sou · H5B3102 · 2017-12-15 00:00:00 — Skatten på gödselmedel bestod av två delar, skatt på kväve i göd- selmedlet och skatt på kadmium i gödselmedlet. Skatten på kväve togs ut med ett visst belopp per helt kilogram kväve i gödselmedlet under förutsättning att andelen kväve i medlet uppgick till . Skatten på kadmium uppgick till ett visst belopp för varje helt gram kadmium i gödselmedlet till den del kadmiuminnehållet översteg per ton fosfor. Skatten omfattade endast gödsel- medel som framställts på kemisk väg. Skattskyldig var den som god- känts som lagerhållare, den som yrkesmässigt tillverkade gödsel- medel, och den som från ett annat land förde in eller tog emot göd- selmedel för yrkesmässig återförsäljning eller för egen yrkesmässig användning inom landet. Skatten på gödselmedel avskaffades . Motiven till att skatten avskaffades var att skatten bedömdes ha en begränsad styrförmåga och att skatten försämrat svenska lantbrukares konkurrenskraft (se prop. 2009/10:1, s. 185). Behov av att minska spridningen av kadmium och andra hälso- och miljöfarliga ämnen i miljön Tillförsel av bl.a. gödsel-kalkprodukter och jordförbättringsmedel bidrar till ökade flöden av oönskade ämnen, så som kadmium och andra hälso- och miljöfarliga tungmetaller i naturen. Det är därför angeläget att de gödsel och kalkprodukter samt jordförbättrings- medel som används resulterar i en låg påverkan på människors och djurs hälsa och miljön. Det är vidare angeläget att minska utsläppen av miljöfarliga tungmetaller från andra källor. Det kan handla om mindre punktkällor som inte regleras med miljötillstånd, exempel- vis småskalig förbränning och värmeproduktion. Lagen (1984:410) om skatt på bekämpningsmedel infördes . Syftet med skatten var att av hälso- och miljöskäl mins- ka användningen av bekämpningsmedel (prop. 1983/84:176). uppgår skatten till för varje helt kilogram verksam beståndsdel i bekämpningsmedlet. Med be- kämpningsmedel avses ämnen eller beredningar som är avsedda att användas till skydd mot egendomsskada eller olägenhet för männi- skors hälsa, förorsakade av växter, djur, bakterier eller virus. Från skatt på bekämpningsmedel undantas bl.a. vara som är avsedd att användas vid beredning av livsmedel och läkemedel, träskyddsmedel samt ättika. Skatt på bekämpningsmedel ska betalas vid omsättning eller i anspråktagande inom landet av bekämpningsmedel. Skattskyl- dig är dels den som tillverkar bekämpningsmedel yrkesmässigt inom landet, dels den som från ett annat land för in eller tar emot bekämp- ningsmedel för yrkesmässig återförsäljning eller för egen yrkesmässig användning inom landet. Behov av översyn av bekämpningsmedelsskatten Skatten på bekämpningsmedel har i allt väsentligt varit oförändrad sedan den infördes , dvs. Efter det att skatten infördes har det tillkommit nya EU-regler på området. Det finns därför skäl att se över skattens överensstämmelse med unionsrätten. Vidare är definitionen av bekämpningsmedel inte den- samma i som i lagen om skatt på bekämpningsmedel, vilket gör det svårt att kontrollera att reglerna följs. För att uppnå de relevanta miljömålen kan det också vara viktigt med en översyn av skatten. Det finns också skäl att analysera om skatten är effektiv och hur den miljöstyrande effekten kan öka. När bekämpningsmedelsskatten infördes förknippades riskerna främst med använd mängd bekämpningsmedel och inte ämnens olika hälso- och miljörisker. En skatt som enbart baseras på mäng- den verksamt ämne gynnar därmed s.k. lågdosmedel, medan be- kämpningsmedel som används i stor dos per ytenhet missgynnas. Enklare substanser som används i högre doser per ytenhet är bl.a. vissa lågriskprodukter som såpa, rapsolja och liknande substanser som huvudsakligen används inom ekologisk odling. Dessa lågrisk- produkter missgynnas således av nuvarande skattesystem. Det finns exempel på liknande skatter som är konstruerade på ett annat sätt. och har t.ex. infört differentierade skatter på växt- skyddsmedel, dvs. en form av