sou · H5B377 · 2017-10-17 00:00:00 — I propositionen till kommunalförbundslag diskuteras nämligen (med hänvisning till kommunalförbundskommitténs förslag) behovet av en reglering av möjligheten till interkommunala avtal.7 Föredragande departements- chef ansåg bl.a. att kommunerna i största möjliga utsträckning borde 5Se bl.a. Nergelius, , Samarbete vs storkommuner – vad kan småkommuner vinna på vidgat samarbete?, , 2013, och , , samverkan och statlig nätverksstyrning, , 2006. 6Se t.ex. , , Organisation och styrning på den lokala samhällsnivån – en forsknings- översikt om förändringar och utvecklingstendenser, Underlag till Utredningen om en kommunallag för framtiden, 2013, och Hettne, , samverkan i EU-rättslig belysning, rätts- utlåtande till av den kommunala demokratins funktionssätt, 2012. Maj:ts proposition (1957:150) till med förslag till lag om kommunalför- bund, m.m.; Given av , särskilt s. 32–35 och 46–58. Bakgrund och tidigare överväganden lämnas frihet att själva skapa de verksamhetsformer de anser lämpliga.8 Vidare uttalade departementschefen att en reglering i lag av den inter- kommunala avtalsrätten vore av ringa värde. Detta främst då de för- valtningsuppgifter som är föremål för samverkan genom avtal är så skiftande att avtalsreglerna nödvändigtvis måste få mycket allmänt innehåll och dessutom lätt kunna bli hindrande för en naturlig utveck- ling på området.9 : utvidgade möjligheter till avtalssamverkan i speciallag infördes flera uttryckliga möjligheter till avtalssam- verkan i olika speciallagar.10 Såvitt utredningen kan utläsa av för- arbetena till dessa lagar har emellertid inte någon generell rätt till sådan avtalssamverkan övervägts i dessa lagstiftningsärenden. Tvärtom fram- går det tydligt i bl.a. propositionen till ny kommunalförbundslag att regeringen () velat prioritera de offentligrättsliga samverkans- formerna framför de privaträttsliga alternativen.11 Detta var i linje med uttalanden i den utredning som föregick lagförslaget.12 Däremot har införandet av de olika möjligheterna i speciallagstiftning föregåtts av överväganden som principiellt liknar de som senare gjorts i samman- hang där en sådan generell möjlighet har övervägts.13 Från cirka har utvidgade möjligheter i olika speciallagar även utretts och analyserats parallellt med överväganden kring en ge- nerell möjlighet till avtalssamverkan.14 Efter införandet av lagen om kommunalförbund tycks alltså frågan om en generell regel om kommunala samverkansavtal inte närmare ha analyserats inom utredningsväsendet förrän . 10För en överblick över dessa möjligheter, se t.ex. prop. 1996/97 s. 28. 1984/85:216 om ny kommunalförbundslag s. 16 f. 12Ds C 1985:4 s. 30 och 32. 13Se t.ex. SOU 1992:128. 14Något som för övrigt är fallet även , se t.ex. Utredningen om bättre möjligheter till fjärr- undervisning och undervisning på entreprenads slutbetänkande SOU 2017:44 Entreprenad, fjärrundervisning och distansundervisning, särskilt s. 295–297. Bakgrund och tidigare överväganden Överväganden kring en generell rätt till avtalssamverkan Från cirka har frågan om generell rätt till avtals- samverkan övervägts vid en rad tillfällen inom utredningsväsendet. Åtminstone ett tiotal utredningar har över- vägt behovet av en generell rätt till avtalssamverkan, eller gjort uttalanden av betydelse för införandet av en sådan möjlighet. Såsom utredningen konstaterar i avsnitt 3.1 används i dessa samman- hang olika uttryck för att beteckna vad denna utredning benämner som avtalssamverkan. skulle enligt sina direktiv bl.a. belysa för- och nackdelar med en allmän möjlighet för kommuner att försälja kom- munala tjänster till andra kommuner. disku- terade i ett delbetänkande möjligheten till interkommunal entreprenad, och konstaterade att det var relativt vanligt att kommu- ner genom överenskommelser hjälper varandra trots att några sär- skilda bestämmelser om detta inte fanns.16 I betänkandet konstaterade kommittén bl.a. att lokaliseringsprincipen har fått allt mindre bety- delse med anledning av att det redan godtagits att kommuner bedriver uppdragsverksamhet i andra kommuner när det finns s.k. anknyt- ningskompetens.17 Kommittén ansåg det angeläget att kommuner och landsting har förutsättningar att åta sig uppdrag för andra kom- muner och landsting, och att lokaliseringsprincipen därför borde modifieras.18 Det handlade dock främst om att tillåta kommuner att ställa upp som anbudsgivare i upphandlingar i andra kommuner, och kommittén synes inte har övervägt införandet av en generell rätt till avtalssamverkan. 