sou · H5B330 · 2017-03-31 00:00:00 — I lotterilagens 37 § finns ett kreditförbud som innebär förbud för den som anordnar ett lotteri att lämna kredit för insatser i lotteriet. Samma sak gäller för den som är ombud för den som anordnar lotteriet. I förarbetena till lotterilagen anförs att spel och lotterier alltid innebär risker för spelmissbruk och därmed följande sociala skadeverkningar och att det är angeläget att lagstiftningen är utfor- mad på ett sådant sätt att dessa risker minineras. Att spela på kredit kan i enskilda fall få förödande konsekvenser. Om en deltagare i spel och lotterier erbjuds kredit för insatser i spelet kan denne under spelets gång frestas att spela långt över sin ekonomiska förmåga (prop. 1993/94:182 s. 37). I propositionen uppmärksammades sär- skilt att det förekom spel och lotterier via 071-linjer och att en del människor i samband med dessa spel ådrog sig stora skulder som senare skulle betalas via telefonräkningen. Samma skäl för ett kreditförbud gör sig gällande . I spel- lagen ska det därför införas en motsvarande bestämmelse. Det är spelföretaget som har det fulla ansvaret för att kreditförbudet upp- rätthålls. Ett spelföretag ansvarar således för eventuella s.k. B2B- leverantörer (se avsnitt 16.12). Förbudet ska, liksom tidigare, också omfatta ombud för spelföretaget. Det kan givetvis finnas en risk för att en spelare skaffar sig krediter på annat håll, t.ex. genom ett s.k. snabblån. När det gäller sådana krediter ska det framhållas att kreditgivaren alltid har en skyldighet kreditpröva konsumenten enligt 12 § konsumentkredit- lagen (2010:1846). Prövningen går ut på att kontrollera att konsu- menten har ekonomiska förutsättningar att fullgöra vad han eller hon åtar sig enligt kreditavtalet. Kreditprövningen ska grundas på tillräckliga uppgifter om konsumentens ekonomiska förhållanden och krediten får endast beviljas om konsumenten har ekonomiska förutsättningar att fullgöra sitt åtagande. Vid en ökning av krediten som är väsentligen ska en ny kreditprövning göras. Näringsidkaren ska, oavsett hur litet lånebelopp det är fråga om, kontrollera att konsumenten har disponibla inkomster som räcker till att täcka kostnaderna för krediten. Sedan en lagändring har möjlighet att ta ut en sanktionsavgift av näringsidkare som vid kreditgivning till konsumenter inte gör ordentliga kreditprövningar (52 § konsument- kreditlagen). Bakgrunden till denna möjlighet är att konsumtions- krediter blivit alltmer lättillgängliga, bl.a. genom Spel – problem och ansvar möjlighet till s.k. sms-lån (snabblån). Syftet med den nyinförda bestämmelsen är att stärka konsumentskyddet vid kreditgivningen och därigenom minska överskuldsättningen bland konsumenter. har sedan bestämmelsen infördes i ett antal fall beslutat om sanktionsavgift. I några ärenden som har överklagats har Förvaltningsdomstolen funnit att förutsättningar förelegat för sanktionsavgift.13 Enligt utredningen är den nya lagbestämmelsen som ger möjlighet till beslut om sanktionsavgift vid undermålig kreditprövning ett bra påtryckningsmedel för företag som beviljar krediter att göra en sådan kreditprövning som krävs enligt lag. Det kan i sin tur bl.a. bidra till att personer med spelproblem hindras från att ta snabba lån och spela över sin ekonomiska förmåga. infördes ett undantag mot kreditförbudet i lotteri- lagen. Det innebär att om det finns synnerliga skäl, får Lotteriinspek- tionen beträffande ett visst lotteri medge undantag från kreditförbu- det. Bakgrunden till ändringen var att det visat sig att kreditförbudet kommit att omfatta sätt att sälja lotter som inte existerade vid tiden för införandet av bestämmelsen. Det främsta exemplet var vissa s.k. rikslotterier, dvs. lotterier som anordnas i flera län. Dessa lotteri- anordnare hade börjat övergå till att anlita ombud, s.k. servicebolag, som skickar med post till lottköparen tillsammans med en faktura. Även om fakturan inte betalas deltar lotterna i drag- ningen. Den som inte betalar fakturan