sou · H5B359 · 2017-06-20 00:00:00 — Det som listas i bilagan till förordningen om förbud mot hälso- farliga varor är psykoaktiva substanser dvs. själva ämnet eller grund- substansen. När en ny substans ska klassificeras som hälsofarlig vara krävs ett relativt omfattande utredningsunderlag. Detta inne- håller bl.a. substansens kemiska beteckning, CAS-nummer35, fram- ställning, verkningsmekanism m.m. Det som utreds i en klassificer- ingsutredning är om substansen uppfyller lagrekvisiten, dvs. om de inneboende egenskaperna av det omhändertagna ämnet kan med- föra fara för människors liv eller hälsa. I förarbetena anges att det är kemiska substanser som t.ex. MDBD (1,3-Benzodioxolyl-N- methylbutanamine) som avses.36 Det är substansens effekt som ut- reds. Det görs en kemisk analys av vad produkten består av och svaret blir då en eller flera enskilda substanser. Om en alkoholhaltig produkt t.ex. alkoholhaltigt pulver som Palcohol, skulle omhändertas enligt förstörandelagen och Polis- 34Se rådets beslut /387/JHA och 2004/757/JHA. 35CAS-nummer är unika numeriska identifierare för kemiska föreningar, polymerer, bio- logiska sekvenser, mixer och legeringar. (), är en avdelning av , som ger dessa identifierare till alla ämnen som har beskrivits i litteraturen. Syftet är att göra databassökningar enklare, eftersom kemikalier ofta har många namn. Nästan alla molekyldatabaser tillåter sökningar genom CAS-nummer. 36Se framför allt prop. 1997/98:183 samt prop. 2010/11:4. Alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker myndigheten begär ett yttrande av görs en analys av pulvret av Nationellt Forensiskt Centrum (NFC). En sådan analys skulle visa att pulvret innehåller substansen etanol (C2H5OH). Detta skulle innebära att det blir etanol som det görs en klassificeringsutredning om, inte själva produkten. Om man använder lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor för att reglera alkoholhaltiga produkter kan alltså konsekvensen bli att det är sub- stansen etanol (etylalkohol) som regleras som en hälsofarlig vara. Det underlag som tas fram nationellt ska även skickas till EU- kommissionen för bedömning när klassificeringsförslaget anmäls enligt direktiv (EU) 2015/1535. Inom EU förhandlas ett nytt regel- verk för NPS och kommissionens ursprungliga förslag exkluderade alkoholvaror. Sammanfattningsvis passar de alkoholhaltiga preparaten inte in i systematiken av regleringen av hälsofarliga varor. De kan inte lätt anges genom en kemisk formel. Det har, som konstaterats ovan, heller aldrig varit lagstiftarens avsikt att inkludera alkoholvaror i regelverket. Det är mot den bakgrunden utredningens uppfattning att det inte är vare sig möjligt eller lämpligt att reglera aktuella alkoholhaltiga produkter inom ramen för systemet med förbud mot vissa hälsofarliga varor. 6.6Reglering inom livsmedelslagstiftningen? De alkoholhaltiga produkter som avses i detta kapitel kan, som redogjorts för, innebära särskilda hälsorisker och det före- ligger även risk för skadligt bruk. Den livsmedelsreglering som finns i syftar till att skydda konsumenterna och säkerställa att de får information om maten de konsumerar. Är det möjligt (och lämpligt) att reglera och eventuellt förbjuda dessa alkoholhal- tiga produkter inom ramen för livsmedelslagstiftningen? EU:s förordning (EG) nr 178/2002, ibland kallad EU:s livsmedels- lag, innehåller grundläggande principer och krav för livsmedelslag- stiftningen. I den anges bland annat att livsmedel inte får släppas ut på marknaden om de inte är säkra, det vill säga om de är skadliga Alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker för hälsan eller på annat sätt inte duger som livsmedel, om de är otjänliga. Livsmedelslagen (2006:804) kompletterar EU:s livsmedels- lag och innehåller en del liknande regler och dessutom regler om kontrollmyndigheter, avgifter, straff och överklagande. Verksamheter som tillverkar, lagrar eller bedriver handel