15C 1989:03; dir. 1989:12 och dir. 1991:41. 16SOU 1991:104 s. 123. 17SOU 1991:104 s. 232 f. 18SOU 1991:104 s. 234. Bakgrund och tidigare överväganden lade i enlighet med sina direktiv fram ett förslag till försöksverksamhet som innebar att kommuner och landsting (efter godkännande av regeringen) skulle få rätt att sälja tjänster till varandra. Kommittén anförde bl.a. att tanken är att kommuner, landsting och kommunala företag ska kunna gå ut på marknaden med sådana tjänster för vilka de har speciella kunskaper eller då det är motiverat av effektivitetsskäl.20 Vidare såg kommittén att kommuner och landsting i försöksverksamheten endast ska få er- bjuda sina tjänster till sådana kommuner som följer upphandlingslag- stiftningen.21 Å andra sidan innebar förslaget att uppdragsverksam- het skulle kunna utföras åt köpare både inom den offentliga och den privata sektorn.22 Resultatet blev bl.a. en försöksverksamhet på kollektivtrafikens område.23 Denna lag motiverades främst av behovet av ökad konkurrens inom det aktuella området. Försöksverksam- heten innebar en rätt för kommunala aktiebolag att bedriva upp- dragsverksamhet inom kollektivtrafiken för annan kommun eller i ett annat landsting. I förslaget uppställdes flera villkor i syfte att ge de kommunala och privata aktörerna lika konkurrensvillkor, näm- ligen att sådan uppdragsverksamheten ska bedrivas på affärsmässiga grunder, kostnadskalkyleras och särredovisas. Förslaget innebar en utvidgning av den kommunala kompetensen inom området. Härnäst diskuterades behovet av en generell regel om avtalssamverkan i en promemoria författad av en arbetsgrupp på Regeringskansliet.24 Arbetsgruppen hade i uppdrag att analysera behovet av att ge kommu- ner och landsting dels vidgade möjligheter att bedriva uppdragsverk- samhet åt varandra, dels att ge dem möjligheter att använda varandras personal för vissa myndighetsuppgifter. 19C 1992:01; dir. 1992:12 och dir. 1992:88. 20SOU 1992:128 s. 17 f. 21SOU 1992:128 s. 28. 22SOU 1992:128 s. 20. 23Lagen (1996:637) om försöksverksamhet med rätt för kommunala aktiebolag att bedriva upp- dragsverksamhet inom sådan trafik som avses i lagen (1985:449) om rätt att driva viss linje- trafik. 1995/96:167 och SOU 1998:119. Se även prop. 2000/01:84. Bakgrund och tidigare överväganden Arbetsgruppens slutsats vara att det inte fanns skäl att föreslå någon generell vidgning av den kommunala befogenheten. Däremot föreslog arbetsgruppen att kommuner och landsting skulle få bedriva kollektivtrafik utanför sina geografiska områden.25 I detta samman- hang ansåg emellertid arbetsgruppen att den nya lagen om offentlig upphandling bl.a. ställde krav på upphandling i de fall kommunen eller i egenskap av huvudman ville att deras uppgifter skulle utföras av andra, och att de kommunala trafikföretagen upp- träder som anbudsgivare vid sidan om konkurrenterna.26 Arbets- gruppen föreslog vidare att kommunerna skulle ges vidgade möjlig- heter att delegera beslutanderätt till anställda i andra kommuner.27 En möjlighet för kommuner att bedriva uppdragsverksamhet inom viss kollektivtrafik infördes också på försök.28 Vid en uppföljning av den ovan nämnda möjligheten till försöks- verksamhet på kollektivtrafikens område konstaterades att flertalet (tillfrågade) kommuner ansåg att de har behov av en vidgad kompe- tens att bedriva uppdragsverksamhet åt varandra och åt landstingen. Ett ökat samarbete med andra kommuner och med landstingen är