sou · H5B354 · 2017-06-07 00:00:00 — Som redogjorts för i avsnitt 3.6, visar statistiken också på att nyanlända elever får betyget F i många av ämnen. Ny- anlända elever som påbörjar sin skolgång i årskurs 7–9 hinner inte få lika många undervisningstimmar totalt i som andra elever som börjar vid en tidigare eller ordinarie tidpunkt. Elevgruppen som påbörjar sin skolgång i årskurs 7–9 har därför gene- rellt sämre förutsättningar att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås i alla ämnen. Överlämningen mellan skolenheter och mellan och gymnasieskolan är därför särskilt viktig för nyanlända elever som påbörjar sin skolgång i årskurs 7–9. Om överlämningen mellan skol- enheter brister riskerar eleven att tappa viktig tid och i värsta fall kan eleven backa i sin kunskapsutveckling. Vidare kan överlämningen mellan och gymnasieskolan vara avgörande för hur en nyanländ elev ska lyckas med sina gymnasiestudier. Om inte rätt information om eleven förs över till gymnasieskolan riskerar eleven ett misslyckande. Skolinspektionen har i granskningen Språkintro- duktion i gymnasieskolan (2017) konstaterat att överlämningen 21Bunar N (2015). Nyanlända och lärande – mottagande och inkludering. 22Vetenskapsrådet (2012). Flerspråkighet – en forskningsöversikt. 23Skolverket.(2016). PM: Nyinvandrade elever i och (2016). Integration – utrikes föddas etablering i arbets- och samhällslivet. Integration: rapport 9. Övergångar mellan skolenheter och mellan grundskola och gymnasieskola från grundskola till språkintroduktion och från kartläggande funk- tion till undervisande lärare varierar i kvalitet. Lärarna har inte alltid kännedom om elevernas tidigare erfarenheter, utbildningsbakgrund och långsiktiga mål. Utredningen gör mot denna bakgrund därför bedömningen att förslagen om en strukturerad överlämning inte är tillräckliga för att säkerställa lyckade överlämningar av nyanlända elever som påbörjar sin skolgång i i årskurs 7–9. Det finns, enligt utredningens mening, behov av ytterligare dokumentation för att i större utsträckning säkerställa att de kunskaper och förmågor som den nyanlända eleven fått från byggs vidare på i gymnasieskolan. Nyanlända elever ska få en individuell studieplan Förslag: För nyanlända elever som påbörjar sin skolgång i i årskurs 7–9 i och 8–10 i specialskolan och vars kunskaper har bedömts, ska en individuell studieplan upprättas senast från mottagandet inom det svenska skolväsendet. Studieplanen ska innehålla en långsiktig plan för hur eleven ska uppnå behörighet till gymnasieskolans nationella program utifrån elevens mål. Planen ska innehålla uppgifter om utbildning- ens huvudsakliga innehåll och planerade stödåtgärder. Studieplanen ska baseras på den inledande bedömning som ska göras av den nyanlända elevens kunskaper och studieplanen bör revideras efter de bedömningar som görs av den nyanlända elevens ämneskunskaper. Det signaleras från skolmyndigheterna att den inledande bedöm- ningen inte används i tillräcklig utsträckning för att planera elevens fortsatta undervisning. Eleverna får som regel undervisning i ett begränsat antal ämnen inledningsvis och många elever i de senare års- kurserna placeras också i förberedelseklass. Av utredningens huvud- mannakontakter framgår att prioriterad timplan och anpassad studie- Övergångar mellan skolenheter och mellan grundskola och gymnasieskola gång är vanliga insatser för eleverna. Det har också framkommit att det uppfattats som oklart för elever och vårdnadshavare vad under- visningen ska innehålla och vad den ska leda till. Enligt de nya be- stämmelserna om bedömning av en elevs kunskaper som trädde i kraft ska resultatet av en sådan bedömning beaktas vid planering av undervisningen och vid fördelning av undervisnings- tiden (3 kap. 12 e § skollagen). Utredningen uppfattar dock att det sällan finns en plan för hur utbildningen och undervisningen ska läggas upp för den enskilde eleven. I utredningens huvudmanna- kontakter finns dock exempel