sou · H5B382 · 2017-10-26 00:00:00 — Insatserna regleras inte i detalj, vilket innebär att utbudet av upp- handlade förberedande insatser kan ha lokala variationer och variera beroende av behov hos de arbetssökande. Av en granskning från framgår att av besluten för respektive inriktning av Förberedande och orienterande utbildning (FUB) som genomför- des 2013 bestod av yrkesorientering, av moti- vationshöjande insatser och av validering (2016). Källa: Arbetsförmedlingens datalager. *Avser andel män och kvinnor 2016. Av tabellen framgår antalet deltagare och kostnader för två av de insatser som ingår i det arbetsmarknadspolitiska programmet För- beredande insatser samt insatsen Stöd och matchning. Kostnader för Förberedande utbildning har ökat kraftigt och uppgick till vilket kan jämföras med 2008 då kostnaderna var . I takt med att kostnaderna ökat har antalet deltagare ökat från 23 125 till 76 820 deltagare. Dock minskade antalet deltagare med 5 000 mellan Vägledning hos olika aktörer 2015 och 2016 som kostnaderna ökade till . Eftersom tjänsten Stöd och matchning infördes är upp- gifter om deltagare och kostnader från . I insatsen Stöd och matchning som syftar till att ge ett individu- ellt och anpassat stöd i jobbsökandet är studie- och yrkesvägledning som ges av utbildade studie- och yrkesvägledare ett krav för att kom- pletterande aktörer ska få erbjuda insatsen. Några av aktörerna som utredningen besökt saknar dock förståelse för Arbetsförmedlingens krav om varför detta behöver erbjudas till samtliga arbetslösa när individers behov ser olika ut. I den upphandlade insatsen Introduktion till arbete ställs inga krav på utbildade studie- och yrkesvägledare. Det framgår dock av upphandlingen att syftet bl.a. ska vara att stödja den arbetssökande att välja yrke och bli medveten om sina egna möjligheter och resur- ser. Den kompletterande aktören ges därmed utrymme att utveckla verksamheten utifrån individens förutsättningar och behov. Arbetsförmedlingen har även möjlighet att i egen regi erbjuda insatsen KVR (se ovan) med stöd av specialister inom arbetslivs- inriktad rehabilitering. Det är emellertid otydligt hur den insatsen förhåller sig till annan vägledning som ges i egen regi eller upphand- las. Av 6 § första stycket 2 förordningen (2007:813) om jobbgaranti för ungdomar framgår att studie- och yrkesvägledning ska vara en av flera aktiviteter i garantin. I Arbetsförmedlingens rapport om arbets- marknadspolitiska program anges antalet deltagare i studie- och yrkesvägledningen, men uppgifter saknas både om vem som är ut- förare och resultatet av aktiviteterna som genomförts (Arbetsför- medlingen 2017 c). Därtill anges i regleringsbrevet 2017 och även i tidigare års regleringsbrev för Arbetsförmedlingen att kommunerna efter överenskommelse med Arbetsförmedlingen kan få ersättning för att bedriva studie- och yrkesvägledning för personer som är in- skrivna i ungdomsgarantin. Enligt uppgift från Arbetsförmedlingen pågår en rikstäckande upphandling av studie- och yrkesvägledning inom ramen för FUB. Målsättningen är att deltagarna efter avslutad utbildning ska ha två konkreta och övervägda studie- eller yrkesval. Upphandlingen bygger enligt myndigheten på verksamhetens uttalade behov av fördjupad vägledning för många av Arbetsförmedlingens sökande. Vägledning hos olika aktörer 4.1.2Specialisering mot vägledning är sällsynt och uppdraget upplevs som otydligt Yrkeskategorin vägledare togs bort hos Arbetsförmedlingen (se avsnitt 4.1.4). Den enkät som utredningen skickat till ett urval av arbetsförmedlare och sektionschefer på lingen visar också på att specialisering mot vägledning är sällsynt. Källa: Enkätundersökning till arbetsförmedlare 2017. Arbetsförmedlarnas svar visar att nästan hälften av kontoren är orga- niserade på ett sådant sätt att alla arbetsförmedlare arbetar med väg- ledning. svarar att vägledning är en särskild uppgift för några av förmedlarna. Motsvarande fråga ställdes även till sek- tionschefer och