enligt flertalet kommuner angeläget, dels för att kunna upprätthålla kompetens och kvalitet, dels för att kunna utnyttja knappa resurser effektivare.29 Utredningen konstaterade att behovet i sig av en vidgad försöksverksamhet med uppdragsverksamhet skiljer sig åt mellan olika kommuner, liksom inom vilket eller vilka verksam- hetsområden behovet finns. En kommuns behov förändras dessutom från till en annan.30 Utredningens uttalanden ska vidare ses mot bakgrund av att dess direktiv inte tog sikte på en generell regler- ing som omfattar alla verksamhetsområden, och att utredningstiden inte heller gav utrymme för att på ett tillfredsställande sätt utreda förutsättningarna för en sådan reglering.31 I det efterföljande lagstiftningsärendet ansåg regeringen att det inte fanns anledning av utvidga den ovan nämnda försöksverksam- 25Ds 1995:13 s. 51–57. 26Ds 1995:13 s. 60–61. 27Ds 1995:13 s. 75–80. 28Genom lagen (1996:637) om försöksverksamhet med rätt för kommunala aktiebolag att bedriva uppdragsverksamhet inom viss trafik enligt yrkestrafiklagen (1998:490). 1995/96:167 och bet. 1995/96:KU34. 29SOU 1998:199 s. 79 f. 30SOU 1998:199 s. 93. 31SOU 1998:199 s. 88. Bakgrund och tidigare överväganden heten på kollektivtrafikens område till att omfatta även annan kom- munal verksamhet.32 infördes möjligheten till gemensam nämnd, och reglerna om kommunalförbund förändrades.34 Den utredning som föreslagit denna regelreformering, , ansåg att samverkan i offentligrättsliga former borde prioriteras och göras smidigare och konkurrenskraftigare gentemot bolag och andra privaträttsliga alternativ.35 Den noterade dock att det fanns starka önskemål om större möjligheter till avtalsgrundad samverkan på många områden. Kommittén påpekade emellertid att den inte hade i uppdrag att utreda privaträttsliga former för kom- munal samverkan.36 Dessutom synes den då förhärskande uppfatt- ningen ha varit just att kommunala uppgifter ska fullgöras i traditio- nell offentligrättslig form.37 Vid riksdagsbehandlingen delade reger- ingens uppfattning38 att det är viktigt att kommuner och landsting har tillgång till enkla och smidiga former för samverkan med var- andra.39 tillsattes inom en arbetsgrupp med uppdrag att bl.a. föra ut kunskap om former och möjligheter som kommuner kan samverka inom och vid behov rapportera eventuella rättsliga hinder mot samverkan. I en promemoria följande år rapporterade arbetsgruppen bl.a. att samverkansavtal är en vanlig samverkansform och ofta kan vara början på en djupare samverkan. Arbetsgruppen konstaterade vidare att en 2000/01:84 s. 12. 33Fi 1995:02; dir. 1994:151 och dir. 1995:113. 1996/97:105. 35SOU 1996:137 s. 71. 36SOU 1996:137 s. 39 och 73. Se även kommitténs direktiv (dir. 1995:113). 37SOU 1996:137 s. 73. 1996/97:105 s. 34. 1996/97:KU20. Bakgrund och tidigare överväganden tänkt fördjupad samverkan ofta uteblir eftersom kommunerna inte vill samverka på den politiska nivån. Ett problem som uppstår vid samverkan genom samverkansavtal är att det som huvudregel inte går att delegera beslutanderätt till tjänstemän i annan kommun än där vederbörande är anställd. Andra problem som en del kommuner upp- lever är de regler som gäller för den kommunala befogenheten i kom- bination med lagen om offentlig upphandling.40 Arbetsgruppen fram- höll därutöver bl.a. betydelsen av att regeringen gör en översyn av de rättsliga hinder som arbetsgruppen påtalat.41 Arbetsgruppen konsta- terade emellertid också att de största hindren för samverkan upplevdes ligga på det personliga planet och i samspelet mellan människor.42 Tillväxtdelegationens övergripande uppdrag var att medverka till att långsiktigt stärka en hållbar regional utveckling inom de mest utsatta lokala arbetsmarknadsregionerna i delar av Bergslagen, och . Delegationen skulle även medverka i en process för ökad samverkan mellan de aktuella kommunerna. Tillväxtdelegationen ansåg i sitt betänkande att kommu- nal samverkan skulle underlättas om det infördes regler i kommunal- lagen som vidgar befogenheten så att en kommun inom ramen för ett samverkansavtal får tillhandahålla nyttigheter och tjänster i andra kommuner. Även en generell möjlighet att delegera beslutanderätt till anställd i en annan kommun skulle underlätta sam- verkan. Införandet av sådana regler förutsatte dock enligt delegationen en kartläggning av samtliga obligatoriska kommunala uppgiftsområ- den, något som delegationen uppmanade regeringen att göra.44 40Ds 2001:61 Samverkan mellan kommuner – för ökad attraktivitet, tillväxt och sund ekonomi, s. 66. 