på kommunala och enskilda huvudmän som efter den inledande bedömningen upprättat en individuell plan för varje elev och att detta upplevs som ett bra arbetssätt. Eftersom de nyanlända eleverna som påbörjar sin skolgång i årskurs 7–9 har mycket begränsad tid på sig att dels lära sig språket, dels uppnå de kunskapskrav som minst ska uppnås, uppfattar utred- ningen att dessa elever har ett stort behov av en långsiktig planering för hur eleven ska uppnå behörighet till gymnasieskolans nationella program. Den korta tiden och okunskap om vilka vägar som finns i skolsystemet kan skapa onödig stress hos framför allt eleverna men även hos vårdnadshavarna. Utredningen anser att eleven har rätt att kunna se ett mål med sin utbildning i . Majoriteten av eleverna får många F och det finns ingen övergripande plan för hur eleverna ska nå behörighet till gymnasieskolans nationella pro- gram eller hur eleven kan gå vidare till annan utbildning som kan leda till arbete. En långsiktig planering ger dessutom eleven och vårdnadshavaren en ökad möjlighet till insyn och delaktighet. Därutöver menar flertalet kommuner, och Skolinspek- tionen att övergången till gymnasieskolans språkintroduktionspro- gram har stora brister. Eleverna kan backa i sin kunskapsutveckling och det arbete som har gjorts på byggs inte vidare på i gymnasieskolan. I utredningens kontakter med huvudmän och i utredningens referensgrupp har även önskemål om att inrätta en individuell studieplan för nyanlända framkommit. Utredningen föreslår mot den bakgrunden att varje nyanländ elev som påbörjar sin skolgång i årskurs 7–9 i och 8–10 i specialskolan bör få en individuell studieplan i samband med den inledande bedömningen. En sådan plan bör syfta till att öka elevens förutsättningar att nå behörighet till ett nationellt program på gymnasieskolan. Övergångar mellan skolenheter och mellan grundskola och gymnasieskola tidigare finns det inte några speciella behörighetskrav till gymnasie- särskolan. Utbildningen i gymnasiesärskolan ska vara öppen för ung- domar vars skolplikt har upphört och som inte bedöms ha förut- sättningar att nå upp till gymnasieskolans kunskapskrav därför att de har en utvecklingsstörning (18 kap. 4 § skollagen). Utredningen bedömer därför att förslaget om en individuell studieplan inte bör gälla för nyanlända elever i grundsärskolan. I sameskolan ges utbild- ning i årskurserna 1–6 varför en individuell studieplan inte heller föreslås gälla för den skolformen. Vad bör den individuella studieplanen användas till? Den individuella studieplanen bör för det första användas som ett verktyg för att göra en individuell planering av elevens utbildning inom och specialskolan. Det är viktigt att den tid som eleven har på sig i skolformen tas tillvara och att både eleven och skolan tidigt bestämmer hur tiden kan användas på bästa sätt. Studieplanen bör vidare utgöra ett underlag för samverkan och fortsatt planering av elevens utbildning inom såväl och specialskolan som gymnasieskolan. i är det, som sagt, inte ovanligt att eleverna flyttar mellan grund- skolor och dokumentet bör bidra till att eleverna får en större konti- nuitet vid övergångar mellan grundskolor. Vid både övergången till annan grundskola och till gymnasieskolan är det viktigt att tydlig information om vilken ämnesundervisning eleven har fått och vilka stödinsatser eleven behöver lämnas över till den mottagande skolan. Därutöver är det självklart viktigt att informationen om elevens kun- skapsutveckling i form av betyg eller skriftliga omdömen också lämnas över, se vidare i avsnitt 6.6.1. Om en elev byter skolenhet bör den individuella studieplanen be- aktas hos den nya skolan, även om den nya skolan inte måste följa den. Det är dock rimligt att den nya skolan gör en självständig be- dömning av elevens förutsättningar, dessa kan ju t.ex. ha ändrats, med den tidigare individuella studieplanen som grund. Detsamma bör gälla när en elev övergår från grundskola till gymnasieskolan. Den