sou · H5B392 · 2017-11-28 00:00:00 — 43nck.uu.se/kunskapsbanken/amnesguider/mans-vald-mot-kvinnor-ett-globalt-perspektiv /istanbulkonventionen/ (hämtad 20170912). 44www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//NONSGML+REPORT +A8- 2017-0266+0+DOC+PDF+V0//EN (hämtad ). Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter antog PACE, Parliamentary Assembly of , , en resolution om mänskliga rättigheter och personer med intersexvariation45. Resolu- tionen uppmanar medlemsstaterna att förbjuda ”medicinskt onödiga, normaliserande kirurgiska ingrepp” och andra behandlingar som ut- förs på små barn och unga utan deras tydliga samtycke. I rapporten som resolutionen bygger på, konstateras bland annat att barns kropps- liga integritet och självbestämmande måste skyddas genom att utveck- la vården, tillsammans med organisationer som arbetar för personer med intersexvariation. Resolutionen uppmanar dessutom staterna att göra registrering av kön valfritt för alla, och att erbjuda flera olika alternativ till registrerat juridiskt kön. antog PACE en resolution som beskriver situationen för transpersoner i och ger rekommendationer till Europa- rådets medlemsstater46. I resolutionen uttrycks oro över de kränkningar av grundläggan- de rättigheter, som rätten till privatliv och till fysisk integritet, som förekommer i staters krav på personer som ansöker om att ändra juridiskt kön. Särskilt noteras förekommande krav på sterilisering, skilsmässa, vissa medicinska behandlingar, diagnoser eller en särskild period då den person som ansöker måste visa att den har ”levt i” det kön som personen önskar ändra sitt juridiska kön till, något som ibland kallas för ett ”real life test”. Den problematiska administrativa bördan för personer som bytt juridiskt kön noteras också. Som en positiv kontrast nämns bland annat stater som baserar sin lagstiftning på självdefinition och rätten att få sin könsidentitet juridiskt erkänd. Vad gäller åtgärder mot diskriminering uppmanas staterna att explicit förbjuda diskriminering på grund av könsidentitet och inklu- dera situationen för transpersoner i mandatet till nationella mänsk- liga rättigheter-institutioner, implementera internationella standarder för mänskliga rättigheter, inklusive domar från , 45Resolution (2017) Promoting the human rights of and elimination discrimination against intersex people. 46Resolution (2015) Discrimination against transgender people in Europe. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter samla in och analysera information om situationen för transperso- ners mänskliga rättigheter, inklusive diskrimineringsfall och före- komsten av hatbrott, introducera hatbrottslagstiftning som inklu- derar transpersoner och utbilda aktörer inom rättsväsendet, erbjuda effektivt skydd mot diskriminering på grund av könsidentitet till exempel på arbetsmarknaden och vid tillgång till boende och sjuk- vård, involvera och konsultera transpersoner och organisationer som representerar dem när lagstiftning och andra åtgärder som berör dem ska införas och implementeras. Medlemsstaterna uppmanas också att utveckla snabba, transpa- renta och tillgängliga tillvägagångssätt, baserat på självdefinition, för byte av juridiskt kön. Att ändra juridiskt kön ska också göras till- gängligt för alla personer som önskar sig detta, oavsett till exempel ålder, medicinsk diagnos och personlig ekonomisk situation. Det ska också vara möjligt att på samma tillgängliga sätt genomföra änd- ringarna på alla relevanta dokument, som till exempel id-kort, pass och betyg. Staterna uppmanades också att förbjuda steriliseringar och andra tvingande medicinska behandlingar, liksom psykiatriska diagnoser, som krav för att kunna ändra juridiskt kön. Regler som hindrar rätten för transpersoner att fortsätta vara gifta, eller som leder till att personer som är gifta med transpersoner eller deras barn förlorar rättigheter, ska också tas bort. Andra rekommendationer till medlemsstaterna är att överväga att införa ett tredje alternativ för juridiskt kön för de som önskar, och att göra könsbekräftande behandlingar, inklusive hormonbe- handlingar, kirurgi och psykologiskt stöd, tillgängliga och finansiera- de av det offentliga. Staterna uppmanas också att explicit inkludera transpersoner i forskning om suicidprevention och åtgärder på detta område, liksom att utforska alternativa modeller för könsbekräftan- de vård, baserad på informerat samtycke. Nationella klassifikations- manualer för sjukdomar bör justeras, och staterna medverka till förändring av internationella manualer, för att säkerställa att trans- personer inte klassificeras som psykiskt sjuka, och garanteras tillgång till vård fri från stigmatisering. Staterna rekommenderas också att arbeta med informationssprid- ning om transpersoners mänskliga rättigheter och om diskriminering mot transpersoner, genom informationskampanjer och genom ut- bildning av till exempel lärare, poliser, psykologer, psykiatriker och Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter Särskilt fokus bör ligga på kravet på respekt för privat- livet. 2013 antogs en annan resolution från parlamenta- riska församling, om tvångssteriliseringar47. Resolutionen innehöll tydliga ställningstaganden om att tvångssteriliseringar innebär grava kränkningar av mänskliga rättigheter och inte kan accepteras bland medlemsstater. I resolutionen konstateras bland annat att definitionen av ”tvång” (engelskans ”coerced”) är under utveckling inom internationell mänsk- liga rättigheter-lagstiftning, men att den utgår från situationer där informerat samtycke saknats. Även om en person har skrivit på ett dokument om samtycke kan det anses ha förelegat en tvångssitua- tion om personen har blivit felinformerad eller manipulerad eller ut- satts för ekonomiska eller andra påtryckningar. anses till och med tvång ha förelegat om situationen där beslutet om sterilisering fattades präglades av till exempel en maktobalans, som mellan en läkare och en patient. Resolutionstexten konstaterar vidare att det är nödvändigt att, för att motverka framtida liknande övergrepp, arbeta förebyggande med att förändra attityder och fördomar mot människor som fram- står som annorlunda. Inom sjukvården finns behov av att arbeta mot ”paternalistiska attityder” som möjliggör övergrepp. Den parlamentariska församlingen anser vidare att offer för tvångs- steriliseringar ska ges upprättelse genom officiella ursäkter och åt- minstone symbolisk kompensation. Församlingen uppmanar med- lemsstaterna att förändra sina lagar och policys så att ingen form av tvångssterilisering längre kan förekomma; säkerställa upprättelse för offren; be om ursäkt offentligt; och arbeta för att säkerställa att sjuk- vården erbjuder evidensbaserad vård baserad på informerat samtycke. , antogs ytterligare en resolution av , om barns rätt till fysisk integritet48. I resolutionen berörs kvinnlig könsstympning, omskärelse av pojkar av religiösa skäl, tidiga medicinska ingrepp på barn med intersex- variationer och ofrivilliga tatueringar, piercings och plastikkirurgiska ingrepp på barn. Församlingen rekommenderar medlemsstaterna att 47Resolution (2013) Putting an end to coerced sterilisations and castrations. 48Resolution (2013), Children’s right to physical integrity. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter arbeta för förbättrad medvetenhet kring riskerna dessa företeelser kan ha för barns hälsa och att utöka det rättsliga skyddet för barn. Staterna uppmanas bland annat att undersöka förekomsten av de olika kategorierna av icke-medicinskt motiverade operationer och ingrepp och besluta om vad som borde göras utifrån ett tydligt barnrättsperspektiv; initiera medvetandehöjande åtgärder och utbild- ning om alternativ till vissa av ingreppen inom bland annat sjuk- vården; ta initiativ till forskning för att öka kunskapen om situation- en för personer med intersexvariationer, säkerställa att ingen utsätts för onödiga medicinska eller kirurgiska behandlingar som är kos- metiska snarare än nödvändiga för hälsan eller barndomen, garantera kroppslig integritet, autonomi och självbe- stämmande för berörda personer och erbjuda familjer med barn med intersexvariation nödvändigt stöd. Staterna uppmanas också att öka medvetenheten om att säkerställa att barn själva, när det är möjligt, är delaktiga i beslut som rör deras fysiska integritet och att anta lagstiftning som säkerställer att vissa operationer och praktiker inte utförs innan ett barn är gammalt nog för att vara delaktigt i beslutet. 