med alkoholhaltiga drycker ska uppfylla de allmänna hygien- och lokal- kraven i förordning (EG) nr 852/2004 om livsmedelshygien. De ska också vara registrerade hos behörig kontrollmyndighet.37 Detta gäller även vid tillverkning av alkoholhaltiga preparat som är livs- medel. Verksamheter som hanterar alkoholhaltiga drycker och alkoholhaltiga preparat som är livsmedel ska, som andra verksam- heter där livsmedel hanteras, upprätta ett riskbaserat system för den egna kontrollen. har enligt 23 § livsmedels- förordningen kontrollansvaret för verksamheter där bland annat vin (av druvor, inte fruktvin) och spritdrycker tillverkas. Det är också som har kontroll över Systembolagets butiker. För tillverkning av fruktvin, öl, cider, ”alkoläsk”, bland- drycker och alkoholhaltiga preparat som är livsmedel faller kontroll- ansvaret som regel på kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnd eller motsvarande.38 finns det en EU-förordning som avser s.k. ”nya livsmedel” (””) inom unionen.39 Detta är ett begrepp för livsmedel och livsmedelsingredienser som inte har ätits i någon större utsträckning inom EU före . Dessa produkter måste granskas och godkännas av innan de kan börja säljas, för att säkerställa att den mat som säljs är säker. Det finns t.ex. många växter som innehåller skadliga natur- liga gifter. Andra nya livsmedel kan innehålla ämnen som utsätter överkänsliga och allergiker för risker. Några aktuella exempel på 37Se bl.a. föreskrifter (LIVSFS 2005:20) om livsmedelshygien. 38Se bl.a. , ; Information till livsmedels- företagare, drycker – tillverkning och märkning. 39Nu gällande förordning är och rådets förordning (EG) nr 258/97 av om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser. Denna förordning slutar dock att gälla och ersätts med och rådets förordning (EU) 2015/2283 av om nya livsmedel och om ändring av och rådets förordning (EU) nr 1169/2011 och upphävande av Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 och kommissionens förordning (EG) nr 1852/2001. Den nya förordningen börjar tillämpas och bygger på samma principer som den nuvarande, men förtydliganden har gjorts och olika administrativa förfaranden har ändrats. Alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker nya livsmedel är oljor som är framställda ur mikroalger, chiafrön och insekter. Produktionsmetoder som användning av UV-behand- ling för att öka D-vitaminhalten i livsmedel och så kallad nano- teknologi måste också granskas och godkännas innan de används.40 Bedömning: Det är vare sig lämpligt eller möjligt att på ett bra sätt reglera alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker inom ramen för livsmedelslagstiftningen. Vad avser s.k. nya livsmedel förefaller det vara så att beroende på vilken produktionsmetod som används för framställningen av t.ex. alkoholhaltigt pulver kan den behöva godkännas. Det är dock oklart vad som skulle komma gälla i fråga om detta och det fram- står inte som en framkomlig väg för att på ett bra sätt reglera eller hindra en introduktion av alkoholhaltiga produkter som kan inne- bära särskilda hälsorisker på den svenska marknaden. Syftet med livsmedelsregleringen är att livsmedel ska vara säkra, hanteras hygieniskt och uppfylla alla relevanta krav i livsmedelslag- stiftningen. Livsmedelslagstiftningen syftar inte i sig till att reglera produkter som kan innebära särskilda hälsorisker, som t.ex. alko- holhaltigt pulver. Att åstadkomma en förbudslagstiftning gentemot alkoholhaltigt pulver och liknande preparat, när alkohol är en god- känd vara och inte en sådan substans som förbudsmöjligheten är avsedd att träffa, förefaller vare sig möjligt eller lämpligt. 6.7Reglering inom ramen för alkoholhaltiga preparat? 