skatt på bekämpningsmedel, som ger styrning mot substitution från växtskyddsmedel med höga risker till medel med lägre risker. Sammantaget finns det därför skäl att se över bekämpningsmedelsskatten. utredning om skatt på gödselmedel och bekämpningsmedel (SOU 2003:9) En särskild utredare fick i uppdrag att utreda om skatt- erna på gödselmedel och bekämpningsmedel skulle ändras för att förbättra deras effektivitet som miljöstyrmedel. Utredaren skulle även studera andra modeller av miljöstyrmedel som uppfyller samma syfte. I betänkandet, som redovisades 2003 (SOU 2003:9, HOBS-utred- ningen), konstaterades att kväveskatten haft en förhållandevis liten påverkan på användningen av handelsgödsel men bidragit till att minska kväveutlakningen med uppskattningsvis kväve . När det gällde skatten på kadmium konstaterades att skatten bidragit till att tillförseln av kadmium till åkermarken minskat. Ut- redningen föreslog att den gällande skattesatsen inte skulle ändras. En höjning skulle enligt utredningen inte påtagligt förbättra skatt- ens miljöstyrande effekt. Utredningen studerade de system som då tillämpades i och och som styrde mot en ökad kväveeffektivitet inom jordbruket. Även modeller som styrde direkt mot minskad kväveutlakning studerades. Utredningen gjorde bedömningen att det på kort sikt inte var möjligt att införa något av de studerade syste- men i , men att det på kunde vara tänkbart. När det gällde bekämpningsmedelsskatten föreslog utredningen en förhållandevis måttlig höjning av skattesatsen som den höjningen inte bedömdes vara av den omfattningen att det var på- kallat att välja en annan bas för uttaget. Utredningen övervägde även att införa andra styrmedel som alternativ till en skatt, t.ex. kvoter- ing och överlåtbara köplicenser. Utredningen gjorde dock bedöm- ningen att det inte var tänkbara alternativ. Miljöskatter och andra ekonomiska styrmedel är centrala för att miljömål ska kunna nås. En viktig utgångspunkt för skatter på miljöområdet är att de ska bidra till att förbättra uppfyl- lelsen av de relevanta miljömålen och att de i möjligaste mån ska utformas så att förorenaren betalar för sin förorening. Vidare ska de vara kostnadseffektiva och verkningsfulla. Skatt för att minska spridningen av kadmium och andra hälso- och miljöfarliga ämnen i miljön En särskild utredare ska analysera behovet av beskattning för att minska spridningen av kadmium och andra hälso- och miljöfarliga ämnen och tungmetaller i miljön i syfte att nå miljömålen. Upp- draget innefattar bl.a. att analysera vilka källor till tillförseln och flöden av tungmetaller som kan vara lämpade för en beskattning. Analysen ska omfatta tänkbara effekter som en beskattning skulle kunna få för möjligheten att utnyttja olika restprodukter och bidra till en cirkulär ekonomi. I samband med att behovet av beskattning analyseras, utifrån miljömålens uppfyllande, ska det också analyseras vilka effekter be- skattning kan få för svenskt jordbruk. Vidare bör utredningen in- ventera om det finns motsvarande skatter i andra länder som det svenska lantbruket konkurrerar med. Om utredaren anser att en, eller flera, skatter ska införas ska ut- redaren lämna förslag på hur skatten ska utformas och lämna för- fattningsförslag. I det arbetet ingår bl.a. att redovisa en lämplig av- gränsning för skatten och föreslå lämpliga skattenivåer. Avsikten är inte att införa den skatt på gödselmedel som avskaffades . Det finns ett antal andra styrmedel och regleringar för att minska flödena av kadmium och andra hälso- och miljöfarliga äm- nen och tungmetaller i miljön. Utredaren bör särskilt beakta över- synen av EU:s gödselmedelslagstiftning och vad den kommer att innebära avseende gränsvärden för olika tungmetaller i gödsel- och kalkprodukter samt jordförbättringsmedel. Om utredaren anser att det finns behov av beskattning ska beskattningen syfta till att kom- plettera eller ersätta befintliga styrmedel och regleringar så att miljö- målen bättre kan nås och