sou · H5B310 · 2017-02-22 00:00:00 — Att ha ansvar för forskning bör dock även innefatta ett ansvar för att den delen av verksamheten kvalitetssäkras, så i praktiken bör den nya regleringen snarare ses som ett förtydligande av rådande praxis än ett nytt åtagande även för dessa forskningsutförare. Vi uppskattar att de sammantagna ekonomiska konsekvenserna av förslagen är försumbara för övriga statliga myndigheter. 3 Domstolar, Årsredovisning 2015 s. 138. Förslaget om att ska utreda misstänkt oredlighet i forskning som utförts inom kommuner och landsting skulle kunna innebära en kostnadsminskning för kommunsektorn om de själva utreder dessa fall. I praktiken är dock antalet fall väldigt litet och den totala kostnadsminskningen blir därmed också mycket liten. Förslaget om att lagfästa att forskare och forskningsutförare har ansvar för att forskning sker i enlighet med god forskningssed m.m. kan innebära vissa merkostnader för t.ex. utbildningsinsatser för kommuner och landsting, som inte har haft något reglerat ansvar för god forskningssed. Vi kan inte uppskatta storleken på den eventuella kostnadsökningen. Att ha ansvar för forskning bör dock även innefatta ett ansvar för att den delen av verksamheten kvalitetssäkras, så i praktiken bör den nya regleringen snarare ses som ett förtydligande av rådande praxis än ett nytt åtagande även för dessa forskningsutförare. Vi bedömer sammantaget att förslagens ekonomiska konsekvenser är små och att det statliga bidraget till kommunsektorn inte bör förändras till följd av förslagen. 17.3.3Enskilda utbildningsanordnare, statliga bolag och stiftelser samt kommunala bolag, föreningar och stiftelser Förslagen i detta betänkande har mycket små ekonomiska konsekvenser även för enskilda utbildningsanordnare, statliga bolag och stiftelser samt kommunala bolag, stiftelser och föreningar som bedriver forskning. Även om det inte är reglerat i författning så bekostas eventuella utredningar om misstänkt oredlighet i forskning av dessa forskningsutförare själva. I det föreslagna systemet ska de i stället överlämna ärendena till , vilket innebär en kostnadsminskning. I praktiken är dock antalet fall av misstänkt oredlighet i dessa forskningsutförares verksamhet väldigt litet och den totala kostnadsminskningen bedöms därmed också bli mycket liten. De enskilda utbildningsanordnare som bedriver forskning är lärosäten för högre utbildning. Förslaget om att forskningsutförarna själva ska hantera andra avvikelser från god forskningssed än de som är att betrakta som oredlighet, liksom förslaget om att forskningsutförare har det övergripande ansvaret för att forskningen sker i enlighet med god forskningssed, att forskande, undervisande, teknisk och administrativ personal fortlöpande informeras om gällande regler för forskningsverksamheten, och att de forskare som deltar i forskningen har tillräckliga kunskaper om god forskningssed bör för dem bara utgöra en reglering av rådande praxis. Många av strukturerna kring arbete med god sed och avvikelser från den är redan på plats inom de enskilda utbildningsanordnarnas organisation. Eventuella kostnadsökningar till följd av förslagen är svåra att beräkna men uppskattas inte bli större än att de kan bekostas av befintliga bidrag till sektorn. De nämnda förslagen kan innebära vissa merkostnader för t.ex. utbildningsinsatser för de statliga bolag och stiftelser samt de kommunala bolag, föreningar och stiftelser som inte har haft något reglerat ansvar för god forskningssed. Att ha ansvar för forskning bör dock även innefatta ett ansvar för att den delen av verksamheten kvalitetssäkras, så i praktiken bör de nya bestämmelserna snarare ses som ett förtydligande av rådande praxis än ett nytt åtagande även för dessa forskningsutförare. Mot bakgrund av de mycket små ekonomiska konsekvenserna av förslagen föreslår vi inte någon förändring av den statliga finansieringen av dessa verksamheter. 