2010 antog ministerråd en rekommendation till med- lemsstaterna, gällande arbetet mot diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet49. Dokumentet är ett framförhandlat, men ej bindande dokument, som fortfarande gäller. En första åter- rapporteringsrunda genomfördes 201350 och en ny är planerad till 2018. I utredningens direktiv nämns rekommendationen särskilt. Rekommendationen innehåller uppmaningar till staterna att bland annat utvärdera sin lagstiftning regelbundet och samla in informa- tion för att övervaka diskrimineringen och avhjälpa den; införa ny lagstiftning och vidta andra åtgärder för att motarbeta diskriminering; samt säkerställa att de som diskriminerats känner till och har till- gång till effektiv hjälp. 49Recommendation CM/REC(2010)5 of to member states on measures to combat discrimination on grounds of sexual orientation or gender identity, an- tagen . 50Återrapporteringarna är tillgängliga på /t/dghl/standardsetting/hrpolicy/Others_issues/LGBT/Follow_up_en.asp Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter Rekommendationen innehåller specifika uppmaningar på ett antal områden. Här redogör vi för några av åtagandena som är särskilt relevanta för och transpersoners rättigheter: •Rätten till liv, säkerhet och skydd mot våld. Staterna uppmanas att vidta åtgärder för att säkerställa att hbtq-personer skyddas mot hatbrott, inklusive hetsande tal (engelskans ”hate speech”). Bland annat ska staterna se till att aktörer inom rättsväsendet har till- räcklig kunskap för att kunna identifiera hatbrott så att offer kan anmäla dem och få upprättelse och stöd. Åtgärder ska vidtas för att motarbeta hatbrott, inklusive hetsande tal i medier och på nätet. Staterna ska också samla in statistik på ett tillfredsställande sätt. •Rätten till respekt för privat- och familjeliv. Staterna rekommen- deras att regelbundet utvärdera krav, inklusive krav på fysiska för- ändringar, som ställs upp för att en person ska få ändra juridiskt kön, för att kunna avlägsna krav som är ”kränkande”. Staterna ska också vidta åtgärder för att säkerställa det fulla rättsliga erkän- nandet av en persons könskorrigering på alla livets områden, sär- skilt genom att göra det möjligt att byta namn och juridiskt kön på ett snabbt, transparent och tillgängligt sätt. Där det är lämp- ligt ska staterna också säkerställa att också icke-statliga aktörer, som till exempel utbildningsanordnare, genomför ändringarna på viktiga dokument. Staterna ska också, med hänsyn till barnets bästa, säkerställa att beslut om vårdnaden om barn inte är diskri- minerande. Staterna ska säkerställa att det finns ett effektivt skydd mot diskriminering, och att detta särskilt ska skydda transper- soners privatliv så att tidigare juridiskt kön eller namn inte måste avslöjas i till exempel anställningssituationer. Staterna ska lagstifta och vidta andra åtgärder för att säkerställa att alla barn kan ta del av utbildning utan att utsättas för våld, mobbning, social exkludering eller annan diskrimineran- de eller nedlåtande behandling på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Staterna ska lagstifta och vidta andra åtgärder för att säker- ställa att den högsta uppnåeliga hälsostandarden kan åtnjutas av alla, oavsett sexuell läggning och könsidentitet. Hbtq-personers särskilda behov ska särskilt tas hänsyn till när det gäller nationella Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter åtgärder på hälsoområdet, som till exempel suicidpreventions- handlingsplaner, hälsoenkäter, medicinska