6.7.1Ryms alkoholhaltigt pulver m.m. inom ramen för definitionen av alkoholhaltigt preparat? Det är, som konstaterats i kapitel 4, osäkert om alkoholhaltigt pul- ver omfattas av definitionen av alkoholhaltigt preparat i nuvarande 1 kap. 10 § alkohollagen (2010:1622) beroende på formuleringen 40 /livsmedel-och-innehall/nya-livsmedel Alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker ”vara som färdigställts för slutlig användning”. Alkoholhaltigt pul- ver ska normalt tillsättas vätska innan förtäring, för att det ska bli en alkoholhaltig dryck, vilket görs i konsumentledet. Även om det inte går att fastställa med säkerhet, finns det därmed vissa skäl som talar för att pulvret inte är färdigställt för slutlig användning. Alko- holhaltiga tabletter som är avsedda att förtäras genom att intas direkt av konsumenten skulle kanske vara att anse som färdigställda för slutlig användning. Om alkoholhaltigt pulver dyker upp på den svenska marknaden är det troligt att denna osäkerhet kommer att leda till stora tillämpningssvårigheter; hur man ska bedöma alko- holhaltigt pulver, vilka regler som gäller osv. och man riskerar i värsta fall att produkten får säljas helt fritt. Slutsatsen blir att om utredningen underlåter att föreslå någon ytterligare ändring i bestämmelsen i 1 kap. 10 § alkohollagen är det oklart vad som skulle komma att gälla i fråga om alkoholhaltigt pulver och liknande produkter. 6.7.2Färdigställd för slutlig användning Förslag: Orden ”som färdigställts för slutlig användning” ska utgå ur definitionen av alkoholhaltigt preparat i 1 kap. 10 § alkohol- lagen. Bedömning: Utredningen bedömer att det är både möjligt och lämpligt att ovan nämnda fras tas bort ur bestämmelsen. Görs detta kommer alkoholhaltigt pulver, tabletter och andra lik- nande produkter att ingå i begreppet alkoholhaltigt preparat en- ligt nuvarande definition. Produkterna bedöms även ingå i den av utredningen föreslagna nya definitionen av alkoholhaltigt preparat i 1 kap. 10 § andra stycket alkohollagen. Frasen ”som färdigställts för slutlig användning” tillkom då den nu- varande alkohollagen infördes. Under remissrundan41 fick skrivningen kritik från dåvarande till- synsmyndigheten för alkoholhaltiga preparat, . 41 Avseende Ds 2009:32 som behandlade bl.a. regleringen av alkoholhaltiga preparat. Alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker Verket uttalade bl.a. att man ansåg att definitionen av alkoholhal- tiga preparat fått en olycklig utformning. Jämfört med den defini- tion som fanns i lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. hade ett tillägg gjorts med ”färdigställd för slutlig använd- ning”. Syftet verkade vara att tydliggöra gränsdragningen mellan alkoholhaltigt preparat och teknisk sprit. Varor som är färdigställda för slutlig användning innebär en mindre missbruksrisk och behö- ver inte omfattas av de strängare reglerna som avser teknisk sprit. Tillägget innebar dock att vissa varor som innan lagens ikraftträ- dande inrymdes i definitionen för alkoholhaltigt preparat därefter inte omfattades av definitionen. Exempel på sådana produkter var baser för tillverkning av spolarvätskor, lösningsmedel som ska an- vändas för tillverkning av andra produkter och aromer som säljs i stora förpackningar. menade sammanfattnings- vis att den nya definitionen innebar att varor som tidigare klassats som alkoholhaltiga preparat, och som innebar en större missbruks- risk än de alkoholhaltiga preparat som var färdigställda för slutlig användning, skulle komma att behandlas mildare än sådana mindre missbruksvänliga alkoholhaltiga preparat som är färdigställda för slutlig användning. För att komma till rätta med detta problem föreslog att orden ”som färdigställts för slutlig användning” skulle strykas ur definitionen av alkoholhaltigt preparat.42 Regeringen uttalade i propositionen till den nuvarande alkohol- lagen att avgränsningen mellan framför allt teknisk sprit och alkohol- haltiga preparat skulle komma att vara av central betydelse även i fortsättningen. Detta särskilt med beaktande av att handeln med alkoholhaltiga preparat skulle vara i princip fri, utan några krav på särskilda