sou · H5B375 · 2017-10-11 00:00:00 — 20Tillgång till uppgifter som har lagrats av nationella myndigheter regleras i bestämmelser i inhämtningslagen, LEK och RB. 21Polismyndigheten, Säkerhetspolisen och får med stöd av 1 § inhämtningslagen, under de förutsättningar som anges i denna lag, i underrättelseverksamhet i hemlighet från den som enligt LEK tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster hämta in uppgifter om meddelanden som har överförts i ett elektroniskt kommunikationsnät, vilka elektroniska kommunikationsutrustningar som har funnits inom ett visst geografiskt område, eller i vilket geografiskt område en viss elektronisk kommunikationsutrustning finns eller har funnits. 22Uppgifterna får enligt 2 och 3 §§ inhämtningslagen hämtas in om omständigheterna är sådana att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , eller sådana brott som omfattas av uppräkningen i 3 §, vilket inkluderar brott för vilka lindrigare straff än fängelse kan utdömas. Skälen för åtgärden ska uppväga det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som åtgärden riktar sig mot eller för något annat motstående intresse. Enligt 5 § inhämtningslagen får den tid som åtgärden avser inte överstiga en månad. 23Beslut om en sådan åtgärd fattas av myndighetschefen eller en annan anställd vid myndigheten som myndighetschefen delegerar beslutanderätten till. Beslutet är inte underkastat förhandskontroll av en domstol eller oberoende förvaltningsmyndighet. 24Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden ska enligt 6 § inhämtningslagen underrättas om ett beslut om inhämtning av uppgifter. Enligt 1 § lagen (2007:980) om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet ska utöva tillsyn över brottsbekämpande myndigheters tillämpning av lagen. 25Av 6 kap. 22 § första stycket 2 LEK framgår att en leverantör av elektroniska kommunikationstjänster på begäran ska lämna ut abonnemangsuppgifter till åklagarmyndighet, , Säkerhetspolisen eller någon annan myndighet som ska ingripa mot brott, om uppgifterna gäller misstanke om brott. Enligt de upplysningar som Kammarrätten har lämnat krävs det inte att det är fråga om ett allvarligt brott. 26RB reglerar kommunikation av uppgifter som lagrats av nationella myndigheter inom ramen för förundersökningar. Enligt 27 kap. 19 § RB får hemlig ”övervakning av elektronisk kommunikation” i princip användas vid en förundersökning om bland annat brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . ”Övervakning av elektronisk kommunikation” innebär DOM AV DEN 21.12.2016 – FÖRENADE MÅLEN C-203/15 OCH C-698/15 enligt 27 kap. 19 § RB att uppgifter i hemlighet hämtas in om meddelanden som överförs eller har överförts i ett elektroniskt kommunikationsnät, om vilka elektroniska kommunikationsutrustningar som har funnits inom ett visst geografiskt område eller om i vilket geografiskt område en viss elektronisk kommunikationsutrustning finns eller har funnits. 27Enligt de upplysningar som Kammarrätten har lämnat i mål C-203/15, kan uppgifter om innehållet i meddelanden inte inhämtas med stöd av 27 kap. 19 § RB. Av 27 kap. 20 § RB framgår att hemlig övervakning av elektronisk kommunikation som huvudregel endast får ske om någon är skäligen misstänkt för brottet och åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen. Utredningen ska avse brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott, om en sådan gärning är belagd med straff. Enligt 27 kap. 21 § RB måste åklagaren, utom i brådskande fall, först inhämta rättens tillstånd till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Säkerhet och skydd för lagrade uppgifter 28Av 6 kap. 3 a § LEK framgår att leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster som är skyldiga att lagra uppgifter ska vidta de särskilda tekniska och organisatoriska åtgärder som behövs för att skydda de lagrade uppgifterna vid behandling. Enligt de upplysningar som Kammarrätten har lämnat