41Ds 2001:61 s. 71. 42Ds 2001:61 s. 67. 43N 2002:02; dir. 2002:16. 44SOU 2004:126 s. 71. Bakgrund och tidigare överväganden Nästa utredning som hade anledning att uttala sig om möjligheterna till avtalssamverkan var Kommunala kompetensutred- ningen, som enligt sina direktiv bl.a. skulle analysera behovet och konsekvenserna av en generell regel för interkommunala avtal i kom- munallagen. Utredningen konstaterade att den i och för sig såg för- delar med en sådan generell regel men konstaterade att en sådan regel skulle leda till stora principiella förändringar rörande den kommunala kompetensen. Andra invändningar var att en sådan möjlighet skulle medföra att en mer permanent överkapacitet skapas, att den skulle få konsekvenser för konkurrensen mellan kommu- nala och privata aktörer och att ställer krav på upphandling hos de köpande kommunerna eller landstingen. Den ökade mång- falden av samverkanslösningar skulle också kunna få negativa kon- sekvenser för demokratin genom att systemet riskerar att bli omöj- ligt att överskåda.46 Utredningen drog slutsatsen att det inte skulle införas någon generell regel om interkommunala avtal. I det efterföljande lagstiftningsarbetet gjorde regeringen därefter vissa uttalanden kring avtalssamverkan i propositionen till lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter.47 Genom denna lag sammanfördes, i enlighet med Kommunala kompetens- utredningens förslag, en rad lagar som utvidgade den kommunala kompetensen på en rad områden (de s.k. smålagarna). Kommunerna gavs även möjlighet att medfinansiera byggandet av statlig väg och järnväg, högskoleverksamhet samt projekt inom ramen för och program. Regeringen uttalade bl.a. att en kom- mun enligt gällande rätt inte får vidta åtgärder uteslutande i en annan kommuns intresse eller utan rimlig ersättning för sina insatser. Om det i lag har angetts att en särskild uppgift ska handhas av kom- munens eller egna organ får uppgiften inte överlåtas till en annan kommun eller landsting utan särskilt lagstöd. Regeringen uttalade vidare att, vid sidan av den allmänna kompetensen i KL, det i speciallagstiftningen på flera områden finns särskilt lagstöd för avtals- samverkan. Respektive speciallag drar i dessa fall upp gränserna för 45Fi 2006:04; dir. 2006:47. 46SOU 2007:72 s. 294 f. 2008/09:21 Kommunala kompetensfrågor m.m., särskilt s. 66 f. Bakgrund och tidigare överväganden vilka uppgifter som kan överlämnas. Dessa bestämmelser är i huvud- sak förknippade med kommunens obligatoriska verksamhet och dess- utom med sådana uppgifter där det i huvudsak inte finns någon privat marknad. Det handlar i stor utsträckning om myndighetsutövning i form av t.ex. tillsynsuppgifter. Regeringen påpekade också att be- slutsfunktioner inte kan överlåtas med stöd av dessa lagbestäm- melser. Däremot kompletteras vissa av bestämmelserna i speciallag- stiftningen med delegeringsbestämmelser som innebär att kommunen kan delegera beslutanderätt till en anställd i en annan kommun. Sam- manfattningsvis bedömde regeringen att det inte borde införas någon generell regel för interkommunala avtal. Dessa uttalanden kommen- terades inte av vid riksdagsbehandlingen.48 skulle enligt sina tilläggsdirektiv50 särskilt analy- sera och bedöma bl.a. om samverkan, också mellan kom- muner och landsting, kan vara ett effektivt och lämpligt alternativ och komplement till förändringar av struktur och uppgiftsfördelning. I sitt slutbetänkande resonerade