. EU-direktivet – en översikt (artikel 9.4). Även bestämmelser om ställande av säkerhet som alter- nativ till interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder (artikel 10.2) ingår bland de tvingande bestämmelserna i andra stycket, liksom krav på att beslut om offentliggörande av dom på intrångsgörarens bekostnad ska vara proportionerliga (artikel 15.3). Enligt artikel 1.2 ska bestämmelserna i direktivet inte påverka utövande av rätten till yttrande- och informationsfrihet enligt EU:s rättighetsstadga, särskilt med avseende på undersökande journalistik och skyddet för journalistiska källor.13 Inte heller ska direktivet påverka tillämpningen av nationella eller unionsrättsliga bestäm- melser om krav på att innehavare av företagshemligheter av hänsyn till allmänintresset röjer information, inbegripet företagshemlig- heter, för allmänheten eller för myndigheter. Inte heller ska det på- verka tillämpningen av nationella eller unionsrättsliga bestämmelser som gör det möjligt för myndigheter att samla in information för sin tjänsteutövning eller bestämmelser som tillåter eller kräver att dessa myndigheter därefter röjer relevant information för allmänheten. Detta gäller till exempel bestämmelser om unionens institutioners och organs eller nationella offentliga myndigheters röjande av affärs- relaterad information som de innehar i enlighet med Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 (1), Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1367/2006 (2) och och rådets direktiv /4/EG (3) eller i enlig- het med andra bestämmelser om allmänhetens tillgång till handlingar eller om nationella offentliga myndigheters skyldigheter när det gäller öppenhet.14 Direktivet ska inte heller tas som grund för att begränsa rörlig- heten på arbetsmarknaden och ska inte påverka rätten för arbets- marknadens parter att ingå kollektivavtal vad gäller skyldigheter att inte röja en företagshemlighet eller att begränsa dess utnyttjande, under förutsättning att sådana kollektivavtal inte begränsar undan- tagen till skydd för företagshemligheter i detta direktiv.15 13Jfr EU-direktivets skäl 19. 14Jfr EU-direktivets skäl 11. 15Jfr EU-direktivets skäl 12. EU-direktivet – en översikt 4.3.4Artikel 2 – definition av företagshemlighet m.m. Företagshemlighet definieras i EU-direktivets artikel 2. Utredningen behandlar denna definition och dess konsekvenser för svenskt vid- kommande i avsnitt 5.4. Som utvecklas i nämnda avsnitt är defini- tionen av företagshemlighet i artikel 2 närmast identisk med den som återfinns i artikel 39 i det s.k. (Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights), vilken i sin tur influerats av ameri- kansk rätt, särskilt Uniform Trade Secrets Act.16 Denna definition har tre element, innebärande krav på: 1) sekretess (konfidentialitet); 2) kommersiellt värde; och 3) rimliga åtgärder för att bevara sekre- tessen. Dessa tre element återfinns i artikel 2.1. Definitionen av företagshemlighet omfattar inte obetydlig infor- mation eller den erfarenhet och de färdigheter som arbetstagare får vid normal yrkesutövning och inte heller information som är allmänt känd bland eller lättillgänglig för personer inom de kretsar som normalt hanterar typen av information i fråga.17 I artikel 2 definieras också innehavare av en företagshemlighet som en fysisk eller juridisk person som lagligen kontrollerar en företagshemlighet18, en intrångsgörare som en fysisk eller juridisk person som olagligen har anskaffat, utnyttjat eller röjt en företags- hemlighet (2.3) och intrångsgörande varor som varor vilkas form- givning, egenskaper, funktion, produktionsprocess eller marknads- föring gynnas avsevärt av olagligen anskaffade, utnyttjade eller röjda företagshemligheter. 4.3.5Artikel 3 och 4 – lagligt respektive olagligt anskaffande, utnyttjande och röjande av företagshemlighet EU-direktivet stipulerar i artikel 3 vad som utgör lagligt anskaffande, utnyttjande och röjande av företagshemlighet. I artikel 4 framgår vilka av sådana förfaranden som är olagliga. Utredningen behandlar dessa artiklar i avsnitt 5.5 respektive 5.6. Lagligt anskaffande enligt artikel 3 kan vara en oberoende upp- täckt eller skapande. Det kan också vara undersökning av en pro- 16Aplin s. 9. 