sou · H4B348 · 2017-01-01 00:00:00 — , , , läns landsting, och läns landsting ska läggas samman till . Vårt förslag är att , , , , och län ska läggas samman och att det nya länet benämns . Motsvarande förändring föreslås avseende de berörda landstingen. Efter att ha vägt för- och nackdelar är det vår bedömning att detta förslag till ny indelning medför sådana bestående fördelar för det nya som anges i indelnings- lagen. Faktauppgifterna om respektive län baseras bland annat på uppgifter i av landstingen inlämnade underlag. Effekterna av förslaget för länsstyrelsernas del finns beskrivna i kapitel 15. Invånarantalet i detta län skulle med dagens befolkning uppgå till 1 756 000 invånare. I de befolkningsprognoser som tagit fram åt oss beräknas folkmängden i det nya länet uppgå till cirka 2 100 000 invånare. Detta innebär att det nya länet förväntas växa ungefär lika mycket som genomsnittet för riket utom . Antalet primärkommuner blir 64. Även om alla av dagens län förväntas öka sin befolkning är ökningen större söder- och österut i länet än i de norra delarna av det nya länet. Dagens län är med undantag för län i det närmaste lika stora sett till befolkningen. Däremot är de inte lika stora sett till ytan. är det största länet till ytan medan är mindre än en femtedel så stort. De fyra sydliga av dagens län i detta nya län har betydligt högre befolkningstäthet än de båda nordliga. är den största staden med drygt 210 000 invånare i kommunen. Andra kommuner med mer än 100 000 invånare är , och . 12.1Näringsliv och regional utveckling Bruttoregionprodukten mäter värdet av all produktion av varor och tjänster i en region. Bruttoregionalprodukten per invånare varierar inte så stort mellan de ingående länen. Bruttoregionalprodukten i län uppgick enligt SCB:s preliminära regionalräkenskaper till per invånare medan motsvarande uppgift för var . I övriga fyra län varierade bruttoregionalprodukten per invånare 2014 . I samtliga dessa län låg bruttoregionalprodukten under genomsnittet för riket om per invånare. Noteras bör att endast två län, och , har en bruttoregionalprodukt över genomsnittet. Näringslivsstrukturen är till delar likartad i flera av de ingående länen och präglas av tillverkningsindustrin. Många industriföretag i de ingående länen är internationellt konkurrensutsatta spetsföretag med omfattande forskning och utveckling kopplat till sig. Till- verkning och utvinning är den bransch som sysselsätter flest män i alla ingående län förutom län. Bland kvinnor är vård och omsorg den vanligaste branschen i samtliga sex län. till hela den förvärvsarbetande befolkningen är andelen sysselsatta inom dessa båda branscher högre än för riket som genomsnitt. Däremot svarar privata tjänster för en mindre andel av syssel- sättningen i det nya länet än i riket. Undantaget är nuvarande län där privata tjänster ligger i linje med genomsnittet i riket. Besöksnäringen utgör en större del av näringslivet i och län än i riket och i övrigt. Andelen sysselsatta inom forskning och utbildning ligger i det nya länet nära rikssnittet, med högst andel i län. Universiteten i och är viktiga i denna bransch, liksom högskolorna i övriga län. Andelen sysselsatta inom offentlig förvaltning i det före- slagna länet ligger nära snittet för riket. Andelen är högre i och län då vissa statliga myndigheter med administrativ verksamhet har omfattande verksamhet i dessa län. Andelen sysselsatta inom vård och omsorg är betydligt högre i och i samtliga ingående nuvarande län än i riket i genomsnitt. Mellan de ingående länen finns flera likheter i näringslivs- strukturerna. finns omfattande samverkan i olika nätverk. Detta arbete kan utvecklas ytterligare. blir bredden i näringslivsstrukturen större i det nya länet än inom respektive nuvarande län. En funktionell region med hög diversifiering är mindre sårbar för branschspecifika nedgångar, eftersom olika branscher är olika konjunkturkänsliga. (Tillväxtanalys 2013). De funktionella regionerna kommer på kort sikt