tillstånd eller godkännanden, under förutsättning att pro- dukten var denaturerad enligt meddelade föreskrifter. För handeln med teknisk sprit däremot skulle olika restriktioner gälla för att rätt till försäljning och inköp skulle föreligga.43 Som nämnts i kapitel 4 uttalas i propositionen även att man ”till förtydligande” föreslog att det i definitionen av alkoholhaltigt preparat skulle anges att varan ska vara färdigställd för slutlig användning. I detta uttryck ligger bl.a. att produkten ska vara avsedd att användas direkt, alltså utan vidare bearbetning eller förädling, för visst, åsyftat slutligt ändamål. 42Läkemedelsverkets remissvar angående Ds 2009:32, , dnr 56:2009/508043. 2009/10:125 s. 68. Alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker Ett alkoholhaltigt preparat finns i allmänhet att tillgå i detaljhandeln och dess användning riktar sig till konsumenter till skillnad från teknisk sprit som inte har någon enskild användare.44 Nuvarande tillsynsmyndigheten anser att begreppet ”färdigställd för slutlig användning” inte underlättat gränsdragningen mellan teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. Produkter som inte hänförs till KN-nummer 2207 eller 2208 kan inte definieras som teknisk sprit och omfattas därmed inte av sträng- are krav i alkohollagen än de som gäller för alkoholhaltigt preparat. Exempel på sådana produkter är essenser och tekniska produkter som säljs industriellt i stora förpackningar för vidare användning vid framställning av andra varor. Beroende på om en essens eller teknisk produkt (t.ex. ett lösningsmedel) är färdigställd för slutlig användning kan dessa vara alkoholhaltiga preparat. I annat fall faller de utanför alkohollagens definitioner. Det har alltså inte här någon betydelse för gränsdragningen att se till förpackningens storlek, ut- seende, etiketter och bruksanvisning såsom det framförs i proposi- tionen.45 Förpackningsstorlek etc. kan i andra fall vara en del i bedömningen huruvida en viss produkt är färdigställd för slutlig användning eller inte. anser att detta visar att det inte alltid är tydligt vad som avses med ”färdigställd för slutlig användning”. slutsats är att frasen ”som färdigställts för slutlig användning” bör kunna tas bort ur bestäm- melsen i 1 kap. 10 § alkohollagen. Mot bakgrund av att det inte förefaller finnas några egentliga skäl för att behålla skrivningen ”som färdigställts för slutlig användning”, snarare tvärtom, och då ett borttagande innebär den fördelen att alkoholhaltiga produkter som alkoholhaltigt pulver och även andra produkter som är oreglerade, därefter (med säkerhet) kan regleras inom ramen för alkoholhaltiga preparat menar utredningen att den nämnda skrivningen bör utgå ur 1 kap. 10 § alkohollagen. När alkoholhalten på alkoholhaltigt pulver fastställs bör det en- ligt utredningens mening vara halten i pulvret som är avgörande, inte vad det blir för alkoholhalt vid framställande av dryck efter det att konsumenten genom köp fått tillgång till pulvret. Alkoholhal- tigt pulver och liknande produkter har (som konstaterats ovan i Alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker detta kapitel) normalt en hög alkoholhalt och kan antas användas som berusningsmedel; de inryms därmed i definitionen i 1 kap. 10 § andra stycket alkohollagen. 6.8Är ytterligare begränsningar av handeln möjliga? Utredningen bedömer alltså att det regleringsalternativ som fram- står som lämpligast när olika alternativ har granskats är att alkohol- haltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker (grupp 4 enligt indelningen i avsnitt 4.7) inordnas inom ramen för de prepa- rat som omfattas av den nya definitionen i 1 kap. 10 § andra stycket alkohollagen (grupp 2 enligt indelningen i avsnitt 4.7). I kapitel 5 har utredningen beskrivit de överväganden som gjorts i fråga om olika alternativ för reglering av handel och servering avseende