av dem svarade också nästan hälften att vägledning är en uppgift som alla arbetsförmedlare ansvarar för. I de öppna svarsalternativen framkommer relativt frekvent att det saknas ett strukturerat arbetssätt för vägledning. Liknande svar fram- går av enkäten till sektionscheferna. Flera svarande lyfter även fram att det är arbetspsykologer inom verksamheten för arbetslivsinriktad rehabilitering (AR) som erbjuder vägledning och även organiserar gruppvägledning. Av ett antal svar framgår att vägledning är ett utvecklingsområde och att det finns strategier och planer för ett orga- niserat arbetssätt. I enkäten ställdes också frågan om hur Arbetsförmedlingens väg- ledning kan stärkas. Av svarsalternativen angav majoriteten av hand- läggare och sektionschefer ett tydligare uppdrag om vägledning. Vägledning hos olika aktörer Anm: Det är möjligt att ange flera alternativ. Källa: Utredningens enkät . Även kompetensutvecklande insatser och gemensamma väglednings- centrum med kommunernas studie- och yrkesvägledning fick ett högt gensvar. En möjlig förklaring till att sektionschefer i högre grad än hand- läggare ser digitala kanaler och vägledning via chatt eller telefon som en tillgång är att personella resurser inte räcker till för specialisering och att digitala kanaler därför kan utgöra ett viktigt komplement. I enkäten ställdes även frågor om kompetens och kompetens- utveckling. Majoriteten av arbetsförmedlarna på Arbetsförmedlingen arbetar med platsförmedling och vägledning. För anställning krävs högskoleutbildning eller motsvarande kompetens förvärvad på annat sätt. Det finns även andra handläggarroller med utpekade kravpro- filer. Detta gäller t.ex. handläggare i den arbetslivsinriktade rehabili- tering, SIUS-konsulenter och företagsrådgivare. För vägledare saknas motsvarande kravprofil. I stället är arbetsuppgifter kopplade till väg- ledning beskrivna i det grunduppdrag som gäller för samtliga arbets- förmedlare. Interna kurser riktade mot vägledning återinfördes i Arbetsför- medlingens kursutbud efter att ha saknats . På frå- gan om handläggarna tagit del av kompetensut- Vägledning hos olika aktörer veckling när det gäller vägledning svarade ja och 72 pro- cent nej. På frågan om detta varit tillräckligt svarade ja och nej. I de öppna svarsalternativen påtalar flera svarande behovet av kurser i vägledning och kurser som är riktade mot olika målgrupper av arbetssökande. En brist i enkäten är emellertid att den inte har kunnat riktas till arbetsförmedlare som i sin funktion specia- liserat sig på vägledning, detta eftersom sådana uppgifter saknas. En intressant fråga är hur förmedlarna utvecklar sin kunskap i väg- ledning och enkätsvaren visar att metoddiskussioner med kollegor är den främsta källan till kunskapsutveckling. Liknande svar framkom- mer i andra undersökningar som genomförts inom vården där dis- kussion med kollegor anses vara ett mycket viktigt kunskapsstöd (SOU 2017:48 s. 226). *Flera svarsalternativ var möjliga att ge Källa: Enkätundersökning till arbetsförmedlare Det arbete som pågår i med nätverksträffar för vägledare är exempel på hur erfarenheter och kunskap kan tas tillvara på ett syste- matiserat sätt. Ett annat exempel är det nätverk som Arbetsförmed- lingen initierat inom etableringsuppdraget. Nätverket syftar till att höja kompetensen hos etableringshandläggare genom att dela erfaren- heter, knyta kontakter och delge varandra erfarenheter av projekt inom vägledning. Vägledning hos olika aktörer 4.1.3En ny strategi med bäring på vägledning Arbetsförmedlingen har lanserat strategin Matchning till jobb genom utbildning (Arbetsförmedlingen 2017 b). Anledningen är det ökande behovet av utbildningsinsatser och att matchningsproblemen i många fall måste lösas med utbildning. Genom strategin ska Arbetsförmed- lingen skapa ett sammanhållet syn- och arbetssätt kring hur myndig- heten matchar och vägleder mot utbildning. Detta ska skapa förut- sättningar för att inskrivna arbetslösa ska få ta del av den