inte att diversifieras av denna regionbildning. När en större administrativ region bildas ökar dock förmågan att inom regionen kanalisera resurser för att både möta utvecklingsbehov och att kunna hantera de strukturförändringar som ständigt pågår. I kapitel 14 föreslås att det är i ett nytt län som ska ha det regionala utvecklingsansvaret. är det regionala utveck- lingsansvaret i de ingående länen organiserat på tre olika sätt. I och län är det uppgift att fullgöra de uppgifter som följer av lagen (2010:630) om regionalt utveck- lingsansvar i vissa län. I , och län ansvarar ett kommunalt samverkansorgan för dessa uppgifter. I har dessa uppgifter. Regeringen har i propositionen Ändrat regionalt utvecklingsansvar i vissa län (prop. 2015/16:176) föreslagit att dessa uppgifter i och ska vara en uppgift för respektive landsting. uppgår de statliga medel som avsätts för regionala tillväxtåtgärder (utgiftsområde 19, anslag 1:1) i det nya länet till . En viktig del i arbetet med regional utveckling är arbetet med . är det nya länet del av två geografiska strukturfondsområden, dels och dels . I dessa ingår även respektive . Strukturfondsmedlen i uppgår för innevarande programperiod till avseende regionalfonden och avseende social- fonden. I omfattar regionalfonden och socialfonden under innevarande sjuåriga programperiod. Kopplat till den tidigare redovisningen av näringslivsstruktur och sysselsättning finns goda förutsättningar att på ett ännu effektivare sätt använda dessa medel för utvecklingsåtgärder i ett större . I det nya länet finns tre universitet med sina respektive säten, , och . Dessa och de tre högskolorna i det nya länet, , och , är viktiga aktörer i arbetet med den nationella tillväxten och den regionala utvecklingen. Utbildningen och forskningen är omfattande och inom flera områden bedrivs internationellt konkurrenskraftig forskning. Universiteten placeras återkommande relativt högt i olika internationella rankningar av lärosäten. Utbildnings- och forskningsuppdragen är inte geografiskt bundna även om verksamheten bedrivs i ett geografiskt sammanhang. I flera fall kommer en stor andel av studenterna från länet eller de angränsande länen. Akademin spelar en viktig roll för kompetensförsörjningen i det nya länet. Matchningen av efterfrågan på arbetskraft kommer till mycket stor del att motsvaras av de utbildningar som bedrivs vid lärosätena i länet. Även inom industrin bedrivs ett omfattande och framgångsrikt forsknings- och utvecklingsarbete. Universiteten och högskolorna ingår i ett stort antal sam- arbeten. Inte minst i de klusterbildningar och innovationssystem som byggts upp spelar lärosätena en viktig roll. Samarbetena sker delvis inom det nya länet men i stor utsträckning sker det också med andra aktörer, såväl nationella som internationella. De nationella och internationella samarbeten som finns mellan olika lärosäten torde inte påverkas av en ny läns- och landstingsindelning. Det nya kapacitet när det gäller dialog med lärosätena kommer, på samma sätt som skett i , att kunna leda till ett fördjupat samarbete mellan lärosätena, men också med det omgivande samhället. 12.1.5Bedömning av effekter vid bildandet av nya län och landsting Vår bedömning är att en sammanslagning av , , , , och län skulle medföra bestående fördelar för näringslivet och möjligheterna till en positiv regional utveckling. Näringslivsstrukturen i länet är till del likartad vilket talar för att det är möjligt att finna fruktbara samarbeten och synergier mellan olika kluster av företag. De funk- regionerna kommer på kort sikt inte att diversifieras av denna indelningsförändring. När en större administrativ enhet bildas ökar dock förmågan att inom länet kanalisera resurser för att både möta utvecklingsbehov och att kunna hantera de strukturförändringar som ständigt pågår. Erfarenheterna från den privata tjänstesektorns tillväxt i län och besöksnäringens allt mer ökande betydelse i kan tas till vara i hela det nya länet. Ett fortsatt rikt