kostnadseffektiviteten i styrningen ökar. Eventuella förslag som utredningen lämnar ska beakta målen med regeringens livsmedelsstrategi, som eventuella förslag ska bidra till de relevanta nationella miljömålen. En grundläggande ut- gångspunkt för arbetet är att skatten ska vara förenlig med unions- rätten. En redovisning och motivering ska också göras av vilka för- slag som har övervägts men avfärdats. Utredaren ska vidare göra en översyn av lagen (1984:410) om skatt på bekämpningsmedel. Utredaren ska analysera om skatten är i behov av att ändras med hänsyn till de förändringar som skett inom sedan skatten infördes, samt med hänsyn till utveckling- en av bekämpningsmedel och hanteringen av dessa sedan skatten infördes. Utredaren ska analysera skattens förhållande till unions- rätten, om skatten är effektiv och hur skattens miljöstyrande effekt kan öka, t.ex. genom en differentiering av skatten. Vidare bör utred- ningen beskriva och ta till vara erfarenheter av motsvarande skatter i ett urval av andra länder bl.a. och . Utredaren bör ta hänsyn till EU:s direktiv /128/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åt- gärder för att uppnå en hållbar användning av bekämpningsmedel som syftar till att minska de risker och konsekvenser som använd- ningen av bekämpningsmedel innebär för människors hälsa och miljön. För att uppnå detta syfte ska medlemsstaterna vidta alla nödvändiga åtgärder för att främja ett växtskydd med låg insats av bekämpningsmedel och ska så långt det är möjligt ge företräde till icke-kemiska metoder. Om ändringar föreslås ska utredaren redovisa vad syftet är med de föreslagna ändringarna och vilka ämnen och varugrupper som ska omfattas av skatten. Om utredaren anser att lagen bör ändras ska utredaren redovisa de ändringar som behövs och lämna författ- ningsförslag. Eventuella förslag som utredningen lämnar ska beakta målen med regeringens livsmedelstrategi, som eventuella förslag ska bidra till de relevanta nationella miljömålen. Både när det gäller analysen av behovet av beskattning för att minska spridningen av kadmium och andra hälso- och miljöfarliga ämnen och tungmetaller till miljön och översynen av bekämpnings- medelsskatten är en grundläggande utgångspunkt är att skatten ska vara förenlig med unionsrätten. Ytterligare utgångspunkter för ut- redningen ska vara att de regler som föreslås är enkla att tillämpa och kontrollera, och ökar kostnadseffektiviteten i miljöstyrningen. Förslagen ska utformas på så sätt att de berörda företagens admi- nistrativa kostnader hålls så låga som möjligt. Särskild hänsyn bör tas till små och medelstora företags administrativa börda. Utredaren ska redovisa offentligfinansiella effekter och samhällseko- nomiska konsekvenser som t.ex. hälso- och miljöeffekter. Förväntade effekter på de berörda miljömålen och livsmedelsstrategins mål att öka den svenska livsmedelsproduktionen ska redovisas. Utredaren ska även analysera effekter för företagen och påverkan på deras lön- samhet och kostnadsförhållanden jämfört med andra länder. ska konsekvenser för små och medelstora företag inom jordbruks-, skogsbruks- och trädgårdsnäringen redovisas. Vidare ska konsekven- ser för myndigheter och de allmänna domstolarna redovisas. Konse- kvensanalysen ska ske i enlighet med förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Om utredarens förslag innebär offentligfinansiella kostnader ska förslag till finansiering anges. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska i sitt arbete samråda med , Kemikalie- inspektionen, , , Havs- och vatten- myndigheten och andra berörda myndigheter samt föra en dialog med relevanta intresseorganisationer och andra samhällsaktörer. Uppdraget ska redovisas . Hälsoeffekt och samhällsekonomisk kostnad per kilogram kadmium som tillförs svensk I detta avsnitt görs översiktliga uppskattningar av vilka hälsoeffekter, och medföljande samhällsekonomiska effekter1, ett kilo kadmium som tillförs åkermarken får för befolkningen i . Uppskattningarna gäller vid nuvarande nivåer på kadmiumhalt i mark, kadmiumintag via föda med mera. Eftersom dessa nivåer under överskådlig framtid förväntas förändras i begränsad omfattning så gäller även de uppskattade effekterna under överskådlig framtid. Uppskattningarna bygger på en rad förenklande antaganden. Re- sultatet av beräkningarna ska därför inte tolkas som en exakt beskriv- ning, utan snarare som en indikation på storleksordningen av de exter- na kostnader som uppkommer vid tillförsel av kadmium till . Dessa beräkningar ligger till grund för såväl fastställandet av skatte- sats som en ungefärlig kvantifiering av de konsekvenser som skatten ger upphov till. I beräkningarna har linjära orsakssamband antagits. Detta innebär att resultatet i termer av kostnad per kilo kadmium som tillförs åker- mark är en uppskattning av såväl genomsnittlig kostnad som margi- nalkostnad. Nedan följer en beskrivning av de antaganden som gjorts i beräk- ningarna och därefter följer beräkningar av hälsoeffekter och samhälls- ekonomiska kostnader avseende förhöjd risk för frakturer och för- höjd mortalitet som en följd av intag av kadmium via födan. I slutet av avsnittet görs även jämförelser med värderingar gjorda i andra studier. = (1 − )−1 Påverkan på åkermarkens innehåll av kadmium per kilo minskad tillförsel Mängden kadmium i åkermarkens matjordsskikt har beräknats till per hektar.2 I finns i bruk. Den totala mängden kadmium i den svenska åker- markens matjordsskikt är därmed . Varje kilo minskad tillförsel minskar därmed halten kadmium i åkermarken med 1/1,5 miljoner. En minskning av tillförseln ett visst år antas leda till att förrådet av kadmium blir permanent lägre i nästintill samma omfattning. Detta antagande utgår från att förändringen av förrådet av kadmium i åkermarken förenklat kan beskrivas enligt: − , där F är förrådet, I är det årliga inflödet (genom gödsel, deposition och kalkning), Ut är det årliga utflödet (genom skörd och läckage), år t. Utflödet genom skörd och läckage beror av förrådets omfattning. Givet ett antagande om att sambandet är linjärt så kan utflödet beskrivas som en funktion av förrådet enligt: = ∗ , där C är en . Utflödet från den svenska åkermarken är uppskattnings- vis (varav läckage och skördeuttag)3, medan förrådet är , vilket ger att C≈0,001. år T kan beskrivas som en funktion av förrådet år 0 och alla mellanliggande års in- och utflödet enligt: = 0 + ∑ ==0−1( − ) = 0 + ∑ ==0−1( − ∗ )= (1 − ) 0 + (1 − )−1 0 + (1 − )−2 1 + ⋯ + (1 − ) −1 + Påverkan på förrådet år T av en minskning av tillförseln med en enhet år 0 ges genom att derivera FT med avseende på I0: Värdet av derivatan T ges i tabellen nedan (C=0,001). 2Andersson, A. (1992) Trace elements in agricultural soils – fluxes, balances and background values. 3Givet samma antaganden för läckage (0,per hektar) och skördeuttag (0,per hektar) som i , J. (2009) Strategi för att minska kadmiumbelastningen i kedjan mark- livsmedel-människa. Rapport nr 1/2009. Kontentan är att en minskning av tillflödet leder till en motsvarande minskning i förrådet som är ihållande under överskådlig framtid. Påverkan på kadmiumintaget via födan Vidare antas att halten kadmium i grödan är proportionell mot stor- leken på kadmiumförrådet i åkermarkens matjord. Halten varierar visserligen mellan grödor och beroende på andra markegenskaper än kadmiuminnehåll. Men givet samma gröda och samma förhållanden i övrigt så antas att en förändring av kadmiuminnehållet leder till en proportionell förändring av kadmiumhalten i grödan.4 Enligt Livsmedelsverket5 är det dagliga intaget av kadmium via födan ungefär per person, varav kom- mer från spannmålsprodukter (), potatis () och grönsaker (). Utöver detta kommer även delar av det övriga intaget från åkergrödor eller från djur som fötts upp med åker- grödor. Kadmiumhalten i importerade livsmedel påverkas inte av minskad kadmiumtillförsel till svensk . Enligt Jordbruks- verket är importandelen för spannmål och spannmålsprodukter för livsmedel , potatis , och grönsaker cirka 35 procent.6 Givet dessa importandelar kommer uppskattnings- 4Samma antagande gjordes i ett förslag på restriktioner mot användandet av kadmium i konstnärsfärger som lämnades in av Kemikalieinspektionen till EU:s kemikaliemyndighet (ECHA) 2013), 0116d3757e83 (). 