utbild- ningsinsats de har behov av som arbets- givarnas kompetensförsörjning säkras. Strategin behandlar fyra olika delområden som samtliga tar upp aspekter som rör vägledning: –Arbetsförmedlingen ska samverka för att fler med kort utbildning ska påbörja reguljära studier (se vidare avsnitt 4.3). –Arbetsförmedlingen ska vägleda arbetssökande till arbete genom rätt utbildningsinsats –Arbetsförmedlingen ska använda den yrkesutbildning som bäst möter arbetsmarknadens behov. –Arbetsförmedlingen ska vara experter på utbildningens roll för arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen anger i strategin att vägledning ska ske både ut- ifrån individens behov och förutsättningar och arbetsmarknadens behov. Vidare pekar Arbetsförmedlingen på vikten av att vägledning till yrkesutbildningar genomförs tillsammans med myndighetens arbetsgivararbete, detta eftersom arbetsgivarens behov är viktigt i rekryteringen av utbildningsdeltagare. Arbetsförmedlingens ansvar när det gäller vägledning till reguljär utbildning handlar om att informera, motivera och stötta den arbets- sökande. Det är dock huvudmännen för utbildningarna som ansvarar för studievägledningen när det gäller utbildningsplanering. För att kunna vägleda arbetssökande som har behov av längre utbildnings- insatser anser sig myndigheten emellertid behöva stärka sin kunskap om utbildningskedjor som kan möta arbetsmarknadens behov. Delområdet vägledning sammanfattas i ett ställningstagande om att Arbetsförmedlingen ska stärka sin förmåga inom, och priori- tering av, vägledning för att fler arbetslösa ska ta del av den utbild- Vägledning hos olika aktörer ning de är i behov av, och att verka normbrytande och tillgänglig- hetsfrämjande. Yrkesutbildningar utgör en viktig del i Arbetsförmedlingens arbe- te med att förbättra matchningen på arbetsmarknaden och motverka rekryteringsproblem. Arbetsmarknadsutbildningen men även yrkes- utbildningar i kommunens, folkbildningens och regi är möjligt att ta del av inom Arbetsförmedlingens program och insatser. Myndighetens utgångspunkt ska enligt strategin vara att på det mest samhällsekonomiskt effektiva sättet nyttja den utbildning som bäst möter arbetsmarknadens behov och den arbetssökandes förutsättningar. Det innebär att Arbetsförmedlingen vid upphand- ling av arbetsmarknadsutbildning alltid ska analysera om det finns andra sätt att nyttja en yrkesutbildning som bättre möter arbets- marknadens behov. I detta delområde fokuserar Arbetsförmedlingen på vikten av att öka kunskapen om utbildningens roll för arbets- marknaden och kunskap om de utbildningsinsatser som erbjuds inom arbetsmarknadspolitiken för att arbetsförmedlare och specia- lister ska kunna vägleda rätt. Myndigheten avser därför att stärka sin förmåga att nyttja möjliga utbildningsvägar och kunna möta arbets- givarens behov av kompetens. Strategin konkretiseras i en införandeplan. Syftet är att ansvar liksom genomförande ska ske på lokal nivå, medan ansvaret för upp- följning ska ligga på . 4.1.4Arbetsförmedlingens vägledning har förändrats Vägledning har haft en framträdande roll i den offentliga arbetsför- medlingens verksamhet ända och inrättandet av de kommunala arbetsförmedlingarna. Då var dock yrkesvägledning förbehållet ungdomar. Vid förstatligandet av arbetsförmedlingsverk- samheten inrättades en särskild sektion för ung- doms- och yrkesvägledning. Det ansågs viktigt att redan på ett tidigt stadium väcka den unges insikt om yrkesvalets och yrkesutbildning- ens betydelse och bibringa vederbörande en sund, ansvarsmedveten inställning till framtiden och arbetet (SOU 1945:43 s. 48). Under det expansiva var samhällets krav utgångspunk- ten för yrkesvägledningen, även om det i styrdokument framhölls att utbildnings- och arbetsmarknadsinformation skulle vara objektiv Vägledning hos olika aktörer och utgå från individens önskemål. Det framgår exempelvis av reger- ingens proposition . Man bör kunna räkna med att en effektiv studie- och yrkesvägledning byggd på arbetsmarknadsprognoser skall medverka till ungdomars intresse för utbildnings- och yrkesvägar kommer att visa god överens- tämmelse med efterfrågan på arbetskraft. 