saknas emellertid i svensk rätt bestämmelser om var lagring av uppgifterna får ske. 29Section 1 i Dripa, med rubriken ”Befogenheter vad gäller lagring av uppgifter om kommunikation som omfattas av säkerhetsåtgärder”, stadgar följande: ”(1) Inrikesministern får genom beslut (nedan kallat föreläggande om lagring) förelägga en offentlig teleoperatör att lagra relevanta uppgifter om kommunikation om denne finner att detta är nödvändigt och proportionerligt mot bakgrund av ett eller flera av de syften som avses i punkterna a–h i section 22(2) i Regulation of Investigatory Powers Act 2000 (lag om utredningsbefogenheter) (syften för vilka uppgifter får inhämtas). (2)Ett föreläggande om lagring får (a)riktas mot en viss operatör eller en viss kategori av operatörer, (b)avse samtliga uppgifter eller vissa kategorier av uppgifter, (c)avse en specifikt angiven period under vilken uppgifter ska lagras, (d)innehålla andra krav eller begränsningar avseende lagringen av uppgifter, (e)innehålla olika föreskrifter för olika syften, (f)avse uppgifter oberoende av huruvida de existerar när föreläggandet utfärdas eller träder i kraft. (3)Inrikesministern får i förordning utfärda ytterligare föreskrifter om lagring av relevanta uppgifter om kommunikation. (4)Sådana föreskrifter kan särskilt avse DOM AV DEN 21.12.2016 – FÖRENADE MÅLEN C-203/15 OCH C-698/15 (a)villkor som ska vara uppfyllda innan ett föreläggande om lagring får utfärdas, (b)den längsta tid under vilken uppgifter ska lagras enligt ett föreläggande om lagring, (c)innehållet i ett föreläggande om lagring samt utfärdande, ikraftträdande, omprövning, ändring eller återkallande av ett sådant föreläggande, (d)integriteten hos, säkerheten för eller skydd av uppgifter som lagrats med stöd av förevarande section samt tillgång till, utlämnande eller utplånande av sådana uppgifter, (e)genomförandet av relevanta krav eller begränsningar, eller kontrollen av detta genomförande, (f)riktlinjer rörande relevanta krav, begränsningar eller befogenheter, (g)återbetalning från inrikesministern (eventuellt underkastad villkor) av utgifter som offentliga teleoperatörer haft för att följa relevanta krav eller begränsningar, eller (h)den omständigheten att [Data Retention (EC Directive) Regulations 2009 (förordning om datalagring (EG-direktiv))] upphör att gälla, samt övergången till lagring av uppgifter enligt förevarande section. (5) Den längsta lagringstid som fastställs enligt punkt 4 b får inte överskrida 12 månader från och med den dag som anges i fråga om sådana uppgifter som avses med bestämmelserna i punkt 3. 30Section 2 i Dripa definierar begreppet ”relevanta uppgifter om kommunikation” som ”relevanta uppgifter om sådan kommunikation som avses i bilagan till förordning om datalagring (EG-direktiv) i den utsträckning dessa uppgifter har genererats eller behandlats i av offentliga teleoperatörer i samband med tillhandahållandet av de berörda telekommunikationstjänsterna”. 31Section 21 i Regulation of Investigatory Powers Act 2000 (lag om utredningsbefogenheter, nedan kallad ) ingår i kapitel II i den lagen och har rubriken ”Inhämtning och utlämnande av uppgifter om kommunikation”. Section 21.4 har följande lydelse: ”I detta kapitel avses med ’uppgifter om kommunikation’ något av följande: (a)alla trafikuppgifter som ingår i eller bifogats en kommunikation (av avsändaren eller annan) i fråga om varje system för posttjänster eller telekommunikation genom vilket uppgifter överförs eller kan överföras, (b)all information som inte innefattar något innehåll i en kommunikation (förutom information som avses i punkt a och som rör en persons användande av (i)en post- eller telekommunikationstjänst, eller (ii)någon del av ett telekommunikationssystem i samband med tillhandahållande till en person eller en persons användande av en telekommunikationstjänst, DOM AV DEN 21.12.2016 – FÖRENADE MÅLEN C-203/15 OCH C-698/15 (c)all information som inte omfattas av punkt a eller b som, i förhållande till tjänstemottagarna, innehas eller erhålls av en person som tillhandahåller en post- eller telekommunikationstjänst.” 