kulturutbud är en viktig del för utvecklandet av besöksnäringen som en del av de kulturella och kreativa näringarna. Fem av de sex ingående länen är ungefär lika stora gällande befolkning, endast län är markant större än de övriga. Ett stort gemensamt befolkningsunderlag ger förutsättningar för nöd- vändiga kraftsamlingar för att möta olika gemensamma behov. I ett nytt län kommer att vara regionalt utvecklings- ansvarigt. Detta utvecklingsansvar kommer att omfatta fler invånare, en större yta och betydligt större bruttoregionprodukt än dagens men också avsevärt större resurser än vad dagens utvecklingsansvariga har att hantera i respektive län. Detta ger bättre möjligheter att åstadkomma effektiva satsningar för en starkare regional tillväxt. Vår bedömning är att möjligheterna till mobilisering, omprioriteringar och allokering av resurser i länet ökar. Om länen läggs samman kan det nya länet påverka såväl den nationella nivån som EU och den internationella nivån med en betydligt starkare röst. Det är av betydelse bland annat vid fördelning av nationella och EU-medel och när förändringar föreslås med negativa konsekvenser för länet. Universiteten och högskolorna är viktiga för länets tillväxt genom den utbildning och FoU som bedrivs där. Förslaget till ny indelning innebär att det kommer att finnas tre universitet och tre högskolor med säte i länet. Det är viktigt att dessa universitet har betydande samarbete på nationell, europeisk och internationell nivå. kan en ny länsindelning underlätta samverkan mellan lärosätena inom ramen för det regionala utvecklingsarbetet. Lärosätena är viktiga för kompetensförsörjningen till offentlig och privat sektor, liksom i arbetet med att utveckla innovations- systemet på regional och nationell nivå. Vid en indelningsförändring behöver dagens strukturer harmoniseras med de nya gränserna. Bland annat ingår det nya länet i två NUTS2-områden. Förutsatt att det kommer att finnas regionala program även under kommande programperioder är det rimligt att det nya länet också utgör ett programområde för strukturfonderna. beslutade om kultursamverkansmodellen, som innebär att landstingen fick ansvaret för att fördela vissa statliga medel till regional och lokal kulturverksamhet. I det nu föreslagna länet uppgår dessa medel till . Landstingen tar inom ramen för modellen fram regionala kultur- planer som utgör grund för Statens kulturråds länsvisa fördelning av medel. De regionala kulturplanerna utarbetas i samverkan med länets kommuner och efter samråd med länets professionella kulturliv och det civila samhället. Målet med modellen är att föra kulturfrågorna närmare medborgarna och att ge den regionala nivån ett ökat ansvar och ökad frihet inom kulturområdet. Staten har dock ett fortsatt övergripande strategiskt ansvar för den nationella kulturpolitiken. I samtliga län satsar landstingen egna medel inom kultur- området, kanaliserade till bland annat länsinstitutionerna. I olika omfattning finansierar även kommunerna det regionala kulturlivet. Kommunerna är vidare mycket viktiga för att säkerställa ett levande kulturliv i hela länet. Precis som inom många andra områden finns en lång rad sam- arbeten inom kulturområdet mellan flera av de ingående lands- tingen. Dock varierar det mellan olika områden vilka landsting som samarbetar. I vissa samarbeten ingår även ytterligare län. Kultur- livet i har även en tydlig påverkan på kulturlivet i de angränsande länen genom bland annat gästspel och utbildningar men även genom de korta reseavstånden från flera delar av till Stockolms kulturliv. 12.2.1Bedömning av effekter vid bildandet av nya län och landsting Statens kulturpolitik i länen är i många avseenden regionaliserad genom kultursamverkansmodellen. Denna modell kan utvecklas i ett större län. Större enheter gör det lättare att även inom detta område åstadkomma samproduktioner och gemensamma sats- ningar. är det viktigt att ett centraliserat beslutsfattande inom kulturområdet inte utarmar förutsättningarna för en likvärdig tillgång till kultur av hög kvalitet i hela det nya länet. Kulturen har en identitetsskapande roll och stor betydelse för det regionala utvecklingsarbetet bland annat när det gäller att skapa en attraktiv region och i utvecklandet av exempelvis besöksnäringen. 