blir däremot avstängd från möjligheten att framöver köpa lotter på detta sätt. Regeringen konstaterade att det nu beskrivna exemplet på för- säljning och förmedling av lotter innebär att lottköparen får sina lottsedlar innan de betalas. Det rör sig alltså i och för sig om en form av kredit men framstår snarare som ett alternativt betalningssätt än som ett sätt att göra det möjligt för den som inte har råd att ändå spela. Risken för ett upprepat och oplanerat spelande framstod för regeringen som i det närmaste uteslutet. Mot denna bakgrund be- slutades det att det ska finnas en möjlighet för lotterianordnaren att tillämpa ett sådant system för försäljningen av lotterna (prop. 2004/05:3 s. 19). 13 Se domar från Förvaltningsrätten i i mål nr 23-15, 4894-14 och 4896-14. I mål nr 4894-14 har Kammarrätten i i dom undanröjt förvaltningsrättens beslut. har beslutat att inte meddela prövningstillstånd. De båda andra målen har överklagats och ligger i för eventuellt prövningstillstånd (). Spel – problem och ansvar Det nu beskrivna exemplet där försäljning och förmedling av lotter innebär att lottköparen får sina lottsedlar innan de betalas är fortfarande en vanlig företeelse. Betalningsmetoderna har utvecklats och det kan knap- past vara så, även med hänsyn tagen till vissa kundgrupper, att köp av lotter inte kan ske på annat tillfredsställande sätt. (säljer för övrigt fysiska Trisslotter online, men kräver förskotts- betalning). ”Synnerliga skäl” har i praktiken samma innebörd som ”i princip aldrig”. Det kan därför ifrågasättas om undantag regelmässigt ska ges på denna grund även om de som får detta undantag befinner sig i en likartad situation. En reglering bör om möjligt förenas med så få undantag som möjligt. Den snabba tekniska utvecklingen och innovationer när det gäller betaltjänstlösningar riskerar annars medföra att det kommer att sökas många undantag. Gränsdragningarna kan då vara betydligt svårare än i de nu aktuella fallen. Eftersom köp av lotter mot faktura alltjämt är vanligt förekommande bör det införas ett tydligt undantag för just denna form av kreditköp, hellre än att gå omvägen över ”synnerliga skäl”, särskilt som dessa alltid synes föreligga. Utredningen anser inte att detta leder till att regleringen och tillämpningen kan ifrågasättas för att den inte uppfyller kraven på likabehandling. Utredningens förslag: Ett spelföretag ska hålla all relevant in- formation om spelet, inklusive spelets vinstmöjligheter och regler, lättillgänglig för spelare och myndigheter. Denna information ska vara på svenska språket. Regeringen eller den myndighet regeringens bestämmer får meddela föreskrifter om vilken information som ska hållas till- gänglig för spelare. Utredningens bedömning: bör meddela före- skrifter om vilken information som ska hållas tillgänglig för spelare. Spel – problem och ansvar För att säkerställa en sund och säker spelmarknad, där ett stort an- svarstagande är en förutsättning för att få anordna spel bör spelföre- tag ha ett ansvar att t.ex. informera om hur spelet fungerar och om spelets förutsättningar, ge information om dess risker samt infor- mera om rådgivning när det gäller problemspelande. Denna infor- mation ska vara tydlig och tillgänglig för spelaren. Var informationen återfinns måste anpassas till vilket gränssnitt anordnaren använder sig av (landbaserat spel eller onlinespel). Detta informationskrav innebär inte när det gäller onlinespel att all information måste synas på första sidan på anordnarens webbplats. Det är tillräckligt att det finns en tydlig placerad länk som ger spelaren tillgång till den obliga- toriska informationen. Exakt vilken information som anordnaren ska tillhandahålla fastställs inte i den nya spellagen utan regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få meddela före- skrifter om detta. Ett minimikrav på vilken information som ska vara tillgänglig från spelföretaget skulle kunna vara följande: •Information om de risker som är förknippade med spel och på vilket