17Jfr EU-direktivets skäl 14. 18Angående innehavare i förhållande till ägare i detta sammanhang, se avsnitt 4.3.1. EU-direktivet – en översikt dukt, s.k. reverse , förutsatt att den undersökande perso- nen inte har någon lagenlig skyldighet att avstå från sådan under- sökning. Arbetstagare och arbetstagarföreträdare har även rätt att anskaffa, utnyttja och röja företagshemligheter om det behövs för att dessa ska kunna utöva sin lagliga rätt till information och samråd. Sådant anskaffande, röjande och utnyttjande som under omständig- heterna överensstämmer med god affärssed ska också anses lagligt. Därutöver anger direktivet att bestämmelser i nationell rätt och unionsrätt kan medföra att anskaffande, utnyttjande eller röjande av en företagshemlighet ska anses som lagligt. Enligt artikel 4 ska det anses olagligt att anskaffa en företags- hemlighet utan innehavarens samtycke om det sker genom att någon obehörigen kopierar eller skaffar sig tillgång till dokument, elektro- niska filer m.m. som kontrolleras av innehavaren. Det ska vidare anses olagligt att utnyttja eller röja en företagshemlighet om det sker utan innehavarens samtycke av någon som har anskaffat infor- mationen olovligen eller bryter mot ett sekretessavtal eller ett avtal som begränsar utnyttjandet. Att tillverka, sälja, marknadsföra eller att lagra intrångsgörande varor i dessa syften, ska anses som ett olovligt utnyttjande av företagshemlighet. Direktivet bör inte undanta offentliga myndigheter från deras skyldigheter i fråga om konfidentialitet i samband med information som överlämnas av innehavare av företagshemligheter, oavsett om dessa skyldigheter fastställs i unionsrätt eller i nationell rätt.19 För bedömningen av lagligheten i ett anskaffande av en företags- hemlighet innehåller både artikel 3 och 4 bl.a. en hänvisning till vad som kan anses utgöra god affärssed. Mot bakgrund av risken att uppfattningen om vad som utgör god affärssed kan variera mellan medlemsstaterna kan förmodas att kommer att behöva ge detta ett mer bestämt innehåll, på sätt som t.ex. redan skett inom varumärkesrätten.20 Artikel 4 behandlar såväl direkta intrång på företagshemligheter som intrång i senare led, dvs. intrång på företagshemligheter som sker i ond tro om att företagshemligheten tidigare olagligen ut- nyttjats eller röjts (artikel 4.4). 19Jfr EU-direktivets skäl 18. 20Se t.ex. det s.k. Gillette-målet (mål C-228/03) och det s.k. BMW-målet (mål C-63/97). Jfr Aplin s. 17. EU-direktivet – en översikt 4.3.6Artikel 5 – undantag från skyddet för företagshemligheter Artikel 5 rör vissa situationer där EU-direktivets skydd för företags- hemligheter inte ska gälla. Undantagen enligt artikel 5 behandlas i avsnitt 5.7. De åtgärder och sanktioner som föreskrivs i EU-direktivet ska enligt artikel 5 inte få användas om företagshemligheten anskaffats, utnyttjats eller röjts för att avslöja innehavarens försummelser21, oegentligheter eller olagliga verksamhet och den som gjort det har handlat i syfte att skydda allmänintresset, s.k. visselblåsning.22 Det- samma gäller den som gjort det i samband med att han eller hon utövat rätten till yttrande- och informationsfrihet eller för att infor- mera en företrädare för arbetstagarna eller annars för att skydda ett legitimt intresse. I doktrinen har särskilt påpekats att vad som närmare menas med att ett intrång ska anses ha skett i syfte att skydda allmänintresset kan komma att behöva preciseras i praxis.23 4.3.7Artikel 6–8 – allmänna bestämmelser Artikel 6, tillsammans med artikel 7, innehåller generella krav på att medlemstaterna ska föreskriva om ändamålsenliga, effektiva och proportionerliga rättsmedel avseende medlemstaternas civilrättsliga prövning av anskaffande, utnyttjande och röjande av