12.3Arbetsmarknadsregioner, pendling, infrastruktur och kollektivtrafik Som ett sätt att beskriva förekomsten av funktionella regioner delas landet in i statistiskt framräknade lokala arbetsmarknadsregioner, LA-regioner. I den senast tillgängliga statistiken, avseende 2014, omfattar det föreslagna länet 18 LA-regioner. Två av dessa omfattar även områden som ligger utanför det nya länets gränser. Detta gäller Stockholm-Solnas arbetsmarknadsregion som utöver omfattar nästan hela län och tre kommuner i . Det gäller även arbets- marknadsregion som även innefattar kommun i . Vidare omfattar respektive Gävles arbetsmarknads- regioner vardera två av de nuvarande länen. I de prognoser över arbetsmarknadsregioner 2040 som Tillväxt- analys tagit fram på uppdrag av oss omfattar det nya länet 17 LA- regioner. Det är fortsatt två arbetsmarknadsregioner som sträcker sig över det nya länets gränser, dels Stockholm-Solnas arbets- marknadsregion och dels arbetsmarknadsregion som prognosticeras omfatta kommun. Goda möjligheter till pendling är av stor betydelse för väl fungerande arbetsmarknader och en förstoring av de funktionella Pendlingen har ökat , främst i takt med förbättrade kommunikationer. I hela det föreslagna länet är pendlingen omfattande. De starkaste pendlingsströmmarna går mot . Utpendlingen från de nu aktuella länen till är omfattande gällande samtliga län. Mest tydlig är den dock självfallet från och län där av utpendlingen sker till . Över länsgränsen från till pendlar knappt 30 000 personer. Från pendlar drygt 16 000 personer till . Inpendlingen till , och kommer till största delen från något av länen i det nu föreslagna . Från sker en majoritet av utpendlingen till något av de andra länen i det nu föreslagna länet. En annan tämligen omfattande pendlingsrelation är den mellan och och då främst mellan de kommuner som ligger nära länsgränsen. Pendlingen sker i båda riktningar men är av större omfattning i riktning mot län. Även om pendlingsströmmarna inte är så omfattande att de påverkar LA- regionsindelningen finns en betydande pendling även mellan de södra delarna av och och i . Att fortsätta utveckla möjligheterna till arbetspendling är av stor vikt för att främja tillväxten och skapa större funktionella regioner. Detta är ett arbete som delvis kan och bör bedrivas inom det nya länet. Till mycket stor del måste dock arbetet även ske tillsammans med angränsande län, främst i samverkan med men även i tillsammans med övriga grannlän. Beroendet av goda pendlings- möjligheter är ömsesidigt. En god nationell och regional infrastruktur är en viktig del av tillväxtpotentialen i alla län. har flertalet av de berörda länen i en eller annan form deltagit i det gemensamma arbetet En Bättre Sits för att påverka staten att förbättra infrastrukturen i östra . Genom gemensamma prioriteringar har detta arbete varit framgångsrikt. I det nya kommer flera av de avvägningar som gjort genom förhandlingar i stället att kunna göras av fullmäktige. Dock kommer relationerna till det nya länets grannar, inte minst , att kräva fortsatta överläggningar och gemensamma prioriteringsdiskussioner. Varje län tar fram en länstransportplan som innehåller prioriteringar av de statliga resurser för investeringar i länets transportinfrastruktur som regeringen anvisat. Ansvarig för framtagningen är den aktör som har det regionala utvecklingsansvaret. Samarbete över länsgränserna är viktigt när det gäller infra- strukturplaneringen då den knyter samman flera olika geografiska områden. Flaskhalsar i ett län får även konsekvenser i intilliggande län. Detta gäller också de prioriteringsdiskussioner som avser de nationella vägarna och järnvägsnätet. Det föreslagna länet omfattas