17.4Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Förslagen i betänkandet innebär att områden som inte varit reglerade i författning regleras. Förslaget om att en statlig myndighet ska utreda misstänkt oredlighet i forskning som utförs i regi och förslaget om att det ska lagfästas att kommuner och landsting har det övergripande ansvaret för att deras forskning sker i enlighet med god forskningssed utgör i viss mån inskränkningar i den kommunala självstyrelsen. Vi bedömer dock att inskränkningarna är förhållandevis små och vägs upp av förslagens syfte, som är att värna svensk forsknings kvalitet och tillförlitlighet, god forskningssed och allmänhetens förtroende för forskningen. 17.5Konsekvenser för personlig integritet I den föreslagna ärenden om misstänkt oredlighet i forskning kan det förekomma känsliga personuppgifter, t.ex. om hälsa. Detta gäller inte bara för den eller de forskningspersoner/försökspersoner som förekommer i forskningen utan också för den eller de personer som anmäler eller anmäls för misstänkt oredlighet. Det kan också förekomma uppgifter om enskilds ekonomiska förhållanden. Vi föreslår att dessa personer ska omfattas av samma sekretesskydd som personer i jämförbara verksamheter har. Enligt vår bedömning blir därmed sekretessen inte mer långtgående än vad som är absolut nödvändigt för att skydda det intresse som föranlett den. Utredningen bedömer vidare att det inte kommer att ske någon automatiserad eller strukturerad insamling av personuppgifter inom ramen för den verksamhet som föreslås. Förslagen kan på lång sikt antas ha positiva samhällsekonomiska konsekvenser eftersom de förväntas bidra till ökad kvalitet och tillförlitlighet i forskningen och därmed stärka som kunskapsnation. Detta bör även såväl nationellt som internationellt stärka förtroendet för svensk forskning. Förslagen har inga konsekvenser för brottsligheten eller det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning eller offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 18.1Förslaget till lag om prövning av oredlighet i forskning 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om prövning av misstankar om oredlighet i forskning. Lagen innehåller också bestämmelser om vad forskare och forskningsutförare har att iaktta. Bestämmelsen anger lagens innehåll. 2 § I denna lag avses med forskning: vetenskapligt experimentellt eller teoretiskt arbete för att inhämta ny kunskap och utvecklingsarbete på vetenskaplig grund, dock inte sådant arbete som utförs inom ramen för högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå, oredlighet i forskning: allvarliga avvikelser från god forskningssed i form av fabricering, förfalskning eller plagiering som begås uppsåtligen eller av grov oaktsamhet vid planering, genomförande eller rapportering av forskning, och forskningsutförare: den i vars verksamhet forskningen utförs. Förslaget behandlas i kapitel 8 och avsnitt 9.1. Vissa grundläggande begrepp som används i lagen definieras i bestämmelsen. Med forskning avses ett vetenskapligt experimentellt eller teoretiskt arbete för att inhämta ny kunskap och utvecklingsarbete på vetenskaplig grund, dock inte sådant arbete som utförs av studenter inom ramen för utbildning på grundnivå eller på avancerad nivå. Definitionen utgår från definitioner av forskning såsom de uttrycks i den s.k. Frascatimanualen och motsvarar definitionen i 2 § lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor. Med vetenskapligt experimentellt eller teoretiskt arbete och utvecklingsarbete på vetenskaplig grund menas såväl grundforskning som tillämpad forskning. Att arbetet ska syfta till att inhämta ny kunskap inbegriper även forskning som syftar till att upprepa redan genomförda arbeten för att stärka eller ifrågasätta tidigare vunna resultat eller påståenden. Att arbetet ska ske på vetenskapligt sätt innebär att arbetet ska vara en del av en kunskapsprocess där kunskap systematiseras och struktureras