företagshemlig- heter. Enligt artikel 7.2 ska medlemsstaterna se till att de behöriga rättsliga myndigheterna, på begäran av svaranden, får vidta lämpliga åtgärder mot rättegångsmissbruk från en kärande i samband med en ansökan med avseende på olagligt anskaffande, utnyttjande eller röjande av en företagshemlighet, som t.ex. företas i syfte att på ett illojalt sätt försena eller begränsa svarandens tillträde till marknaden eller på annat sätt hota eller trakassera svaranden.24 Dessa åtgärder får bl.a. innefatta skadestånd till svaranden. Artikel 8 innehåller krav på att medlemsstaterna ska fastställa bestämmelser om de preskriptionstider som är tillämpliga på mate- 21För en diskussion kring detta begrepp, se avsnitt 5.7.2. 22Jfr EU-direktivets skäl 20. 23Aplin s. 33 f. 24Jfr EU-direktivets skäl 22. EU-direktivet – en översikt riella rättsanspråk och ansökningar om sådana åtgärder, förfaranden och rättsmedel som föreskrivs i direktivet, med krav på att det tyd- ligt och otvetydigt anges när börjar löpa och under vilka omständigheter den avbryts eller tillfälligt upphör att löpa.25 Preskriptionstiden får inte vara längre än . Artikel 6–8 behandlas i avsnitt 6. 4.3.8Artikel 9 – skydd för företagshemligheter under och efter domstolsförfaranden Skyddet för företagshemligheters konfidentialitet under domstols- förfaranden skiljer sig markant mellan medlemsstaterna och inne- håller ofta brister som verkar avskräckande mot legitima innehavare av företagshemligheter från att väcka talan för att skydda sina före- tagshemligheter, vilket äventyrar effektiviteten i föreskrivna åtgär- der, förfaranden och rättsmedel.26 Artikel 9 föreskriver mot denna bakgrund två huvudsakliga krav för att förhindra att företagshemlig- heter röjs eller utnyttjas på grund av att de tas in i ett domstols- förfarande. Det första kravet består i att se till att parterna och andra aktörer som är involverade i domstolsförfarandet inte har rätt att utnyttja eller röja företagshemligheter eller påstådda företagshemligheter som de behöriga rättsliga myndigheterna, efter en vederbörligen motive- rad ansökan av en intressent eller ex officio, har identifierat som konfidentiella och om vilka parterna etc. har blivit medvetna till följd av domstolsförfarandet. Denna skyldighet består under förutsättning att det inte lagakraftvunnet avgjorts att den påstådda företagshemlig- heten inte anses utgöra en företagshemlighet enligt definitionen i artikel 2 och annars att den berörda informationen inte förlorat den konfidentialitet som krävs för att den ska kunna utgöra en företags- hemlighet enligt samma definition (9.1). Det andra kravet består i att se till att de behöriga rättsliga myndig- heterna, efter en vederbörligen motiverad ansökan av en part eller ex officio, kan vidta de specifika åtgärder som krävs för att bevara konfidentialiteten för företagshemligheter eller påstådda företags- 25Jfr EU-direktivets skäl 23. 26Commission Staff Working Document Impact Assessment SWD (2013) 471 Final, , 15, s. 216–225 , EU-direktivets skäl 24. EU-direktivet – en översikt hemligheter som utnyttjas eller som det hänvisas till under dom- stolsförfarandet (9.2). Sådana åtgärder ska bl.a. innefatta att begränsa tillgången till handlingar innehållande företagshemligheter till ett begränsat antal personer, att begränsa tillträdet till domstolsförhand- lingar där företagshemligheter kan komma att röjas och att tillhanda- hålla varje annan person än de som haft rätt att ta del av företags- hemligheter under förfarandet en icke-konfidentiell version av varje domstolsavgörande där de passager som innehåller företagshemlig- heter har avlägsnats eller redigerats. Bägge kraven tar uttryckligen sikte på företagshemligheter i dom- stolsförfaranden som inletts för att skydda företagshemligheten i fråga. Mot bakgrund av att bestämmelsen stadgar om ett minimi- skydd har Kommissionen inte rest några invändningar mot utgångs- punkten att skyddet för företagshemligheter i domstolsförfaranden är detsamma, oavsett vad förfarandet gäller.27 Utredningen behandlar artikel 9 i avsnitt 10. 