läroplaner och vid ut- värderingar av hälso- och sjukvården. Transpersoner ska ha tillgång till könsbekräftande vård, inklusive expertis inom psykologi, endokrinologi och kirurgi, utan att utsättas för orimliga krav. Ingen ska utsättas för behandlingar personen inte samtyckt till. Beslut om att inskränka de offentligt finansierade delarna av den könsbekräftande vården ska vara lagliga, objektiva och propor- tionerliga. Homofobi, transfobi och diskriminering inom idrotten är oacceptabelt och ska bekämpas. Sportaktiviteter och idrottsan- läggningar ska vara tillgängliga för alla. Dialog ska föras med idrottsklubbar för att jobba med medvetandehöjande åtgärder mot diskriminering. •Rätt att söka asyl. Staterna ska särskilt säkerställa att asylsökan- de inte skickas till ett land där deras liv eller frihet hotas, eller där de riskerar att utsättas för tortyr, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. •Nationella strukturer för mänskliga rättigheter. De funktioner som finns inom staten ska ha ett tydligt mandat att arbeta mot diskriminering på grund av sexuell läggning och könsidentitet. De ska särskilt ha möjlighet att komma med rekommendationer om lagstiftning, arbeta med medvetandehöjning mot allmänheten, och undersöka individuella klagomål, samt initiera rättsfall. 3.2.5Rekommendationer från kommissionär för mänskliga rättigheter Mänskliga rättigheter och personer med intersexvariation 2015 publicerade kommissionär en skrift med fakta och ställningstaganden gällande mänskliga rättigheter för personer med intersexvariation51. Rapporten är en uppföljning av ett tidigare 51 Human rights and intersex people. Issue paper published by missioner for Human Rights, 2015 Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter mindre omfattande dokument från 201452 och innehåller beskriv- ningar av situationen för personer med intersexvariation vad gäller bland annat registrering av juridiskt kön, diskriminering och medi- cinska ingrepp och ger en vägledning utifrån ett mänskliga rättig- heter-perspektiv. Kommissionären ger också ett antal rekommen- dationer till stater, som handlar i huvudsak om två olika områden: att få stopp på ”medicinskt onödiga” behandlingar som genomförs utan samtycke; och att ge förslag på hur diskrimineringsskyddet för personer med intersexvariation kan stärkas. Kommissionären ger åtta olika rekommendationer (våra översättningar): 1.Medlemsstaterna uppmanas att inte längre genomföra onödiga ”normaliserande” behandlingar, som till exempel kirurgiska in- grepp som inte kan återställas och steriliseringar, om inte den berörda personen själv haft möjlighet att samtycka till behand- lingen. Personer med intersexvariation ska få tillgång till den köns- bekräftande vård de själva önskar från en ålder då de själva kan uttrycka sitt samtycke. 2.Personer med intersexvariation och deras familjer ska erbjudas stöd, inklusive stöd från andra i liknande situation. Personernas tillgång till sina egna medicinska journaler måste säkras. 3.Nationella och internationella medicinska klassifikationer som patologiserar variationer i könsutvecklingen borde ses över för att avlägsna hinder för personer med intersexvariation att åtnjuta sina mänskliga rättigheter, inklusive rätten till bästa möjliga hälsa. 4.Staterna rekommenderas att göra det möjligt för personer med intersexvariation att få juridiskt erkännande för den självdefini- erade könsidentiteten, att göra det enkelt att ändra juridiskt kön i officiella dokument och att göra det möjligt att inte tvingas välja mellan endast manlig eller kvinnlig könsmarkör. Staterna upp- manas också att generellt beakta proportionaliteten vad gäller krav på att ange kön i officiella dokument. 