individuella studieplanen som upprättats på bör användas som utgångspunkt när en ny individuell studieplan upp- rättas på gymnasieskolan. Övergångar mellan skolenheter och mellan grundskola och gymnasieskola Vad bör ingå i en individuell studieplan? Studieplanen bör innehålla en långsiktig plan för hur eleven ska uppnå behörighet till gymnasieskolans nationella program utifrån elevens mål. Utifrån resultatet från den inledande bedömningen av elevens kunskaper bör en planering av undervisningen och eventuella stödåtgärder genast upprättas. För planeringen bör elevens mål med utbildningen vara styrande. Om elevens mål med utbildningen t.ex. är att bli behörig till ett nationellt högskoleförberedande program bör den långsiktiga planeringen utgå från det målet. Utredningen anser att en plan som utformas utifrån elevens önskan och ambition bör leda till en ökad motivation hos eleven. Eftersom tiden i grund- skolan inte alltid är tillräcklig för en elev att uppnå behörighet till gymnasieskolans nationella program bör en individuell studieplan också innehålla en planering för tänkbara vägar inom gymnasieskolans introduktionsprogram. Vid planeringen är det viktigt att rådgöra med skolans yrkes- och studievägledning. För vissa elever kan en sådan planering t.ex. innebära att eleven direkt ska få undervisning i samtliga ämnen i ordinarie undervisningsgrupp med enbart stödinsatser i form av t.ex. studie- handledning på modersmålet, med målet att bli behörig till ett hög- skoleförberedande nationellt program vid utgången av årskurs 9. För andra elever kan en sådan planering t.ex. innebära att eleven ska gå i förberedelseklass och ha undervisning i några en- staka ämnen i ordinarie klass, läsa mer svenska som andraspråk eller eventuellt begränsa undervisningen till ett visst antal ämnen genom insatsen anpassad timplan eller anpassad studiegång. Det kan därutöver framgå t.ex. att eleven får stöd i form av studie- handledning på modersmål och särskilt stöd i form av en särskild undervisningsgrupp i nybörjarengelska och målet skulle kunna vara att bli behörig till ett nationellt yrkesprogram på gym- nasieskolans introduktionsprogram. När det gäller planeringen av stödinsatser bör den individuella studieplanen framför allt ange planerade beslut som är att anse som åtgärder till stöd för nyanlända (jfr 3 kap. 8 § fjärde stycket skollagen) såsom prioriterad timplan och placering i förberedelseklass samt de av utredningen föreslagna insatserna om anpassad timplan och studie- handledning på modersmålet för nyanlända. Men även eventuella beslut om särskilt stöd som t.ex. särskild undervisningsgrupp och Övergångar mellan skolenheter och mellan grundskola och gymnasieskola anpassad studiegång kan vara av stor betydelse för elevens förutsätt- ningar att bli behörig till gymnasieskolans nationella program. För att undvika att dokumentera dubbelt, vid särskilt stöd upprättas t.ex. alltid ett åtgärdsprogram, bör dock planeringen enbart beskriva vilken insats som eleven behöver för att uppnå sitt mål och för vilken tid. När det gäller stödinsatser som är att anse som extra anpass- ningar enligt 3 kap. 5 a § skollagen, finns enligt nuvarande bestäm- melser inget dokumentationskrav. Utredningen anser därför inte att sådana stödinsatser bör dokumenteras i en individuell studieplan. Den individuella studieplanen bör revideras Den individuella studieplanen bör vara ett aktivt dokument som följer elevens utveckling. Utifrån de kontinuerliga bedömningar som görs av elevens kunskapsutveckling inom olika ämnen kan den indi- viduella studieplanen komma att behöva revideras. Undervisande lärare ska enligt läroplanen göra kontinuerliga bedömningar av elevens kunskapsutveckling varför det t.ex. kan framkomma att elevens stödbehov ser annorlunda ut och att utbildningen behöver planeras annorlunda. Om det framkommer skäl till att ändra i den indivi- duella studieplanen bör en sådan förändring göras. Revidering av allmänna råd bör utifrån