1964:171, s.100) har dock vägledningens utformning och betydel- se varierat, vilket beskrivits av flera forskare (, 1988, Delander 1991 och 2011). Med utbyggnaden av arbetsmarknadsut- bildningen , i syfte att stimulera den geografiska och yrkesmässiga rörligheten, riktades fokus mot vuxna som större reformer inom skolan innebar att studie- och yrkesorienter- ingskonsulenter () anställdes med ansvar att vägleda ungdom- arna. Den renodlade yrkesvägledningen har både minskat och ökat i omfattning , bl.a. utifrån vilken betoning som den offent- liga arbetsförmedlingen lagt på rehabilitering och anpassning samt inrättandet och sedermera avskaffandet av s.k. ALU-kurser (Arbets- liv och utbildning), vilka innehöll vägledande inslag. ändrades arbetsförmedlingens roll mot en klar fördelningspolitisk profil med betoning på rehabilitering och anpass- ning. Grupper som inte hade en klar yrkesinriktning eller personer som hade en funktionsnedsättning som medförde nedsatt arbets- förmåga och därför hade svårt att etablera sig på arbetsmarknaden blev viktiga målgrupper i det arbetet. Detta bidrog till att den arbets- vårdande och utredande vägledningen byggdes ut medan den rena yrkesvägledningen minskade i omfattning (Delander 1991). Behovet av att stärka resurserna för personer som stod långt från arbetsmarknaden ledde till att arbetsmarknadsinstituten () inrät- tades 1980. fick den offentliga arbetsförmedlingen en ny organisation genom den s.k. PLOG-reformen (platsförmedlingens organisation). Reformen syftade framför allt till att renodla platsför- medlingsfunktionen, men även vägledningen ingick i den. Reformen innebar att yrkesvägledningen, arbetsvården och utredningskapaci- teten kring individens behov och möjligheter samlades i en gemensam funktion som fick benämningen arbetsvägledning. gav AMS ut riktlinjer för länens utvecklings- arbete för vägledning med uppdrag till länsarbetsnämnderna att utar- beta en strategi om hur sökande med behov av vägledning skulle få ta Vägledning hos olika aktörer del av ett differentierat utbud av vägledningstjänster. AMS rekom- menderade att varje ort skulle erbjuda tjänster för information, indivi- dualiserad service och aktiverande insatser som t.ex. yrkesvägled- ningssamtal, arbetspsykologiska utredningar, yrkesvalskurser och vägledningsgrupper. känntecknades av stora förändringar gällande arbets- förmedlingen, som också påverkade vägledningen. Arbetsmark- nadsinstituten upphörde som särskild organisationsform och ersat- tes av arbetsmarknadens arbetslivsinriktade rehabilitering (AR) och blev en integrerad del av verksamheten (prop. 1999/2000:1). Arbets- förmedlingens samlade vägledningsresurser återfanns i huvudsak i denna verksamhet. I samband med att den arbetslivsinriktade rehabi- literingen blev ett eget verksamhetsområde vid sidan av platsförmed- ling och arbetsvägledning genomfördes även personalorganisatoriska förändringar som innebar att yrkeskategorin vägledare togs bort. Vägledning blev i stället en funktion som alla arbetsförmedlare skulle utföra (SOU 2001:45). Förmedlarna gavs stöd i vägledningsarbetet genom att det utvecklades handläggarstöd i form av tjänster och metoder. I en intern instruktion som beslutades av Arbetsförmed- lingen 2011, och som fortfarande gäller, definieras vad som menas med vägledning, vem som ska erbjudas vägledning och vad den ska bidra till (AFII32/2011). 