sätt dessa risker kan förebyggas. •Information inklusive råd om hur ett ansvarsfullt spelande kan se ut. •Erbjudande av ett självtest (se avsnitt 18.6.9) för potentiella spelmissbruksproblem. •Kontaktuppgifter till en organisation, t.ex. Stödlinjen och Spel- beroendes , som tillhandahåller information om och stöd i samband med spelproblem. •Information om hur man sätter en spelbudget och gränser för speltid samt information om hur man ändrar dessa gränser. •Information om spelarens ackumulerade förlust (denna dag, , detta år). •Information om vilka olika alternativ det finns avseende själv- avstängning. •Information om hur länge spelaren spelat samt hur mycket peng- ar som finns tillgängligt på spelarens spelkonto. Detta kan med fördel visas i form av en klocka/räknare som är synlig för spe- Spel – problem och ansvar laren han eller hon spelar och som visar den ackumulerade speltiden och saldot på spelkontot. 18.7.8Insatser och vissa gränser Utredningens förslag: Vid spel ska spelaren aktivt ange och be- kräfta sin insats. Vid onlinespel enligt 4–7 kap. är det obligatoriskt för spela- ren att ange hur stora insättningar som kan göras per dag, vecka och månad. Vid spel på värdeautomater enligt 4 kap. 8 och 9 §§ ska i stället en förlustgräns anges. Vid alla onlinespel och vid spel på värdeautomater enligt 4 kap. 8 och 9 §§ ska spelaren också erbjudas möjligheten att begränsa sin inloggningstid. Om spelaren vill ändra gjorda begränsningar för insättningar eller förluster ska ändringen gälla om ändringen av- ser sänkning och tidigast om ändringen avser höjning. Har gränsen för insättningar eller förluster uppnåtts får nya medel tillföras spelarens konto först . Aktiva val för insats Det förekommer att spelföretag erbjuder spel där spelaren inte kan påverka den av spelföretaget bestämda insatsen. I vissa fall förstår inte spelaren att han eller hon kan ändra det på förhand satta insats- beloppet. Detta kan leda till att spelaren satsar mer än denne tänkt sig. Vid spel bör därför spelföretaget se till att spelaren får möjlig- het att aktivt ange och bekräfta sin insats. Insättnings- eller förlustgräns? I anges i licensensvillkoren att spelarens möjlighet att sätta en gräns ska vara antingen en insättningsgräns eller en för- lustgräns. Enligt vad utredningen erfar tillämpar den stora majorite- ten av operatörer en insättningsgräns. Hos många operatörer ställs vid registrering därför frågan ”vill du kontrollera dina spelutgifter genom att sätta en insättningsgräns?” eller liknande. Spel – problem och ansvar svara ja eller nej. Om kunden säger nej går han eller hon bara vidare. Om de säger ja, kan kunden välja en daglig, eller gräns. Spelföretaget tillhandahåller vissa ”standardvärden”. Kunden kan också välja ”ingen gräns”. Fördelen med insättningsgränser är att a) kunden har lätt att förstå vad de innebär och b) de är omedelbara, dvs. om spelarens insättningsgräns är t.ex. , spelaren har redan satt in och försöker sätta in ytterligare så slår systemet till och förhindrar detta. Klart är också att om spe- laren har satt en insättningsgräns på så kan kunden inte förlora mer. I denna modell finns det dock inget som hindrar att man också förlorar det som man vunnit tidigare. Många länder, t.ex. , , , , , , , och , har krav på insätt- ningsgränser eller ger spelföretagen möjlighet att välja mellan insätt- nings- och förlustgränser. Det finns också ett fåtal exempel där lagstiftningen kräver att spelaren erbjuds både insättnings- och förlustgränser. Så är det t.ex. i . Detta är inte helt okomplicerat eftersom det kan vara svårt att definiera förlusten . Fråga blir t.ex. om när förlusten ska ”räknas”. Är det vid tid- punkten för insatsen eller när vadet avgörs/är utkristalliserat. Svaret borde naturligvis vara när vadet avgörs eftersom kunden inte har förlorat när insatsen betalas. Låt oss anta att en spelare vill satsa på vardera 10 matcher och har en daglig förlustgräns på . I en normal situation skulle spelaren vinna några vad och