av två olika Trafikverks- regioner. De positiva effekterna av att bilda ett nytt län skulle förstärkas om det nya länet omfattas av enbart en Trafikverksr- egion. Planering som kan omfatta ett större område förbättrar möjligheterna till prioriteringar och satsningar. Under plan- perioden –2020 omfattade de regionala planerna för det nya länet , relativt jämnt fördelade mellan länen. De länsvisa resurserna i infrastrukturplaneringen är inte tillräckligt stora för att medge större satsningar inom länsplanen. Detta löses då i stället genom att medel lånas mellan länen för att göra satsningar. I ett nytt och större län kan sådana prioriteringar i större utsträckning göras inom länet. Huvudmannaskapet för kollektivtrafiken är organiserat på olika sätt i de ingående länen. I , och län ansvarar för kollektivtrafiken medan det i övriga län är ett ansvar som delas mellan landsting och kommuner. Lagen (2010:1065) om kollektivtrafik föreskriver att det ska finnas en regional kollektivtrafikmyndighet i varje län. De sex regionala kollektivtrafikmyndigheterna ska alltså bli en. Denna kan vara organiserad på olika sätt. Formerna för detta är något som landstingen och berörda kommuner måste lösa inför en samman- slagning. I varje enskilt län fattas beslut om kollektivtrafik. Först efter överenskommelse med en annan kollektivtrafikmyndighet kan trafik upprättas över länsgräns. Detta har lett till att relativt få busslinjer passerar en länsgräns. Genom bildandet av ett större län försvinner flera länsgränser vilket ökar förutsättningarna för en kollektivtrafikplanering som spänner över hela det nya länet. I det föreslagna nya länet bedrivs storregional tågtrafik över länsgräns, dels mellan de aktuella länen men också tillsammans med andra län som inte föreslås ingå i samma län. 12.3.4Bedömning av effekter vid bildandet av nya län och landsting Vår bedömning är att bildandet av ett nytt län leder till bestående fördelar för infrastruktur, arbetsmarknader och kollektivtrafik i det nya länet. En ny indelning skapar förutsättningar för en mer sammanhållen infrastruktur- och kollektivtrafikplanering. Inom båda dessa områden finns stora vinster i att planera verksamheten i ett större geografiskt område. Inom länet finns flera stråk som kan tjäna på en gemensam planering då de passerar länsgränser, två exempel på sådana stråk är där det sker dialog mellan flera berörda län. Detta arbete skulle underlättas av en gemensam planeringsprocess. Dock är det av yttersta vikt att såväl infrastrukturplaneringen som kollektivtrafikplaneringen även samordnas med omkringliggande län för bästa möjliga resultat. Detta är viktigt i bland annat områden som samspelar med och men den mycket stora arbets- pendlingen till gör en gemensam planering tillsammans med särskilt viktig. En sammanhållen planeringsprocess som spänner över ett större område är vidare mycket viktigt för de för industrin avgörande godstransporterna. En väl fungerande pendling såväl inom länet som till andra län är av yttersta vikt. Goda kommunikationer är också av betydelse i takt med att läns- eller landstingsgemensamma resurser koncentreras till olika orter. Invånarna har inte enbart behov av att ta sig till och från arbetet utan även av att kunna resa till specialiserad vård eller till länsgemensamma kulturinstitutioner. Detta är ett behov som lättare tillgodoses genom en gemensam planering av kommunika- tioner och transportinfrastruktur. Hälso- och sjukvården står inför stora utmaningar vilket vi redogjort för i kapitel 5. De befolkningsmässigt mindre landstingen har svårt att enskilt bära tunga framtidsinvesteringar i fastigheter, teknik och IT. De har också svårt att garantera att den senaste kunskapen används över allt och för alla patienter. Olika storlek på rikets landsting ger ojämlika förutsättningar vad gäller möjligheten att garantera alla invånare tillgång till likvärdig vård av hög kvalitet. Toleransen i befolkningen för skillnader i utbud eller kvalitet i olika landsting