kommittén kring kom- munal samverkan. Kommittén konstaterade att det saknades en hel- täckande bild av den samverkan som pågår i landet.51 Kommittén ut- talade vidare bl.a. följande: Många kommuner har flera olika organisationslösningar; man väljer olika samverkansparter och former för olika verksamheter. Detta får olika konsekvenser. Det påverkar statens möjligheter att styra och följa upp verksamhet och det minskar tydligheten i ansvarsfördel- ningen. Om en kommun är hänvisad till att lösa en eller flera, för kom- munen och ur medborgarperspektiv, betydelsefulla uppgifter genom interkommunal samverkan, innebär det också demokratiska komplika- tioner. När man behöver samverka med många andra kommuner och på många olika områden sker en urholkning av självstyrelsen.52 Kommittén konstaterade också att det i stort sett saknas undersök- ningar av vad det alltmer utbredda samverkansmönstret betyder för 2008/09:KU5. 49Fi 2003:02; dir. 2003:10, dir. 2003:93 och dir. 2004:9. 51SOU 2007:10 s. 271. 52SOU 2007:10 s. 272. Bakgrund och tidigare överväganden möjligheterna till insyn i en kommuns arbetssätt och organisation och det finns vissa skäl för oro. kan förlora så mycket i tydlighet att det blir oklart för invånarna vem de ska ut- kräva ansvar av. Mot denna bakgrund menar kommittén att kom- muner återkommande bör redovisa de mer formaliserade konstella- tioner i vilka kommunen samverkar, vilka ekonomiska resurser som berörs samt hur beslutsfattandet sker.53 Kommittén uttalade också att det skapar problem när en kom- mun använder alltför många olika samverkansformer och dessutom har ett stort antal samverkanspartner. Det kunde därför finnas skäl att skapa former som premierar långsiktighet och stabila samverkans- konstellationer främst bland angränsande kommuner.54 Vidare ansåg kommittén att det finns regler som i sig inte avser samverkan mellan kommuner, men som ändå anses motverka möjligheterna till en effektiv sådan. Det gäller till exempel upphandlingslagstiftningen. av den kommunala demokratins funktionssätt55 Denna parlamentariska kommitté hade i uppdrag att bl.a. utreda åt- gärder för att utveckla det kommunala beslutsfattandet och stärka den kommunala representativa demokratins funktionssätt. Vidare skulle den utreda nuvarande former för samverkan och vid behov föreslå nya samverkansformer. Regeringen angav emellertid i direktiven till kommittén att det vore värdefullt om samverkan blev mer lättöverskådlig genom att lagstiftningen uppmuntrade till färre samverkanskonstellationer. Kommittén ansåg att möjligheterna till avtals- samverkan behövde utvecklas.56 Införandet av en generell regel om avtalssamverkan skulle emellertid enligt kommittén innebära en stor förändring av den kommunala kompetensen och riskera att leda till att den kommunala verksamheten blir svår att överskåda. En sådan re- glering väcker ett antal rättsliga frågor som kan besvaras först efter 53SOU 2007:10 s. 272 f. 54SOU 2007:10 s. 272. 55Fi 2010:04; dir. 2010:53. 56SOU 2012:30 s. 301 f. Bakgrund och tidigare överväganden en ingående analys. Kommittén bedömde att frågan om en generell reglering i kommunallagen bör utredas i särskild ordning. Vid behandling av betänkandet uttalade regeringen att nackdelarna med en sådan reglering övervägde fördelarna. Vidare ansåg regeringen att en utredning av frågan om en generell avtalsrätt att delegera myndighetsutövning till anställda i andra kommuner eller landsting fick avvakta den (då) pågående kommunallagsutredningen och för- handlingarna av det EU-rättsliga upphandlingsregelverket.57 Konsti- tutionsutskottet delade regeringens bedömning.58 Uttalanden i samband med införandet av den nya kommunallagen Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare som skulle föreslå en modernisering av kommunallagen (1991:900).59 Utredaren skulle bl.a. analysera hur bestämmelserna i kommunal- lagen förhåller sig till unionsrätten. Utredningen, som tog sig namnet Kommunallagsutredningen60, konstaterade att reglerna om