förlora några. Det är naturligtvis också möjligt att spelaren skulle förlora alla 10 spel och förlora , vilket är över spelarens dagliga förlustgräns. I ett mer extremt exempel, kan sam- ma kund ha vunnit och beslutar att satsa allt på ett spel . Låt oss säga att han förlorar det vadet, så vi har en situation där kunden har satt en daglig förlustgräns på , men har i själva verket förlorat . Knappast något som bidrar till kundnöjdheten utan troligen leder det till klagomål. Möjligheten för en spelare att sätta en högsta gräns för insättning eller för sina förluster är en typ av finansiell kontroll som är en central beståndsdel när det gäller åtgärder som tar sikte på ett an- svarsfullt spelande. I t.ex. är spelföretagen skyldiga Spel – problem och ansvar att tillhandahålla denna möjlighet för den ursprung- liga registreringen och/eller före den första insättningen. Det är viktigt att denna möjlighet till självkontroll är tillgänglig och inte enbart utgör en facilitet som kunden ”kan” nå när denne vill. En del spelföretag kombinerar också gränssättningen med årliga påminnelser om alla de kontroller som kunderna kan ställa in. En del inkluderar också länkar till sidor med information om ansvarsfullt spelande i all kundkommunikation. Utredningen föreslår att det vid onlinespel enligt 4–7 kap. spel- lagen införs krav på att ska det vara obligatoriskt för spelaren att sätta gränser för hur stora insättningar denne vill göra per dag, och månad. Spelaren bestämmer själv hur mycket han eller hon sätter in på sitt spelarkonto /vecka/månad och på så vis minskar spelaren risken för att spela mer än som var tänkt från början. När det däremot gäller värdeautomatspel, där det inte går att göra några insättningar i den mening som avses i fråga om onlinespel, ska det vara obligatoriskt för spelaren att i stället sätta förlustgränser. Skyldigheten att sätta sådana förlustgränser begrän- sas till sådant värdeautomatspel som sker enligt 4 kap. 8 och 9 §§, dvs. i restauranger eller i bingohallar. Detta efter- som ett motsvarande obligatorium för värdeautomater som finns i kasinon i därför avsedd lokal (Casino Cosmopol) kräver omfat- tande förberedelser och en lång omställningstid. Spelaren ska också ha möjlighet att sätta tidsgränser för sitt spe- lande. Detta bör ske genom att spelföretaget erbjuder spelaren att begränsa sin inloggningstid. Som spelare kan man på detta sätt få en tidsuppfattning om sitt spelande och den tid man lägger på spel. Även här bestämmer spelaren själv hur mycket tid han eller hon vill lägga ned på sitt spelande och på så vis minskar spelaren risken för att spela mer än som var tänkt från början. föreslås inga generella obligatoriska gränser som gäller för alla spelare. Det är viktigt att spelaren själv nogsamt tänker igenom vilka gränser som han eller hon vill sätta innan deltagande i ett spel. På så vis blir det spelarna som får kontroll över de gränser de själva satt upp. Spel – problem och ansvar Vid spel bör spelföretaget se till att spelaren får möjlighet att aktivt ange och bekräfta sin insats. Den information som spelaren lämnat vid registreringen tillsam- mans med den information om spelarens spelbeteende som spelföre- taget har (bl.a. satta gränser för budget och tid) gör det möjligt för spelföretaget att varna spelaren när dennes spelande uppvisar ett riskfyllt spelbeteende. Utredningen gör bedömningen att det är mer effektivt, i förebyggande syfte, om spelföretaget varnar en spelare utifrån dennes spelande såsom exempelvis att spelaren ligger väldigt nära sina egna gränser än om spelaren får generella varningar som inte är direkt kopplade till honom eller henne. Spelaren kan mot bakgrund av exempelvis en varning från spelföretaget ändra sin spel- budget. Om spelaren vill ändra budgeten till en lägre summa ska detta träda i kraft . Vill spelaren däremot höja sin budget sker detta enligt förslaget med en viss fördröjning – – så spelaren får en möjlighet till eftertanke. Det är av stor vikt att spelföretaget