är låg och minskar med ökande transparens. Uppdraget inom hälso- och sjukvården varierar mellan landstingen då sju landsting har ålagts ett ansvar att även tillhandahålla regionsjukvård för andra landsting. Inom sjukvårdsregion samverkar lands- tingen i , , , , , och län. Inom sjukvårdsregionen finns två universitetssjukhus, i och . Sjukvårdsregionens samverkan leds via en samverkansnämnd med de ingående landstingen. Att samla sjukvården inom ett större område i en organisation ger besluts- kraft och bättre förutsättningar att modernisera vården i takt med den medicinska utvecklingen och att genomföra en nivåstruktu- rering av vårdutbudet. Ett nytt större landsting bedöms inte påverka befolkningens tillgång till hälso- och sjukvård. Lokalisering av den nära vården med vårdcentraler, tandvårdskliniker med mera styrs av andra faktorer än organisation, bland annat spelar teknik och kommunikationer in. kan dock förväntas en omstrukturering av den specialiserade sjukhusvården. Dessutom väntar sannolikt också, som en följd av det tekniksprång som digitaliseringen innebär, stora förändringar av sättet att tillhandahålla vård. Det gäller även primärvård och hemsjukvård. Några förhållanden kan behöva förändras i direkt anslutning till att det nya bildas. Vårdvalen inom både primärvård och folktandvård behöver harmoniseras då de måste vara utformade på ett enhetligt sätt inom ett och samma landsting. Även ansvars- fördelningen gentemot kommunerna avseende hemsjukvård kan behöva ses över och ensas inom det nya . Nivåstruktureringen av den högspecialiserade hälso- och sjuk- vården, såväl regionalt som nationellt, är en förutsättning för att kunna säkra såväl kvalitet som tillgänglighet. Det är ett arbete som redan inletts inom sjukvårdsregionen och har förslag till regional nivåstrukturering arbetats fram inom två pilotområden, gynekologisk och urologisk cancer. Inom båda dessa områden har operationer och andra behandlingar varit mera decentraliserade i än i övriga sjuk- vårdsregioner, många operationer har utförts i mycket litet antal på många sjukhus, och rapportering till kvalitetsregister har i flera fall varit otillräcklig. i sjukvårdsregionen beslöt att rekommendera landstingen i regionen att anta ett förslag till regional nivåstrukturering för dessa cancer- former. Förslaget innehöll en tydligare fördelning av ansvaret mellan de båda universitetssjukhusen för vissa diagnoser, men också ett förslag till samverkan och fördelning inom njur- och prostatacancerkirurgi mellan landstingen för att garantera en tillräcklig volym för att säkra framtida urologisk kompetens på samtliga läns- och universitetssjukhus i hälso- och sjukvårds- regionen. Detta arbete är ett exempel på ökad nivåstrukturering. Arbetet behöver fortsätta, och även utvidgas till andra områden, och kontinuerligt ses över. En ny landstingsindelning kan förväntas underlätta specialiseringen inom det nya och i relation till andra landsting. Inom dagens sjukvårdsregion finns två universitetssjukhus som svarar för en stor del av den högspecialiserade vården. Dock köper de nuvarande landstingen även vård från andra landsting utanför sjukvårdsregionen. Inom sjukvårdsregion köpte högspecialiserad vård för från i och för från i . I vårt förslag ingår inte dagens i det nya . Det finns inget i lagstiftningen som hindrar att patienter även fortsättningsvis kan hänvisas till Universitets- sjukhuset i eller till i för denna vård. De berörda landstingen är även fria att mellan varandra sluta avtal om köp av vård. Mängden vård som köper av lands- tingen i respektive län bör även ställas i relation till den totala mängden såld vård i dessa landsting. läns landsting sålde vård för till andra landsting. i län sålde under vård för till andra landsting. När ett nytt landsting bildas är det nya hela vård- utbud ett gemensamt ansvar. Det nya ansvarar för att på ett effektivt sätt utnyttja de investeringar som är gjorda och de strukturer som är uppbyggda i form av universitetssjukhus.