genom teoriutveckling och tillämpning av metodiska arbetsredskap. Kvalitetssäkring och resultatuppföljning och liknande typer av verksamheter omfattas därmed inte av lagens tillämpningsområde. I definitionen av forskning undantas arbete som utförs av studenter inom ramen för högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå. Det innebär att arbeten som utförs inom ramen för sådan högskoleutbildning inte heller omfattas av lagens tillämpningsområde. Den valda definitionen av begreppet oredlighet i forskning motsvarar den såväl nationellt som internationellt gällande kärnan av begreppet, vilken är fabricering, förfalskning och plagiering. Närmare överväganden kring definitionen återfinns i kapitel 8. Med forskningsutförare avses den i vars verksamhet forskningen utförs. Vilka dessa är framgår av 3 §. Forskningsutförare som omfattas av lagen 3 § Denna lag ska tillämpas på 1. den forskningsverksamhet som utförs av universitet och högskolor som har staten som huvudman och som omfattas av högskolelagen (1992:1434), 2.den forskningsverksamhet som utförs av andra statliga myndigheter eller som staten bedriver i form av aktiebolag och stiftelse, om verksamheten är reglerad i lag eller någon annan författning eller om staten som ägare eller genom tillskott av statliga anslagsmedel eller genom avtal eller på något annat sätt har ett bestämmande inflytande över verksamheten, 3.den forskningsverksamhet som utförs av kommuner och landsting, eller av aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande samt 4.den forskningsverksamhet som utförs av enskilda utbildningsanordnare som har tillstånd att utfärda examina enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Förslaget behandlas i avsnitten 9.1–9.3. I bestämmelsen lämnas en uttömmande uppräkning av de myndigheter m.fl. vars forskningsverksamhet omfattas av lagens bestämmelser. Privata forskningsutförare utöver de som anges i punkten 4 omfattas inte. Lagen gäller för alla statliga universitet och högskolor och andra statliga myndigheter, bolag eller stiftelser, kommuner och landsting, kommunala bolag, föreningar och stiftelser samt de enskilda utbildningsanordnare som har tillstånd att utfärda examina enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda examina. Punkten 2 motsvarar i huvudsak granskningsområde enligt 2 § punkterna 1, 4 och 5 i lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet. Punkten 3 motsvarar den avgränsning som ges för kommuner och landsting i 2 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Lagen ska bara tillämpas i dessa forskningsutförares forskningsverksamheter. Det innebär att t.ex. de myndigheter och enskilda utbildningsanordnare som inte bedriver någon forskningsverksamhet inte omfattas av lagens bestämmelser. Som en utgångspunkt ska lagens bestämmelser gälla forskning som har utförts av svensk forskningsutförare i . Den nationella nämnden ska emellertid inte vara förhindrad att även utreda misstankar om oredlighet i forskning som har utförts utomlands, vilket följer av att utredningsskyldigheten är kopplad till svensk forskningsutförare och därmed oftast kan utredas i , oavsett om en del av forskningen skulle ha varit förlagd i utlandet eller inte. Detta förutsätter emellertid att en sådan utredning i det enskilda fallet inte är juridiskt eller praktiskt ogenomförbar av någon anledning. Den närmare bedömningen i den delen överlämnas till den nationella nämnden att göra i varje enskilt fall. Krav på forskaren/Krav på forskningsutföraren 4 § Forskaren ansvarar för att hans eller hennes forskning sker i enlighet med god forskningssed. Detta gäller vid planering, genomförande och rapportering av forskning. 