analyserar information från varje spelare då avvikande mönster i spelbeteendet kan vara tecken på penningtvätt, manipulering eller andra former av brottslighet. Inte minst kan informationen, som nämnts ovan, leda till tidig upp- täckt av problemspelande. Om detta är fallet måste åtgärder omedel- bart vidtas för att motverka en fortsatt utveckling av ett riskabelt spelbeteende. Indikatorer på riskabla spelbeteenden kan bl.a. vara följande: •Täta byten av de gränser som spelaren satt. •Spelaren sätter orimliga gränser för sitt spelande. •Spelaren har långa, sammanhängande perioder av spel. •Spelaren lägger mycket pengar på ett spel, särskilt efter en förlust. •Otrevligt beteende gentemot andra spelare eller spelbolagets kundservice. Spel – problem och ansvar 18.7.9Aktivt uppsökande och vägledning till hjälp Utredningens förslag: Ett spelföretag ska på sin webbplats erbjuda ett verktyg (självtest) för att deltagaren ska kunna bedöma sitt spelbeteende. Verktyget ska placeras väl synligt och vara åtkom- ligt från alla sidor på webbplatsen där kunden kan spela och sidor där det finns uppgifter om kundkontot och spelansvar. Spelföretaget ska ha tillgänglig information om vilken hjälp och vilket stöd som finns att tillgå när det gäller spelproblem och hur man kommer i kontakt med denna hjälp. Utredningens bedömning: Som ett led i omsorgsplikten bör ett spelföretag som bedömer att en spelares spel är riskfyllt, t.ex. genom att spelaren höjt sina egna satta grän- ser, aktivt varna spelaren om detta och ge denna möjlighet att välja om han eller hon vill fortsätta att spela eller inte. Hur detta ska ske i detalj ska spelföretaget skriftligen redovisa i sin hand- lingsplan. Ett spelföretag bör aktivt söka upp de spelare vars spelbeteende bedöms vara riskfyllt. När det gäller onlinespel kan detta ske genom exempelvis ett pop-up meddelande eller en chatt online. Spelare som närmar sig sina egna satta gränser bör särskilt övervakas av spel- företaget. Spelföretaget ska också informera denna typ av spelare om deras spelbeteende och utvecklingen av detta beteende. Vidare ska spelaren informeras om farorna med problemspel. All denna in- formation ska ske genom en individuell kontakt (chatt eller liknande). Spelföretaget ska också informera spelaren om vilken hjälp som finns att tillgå som exempelvis hjälporganisationer mot problem- spelande. Spelaren ska också få information om möjligheten att tillfälligt stänga av sig från sitt spelande eller att ändra sina egna satta gränser. Dessa åtgärder syftar till att förhindra nöjesspelare från att utveckla ett problemspelande. Med dessa åtgärder underlättar spel- företaget för spelaren att reflektera över sitt eget spelande. Ett spelföretag som upptäcker riskfyllt spelande hos en spelare bör hjälpa till att skydda spelaren från sig själv. En sådan spelare bör uppmuntras till att frivilligt utesluta sig från spelande hos detta spelföretag alternativt utesluta sig själv från Spel – problem och ansvar spelande hos alla spelanordnare (beträffande självavstängnings- registret, se kapitel 19) . Spelföretaget ska ha information tillgänglig om vilken hjälp som finns att tillgå och hur man kommer i kontakt med denna hjälp. På detta sätt kan spelaren själv aktivt söka hjälp vid behov. Om spel- företaget upptäcker att en spelare är i behov av hjälp p.g.a. ett risk- fyllt spelbeteende bör spelaren bli hänvisad till tillgänglig hjälp såsom, Stödlinjen, etc. För spelare som uppvisar ett riskfyllt spelande förväntas spelföretaget vara proaktivt genom exempelvis individuell rådgivning. En vedertagen metod för att ge spelaren en möjlighet att analysera sitt spelande är att erbjuda spelaren att göra ett självtest av sitt spel- beteende. Kravet på spelföretagen att erbjuda någon form av själv- test återfinns även i Europeiska kommissionens rekommendationer om principer för att skydda konsumenter och spelare i samband med onlinespel. Lotteriinspektionen har i föreskrifter ställt krav på att de aktörer som