5Livsmedelsverket (2017). Swedish Market Basket Survey 2015 – per capita-based analysis of nutrients and toxic compounds in market baskets and assessment of benefit or risk. rapportserie nr 26/201. 6Personlig kontakt, , (e-post) . vis 60 procent7 av kadmiumintaget via födan i från inhemskt producerad spannmål (), potatis () och grönsaker (). En minskning med kadmiumtillförseln till med ett kilo – relativt ett referensscenario – ger en minskning av kadmiumintaget med 0,4 miljondelar. Kadmiumintaget per person och dag minskar med ∗ ∗ 14 µ = ∗ 14 µ = 5,6 ∗ 10−6µ Sambandet mellan kadmiumintag via föda och kadmiumhalt i urin Kadmiumhalten i urin är en indikator på kroppens exponering för kadmium via födan. Amzal et al. (2009)8 estimerar ett linjärt sam- band mellan långsiktigt kadmiumintag via födan och kadmiumhalt i urin för 50-åriga kvinnor som aldrig har rökt: varje ökning av intaget via födan med kadmium per kilo kroppsvikt och dag leder till en ökning av halten i urin med per gram krea- tinin.910 Vid en kroppsvikt på ger varje mikrogram kadmium- intag via födan per dag en ökning av halten i urin med (1/0,8*70)=) per gram kreatinin. Denna relation används nedan i skattningarna av effekterna på mortalitet av förändrat kadmiumintag. 7Beräknat som (1–)*41 procent+(1–)*22 procent+(1–)*14 pro- cent=35 procent+17 procent+9 procent=60 procent. 8Amzal, , , , och (2009), Population toxicokinteic modelling of cadmium for health risk assessment, Environmental Health Perspectivs, vol. 117, s. 1 293–1 301. 9Se Figur S1 i , , , , och . Non- Renal Effects and the Risk Assessment of Environmental Cadmium Exposure. Environmental Health Perspectivs, vol. 122, s. 431–438. 10Detta resultat är ett medianvärde. Författarna redovisar även den tionde och nittionde per- centilen vilka har lutningskoefficienter på cirka 0,4 respektive cirka 1,6. Infasningsperiod till uppnådd full hälsoeffekt Eftersom kadmium som har hamnat i människokroppen utsöndras väldigt långsamt – halveringstiden i njurarna bedöms vara lång11 – så byggs halten kadmium i kroppen upp under en stor del av livstiden. Effekter på hälsan kommer – som en följd därav – också relativt sent i livet. De som ingår i studiepopulationerna i de epidemiologiska undersökningar som refereras i denna rapport är nästa uteslutande . En förändrad nivå på befolkningens intag av kadmium via födan får därmed inte en omedelbar effekt. Hur lång fördröjningen av hälsoeffekten är, är inte helt klarlagt. Den studie av Amzal et al. (2009) som refererades ovan indikerar att kadmiumhalten i urin (och därmed också i njurarna) stabiliseras efter cirka 30–intag på en nivå per kilo kroppsvikt. I beräkningarna nedan antas – i två olika scenarier – att det tar 30 respektive från förändrad nivå på befolkningens intag av kadmium via födan till full hälsoeffekt. Effekten antas stiga linjärt från noll till full effekt efter 30 respektive . I beräkningarna används två olika tidshorisonter, 50 respektive . Ju högre tidshorisont som väljs desto högre värde genereras i beräkningen av nuvärdet av den samhällsekonomiska nyttan av att minska tillförseln av kadmium till . En relativt lång tids- horisont stöds av att påverkan på kadmiumhalten urholkas väldigt långsamt (uppskattningsvis ).12 11I det förslag på restriktioner mot användandet av kadmium i konstnärsfärger som lämnades in av Kemikalieinspektionen till EU:s kemikaliemyndighet (ECHA) 2013 anges tre estimat : 10–, 7–16, respektive 18–. 04846943-29dc-40c0-9bc5-0116d3757e83 (). 