4.2Vägledning hos andra aktörer Enligt skollagen (2010:800) ska elever i alla skolformer utom för- skolan och förskoleklassen ha tillgång till personal med sådan kom- petens att deras behov av vägledning inför val av framtida utbild- nings- och yrkesverksamhet kan tillgodoses. Även den som avser att påbörja en utbildning ska ha tillgång till vägledning. I förord- ningen (2011:1108) om vuxenutbildning anges att studie- och yrkes- vägledningen på området ska omfatta information om studieekono- miska möjligheter, möjligheter till fortsatta studier och informa- tion om arbetslivets kompetens- och rekryteringsbehov. I läroplanen (SKOLFS 2012:101) för den kommunala vuxenut- bildningen anges att rektorn har ett särskilt ansvar för att studie- och yrkesvägledningen organiseras så att presumtiva elever och elever i Vägledning hos olika aktörer utbildningen får information och vägledning inför de olika val som vuxenutbildningen erbjuder samt inför val av framtida utbildning och yrke. Det förutsätter enligt läroplanen att samverkan sker med verk- samheter som hör till arbetslivet, , universitet- och högskola samt med samhället i övrigt. har utfärdat allmänna råd om studie- och yrkesväg- ledningen som ska användas som ett stöd för planering och genom- förande av verksamheten. Syftet med råden är att göra studie- och yrkesvägledningen mer likvärdig och av hög kvalitet (allmänna råd, SKOLFS 2013:180). I förordningen (2016:937) om statsbidrag för regional yrkes- inriktad vuxenutbildning, som styr hur de statliga medlen till yrkes- vux ska fördelas, finns bestämmelser om att kommunerna ska bistå med såväl information om validering som studie- och yrkesvägledning till presumtiva studerande. Vidare framgår av både förordningen (2011:1108) om vuxenutbildningen och förordningen (2012:101) om läroplan för vuxenutbildningen att studie- och yrkesvägledningen även ska omfatta information om studieekonomiska möjligheter, möjligheter till fortsatta studier och information om arbetslivets kompetens- och rekryteringsbehov. Av läroplanen för vuxenutbildningen framgår även att kommun- ernas ansvar för studie- och yrkesvägledning förutsätter att samver- kan sker med verksamheter som hör till arbetslivet, , universitet- och högskola samt med samhället i övrigt. menar att det saknas en heltäckande bild av hur studie- och yrkesvägledningen i den kommunala vuxenutbildningen fungerar i praktiken och refererar bl.a. till utredningen om den kommunala vuxenutbildningen på grundläggande nivå (SOU 2013:20). Enligt utredningen finns stora skillnader mellan kommuner när det gäller tillgång till studie- och yrkesvägledning. Mot bakgrund av att många presumtiva elever också har kontakt med Arbetsförmed- lingen, särskilt genom etableringsuppdraget och elevernas utbild- ningsbehov främst kan tillgodoses inom komvux, måste enligt Skol- verket (2017 b), samverkan mellan komvux och Arbetsförmedlingen förbättras. Det handlar framför allt om att tillsammans göra långsik- tiga planeringar för den enskildes möjligheter till lärande och syssel- sättning. har haft i uppdrag i sitt regleringsbrev att genomföra fortbildningsinsatser, riktat främst mot studie- och yrkes- Vägledning hos olika aktörer vägledare, med syfte att förbättra kvaliteten inom vägledningen i , gymnasieskolan och den kommunala vuxenutbild- ningen. I regleringsbrevet anges att särskilt fokus ska läggas på att öka kunskaperna om arbetsmarknaden, vilket ska ske i samråd med Arbetsförmedlingen. ska redovisa uppdraget och slutredovisa det 2019. Av delredovisning 2017 framgår att myndigheten i samarbete med Arbetsförmedlingen bl.a. tagit fram ett utbildnings- paket, ”skola-arbetsliv”, riktat till lärare, skolledare och studie- och yrkesvägledare. Arbetsförmedling- ens medverkan innebär att de informerar om arbetsmarknaden och det regionala prognosarbetet samt hur Arbetsförmedlingens övriga material om intressetest och yrkesinformation kan användas i studie- och yrkesvägledningen. Långsiktigt syftar utbildningspaketet till att stärka eleverna att kunna göra väl underbyggda val av studier och arbete. har utbildningspaketet genomförts på 29 orter i landet och intresset är enligt stort. Nya starter planeras och utifrån en tidigare pilotomgång ska även beslutsfat- tare inom utbildning och Arbetsförmedlingen få del av utbildnings- paketet. Arbetsförmedlingen har även på eget initiativ tagit fram ett vägled- ningsmaterial som studie- och