alko- holhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berus- ningsmedel. Utredningen har bedömt det som lämpligast att dessa preparat regleras på motsvarande sätt som alkoholdrycker vad avser handel och servering. Detta innebär alltså i praktiken bl.a. att för- säljning till konsument endast får ske genom Systembolaget eller via en aktör som har serveringstillstånd. Frågan är nu om det finns något lämpligt sätt att, utöver denna reglering, begränsa tillgängligheten på den svenska marknaden av främst de typer av alkoholhaltiga preparat som kan innebära sär- skilda hälsorisker, men vid behov även andra alkoholhaltiga prepa- rat avsedda för förtäring? 6.8.1Möjligheter inom ramen för befintligt system Förslag: I 6 kap. 10 § 4 p. alkohollagen ska ”och” bytas ut mot ”eller” för att tydliggöra att det är tillräckligt att det är antingen liv eller hälsa som behöver skyddas för att punkten ska bli aktuell. Bedömning: Utredningen bedömer att det inom ramen för befogenhet att meddela föreskrifter som behövs till skydd för liv eller hälsa enligt 6 kap. 10 § 4 p. alkohollagen samt 4 § 6 p. i alkoholförordningen är möjligt att föreskriva om förbud mot försäljning av alkoholhaltiga preparat vid synnerliga skäl. Alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker 3 kap. 10 § alkohollagen I 3 kap. 10 § alkohollagen föreskrivs om möjligheter för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att förbjuda eller inskränka försäljning av alkoholdrycker om det finns synnerliga skäl för det. Enligt utredningens förslag ska denna bestämmelse avse även alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel (se bl.a. avsnitt 5.8). Av förarbetena framkommer att bestämmelsen (som fanns redan i den gamla lagen om handel med drycker) tar sikte på extra- ordinära förhållanden. Den avser dels krig och krigsfara etc., dels större lokala arrangemang som marknader, motortävlingar och midsommarfiranden. Paragrafen är en undantagsbestämmelse och bör därför tillämpas med stor återhållsamhet.46 Denna bestämmelse innebär därmed inte någon generell möjlighet att förbjuda alkohol- haltiga preparat som t.ex. alkoholhaltigt pulver. Förbud genom föreskrifter? Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt 6 kap. 10 § 4 p. alkohollagen meddela föreskrifter om handel i övrigt med teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat till skydd för liv och hälsa. I 4 § 6 p. alkoholförordningen (2010:1636) ges Folk- hälsomyndigheten bemyndigande att meddela sådana föreskrifter och kan på så sätt bl.a. införa vissa begränsningar i försäljnings- rätten avseende alkoholhaltiga preparat. reglerar genom föreskrifter alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring i form av vinbaserade produkter för matlagning, essenser, kosttillskott och tinkturer. Det som regleras är bl.a. etanolhalt och förpackningsstorlek.47 I propositionen till nuvarande alkohollagen uttalade regeringen bland annat följande: 46 Se författningskommentaren till 3 kap. 10 § alkohollagen (1994:1738), prop. 1994/95:89 s. 91. 2009/10:125 framkommer att 3 kap. 10 § dagens alkohollag motsvarar 3 kap. 10 § lag, jfr s. 158. 47 Se FoHMFS 2014:10. Alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker Alkoholhaltiga preparat kan dock innehålla även andra ämnen än de- natureringsämnen som ensamma eller tillsammans med andra ämnen gör att varan får en sådan sammansättning att den medför allvarlig fara för liv eller hälsa. Vidare kan tänkas att alkoholhalten hos en vara, där risk finns för förtäring, är så hög att halten i sig medför allvarlig fara för liv eller hälsa. Mot bakgrund härav bör därför ges möjlighet för regeringen eller, den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om försäljning av alkoholhaltiga preparat om det behövs för att skydda liv och hälsa. Föreskrifterna bör även kunna innefatta förbud mot försäljning vid synnerliga skäl.48 Utredningen menar att dessa förarbetsuttalanden måste anses inne- bära att det är möjligt att