förslagen om en individuell studieplan samt möjligheten till anpassad timplan ges i uppdrag att revidera sina all- männa råd med kommentarer om utbildning för nyanlända elever och utarbeta stödmaterial om den individuella studieplanen. De all- männa råden med kommentarer bör innehålla exempel på blanketter för hur en individuell studieplan kan utformas. Utredningen anser att den typen av exempel kan underlätta lärares arbete och minska den administrativa bördan som förutsättningarna för lik- värdighet ökar. 8 Fler vägar in i gymnasieskolan När en elev slutar årskurs 9 utan att ha uppnått kunskapskraven i det antal ämnen som krävs för att bli behörig till ett av gymnasie- skolans nationella program kan eleven gå ett introduktionsprogram. Det finns fem introduktionsprogram som ska ge obehöriga elever möjlighet att komma in på ett nationellt program eller leda till arbete. Introduktionsprogrammet språkintroduktion är till för nyanlända elever som har behov av en utbildning med tyngdpunkt på det svenska språket och syftar till att eleven ska kunna gå vidare till något annat program i gymnasieskolan eller till annan utbildning. Utredningen ska enligt direktivet bl.a. utreda på vilket sätt under- visningen kan anpassas för att på bästa sätt stödja nyanlända elever med kort skolbakgrund med målet att de ska bli behöriga till ett nationellt program i gymnasieskolan. Utredningen ska också utreda hur elever med god skolunderbyggnad men som är nybörjare i svenska språket kan ges bättre förutsättningar att nå behörighet till gym- nasieskolans nationella program. Enligt direktivet är det i samman- hanget viktigt att ta hänsyn till elevernas möjligheter till integration i samhället och att undvika segregation. Utgångspunkten ska vara ett sammanhållet skolsystem som möjliggör en långsiktig planering för varje elevs kunskapsutveckling, utformad efter elevens individuella förutsättningar. I det här kapitlet redogörs bl.a. för bestämmelserna om gymnasie- skolans nationella program och introduktionsprogram och hur dessa tillämpas när det gäller nyanlända elever. Vidare redogörs för ny- anlända elevers behörighet, utbildning och resultat på gymnasie- skolan. Kapitlet avslutas med utredningens förslag. Fler vägar in i gymnasieskolan För varje skolform inom skolväsendet finns i skollagen bestämmelser om vilka som har rätt till utbildning inom skolformen. Gymnasie- skolan ska vara öppen endast för ungdomar som avslutat sin grund- skoleutbildning eller motsvarande och som påbörjar sin gymnasie- utbildning fram till och med det första kalenderhalvåret det år de fyller (15 kap. 5 § skollagen). Ungdomar som redan har gått igenom en utbildning på ett nationellt program eller lik- värdig utbildning eller har avlagt International Baccalaureate (IB) är inte längre behöriga till nationella program och introduktionspro- gram i gymnasieskolan även om de inte nått den övre åldersgränsen (15 kap. 6 § skollagen). Bestämmelser om gymnasieskolan gäller en- bart för ungdomar som är bosatta i landet, vilket enligt skollagen som huvudregel innebär att man ska vara folkbokförd i (15 kap. 5 § tredje stycket och 29 kap. 2 § första stycket skollagen). Vid tillämpningen av skollagen ska även vissa andra personer, t.ex. asyl- sökande, som inte är folkbokförda här anses vara bosatta i landet, se vidare i avsnitt 5.2.1. Asylsökande ungdomar har dock endast rätt till utbildning i gymnasie- eller gymnasiesärskola om de har påbörjat utbildningen innan de fyllt (29 kap. 3 § första stycket skol- lagen). Den som överskridit den åldersgräns som ställts upp för att få påbörja en utbildning i gymnasieskolan kan delta i vuxen- utbildning (komvux). En vuxen är behörig att delta i komvux på gymnasial nivå det år personen fyller om han eller hon är bosatt i landet, saknar sådana kun- skaper som utbildningen syftar till att ge, har förutsättningar att till- godogöra sig utbildningen och i övrigt uppfyller föreskrivna villkor (20 kap. 20 § första stycket skollagen). Asylsökande