yrkesvägledare kan använda i under- visningen. Enligt högskoleförordningen (1993:100) ska studenter ges tillgång till studievägledning och yrkesorientering. Den som avser att påbörja en utbildning ska ha tillgång till den information om utbildningen som behövs. Universitet och högskolor har således två målgrupper för sin vägledning, dels individer som är på väg att påbörja en hög- skoleutbildning och behöver information inför detta, dels studenter i utbildning som behöver orientering inför vidare studie- och yrkesval. Landets lärosäten har organiserat vägledningen på i huvudsak två olika sätt, genom en samlad studievägledning på central nivå eller genom en lokal vägledning placerad på fakultetsnivå eller institu- tionsnivå. Ofta förekommer också lokal vägledning i kombination med en mindre, central vägledning. Arbetsfördelningen ser då vanli- Vägledning hos olika aktörer gen ut så att den centrala vägledningen arbetar med rekrytering av nya studenter och vägledning till de studenter som vill byta utbild- ningsinriktning, medan den lokala vägledningen stödjer studenterna inom ett visst ämnesområde eller en viss utbildning i frågor som stu- diernas upplägg, alternativa examinationsupplägg och kombinations- möjligheter för en examen. Vissa lärosäten har ett karriärcentrum för yrkesorientering och stöd till egenföretagande. Det anordnas arbetsmarknadsdagar och andra event för att studenterna ska kunna få tillfälle att möta poten- tiella framtida arbetsgivare. Även studentkårer och föreningar vid lärosäten anordnar arbetsmarknadsdagar där potentiella framtida arbetsgivare bjuds in för att presentera sig. Särskilda projekt för nyanlända akademiker Med anledning av de ökade flyktingströmmarna till och det ökade antalet deltagare i etableringsuppdraget som detta medfört har flera lärosäten initierat särskilda projekt för vägledning för ny- anlända akademiker. Ett exempel är samarbetet mellan hög- skola och Arbetsförmedlingen i , där man genom medarbe- tare från båda organisationerna har skapat en samarbetsmodell för att vägledning kring högskolestudier ska kunna ges i ett tidigt skede. Över hälften av de inskrivna i etableringsuppdraget i hade en avslutad eller påbörjad eftergymnasial utbildning. Sam- arbetsprojektet syftar till att högskolans studie- och karriärvägledare med specialistkompetens kring högre studier ska komma in i processen, för att berörda individer ska kunna fullfölja sin utbildning och göra eventuella kompletteringar. Samarbete mellan högskolor och Arbetsförmedlingen kring vägled- ning av nyanlända akademiker sker även inom ramen för vad som benämns Korta vägen. Det är en arbetsförberedande insats som rik- tar sig till nyanlända akademiker som har studerat på universitet eller högskola utanför EU . Utbildningen anordnas på ett tjugotal orter av universitet, högskolor eller andra utbild- ningsanordnare i samverkan med lärosäten på uppdrag av Arbets- Vägledning hos olika aktörer Insatsen pågår 3–6 månader och kan omfatta kartlägg- ning, vägledning, utbildning och praktik. Enligt förordningen (2009:130) om ska ansvarig ut- bildningsanordnare, i likhet med regleringen för högskolor och universitet, se till att det finns vägledning om studiealternativ, antag- ning och tillträde. Till skillnad från högskolor och universitet genomförs dock utbildningar av ett större antal utbildningsanord- nare, som var och en kan ansvara för en eller flera utbildningar. För att ge presumtiva deltagare information om utbildningarna har Myn- digheten för samlat alla sökbara utbildningar på . genomför myndigheten även utbildningsmässor där utbildningsanordnare kan möta personer som är intresserade av en yrkeshögskoleutbildning och bistå dessa med information. Myndigheten har dock inte något ansvar i övrigt när det gäller studie- och yrkesvägledning. Vanligtvis är det studie- och yrkesvägledare i den kommunala vuxenutbildningen som kan ge vägledning mot utbildningar på samma sätt som de gör mot annan eftergymnasial utbildning.