genom föreskrifter utarbeta förbud i fråga om försäljning, i vart fall för de alkoholhaltiga produkter (preparat) som kan innebära särskilda hälsorisker. Utrycket att det behövs för att skydda ”liv och hälsa” bör i linje med detta ändras så att det i stället står ”liv eller hälsa”. Detta för att förtydliga att det är till- räckligt att det föreligger risker för hälsan, det behöver inte vara fråga om livsfara. (Se vidare i författningskommentaren till denna bestämmelse.) Vad innebär det i praktiken att föreskrifterna kan innehålla förbud? Utredningen menar att det bör vara möjligt för Folkhälsomyndig- heten att på ett proaktivt sätt utforma föreskrifter enligt 6 kap. 10 § 4 p. som även innehåller förbud. De risker som har visat sig i fråga om vissa typer av produkter, vilka gör att det kan finnas anledning att meddela föreskrifter, måste inte ha materialiserats i utan det är tillräckligt att de har förekommit i något annat land. Exem- pel på företeelser som utredningen menar att det kan finnas anled- ning att meddela föreskrifter om förbud avseende är t.ex. alkohol- haltiga preparat som inhaleras, injiceras eller sprayas eller produkter som riskerar att orsaka förgiftning. Det kan även vara fråga om att det utkristalliseras ett mönster beträffande vissa produkter; att man tar med sig eller döljer dem på platser där det inte är tillåtet och på så sätt undviker kontroll på ett sätt som är svårare att uppnå med alkoholdrycker. Det handlar sammantaget om att fånga upp fram- tida företeelser som bedöms farliga för liv eller hälsa. 2009/10:125 s. 133. Alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker redningen menar att det i vissa fall finns skäl för och ska finnas en möjlighet för att meddela förbud genom föreskrifter är det en åtgärd som ska vidtas vid ”synnerliga skäl”; den ska innebära allvarlig fara för liv eller hälsa. Vad kan en näringsidkare vars produkter träffas av ett förbud göra? Normalt går det inte att angripa själva föreskriften eftersom det är fråga om normgivning. Det finns dock en straffbestämmelse i 11 kap. 8 § andra stycket 3 p. alkohollagen där det stadgas att den som upp- såtligen hanterar teknisk sprit eller alkoholhaltiga preparat i strid med föreskrifter meddelade med stöd av 6 kap. 10 § 4 p. döms till böter. Detta innebär att om någon överträder föreskrifter som med- delats av med stöd av nämnda bestämmelse kan en åklagare föra talan i domstol mot denna person inom ramen för ett brottmål. Det kan på detta sätt ske en indirekt prövning inom ramen för den processen. Enligt befogenheten i 4 § 6 p. alkoholförordningen är det även möjligt för att t.ex. föreskriva viss etanol- halt eller viss förpackningsstorlek för alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel. Detta är, som nämnts ovan, något man har gjort i fråga om t.ex. vissa essenser. Det kan konstateras att för det fall att utnyttjar sin föreskrivningsrätt, kan detta resultera i att vissa alko- holhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berus- ningsmedel regleras strängare än alkoholdrycker. Utredningen menar att det kan finnas behov av detta, framför allt i förhållande till de alkoholhaltiga preparat som kan innebära särskilda hälso- risker bl.a. då ett problem förknippat med denna typ av produkter är att det inte går att veta hur de kommer att förtäras. Alkoholhaltiga produkter som kan innebära särskilda hälsorisker 6.8.2Blir regleringen tillräcklig? Den reglering avseende handel och servering som föreslås i kapi- tel 5 innebär att i den mån de produkter som har behandlats i detta kapitel kommer att införas på den svenska marknaden kommer de endast att kunna säljas till konsument genom Systembolaget eller via aktörer som har serveringstillstånd. Detta innebär att det tilläm- pas åldersgränser, begränsade öppettider m.m. Även partihandeln kommer att regleras genom de förslag som läggs, vilket begränsar risken för att preparaten hamnar illegalt på marknaden.