ungdomar har dock inte rätt till utbildning i vuxenutbildning (29 kap. 3 § första stycket skollagen). Fler vägar in i gymnasieskolan 8.2.2Allmänna behörighetskrav till gymnasieskolan Gymnasieskolan ska, som framgått ovan, endast vara öppen för ung- domar som avslutat sin grundskoleutbildning eller motsvarande ut- bildning och som påbörjar sin gymnasieutbildning till och med det första kalenderhalvåret det år de fyller eller, för ungdomar med svårt rörelsehinder i Rh-anpassad utbildning, det första kalenderhalvåret det år de fyller (15 kap. 5 § skollagen). En svårighet är hur bestämmelserna om att gymnasieskolan endast ska vara öppen för ungdomar som avslutat sin grundskoleutbildning eller motsvarande utbildning ska tillämpas för ungdomar som är i gymnasieåldern när de invandrar till . Bestämmelsen innebär enligt äldre förarbeten att ungdomarna ska ha gått i och avslutat denna, men det anges inte att ungdomarna ska ha slut- fört den sista årskursen (prop. 1990/91:85 s. 56). Vidare anges i sam- ma förarbeten att utbildning som motsvarar grundskola kan vara t.ex. utbildning i motsvarande skolformer i de andra nordiska län- derna, men även andra vägar kan tänkas ge motsvarande kunskap (a. prop. s. 56). Av nyare förarbeten kan man dock sluta sig till att även nyanlända ungdomar som inte gått i svensk grundskola eller som saknar ordnad skolgång från hemlandet kan tas emot på språk- introduktion (prop. 2009/10:165 s. 448). Utredningen bedömer därför att det finns skäl att anta att syftet med nuvarande allmänna be- hörighetsregel om avslutad grundskoleutbildning snarare är att ange en åldersnivå än att ange ett krav på vilka förkunskaper ungdomen ska ha. För elever i upphör skolplikten enligt huvudregeln vid vårterminens slut det nionde året efter skolstarten, vilket van- ligtvis inträffar när eleven fyllt eller tidigare om de uppnått de kunskapskrav som minst ska uppnås (7 kap. 12 § och 14 § skollagen). Skolplikten upphör dock för den elev som inte gått ut högsta årskursen när skolplikten annars skulle ha upphört, dock senast när eleven fyller , se vidare om skolplikt och rätten att slutföra skolgången i de obligatoriska skolformerna i avsnitt 5.3.1. I praktiken upphör skolplikten som huvudregel , efter- som eleven då slutfört i . Gymnasieskolan tar vid därefter. Fler vägar in i gymnasieskolan 8.2.3Särskilda behörighetskrav till de nationella programmen I samband med gymnasiereformen 2011 (GY11) infördes skärpta behörighetskrav i syfte att säkra att fler elever skulle vara väl för- beredda för gymnasiestudier när de lämnade . För att få börja på gymnasieskolans nationella eller specialutformade program innan GY11 krävdes enbart att eleven skulle ha godkända betyg i ämnena engelska, matematik och svenska alternativt svenska som andraspråk (sva). Övriga elever kunde tas in på det individuella pro- grammet eller under vissa förutsättningar gå om sista året i grund- skolan (prop. 1997/98:94 s. 26). De tidigare behörighetskraven inne- bar således att elever med mycket låga meritvärden var behöriga till gymnasieskolans nationella och specialutformade program. Målet med utbildningen på de nationella programmen förtydligades också genom att det infördes en möjlighet att få en gymnasieexamen. Genom att utöka kraven till att omfatta fler ämnen underströks att alla ämnen är viktiga (prop. 2008/09:199 s. 104). För behörighet till yrkesprogram krävs enligt dagens regler god- kända betyg i åtta ämnen från nämligen svenska, engelska, matematik och minst fem andra ämnen (16 kap. 31§ skol- lagen). För behörighet till högskoleförberedande program krävs godkända betyg i tolv ämnen från , nämligen svenska, engelska, matematik och minst åtta andra ämnen (16 kap. 30 § skol- lagen). Utöver detta krävs enligt gymnasieförordningen godkända betyg från i vissa specifika ämnen för behörighet till vissa hög- skoleförberedande program. Av de nio ämnen ska, utöver svenska, matematik och engelska, ämnena geografi, historia, religionskun- skap