32Enligt upplysningarna i begäran om förhandsavgörande i mål C-698/15 omfattar dessa uppgifter lokaliseringsuppgifterna för en användare men däremot inte innehållet i en kommunikation. 33Vad gäller tillgång till lagrade uppgifter föreskriver section 22 i följande: ”(1) Denna section gäller när en ansvarig person enligt detta kapitel finner det nödvändigt, av skäl som omfattas av punkt 2 i denna section, att inhämta uppgifter om kommunikation. (2)Det är nödvändigt att inhämta uppgifter om kommunikation av skäl som omfattas av denna punkt, om de är nödvändiga med hänsyn till (a)skyddet av nationell säkerhet, (b)förebyggande och upptäckande av brott eller förebyggande av störningar av den allmänna ordningen, (c)ekonomiska välstånd, (d)skyddet av allmän säkerhet, (e)skyddet av folkhälsan, (f)fastställande och uppbörd av skatter och andra avgifter till offentliga myndigheter, (g)förebyggande, i en nödsituation, av fara för liv eller skada på en persons fysiska eller psykiska hälsa eller lindring av skada på en persons fysiska eller psykiska hälsa, eller (h)varje annat syfte (utöver vad som anges i punkterna a–g) som inrikesministern fastställer i föreskrifter. (4)Om inte annat följer av punkt 5 kan den ansvariga personen, när denne bedömer att en teleoperatör eller postoperatör innehar, skulle kunna inneha eller skulle kunna ha kapacitet att inneha uppgifter, framställa en begäran till operatören om att denne (a)ska inhämta uppgifterna, om denne inte redan innehar dem, och (b)i alla händelser ska utlämna alla uppgifter som denne innehar eller som denne sedermera har inhämtat. (5)Den ansvariga personen får endast ge tillstånd enligt punkt 3 eller framställa en begäran enligt punkt 4 om denne anser att inhämtning av uppgifterna i fråga genom ett handlande som är godkänt eller som fordras enligt ett tillstånd eller en begäran är proportionerlig mot det mål som eftersträvas med inhämtning av uppgifterna.” 34Enligt section 65 i kan klagomål ges in till Investigatory Powers Tribunal (domstol för utredningsbefogenheter, ) om det finns misstanke om att uppgifter har inhämtats på felaktiga grunder. DOM AV DEN 21.12.2016 – FÖRENADE MÅLEN C-203/15 OCH C-698/15 Data Retention Regulations 2014 35Data Retention Regulations 2014 (förordning om datalagring), som antagits med stöd av Dripa, är indelad i tre delar. Den andra delen omfattar sections 2–14 i förordningen. Section 4, med rubriken ”Föreläggande om lagring”, föreskriver följande: ”(1) Ett föreläggande om lagring ska ange (a)den offentliga teleoperatör (eller en beskrivning av de operatörer) som föreläggandet är riktat till, (b)de relevanta uppgifter om kommunikation som ska lagras, (c)den period eller de perioder under vilken eller vilka uppgifterna ska lagras, och (d)övriga krav eller begränsningar avseende lagringen av uppgifter. (2)Ett föreläggande om lagring kan inte fordra att en uppgift lagras , räknat från (a)dagen för den berörda kommunikationen, när det gäller trafikuppgifter eller uppgifter om användningen av tjänsten, och (b)den dag då den berörda personen avslutar kommunikationstjänsten i fråga, alternativt den dag då uppgiften ändras (om detta inträffar ), när det gäller abonnentuppgifter. 