5 § Forskningsutföraren har det övergripande ansvaret för 1.att forskningen sker i enlighet med god forskningssed, 2.att forskande, undervisande, teknisk och administrativ personal fortlöpande informeras om gällande regler för forskningsverksamheten, och 3.att de forskare som deltar i forskningen har tillräckliga kunskaper om god forskningssed. Förslagen behandlas i avsnitt 14.1. I bestämmelserna tydliggörs forskarens och forskningsutförarens ansvar. Bestämmelsen i 4 § ålägger forskaren ansvaret för att forskningen utförs i enlighet med god forskningssed. Det innebär bland annat att alla forskare som deltar i ett forskningsarbete är skyldiga att sätta sig in i gällande forskningsregler och riktlinjer, såväl generellt som för det aktuella forskningsområdet, samt att hålla sig a jour med utvecklingen inom området, genom att bland annat delta i utbildning. Bestämmelsen i 5 § punkten 1 ålägger varje forskningsutförare att etablera system eller ordningar som säkerställer att den egna forskningsverksamheten sker i enlighet med god forskningssed. Punkten 2 ålägger forskningsutföraren att tillhandahålla personalen fortlöpande information om gällande regler inom det aktuella forskningsområdet. Punkten 3 ålägger forskningsutföraren att se till att forskarna har tillräckliga kunskaper om god forskningssed. Något särskilt ansvar eller följder för en forskare eller forskningsutförare, utöver vad den nationella nämnden kan besluta om vid prövning av oredlighet i forskning enligt 10 §, är inte avsett med bestämmelserna. Bestämmelserna bör ses som en reglering av de krav som redan följer av god forskningssed. 6 § Får forskningsutföraren genom en anmälan eller på något annat sätt kännedom om en påstådd avvikelse från god forskningssed i forskningsverksamheten ska forskningsutföraren, om avvikelsen avser misstanke om oredlighet i forskning, överlämna ärendet för prövning av den nämnd som avses i 7 §. Förslagen behandlas i avsnitt 10.1. Bestämmelsen föreskriver att anmälningar som avser misstanke om oredlighet i forskning ska överlämnas till den nationella nämnd som avses i 7 § för prövning. Eftersom det endast ska vara den nationella nämnden som ska utreda alla misstankar som rör oredlighet i forskning, åläggs därför en forskningsutförare som genom en anmälan eller på något annat sätt fått kännedom om en avvikelse från god forskningssed som avser misstanke om oredlighet i forskning att också lämna över ärendet till den nationella nämnden. Ärenden som rör andra misstänkta avvikelser från god forskningssed ska däremot inte överlämnas till den nationella nämnden utan hanteras av forskningsutföraren. 7 § Det ska finnas en nationell av oredlighet i forskning. Den nationella nämnden ska pröva ärenden som en forskningsutförare har lämnat över enligt 6 § och anmälningar om oredlighet i forskning som getts in till nämnden. Nämnden får även pröva en fråga om oredlighet i forskning som den har fått kännedom om på något annat sätt än genom överlämnande eller anmälan. Förslagen behandlas i kapitel 7 och avsnitt 10.1. Genom bestämmelsen i första stycket föreskrivs att alla prövningar av misstankar om oredlighet i forskning ska göras av en nationell nämnd. Det innebär bland annat att de universitet och högskolor som har staten som huvudman inte längre ska pröva sådana avvikelser från god forskningssed som avser misstanke om oredlighet i forskning, utan överlämna alla sådana ärenden till nämnden, se 6 §. Vad som avses med forskning och oredlighet i forskning anges i 2 §. Att nämnden ska pröva misstankar om oredlighet i forskning även hos andra forskningsutförare än statliga universitet och högskolor framgår av 3 §. Av bestämmelsens andra stycke framgår att enskilda anmälningar om misstänkt oredlighet i forskning kan lämnas direkt till den nationella nämnden. Det framgår också att den nationella nämnden genom egna initiativ kan inleda prövningar om oredlighet i forskning. Det innebär att om nämnden genom t.ex. rapportering i media eller på något annat sätt får kännedom om misstankar om oredlighet i forskning, kan nämnden ex officio öppna ett ärende om prövning av de misstankarna. 