12En aspekt på lång sikt som inte tas hänsyn till i denna beräkning är att den kost vi äter kanske inte kommer att vara densamma . Direkta, indirekta och immateriella kostnader Samhällsekonomiska kostnader av negativa hälsoeffekter delas vanligt- vis in i tre kategorier: direkta, indirekta och immateriella kostnader. De direkta kostnaderna utgörs av kostnader för professionell vård och medicinering. Indirekta kostnader utgörs främst av värdet av olika former av förlorad arbetstid eller nedsatt produktivitet till följd av bland annat sjukfrånvaro, förtidspensionering och vård av anhörig. De immateriella kostnaderna innefattar de negativa aspekter som inte har något att göra med produktion och resursutnyttjande, men som alltjämt är av väsentligt värde, till exempel nedsatt livskvalitet och förtida död. Immateriella effekter kan till viss grad kvantifieras i ter- mer av förlorade levnadsår, alternativt förlorade kvalitetsjusterade levnadsår (QALYs13). Beräkning av hur många QALYs som förloras på grund av en viss hälsoeffekt görs enligt följande.14 i perfekt hälsa ges värdet 1, med nedsatt hälsa ges ett livskvalitetsvärde mellan 0 och 1, medan död ges värdet 0. Livskvalitetsvärdena estimeras genom att personer med en viss åkomma tillfrågas om deras upplevda nivå på livskvalitet eller genom att tillfråga personer i allmänheten om för- väntad nivå på livskvalitet i hypotetiska hälsotillstånd. Tiden i ett visst hälsotillstånd vägs sedan med det livskvalitetsvärde som tillståndet medför. Till exempel, en sjukdom som sänker livskvaliteten med 0,1 enheter ger en total förlust av 1 QALY. Samma sak gäller en sjukdom som sänker hälsovärdet 0,5 enheter under . Samhällsekonomiskt värde per (kvalitetsjusterat) levnadsår Inom svenska myndigheter värderas förlorade/vunna (kvalitetsjuste- rade) levnadsår på två olika sätt. Dels genom de bedömningar av kostnadseffektivitet som görs för olika hälsovårdsinterventioner av och för läkemedelsförmåner av Tandvårds- och läke- medelsförmånsverket (TLV). Dels genom värdering av minskade olycksrisker av bland annat . 13Quality Adjusted Life Years. 14För en översikt om beräkning av QALY-effekter, se till exempel SBU (2014) Utvärdering av metoder i hälso- och sjukvården: En handbok. , (). tar fram nationella riktlinjer15 som stöd för priori- tering av olika vårdåtgärder. Dessa riktlinjer utgår bland annat från ett hälsoekonomiskt underlag, och en bedömning om en vårdåtgärds kostnadseffektivitet görs enligt tabell 2. En kostnad på per vunnet (kvalitetsjusterat) levnadsår bedöms som låg eller måttlig, medan en kostnad över denna nivå bedöms som hög. I Analysmetod och samhällsekonomiska kalkylvärden för transportsektorn (ASEK)17 finns kalkylvärden för bland annat förändrade risker för dödsfall på grund av trafikolyckor. Kalkyl- värdet utgår från individers värdering av risk för dödsfall i en trafik- olycka och presenteras oftast som ”Värdet av ett statistiskt liv”, VSL. VSL visar inte värdet av liv på individnivå det visar den förändring av samhällets välfärd som blir resultatet om ytterligare en person (en anonym person vilken som helst) förolyckas i trafiken. VSL mäts genom individers marginella betalningsvilja för en viss minskad risk för dödsfall dividerat med storleken på den aktuella riskreduktionen. I den senaste versionen av ASEK18 är kalkylvärdet för ett statis- tiskt liv . Detta värde per statistiskt liv ligger nära medianvärdet av de värden som identifierats i en nyligen genomförd 15Riktlinjerna finns samlade på denna hemsida: /riktlinjer/nationellariktlinjer (). 16Socialstyrelsens metodbeskrivning för nationella riktlinjer, / SiteCollectionDocuments/metodbeskrivning-nationella-riktlinjer.pdf. 17Trafikverket (2016) Analysmetod och samhällsekonomiska kalkylvärden för transportsektorn, ASEK 6.0 Version . 18Se fotnot ovan. litteraturöversikt av VSL i svenska studier.19 Detta värde per VSL im- plicerar ett värde per vunnet levnadsår på cirka 1,3 miljoner kronor.20 bedömning av kostnadseffektivitet och Trafik- verkets riskvärdering ger två olika mått på samhällets nyttoförlust av ett förlorat (kvalitetsjusterat) levnadsår (eller, omvänt, nyttovinst per vunnet år).