36Enligt section 7 i förordningen, med rubriken ”Uppgifternas integritet och säkerhet”, gäller följande: ”(1) En offentlig teleoperatör som lagrar uppgifter i enlighet med section 1 i [Dripa] ska (a)säkerställa att de lagrade uppgifterna har samma integritet och ges samma säkerhet och skydd som uppgifterna i de system de härrör från, (b)säkerställa, genom lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder, att endast personal med särskilt tillstånd kan få tillgång till uppgifterna, och (c)genom lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder, skydda uppgifterna mot olaglig förstöring och oavsiktlig förlust eller ändring och mot otillåten eller olaglig lagring av, behandling av, tillgång till eller avslöjande av uppgifterna. (2)En offentlig teleoperatör som lagrar uppgifter om kommunikation i enlighet med section 1 i [Dripa] måste förstöra uppgifterna om lagringen är tillåten enligt den bestämmelsen och inte heller i övrigt är tillåten enligt lag. (3)Kravet i punkt 2 att förstöra uppgifter innebär att uppgifterna ska raderas på ett sådant sätt att det är omöjligt att få tillgång till dessa uppgifter. (4)Det räcker för operatören att vidta åtgärder för att radera uppgifter månatligen eller med kortare mellanrum alltefter operatörens praktiska möjligheter.” DOM AV DEN 21.12.2016 – FÖRENADE MÅLEN C-203/15 OCH C-698/15 37Section 8 i förordningen har rubriken ”Utlämnande av lagrade uppgifter” och föreskriver följande: ”(1) En offentlig teleoperatör ska inrätta lämpliga säkerhetssystem (inbegripet tekniska och organisatoriska åtgärder) för att bestämma tillgången till uppgifter om kommunikation som lagrats i enlighet med section 1 i [Dripa] för att förhindra att uppgifter lämnas ut om så inte föreskrivs i section 1.6 a i [Dripa]. (2) En offentlig teleoperatör som lagrar uppgifter i enlighet med section 1 i [Dripa] ska lagra uppgifterna på ett sådant sätt att operatören utan oskäligt dröjsmål kan föra över dem på begäran.” 38I section 9 i samma förordning, under rubriken ”Datainspektionens tillsyn”, anges följande: ”Datainspektionen (Information Commissioner) ska tillse att de krav eller begränsningar som föreskrivs i denna del iakttas, rörande integriteten hos och säkerheten för samt förstörelse av lagrade uppgifter enligt section 1 i [Dripa].” 39 Acquisition and Disclosure of Communications Data Code of Practice (riktlinjer för inhämtning och utlämnande av uppgifter om kommunikation, nedan kallade riktlinjerna) innehåller, i punkterna 2.5–2.9 och 2.36–2.45, hållpunkter rörande nödvändighet och proportionalitet vid inhämtning av uppgifter om kommunikation. Enligt de upplysningar som den hänskjutande domstolen i mål C-698/15 har lämnat, ska enligt punkterna 3.72–3.77 i riktlinjerna särskild vikt läggas vid kriterierna rörande nödvändighet och proportionalitet när de eftersökta uppgifterna avser en person som tillhör en yrkeskår som handhar information som erhållits under tystnadsplikt eller annan konfidentiell information. 40För att inhämta uppgifter om kommunikation i syfte att identifiera en journalists källa krävs enligt punkterna 3.78–3.84 i riktlinjerna beslut av domstol. Enligt punkterna 3.85–3.87 i riktlinjerna krävs tillstånd av domstol i fråga om en ansökan om tillgång till uppgifter som inges av lokala myndigheter. Däremot finns det inte något krav på tillstånd från en domstol eller ett oberoende organ för tillgång till uppgifter om kommunikation som omfattas av advokatsekretess eller som rör läkare, parlamentsledamöter eller präster. 41Enligt punkt 7.1 i riktlinjerna måste uppgifter om kommunikation som har inhämtats eller erhållits med stöd av samt alla kopior, utdrag och sammanfattningar av uppgifterna hanteras och förvaras på ett säkert sätt. Vidare måste kraven i Data Protection Act (dataskyddslagen) iakttas. 42När en myndighet i överväger att lämna ut uppgifter om kommunikation till utländska myndigheter, ska den enligt punkt 7.18 i riktlinjerna bland annat pröva om uppgifterna kommer att få tillräckligt skydd. Det framgår dock av punkt 7.22 i riktlinjerna att uppgifter får föras över till ett tredjeland om det behövs med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse, även när tredjelandet inte garanterar en lämplig skyddsnivå. Enligt de upplysningar som den hänskjutande domstolen i mål C-698/15 har lämnat, får inrikesministern utfärda ett nationellt säkerhetscertifikat som undantar vissa uppgifter från lagstiftningens krav. 43I punkt 8.1 i riktlinjerna erinras om att det genom inrättats