upphand- ling påverkar bl.a. möjligheten att samverka med andra kommuner och landsting.61 Kommuner och landsting har möjligheter att avtals- samverka inom ramen för den kommunala kompetensen. Om en kommun vill köpa tjänster från en annan kommun är detta dock normalt något som måste upphandlas.62 I propositionen till ny kommunallag avviserar regeringen denna utrednings uppdrag om avtalssamverkan.63 Som bakgrund till upp- draget uttalade regeringen bl.a. följande: Samverkan genom avtal är ett sätt att med en liten administrativ över- byggnad kunna samla resurser vilket framhålls av många av de remiss- instanser som yttrat sig i frågan. Denna fråga rör centrala kommunala principer såsom lokaliseringsprincipen och väcker frågor om upphand- ling och transparens. Ett införande av en utökad och generell möjlighet kräver således nya överväganden. Mot bakgrund av de utökade möjlighe- terna till samverkan som de nya upphandlingslagarna innebär, och efter- frågan på utökade möjligheter till avtalssamverkan bland kommuner och 2013/14:5 s. 68. 2013/14:KU7 s. 36. 60Fi 2012:07; dir. 2012:105 och dir. 2013:100. 61SOU 2015:24 s. 357. 62SOU 2015:24 s. 443 f. 2016/17:171 s. 147. Bakgrund och tidigare överväganden landsting, anser regeringen att möjligheterna att utvidga och förenkla av- talssamverkan bör utredas.64 Regeringen uttalade vidare att den nya kommunallagen är utformad för att skapa utrymme för att framtida reformer på ett bättre sätt ska kunna rymmas i systematiken. Regeringen nämner i sammanhanget sitt beslut att utreda frågan om generell avtalssamverkan,65 och att möjligheter till delegation till anställd i annan kommun eller landsting kan komma att ingå i denna utredning.66 Regeringsuppdragen till Statskontoret och Regeringen gav Statskontoret i uppdrag att bl.a. analysera behovet av ytterligare samverkan genom att sluta avtal inom kommunsektorn.67 Uppdraget redovisades genom en rapport som publicerades i oktober 2016.68 Rapporten har som framgår av kapitel 6 ingått i underlaget för utredningens analys av behovet av ut- ökade möjligheter till avtalssamverkan. Vidare gav regeringen i uppdrag att bl.a. analysera undantaget från upphandlingsreglerna för samarbeten mellan upp- handlande myndigheter och enheter avseende möjligheterna till avtals- samverkan.69 Uppdraget redovisades i en rapport i mars 2017.70 Även denna rapport har som framgår av avsnitt 5.4 ingått i underlaget för utredningens arbete. 67Regeringen (), beslut , Fi2016/00372/SFÖ (delvis), Uppdrag till Statskontoret om statlig styrning av offentlig sektor. 68Statskontoret, avtalssamverkan – Behövs ökade möjligheter?, 2016:23 69Regeringen (), beslut , Fi/2016/02563/K (delvis), Uppdrag till om offentlig avtalssamverkan. 70Upphandlingsmyndigheten, Offentlig avtalssamverkan – om s.k. Hamburgsamarbeten och inköpscentralers möjlighet att bedriva grossistverksamhet, rapport 2017:3. Bakgrund och tidigare överväganden Såsom framgår av framställningen ovan har införandet av en generell möjlighet till avtalssamverkan återkommande analyserats i det statliga utredningsväsendet sedan åtminstone . Detta visar enligt utredningens uppfattning på frågans dignitet och komplexitet. Utredningen noterar i sammanhanget att frågan om utvidgade möjligheter till avtalssamverkan dessutom har utretts i olika former: Internt inom ; av särskilda ut- redare; genom regeringsuppdragen till Statskontoret respektive Upp- handlingsmyndigheten och (liksom ) av en parlamentarisk kommitté. Detta har enligt utredningen ytterligare bidragit till att frågan om en generell rätt till avtalssam- verkan har blivit allsidigt belyst. Dessa betänkanden och promemo- rior, liksom de rättsutredningar och underlagsrapporter i ämnet som ingår i dessa – samt de många remissvaren – har också gett utred- ningen ett gott underlag för det egna arbetet. 3.3Invändningar mot en generell regel om avtalssamverkan Som framgår av sammanställning ovan har utökade möjligheter till avtalssamverkan efterfrågats från kommunalt håll .