och samhällskunskap ingå för behörighet till ekonomiprogram- met, humanistiska programmet och samhällsvetenskapsprogrammet, och av de nio ämnena ska biologi, fysik och kemi ingå för behörig- het till naturvetenskapsprogrammet och teknikprogrammet, se även tabell 8.1. Dessa specificerade behörighetskrav för högskolförebe- redande program motiverades med att det var viktigt att säkerställa att en elev har de förkunskaper som behövs inom det område som utbildningen avser (prop. 2008/09:199 s. 104). För det sjätte av de högskoleförberedande programmen, det estetiska programmet, in- fördes inga krav på specifika ämnen som måste ingå bland de nio Fler vägar in i gymnasieskolan godkända ämnena, utöver svenska, engelska och matematik, men för urval bland behöriga elever beslutades att hänsyn får tas till ett fär- dighetsprov (7 kap. 5 § gymnasieförordningen). Tabell 8.1 Behörighetskrav till gymnasieskolans nationella program Krav på godkända betyg (A–E) för behörighet Svenska/svenska som andraspråk, matematik, engelska, + 5 valfria ämnen Svenska/svenska som andraspråk, matematik, engelska, + 9 valfria ämnen - Ekonomi-, humanistiska och Svenska/svenska som andraspråk, matematik, engelska, geografi, historia, religionskunskap och samhällskunskap, + 5 valfria ämnen Svenska/svenska som andraspråk, matematik, engelska, biologi, fysik och kemi, + 6 valfria ämnen 17 800 elever saknar behörighet till de nationella programmen Av de elever som avslutade årskurs 9 saknade , 17 800 elever, behörighet till gymnasieskolans nationella program. De flesta av dessa elever saknade godkända betyg i mate- matik, svenska/svenska som andraspråk och engelska. Av de som fått godkända betyg i matematik, svenska eller svenska som andra- språk och engelska är det endast 174 elever som inte uppnår behörig- het till gymnasieskolans nationella program. Matematik är det ämne som eleverna i störst utsträckning faller på.1 Av de 17 800 elever som saknade behörighet till de nationella pro- grammen var drygt 3 400 elever () ny- invandrade och cirka 5 200 elever () var elever med okänd bakgrund. Närmare 7 600 elever () var födda i , se figur 8.1.2 1Skolverket (2016). PM: Slutbetyg och SKL (2016). Öppna jämförelser – Grund- skola 2016 – Läsår 2015/16. 2Skolverket (2016). PM: Slutbetyg . Fler vägar in i gymnasieskolan Figur 8.1 Antal elever som inte var behöriga till nationellt program respektive 2016 Vilket program väljer elever med utländsk bakgrund När det gäller nationella program väljer elever med utländsk bak- grund i större utsträckning högskoleförberedande program. Störst andel elever med utländsk bakgrund, åk 1 /16, fanns på naturvetenskapliga programmet, handels- och administrationspro- grammet, samhällsvetenskapsprogrammet, vård- och omsorgspro- grammet samt ekonomiprogrammet. Eleverna väljer i mindre uträck- ning naturbruksprogrammet, bygg- och anläggningsprogrammet samt restaurang- och livsmedelsprogrammet.3 Skälen till hur elever med utländsk bakgrund väljer kan bero på ursprungslandets yrkestraditioner. Av de bedömningar av utländsk utbildning som Universitets- och högskolerådet hanterar framgår t.ex. att en liten andel av de vuxna som kommer från har gym- nasial yrkesutbildning med sig från hemlandet. En skillnad vid utbildningsval är att gruppen elever med icke svenskfödda föräldrar, i högre utsträckning än elever med svensk- 3 SOU (2016:77). En gymnasieutbildning för alla – årgärder för att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Fler vägar in i gymnasieskolan födda föräldrar, för fram föräldrarnas styrande roll i gymnasie- valet.4 För de som invandrar sent till kan valmöjligheterna också se annorlunda ut. Unga som anländer vid t.ex. och som har kort skolbakgrund måste även fundera på hur mycket tid och kraft som behövs för att satsa på ett visst yrke och om det är ett realistiskt mål att nå.5 8.2.4Undantag från krav på behörighet i engelska infördes ett undantag från behörighets- kravet i engelska.