8 § Om den nationella nämnden bedömer att ett ärende inte rör oredlighet i forskning men kan gälla andra avvikelser från god forskningssed, ska ärendet lämnas över till berörd forskningsutförare för vidare hantering. Förslaget behandlas i avsnitt 10.1. Bestämmelsen tydliggör gränsdragningen mellan den nationella nämndens uppgift och forskningsutförarnas vid misstanke om avvikelser från god forskningssed. Det är den nationella nämnden som ska pröva alla misstankar om oredlighet i forskning i stället för forskningsutförarna själva. Av den anledningen ska t.ex. forskningsutförarna enligt 6 § överlämna alla ärenden till nämnden som man bedömer innefattar misstankar om oredlighet i forskning. Om den nationella nämnden i sin tur gör bedömningen att misstankarna inte rör oredlighet i forskning ska den inte heller pröva ärendet utan avskriva ärendet. bedömningen att ärendet kan gälla andra avvikelser från god forskningssed ska nämnden lämna över ärendet till berörd forskningsutförare för vidare hantering. 9 § Prövning av oredlighet i forskning enligt denna lag får inte grundas på omständigheter som är äldre än . Bestämmelserna i första stycket gäller inte om det finns särskilda skäl för en sådan prövning. Förslaget behandlas i avsnitt 9.4. Av bestämmelsens första stycke framgår att prövningar av oredlighet i forskning som en huvudregel inte får göras av omständigheter som är äldre än från det att anmälan har gjorts eller misstankar har framförts. Bestämmelsen har motiverats av hänsynen till enskilda forskare, av att verksamheten bör ha fokus på samtida forskningsproblem samt av underlättande av utredningarnas praktiska genomförande. Av bestämmelsens andra stycke framgår att en sådan prövning ändå ska kunna göras, om det finns särskilda skäl. Som exempel på sådana skäl kan nämnas misstankar om oredlighet som har fått eller riskerar att få allvarliga konsekvenser eller skadeverkningar för samhället. 10 § Resultatet av den nationella nämndens prövning ska redovisas i ett beslut. Av beslutet ska framgå om resultatet av prövningen innebär att en eller flera forskare har gjort sig skyldiga till oredlighet i forskning eller inte. Den nationella nämnden får i ett yttrande i samband med sitt beslut också uttala sig om brister hos forskningsutföraren som nämnden anser bör avhjälpas. Förslaget behandlas i avsnitt 10.3. Bestämmelsen anger vad den nationella nämndens beslut ska innehålla. Den nationella nämndens prövningar ska leda fram till beslut i frågan om det föreligger oredlighet i forskning eller inte. Genom beslutet avslutar nämnden sin prövning av framförda misstankar. Prövningens första led görs av själva forskningen. I den prövningen tas först ställning till huruvida det objektivt sett föreligger fabricering, förfalskning eller plagiering. Om nämnden finner att så är fallet ska den därefter gå över till att pröva den subjektiva sidan av begreppet oredlighet i forskning, dvs. om en eller flera forskare agerat uppsåtligt eller grovt oaktsamt och därmed kan anses ansvariga. Om så bedöms vara fallet ska nämnden i sitt beslut uttala om en eller flera av forskarna har gjort sig skyldiga till oredlighet i forskning Om så inte bedöms vara fallet ska nämnden uttala att det inte föreligger någon oredlighet i forskning. Om den nationella nämnden, mot bakgrund av utredningen i ärendet, anser att det finns brister hos forskningsutföraren som bör avhjälpas får den i ett yttrande i samband med sitt beslut också uttala sig om dessa brister. 