en tillsynsmyndighet för avlyssning av kommunikation (Interception of Communications Commissioner) i , som ska utöva oberoende tillsyn över utövandet och genomförandet av befogenheter och skyldigheter enligt kapitel II i del I i . Som framgår av punkt 8.3 i riktlinjerna, får den myndigheten underrätta en person om en misstänkt felaktig användning av befogenheter om myndigheten kan ”styrka att en enskild har lidit skada till följd av ett uppsåtligt eller grovt oaktsamt åsidosättande”. DOM AV DEN 21.12.2016 – FÖRENADE MÅLEN C-203/15 OCH C-698/15 Målen vid de nationella domstolarna och tolkningsfrågorna Mål C-203/15 44Den underrättade Tele2 – en leverantör av elektroniska kommunikationstjänster etablerad i – PTS om att bolaget, efter att direktiv /24 förklarats ogiltigt genom dom av , Digital Rights m.fl. (C-293/12 och C-594/12, nedan kallad Digital Rights-domen, EU:C:2014:238), från avsåg att upphöra med att lagra uppgifter om elektronisk kommunikation i enlighet med LEK samt radera de uppgifter som lagrats fram till den tidpunkten. 45Den inkom med en anmälan till PTS av vilken det framgick att Tele2 hade upphört med leveranser av dessa uppgifter till polisen. 46Den tillsatte justitieministern en särskild utredare som skulle granska de svenska reglernas tillämplighet mot bakgrund av Digital Rights-domen. I en promemoria av (”Datalagring, och svensk rätt”, Ds 2014:23) (nedan kallad promemorian) fann utredaren att det svenska regelverket avseende lagring enligt 6 kap. 16 a–f §§ LEK inte strider mot unionsrätten eller mot Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, som undertecknades i (nedan kallad ). Enligt den särskilda utredaren kunde Digital Rights-domen inte tolkas som att den kritiserade själva grundtanken med en generell och odifferentierad lagring av uppgifter. Domen skulle inte heller tolkas på så sätt att domstolen där presenterat en lista där alla punkter måste vara uppfyllda för att regleringen ska anses vara proportionerlig. Den svenska lagstiftningens förenlighet med unionsrätten kan avgöras först vid en sammantagen bedömning av alla omständigheter. Bland dessa omständigheter ingår lagringens omfattning i förhållande till bestämmelserna om tillgång till uppgifterna, lagringstiden samt skydd och säkerhet för uppgifterna. 47Mot bakgrund av ovanstående underrättade PTS Tele2 om att bolaget inte uppfyllde skyldigheten enligt nationell lagstiftning att för brottsbekämpande ändamål lagra de uppgifter som avses i LEK . PTS förelade bolaget att lagra dessa uppgifter. 48Tele2 ansåg att promemorian grundade sig på en felaktig tolkning av Digital Rights-domen och att skyldigheten att lagra uppgifterna stred mot de grundläggande rättigheterna enligt stadgan. Bolaget överklagade därför föreläggandet av till Förvaltningsrätten i . Förvaltningsrätten ogillade överklagandet genom dom av . Tele2 överklagade den domen till Kammarrätten. 49Enligt Kammarrätten måste den svenska lagstiftningens förenlighet med unionsrätten prövas mot bakgrund av artikel 15.1 i direktiv /58. Utgångspunkten enligt det direktivet är att trafikuppgifter och lokaliseringsuppgifter ska utplånas eller avidentifieras när de inte längre behövs för sitt syfte att överföra kommunikationen. Artikel 15.1 i direktivet innehåller emellertid ett undantag från den utgångspunkten, såtillvida att medlemsstaterna tillåts att begränsa ovan nämnda krav på utplåning eller avidentifiering eller rentav föreskriva att uppgifter måste lagras. Unionsrätten medger således att uppgifter om elektronisk kommunikation lagras i vissa fall. 50Kammarrätten frågar sig emellertid om en generell och odifferentierad skyldighet att lagra uppgifter om elektronisk kommunikation, såsom den som är i fråga i det nationella målet, mot bakgrund av Digital Rights-domen är förenlig med artikel 15.1 i direktiv /58 jämförd med artiklarna 7, 8 och 52.1 i stadgan. Med hänsyn till att parterna har olika uppfattningar i frågan, är det lämpligt att uttalar sig entydigt om huruvida, som Tele2 anser, en generell och odifferentierad lagring av uppgifter om elektronisk kommunikation i sig är oförenlig med artiklarna 7, DOM AV DEN 21.12.2016 – FÖRENADE MÅLEN C-203/15 OCH C-698/15 8 och 52.1 i stadgan, eller huruvida, såsom anges i promemorian, förenligheten av en sådan lagring måste bedömas utifrån bestämmelserna om tillgång till uppgifterna, skydd och säkerhet för uppgifterna samt lagringstiden. 