4.3.9Artikel 10 och 11 – interimistiska åtgärder och säkerhetsåtgärder När en företagshemlighet väl har röjts offentligt är det omöjligt för innehavaren att återgå till den situation som förelåg innan hemlig- heten gick förlorad. Med hänsyn till att behovet av åtgärder mot intrång mot företagshemligheter därför ofta är brådskande före- skriver EU-direktivet i artikel 10 om interimistiska åtgärder för att få det olagliga anskaffandet, utnyttjandet eller röjandet av en företagshemlighet att upphöra.28 Genom bestämmelsen ges även rättsliga myndigheter befogenhet att besluta om effektiva och lämpliga åtgärder för att se till att intrångsgörande varor inte släpps ut på marknaden eller att de dras tillbaka från den. Med tanke på handelns globala karaktär innefattar sådana åtgärder förbud mot import av varorna i fråga till unionen eller lagring av dem i syfte att utbjuda dem till försäljning eller släppa ut dem på marknaden.29 Interimistiska åtgärder enligt artikel 10 omfattar således föreläggande om upphörande med eller interimistiskt förbud mot utnyttjande eller 27Se ansnitt 10, not 158. 28Jfr EU-direktivets skäl 26. 29Jfr EU-direktivets skäl 28. EU-direktivet – en översikt röjande av företagshemligheten, förbud mot produktion eller distri- bution av intrångsgörande varor, och beslag eller överlämnande av intrångsgörande varor. Som alternativ ska det vara möjligt att låta den påstådda intrångs- göraren, mot ställande av en eller flera säkerheter, fortsätta att ut- nyttja företagshemligheten, framför allt om risken för att den ska bli allmän egendom är liten.30 Det får aldrig vara tillåtet att röja en före- tagshemlighet mot ställande av säkerheter (10.2). Artikel 11 innehåller krav på att de behöriga rättsliga myndig- heterna inför ett beslut om åtgärder enligt artikel 10 ska kunna kräva in erforderlig utredning och att en bedömning av åtgärdens propor- tionalitet i det enskilda fallet görs. Artikel 11 föreskriver även att en interimistisk åtgärd på begäran av svaranden ska upphöra att gälla om käranden inte väcker talan om ett avgörande i huvudsaken (11.3 a). En interimistisk åtgärd ska också upphöra om den berörda informationen inte längre utgör en företagshemlighet enligt definitionen i artikel 2.1 av orsaker som inte kan tillskrivas svaranden (11.3 b). Det ska enligt artikel 11 också vara möjligt att kräva säkerheter som är tillräckliga för att täcka de kostnader och den skada som svaranden åsamkas vid en oberättigad ansökan, särskilt om dröjsmål skulle vålla den legitima innehavaren av företagshemlig- heten irreparabel skada (11.4).31 I linje härmed ska det även vara möjligt att ålägga käranden skadeståndsskyldighet för skada som svaranden åsamkas vid en oberättigad ansökan (11.5). 4.3.10Artikel 12 och 13 – förelägganden och korrigeringsåtgärder Vad gäller åtgärder i förhållande till intrång som konstaterats genom ett slutligt avgörande ska medlemsstaterna gentemot en intrångs- görare göra möjligt för föreläggande om upphörande med eller förbud mot utnyttjandet eller röjandet av företagshemligheten och förbud mot produktion, distribution eller användande av intrångs- görande varor. Likaså ska medlemsstaterna göra möjligt för lämpliga korrigeringsåtgärder avseende de intrångsgörande varorna och förstöring, helt eller delvis, av handlingar, föremål, material, ämnen 30Jfr EU-direktivets skäl 26. 