11 § Forskningsutförare ska på begäran lämna den nationella nämnden den hjälp och de uppgifter, upplysningar och handlingar om aktuell forskning som nämnden behöver för sin prövning samt tillträde till de lokaler som har använts vid forskningen. Den nationella nämnden får utfärda förelägganden när uppgifter, upplysningar eller handlingar inte lämnas och när tillträde eller hjälp vägras. Ett föreläggande får förenas med vite. Ett sådant föreläggande kan riktas mot forskningsutförare som nämns i 3 § 1, 2 och 4. Förslaget behandlas i avsnitt 10.2.4. I första stycket anges vilka rättigheter och skyldigheter som är förknippade med den nationella nämndens prövning och vilka åtgärder som nämnden kan vidta. Genom föreskrifterna i andra stycket ges den nationella nämnden rätt att ge förelägganden samt att även förena förelägganden med vite. Ett sådant föreläggande får emellertid inte riktas mot den forskningsverksamhet som utförs av kommuner och landsting, eller av aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stif- telser där kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande. För vite finns särskilda bestämmelser i lagen (1985:206) om viten. Om det finns sekretess för vissa uppgifter hos forskningsutföraren, överförs den sekretessen till den nationella nämnden enligt förslagen till ändringar i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 12 § Forskningsutförare ska till den nationella nämnden rapportera hur de ärenden som har avgjorts av den nationella nämnden har hanterats av forskningsutföraren. Förslaget behandlas i avsnitt 10.4.2. I bestämmelsen föreskrivs en uppföljningsskyldighet efter beslut av den nationella nämnden. Forskningsutförare ska återrapportera hur de ärenden som har avgjorts vid nämnden har hanterats vidare av forskningsutföraren. Rapporteringsskyldigheten har till syfte att belysa vad konsekvenserna av konstaterad oredlighet blev och hur problem rättades till. Rapporteringsskyldigheten gäller endast för de fall där: nämnden har konstaterat att det föreligger en allvarlig avvikelse från god forskningssed i form av fabricering, förfalskning eller plagiering, det föreligger oredlighet i forskning, eller nämnden har uttalat sig om brister hos forskningsutföraren. Om en forskningsutförares verksamhet inte har prövats av nämnden eller om nämnden i prövade ärenden har konstaterat att det inte har förelegat någon fabricering, förfalskning eller plagiering i forskningsverksamheten, finns inte någon rapporteringsskyldighet för den forskningsutföraren. 13 § Om oredlighet i forskning har konstaterats ska den forskningsutförare i vars verksamhet oredligheten har begåtts informera berörda forskningsfinansiärer, myndigheter, vetenskapliga tidskrifter och andra berörda om den nationella nämndens beslut. Förslaget behandlas i avsnitt 10.4.1. I bestämmelsen föreskrivs en informationsskyldighet för forskningsutföraren. Det är fler aktörer än forskare och forskningsutförare som är berörda av ett beslut om oredlighet i forskning. Om felaktiga resultat har publicerats är både forskarsamhället och resten av samhället berörda. Publikationer kan behöva rättas eller dras tillbaka, myndigheter kan behöva se över tillstånd som getts och finansiärer kan behöva ta ställning till avtalsfrågor. 14 § Bestämmelserna i 14 § första stycket, 15–17 §§, 18 § tredje stycket, 20 och 21 §§ samt 26 § andra meningen förvaltningslagen (1986:223) ska tillämpas vid prövning enligt denna lag. Förslaget behandlas i avsnitt 10.2.1. I bestämmelsen föreskrivs om tillämpligheten av vissa procedurregler i förvaltningslagen. För att undanröja eventuella tvivel om huruvida den nationella nämndens prövningar utgör myndighetsutövning och huruvida de nämnda bestämmelserna i förvaltningslagen blir direkt tillämpliga av nämnden, föreskrivs uttryckligen att bestämmelserna ska tillämpas vid prövning av oredlighet i forskning. 15 § Den nationella nämndens beslut enligt 10 § första och andra styckena samt 11 § andra stycket får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut av den nationella nämnden får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Förslaget behandlas i avsnitt 13.1. Genom bestämmelsen görs vissa av den nationella nämndens beslut direkt överklagbara. Den nationella nämndens beslut om oredlighet i forskning bedöms vara av så ingripande betydelse för en utpekad forskare att denne bör ha en möjlighet att överklaga beslutet till allmän förvaltningsdomstol.