51Mot denna bakgrund beslutade Kammarrätten att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till : ”1) Är en generell skyldighet att lagra trafikuppgifter som omfattar samtliga personer, samtliga elektroniska kommunikationsmedel och samtliga trafikuppgifter utan att det görs några åtskillnader, begränsningar eller undantag utifrån syftet att bekämpa brott … förenlig med artikel 15.1 i direktiv /58 med beaktande av artiklarna 7, 8 och 52.1 i stadgan? 2)Om svaret på fråga 1 är nej, kan lagringen ändå vara tillåten a)om de nationella myndigheternas tillgång till de uppgifter som lagras är fastställd så som beskrivs i punkterna 19–36 [i begäran om förhandsavgörande], och b)om kraven på säkerhet regleras så som beskrivs i punkterna 38–43 [i begäran om förhandsavgörande], samt då c)samtliga aktuella uppgifter ska lagras räknat från den dag kommunikationen avslutades och därefter utplånas så som beskrivs i punkt 37 [i begäran om förhandsavgörande]?” Mål C-698/15 52Tom , och har var och en väckt talan vid of (& ), Queens’ Bench Division (Divisional Court) (Överdomstolen för och , avdelningen för överprövning av rättsfrågor, ) och begärt en laglighetsprövning av section 1 i Dripa. De har bland annat anfört att den bestämmelsen är oförenlig med artiklarna 7 och 8 i stadgan och med artikel 8 i . 53I dom av fann of (& ), Queens’ Bench Division (Divisional Court) (Överdomstolen för och , avdelningen för överprövning av rättsfrågor) att Digital Rights-domen uppställde ”tvingande unionsrättsliga krav” som gäller medlemsstaternas bestämmelser om lagring av uppgifter om kommunikation och tillgången till sådana uppgifter. Enligt nämnda domstol kunde en nationell lagstiftning med samma innehåll som direktiv /24 inte längre vara förenlig med proportionalitetsprincipen, eftersom i Digital Rights-domen slagit fast att direktivet var oförenligt med den principen. Av den underliggande logiken i Digital Rights-domen följer att en lagstiftning som inrättar ett generellt system för lagring av uppgifter om kommunikation kränker de rättigheter som garanteras i artiklarna 7 och 8 i stadgan, såvida inte den lagstiftningen kompletteras med ett i nationell rätt definierat system för tillgång till uppgifter som ger tillräckliga garantier för skydd av dessa rättigheter. Section 1 i Dripa är således inte förenlig med artiklarna 7 och 8 i stadgan, då den inte innehåller tydliga och precisa bestämmelser om tillgång till och användning av lagrade uppgifter och då den inte villkorar tillgången till dessa uppgifter med en förhandskontroll av en domstol eller ett oberoende förvaltningsorgan. 54Inrikesministern överklagade den domen till Court of Appeal (& ) (Civil Division) (Appellationsdomstolen för och , avdelningen för tvistemål och förvaltningsmål, ) (nedan kallad Court of Appeal). DOM AV DEN 21.12.2016 – FÖRENADE MÅLEN C-203/15 OCH C-698/15 55Den domstolen har anfört att inrikesministern enligt section 1.1 i Dripa utan förhandstillstånd från en domstol eller ett oberoende förvaltningsorgan får föreskriva en allmän ordning som ålägger offentliga teleoperatörer att lagra alla uppgifter i fråga om varje system för posttjänster eller telekommunikationer , om ministern bedömer att ett sådant krav är nödvändigt och proportionerligt för att uppnå de mål som anges i lagstiftning. Även om dessa uppgifter inte innefattar innehållet i en kommunikation, skulle de kunna vara särskilt ingripande i privatlivet för kommunikationstjänsternas användare.