52 A boy or a girl or a person – intersex people lack recognition in Europe, Human Rights Com- ment, 2014 Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter 5.Kommissionären rekommenderar också att ”könskaraktäristik” explicit ska inkluderas i hatbrottslagstiftning och diskriminerings- lagstiftning, som en egen diskrimineringsgrund eller som tydligt inkluderat i diskrimineringsgrunden kön. 6.Nationella diskrimineringsombudsmän och liknande funktioner ska aktivt arbeta med frågor som rör situationen för personer med intersexvariation, inklusive gällande möjligheten att få upprättel- se rättsligt för tidigare kränkningar. 7.Staterna borde genomföra forskning om situationen för personer med intersexvariation, bland annat vad gäller behovet av skydd för de mänskliga rättigheterna. De berörda personerna och orga- nisationer som representerar dem borde aktivt involveras i forsk- ningen som rör dem och i utvecklandet av åtgärder som för- bättrar respekten för deras mänskliga rättigheter. 8.Stater som har utsatt personer med intersexvariation för kränk- ningar borde erkänna detta och kompensera de berörda personer- na, samt säkerställa att mänskliga rättigheter inte kränks fortsätt- ningsvis. Rapport om diskriminering av hbtq-personer 2011 publicerades resultaten av en stor studie om hbtq-personers situation i medlemsstater53. Såväl lagstiftning som den sociala situationen hade studerats på sex olika områden: Attityder och uppfattningar; rättslig standard och implementering av denna; skydd: våld och asyl; deltagande: demonstrationsfrihet, yttrandefri- het och organisationsfrihet; privatliv: erkännande av könsidentitet och familjeliv; tillgång till hälso- och sjukvård, utbildning och an- ställning. I rapporten framfördes också ett flertal rekommendationer på dessa områden, samt vad gäller forskning och datainsamling. Många av dessa rekommendationer är snarlika dem som gjordes i rapporten gällande transpersoners mänskliga rättigheter (se nedan). Här nämner vi några av de rekommendationer som är relevanta ur ett svenskt transperspektiv och som inte återfinns nedan. 53 Discrimination on grounds of sexual orientation and gender identity in Europe. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter På området rättslig standard och implementering av denna rekom- menderade kommissionären att stater undertecknar och ratificerar tilläggsprotokoll nummer 12 till , samt att effek- tiviteten och implementeringen av lagstiftning på antidiskrimine- ringsområdet ska övervakas. Inom området gällande skydd (våld och asyl) rekommenderas staterna att utbilda aktörer inom rättsväsendet om hatbrott, samt anställda inom migrationsmyndigheterna i frågor om asylsökande hbtq-personers situation. Situationen för asylsö- kande hbtq-personer i boenden för asylsökande ska också ses över. På området tillgång till hälso- och sjukvård, utbildning och an- ställning betonas bland annat vikten av att ta bort krav på att få en psykiatrisk diagnos för att få tillgång till vård, att personer som utbildar sig till ett yrke inom hälso- och sjukvård måste få kunskap om hbtq-personers behov, att könskorrigerande behandlingar borde göras tillgängliga baserat på informerat samtycke, och att särskilda satsningar borde göras för att få stopp på exkluderandet och diskri- mineringen av transpersoner på arbetsplatser. Vad gäller forskning och datainsamling betonas behovet av att systematiskt samla in fakta om diskriminering genom att bland annat inkludera hbtq-relaterade frågor i attitydundersökningar. Mänskliga rättigheter och könsidentitet 2009 publicerade kommissionären en skrift om mänskliga rättig- heter och könsidentitet54. Skriften berör, utifrån gällande lagstiftning i olika länder, frågor om könsidentitet som diskrimineringsgrund i medlemsstater, juridiskt erkännande av könsidentitet, familjepolitiska frågor, tillgång till hälso- och sjukvård, tillgång till arbetsmarknaden, transfobiskt våld och situationen för asylsökande transpersoner. Den existerande lagstiftningen är i många fall djupt problematisk utifrån ett mänskliga rättigheter-perspektiv, enligt kom- missionären. Bland annat nämns förekomsten av tvångssteriliseringar, tvång på medicinska diagnoser för att få ändra juridiskt kön, tvångsskils- mässa och olika hinder vad gäller rätten att uppnå bästa möjliga hälsa, som till exempel stigmatiserande diagnoser, brist på tillgång till offent- 54 Human Rights and Gender Identity. CommDH/IssuePaper(2009)2. Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter ligt finansierad vård eller krav på att till exempel framträda på ett stereotypt sätt för att uppfylla krav för att få tillgång till vård. Diskriminering och kränkande bemötande på arbetsmarknaden var ett annat problem, liksom utsatthet för våld och hatbrott. Särskilt nämndes också situationen för asylsökande transpersoner och bristen på lagstiftning där de explicit nämns så som tillhörande särskilda grup- per i behov av skydd, samt tillgång till tryggade boenden. Problem vid resor och förflyttningar generellt togs också upp. Kommissionären pekade på att transpersoners åtnjutande av mänskliga rättigheter länge hade ignorerats och kränkts och att när det fanns lagstiftning på plats inkluderade denna oftast bara trans- sexuella personer, medan övriga i gruppen lämnades utanför. Det var anledningen till framtagandet av skriften. Kommissionären konsta- terade också att det fanns en stor brist på kunskap och att en stor jämförande studie därför hade lanserats (se ovan). I skriften lämnades 12 rekommendationer till med- lemsstater: 1.Implementera internationell mänskliga rättigheter-standard utan någon form av skillnad i tillämpning mellan människor och intro- ducera diskrimineringsgrunden könsidentitet. Använd Yogyakarta- principerna som guide för implementeringen; 2.Introducera hatbrottslagstiftning som uttryckligen inkluderar skydd för transpersoner; 3.Skapa snabba och transparanta processer för att ändra namn och juridiskt kön i pass, id-kort, intyg från utbildningar, och andra liknande dokument; 4.Förbjud lagkrav på sterilisering och annan obligatorisk medicinsk behandling för att erkänna en persons könsidentitet juridiskt; 5.Gör könsbekräftande behandlingar, som till exempel hormonbe- handlingar, kirurgi och psykologiskt stöd, tillgängliga och be- kostade av det offentliga; 6.Ta bort alla begränsningar vad gäller rätten för transpersoner att fortsätta vara gifta efter ändrat juridiskt kön; 7.Förbered och implementera policies som bekämpar diskriminer- ing och exkludering av transpersoner på arbetsmarknaden, inom utbildning och i hälso- och sjukvården; Med utgångspunkt i mänskliga rättigheter 8.Involvera och konsultera transpersoner och deras organisationer när policies och lagar som berör dem tas fram; 9.Utbilda om transpersoners mänskliga rättigheter och diskrimi- nering baserad på könsidentitet, till exempel genom kampanjer; 10.Ordna med utbildning till aktörer inom hälso- och sjukvården, till exempel psykologer, psykiatriker och allmänläkare, om trans- personers behov och rättigheter och kravet på att respektera transpersoners värdighet; 11.Inkludera frågor om transpersoners mänskliga rättigheter i det arbete som utförs av aktörer som arbetar för likabehandling och mänskliga rättigheter; 12.Utveckla forskningsprojekt för att samla in och analysera data om situationen för transpersoners mänskliga rättigheter, inklusive erfarenhet av diskriminering och intolerans. 3.3EU:s lagstiftning och arbete för lika rättigheter för transpersoner och personer med intersexvariation I Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna55 finns inte könsidentitet eller könsuttryck explicit inkluderat, men i artikel 21 som förbjuder diskriminering finns en öppen lista, som bland annat nämner kön och sexuell läggning. Transpersoner som planerar att ändra juridiskt kön och genomgå könsbekräftande be- handling, eller har gjort det, skyddas av EU:s lagstiftning mot köns- diskriminering, på de områden där EU har mandat att lagstifta56. Diskrimineringsgrunderna könsidentitet och könsuttryck har inkluderats uttryckligen i några EU-direktiv på ett par specifika områden (se nedan). På de flesta områden som direkt berör transpersoners rättigheter och levnadsvillkor finns däremot inte, åtminstone inte än så länge, någon lagstiftning på EU-nivå som in- 552000/C 364/01.