31Jfr EU-direktivets skäl 26. EU-direktivet – en översikt eller elektroniska filer som innehåller eller utgör företagshemlig- heten eller, om så är lämpligt, överlämnande till käranden, helt eller delvis, av dessa handlingar, föremål, material, ämnen eller elektro- niska filer (artikel 12). Med beaktande av proportionalitetsprincipen bör korrigeringsåtgärder inte nödvändigtvis innebära förstöring av varor om det finns andra möjliga lösningar, exempelvis att undanröja varornas intrångsgörande egenskaper eller att avyttra varorna utanför marknaden, t.ex. genom donationer till välgörenhetsorganisationer.32 För att förbud och korrigeringsåtgärder enligt artikel 12.1 a och b ska vara effektiva och proportionella bör deras varaktighet, när omständigheterna kräver en begränsad varaktighet, vara tillräcklig för att undanröja alla eventuella kommersiella fördelar som en tredje part kan ha vunnit genom att olagligen anskaffa, utnyttja eller röja företagshemligheten. Under alla omständigheter ska åtgärder av denna typ inte vara verkställbara om den information som ursprung- ligen omfattades av företagshemligheten har blivit allmän egendom av skäl som inte kan tillskrivas svaranden (13.2).33 I övrigt så före- skriver artikel 13 i stort sett samma krav på proportionalitet i det enskilda fallet som gäller vid interimistiska åtgärder enligt artikel 11. I fall då den person som kan bli föremål för ovanstående åtgärder för utnyttjandet eller röjandet var i god tro om att företagshemligheten erhållits från en annan person som utnyttjade eller röjde företagshemligheten olagligen, ska det vara möjligt att besluta att ekonomisk ersättning ska betalas ut till den skadelidande parten i stället för att tillämpa dessa åtgärder, om de berörda åtgär- derna skulle leda till oproportionerligt stor skada och den ekono- miska ersättningen till den skadelidande parten framstår som rim- ligen tillfredsställande. Sådan ersättning får dock inte överstiga summan av de royaltyer eller avgifter som skulle ha debiterats om personen hade fått tillstånd att utnyttja företagshemligheten, då utnyttjandet av företagshemligheten skulle ha kunnat förhindras av den ursprungliga innehavaren av företags- hemligheten (artikel 13.3). I de fall ett olagligt utnyttjande av före- tagshemligheten skulle utgöra en annan överträdelse av lagstiftning 32Jfr EU-direktivets skäl 28. 33Jfr EU-direktivets skäl 27. EU-direktivet – en översikt än den som anges i EU-direktivet eller sannolikt skulle skada konsu- menter bör dock ett sådant olagligt utnyttjande inte tillåtas.34 4.3.11Artikel 14 – skadestånd För att undvika att personer som i ond tro olagligen anskaffar, utnyttjar eller röjer en företagshemlighet kan dra nytta av detta beteende och för att säkerställa att den skadelidande innehavaren av företagshemligheten i största möjliga utsträckning hålls skadeslös, föreskriver EU-direktivet i artikel 14 om rätt till skälig ersättning för den skada som vållats av det olagliga beteendet. Vid fastställande av skadeståndet ska samtliga lämpliga faktorer beaktas, såsom den inkomstförlust som innehavaren av företagshemligheten har lidit eller intrångsgörarens obehöriga vinst och, i lämpliga fall, den ideella skada som innehavaren av företagshemligheten eventuellt har vållats. Som ett alternativ, till exempel om det med hänsyn till företags- hemligheters immateriella beskaffenhet är svårt att fastställa den faktiska skadans storlek, skulle skadeståndsbeloppet kunna grundas på t.ex. de royaltyer eller avgifter som skulle ha debiterats om intrångsgöraren hade begärt tillstånd att utnyttja företagshemlig- heten. Ändamålet med den alternativa metoden är inte att införa en skyldighet att föreskriva straffskadestånd, utan att säkerställa ersätt- ning som grundar sig på ett objektivt kriterium som hänsyn tas till de kostnader som innehavaren av företagshemligheten har ådragit sig, t.ex. kostnader för identifiering och forskning.35 Direk- tivet hindrar inte att medlemsstaterna i nationell rätt föreskriver en begränsning av arbetstagares skadeståndsansvar i fall där dessa handlat utan uppsåt. Utredningen behandlar artikel 14 i avsnitt 7. 4.3.12Artikel 15 – offentliggörande av domstolsavgöranden För att uppnå en kompletterande avskräckande effekt på framtida intrångsgörare och bidra till medvetenheten hos allmänheten i stort, föreskriver EU-direktivet i artikel 15 att behöriga rättsliga myndig- heter på begäran av käranden och på intrångsgörarens bekostnad ska 34Jfr EU-direktivets skäl 29. 35Jfr EU-direktivets skäl 30. EU-direktivet – en översikt