erbjuder spel över internet ska er- bjuda sina kunder att göra ett självtest. genomförde Lotteriinspektionen en enkätundersökning där de tillståndshavare som berördes av myndighetens föreskrifter fick svara på frågor om vilka åtgärder som vidtagits med anledning av föreskrifterna. Resul- tatet visade att tillståndshavarna vidtog åtgärder för att uppfylla krav som ställdes i föreskrifterna och att de hade kommit relativt långt i sin implementering. Tillsynen baserades på valda delar av före- skriften för att bl.a. utreda i vilken omfattning kunderna använde sig av de spelansvarsåtgärder som erbjöds. Resultatet visade att spel- ansvarsverktygen används av en liten andel av spelarna. använde sig av möjligheten att sätta spelgränser hos de bolag där detta var valfritt. Av de spelare som stängde av sig för spel hade inte använt sig av möjligheten att sätta en spelgräns. Självtesten som är ett verktyg för spelarna att bedöma sitt spelande användes i en mycket liten utsträckning, knappt en procent. En bidragande orsak till att så liten andel använt de olika spel- ansvarsverktygen är enligt Lotteriinspektionen att dessa verktyg ges en mycket undanskymd placering på anordnarnas webbplatser. Spel – problem och ansvar Utredningen föreslår därför att det redan av lagtexten ska framgå att självtestet ska placeras väl synligt och vara åtkomligt från alla sidor på spelföretagets webbplats där kunden kan spela och sidor där det finns uppgifter om kundkontot och spelansvar. 18.7.10 Riskvärdering och kontinuerlig utvärdering av olika spel Utredningens bedömning: Det bör inom finnas en utvärderingsgrupp som bedömer risken för sociala skadeverk- ningar när det sker förändringar i spelutbudet och som också övervakar och utvärderar spelutbudet mer i detalj för att iden- tifiera den skada som olika spelformer orsakar. Lagregler om detta behövs inte. Enligt Lotteriinspektionens regleringsbrev ska myndigheten kon- centrera sitt arbete till de sektorer på marknaden där risken för kriminalitet och sociala skadeverkningar bedöms vara störst. När det gäller området för sociala skadeverkningar arbetar myndigheten strategiskt och operativt för att dessa frågor ska prägla alla delar av myndighetens arbete. Arbetet mot sociala skadeverkningar bedrivs i Lotteriinspektio- nens grupp för Sociala skyddshänsyn och riskminimering (SKRIM). Gruppen ska analysera vilka risker det finns med befintliga och nya spel. Är spelen i sig utformade på så sätt att spelarna riskerar att spela för mycket och utveckla ett beroende? Målet är att kunskapen kring hur olika spel påverkar spelarna ska användas vid tillstånds- givningen och i myndighetens tillsyn av spel och lotterier. I dessa frågor har myndigheten även arbetat med en referensgrupp som bl.a. bestod av forskare och psykologer. Myndigheten har också kontakt med olika aktörer inom spelbranschen samt andra grupper som berörs av dessa frågor för att på så sätt ta in ytterligare infor- mation och se vad myndigheten kan lära sig i dessa frågor. Lotteri- inspektionen har vidare haft kontakt med olika utländska tillsyns- myndigheter för att se hur de arbetar med nu aktuella frågor. Spel – problem och ansvar Det arbete som påbörjats av Lotteriinspektionen bör fortsätta inom och bör även fortsättningsvis bygga på risk- värdering och kontinuerlig utvärdering av spelen. Detta arbete bör innefatta 1.mätning av spelets karaktär, 2.utvärdering av särskilda egenskaper i spelet, 3.komparativ analys av speldata från liknande spel, och 4.data från befolkningsstudier, data från stödlinjer, forsknings- studier och liknande. Mätning av spelets karaktär Mätning av spelets karaktär kan ske t.ex. genom att mäta hur ofta man kan spela (tid mellan insats och utfall), hur ofta man vinner (vinstfrekvens i procent), insatsernas storlek och vinståterbetalnings- procent. Det kan här vara intressant att titta på genomsnittlig vinst , timme eller dag. Även genomsnittlig vinst per spel kan vara av intresse. Utvärdering av särskilda egenskaper i spelet