sou · H5B399 · 2017-12-07 00:00:00 — Stöd som överstiger ett belopp motsvarande får lämnas endast under förutsättning att stödmottagaren samtycker till att uppgifter om stödet offentliggörs enligt artikel 9.1.c i kommis- sionens förordning (EU) nr 651/2014. I paragarafens första stycke anges att det kan finnas ytterligare begränsningar i det allmänna gruppundantaget för stöd som lämnas till företag. En sådan begränsning är att ett stöd inte får överskrida ett visst tröskelvärde. För stöd enligt denna förordning får stödet inte överskrida ett belopp motsvarande per företag per investeringsprojekt. Detta tröskelvärde får inte kringgås genom en konstgjord uppdelning av stödprojekt. Av paragrafens andra stycke framgår att enskilda stödtill- delningar som överstiger ett belopp motsvarande ska offentliggöras och att stödmottagaren ska samtycka till det. Detta gäller enbart stöd till företag. Publiceringen ska ske i (Module) som i tillhandahålls av Tillväxtanalys. En första utbetalning med högst av det förväntade stödet får ske i samband med stödbeslutet. Stödmottagaren får begära att en viss del av stödet betalas ut i förskott. Högst av det förväntade stödet får betalas ut i förskott och en sådan förskottsutbetalning görs i samband med att fattar ett preliminärt beslut om stöd. Slutlig utbetal- ning sker efter ansökan om utbetalning när energieffektiviserings- åtgärderna är färdigställda. Som exempel kan anges en bostadsrättsförening (i det här fallet ett litet företag enligt definitionen i kommissionens förordning (EU) nr 651/2014) som ansöker om stöd för en byggnad Atemp och med en förutsatt energieffektivisering . Stödberättigande kostnader är per kvadrat- meter. För små företag får stöd lämnas med högst av det stödberättigande underlaget. Det förväntade stödet blir: × 2 000 kvm × stödandelen = . Förskott får då lämnas med högst av , dvs. Om det vid den slutliga utbetalningen visar sig att energi- effektiviseringen bara uppgår till , allt annat lika, blir det slutliga stödet × 2 000 kvm × = , dvs. ytterligare ska betalas ut. Om energi- effektiviseringen bara uppgår till , allt annat lika, blir det slutliga stödet i stället × 2 000 kvm × = och det blir ingen ytterligare utbetalning. Stödmottagaren ska i ansökan om utbetalning redovisa vilken åtgärd som genomförts och vilken energieffektivisering som uppnåtts. När det gäller verifiering av vilken energieffektivisering som uppnåtts, se kommentaren till 6 §. ska besluta att det beviljade stödet helt eller delvis inte ska betalas ut om 1.den som har sökt eller tagit emot stöd genom att lämna oriktiga uppgifter har orsakat att stödet beviljats felaktigt eller med för högt belopp, 2.stödet av något annat skäl har beviljats felaktigt eller med för högt belopp och mottagaren skäligen borde ha insett detta, 3.stödet helt eller delvis inte har utnyttjats eller inte har använts för den energieffektivisering som angetts i ansökan om stöd, 4.mottagaren inte har gett in en sådan ansökan om utbetalning som avses i 21 och 22 §§, eller 5.villkoren för stödet i något annat avseende inte har följts. När energieffektiviseringsåtgärden är färdigställd ska stöd- mottagaren ansöka om utbetalning och därefter fatta ett utbetalningsbeslut i vilket stödets storlek slutligt bestäms. Läns- styrelsen prövar om villkoren för stödet är uppfyllda. Om exempel- vis energieffektiviseringen inte uppgår till är villkoret enligt 6 § första stycket inte uppfyllt och något stöd ska inte betalas ut. Byggnadstekniska åtgärder i klimatskärmen eller installation av från- och tilluftsventilation med värmeåtervinning ska vara genom- förda eller för energieffektivisering med båda åtgärderna. Stödmottagaren måste också följa de tidsfrister som finns i förordningen när det gäller påbörjande, färdigställande och ansökan om utbetalning. Har förskott lämnats kan stödmottagaren bli återbetalningsskyldig enligt 28 § om villkoren för stödet inte har följts. En stödmottagare är återbetalningsskyldig om någon av de grunder som anges i 23 § 1−5 föreligger. På det belopp som en stödmottagare är återbetalningsskyldig för ska ränta enligt räntelagen (1975:635) betalas. En stödmottagare kan bli återbetalningsskyldig för det förskott som lämnats eller för det slutliga stöd som lämnats om någon av de grunder som anges i 23 § 1−5 föreligger. beslut enligt denna förordning får överklagas till . I 22 § a förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om över- klagande hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut av än verkets beslut i ett överklagat ärende om att inte betala ut stöd enligt 21, 23, 25 eller 30 §§ får dock inte överklagas. beslut får överklagas till . Vissa av beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Fastighetsägare, tomträttshavaren eller husägare har rätt till domstolsprövning av beslut om att inte betala ut beviljat stöd. Särskilda uppgifter för och får meddela föreskrifter om verkställigheten av denna förordning. I paragrafen ges bemyndigande att meddela de före- skrifter som behövs för att verkställa förordningen. 8.2Förslaget till förordning om statlig kreditgaranti för lån till renoverings- och energieffektiviseringsåtgärder på svaga bostadsmarknader Syftet med en statlig kreditgaranti enligt denna förordning är att ge bättre förutsättningar för finansiering av renoverings- och energieffek- tiviseringsåtgärder i flerbostadshus på svaga bostadsmarknader. Statligt stöd till företag i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt får lämnas i enlighet med en stödordning som godkänts av Europeiska kommissionen. Förslaget till förordning behandlas i avsnitt 6.6. Med flerbostadshus avses enligt TNC 95 (, Plan- och byggtermer ) bostadshus med minst tre bostads- lägenheter. Förslaget innehåller en subvention av garantiavgiften. Avgiften är därmed inte marknadsmässig och garantierna innehåller statligt stöd enligt . Förslaget till statlig kreditgaranti behöver anmälas till och godkännas av kommissionen. Med svag bostadsmarknad avses i denna förordning en marknad där efterfrågan på bostäder påverkas påtagligt av en varaktigt vikande arbetsmarknad, en varaktigt minskande befolkning eller låga inkomster hos kommuninvånarna. Frågan om en kommun utgör en svag bostadsmarknad får bedömas i varje enskilt garantiärende utifrån generella kriterier. Det är som gör den bedömningen. Vid denna bedömning ska utgå från den befolkningsutveckling som skett i kom- munen och den förväntade befolkningsutveck- lingen, befolkningens inkomstförhållanden och därmed befolk- ningens åldersstruktur och förväntade åldersstruktur samt arbets- marknadsregionens utveckling såväl när det gäller pendlingsmönster som antalet tillgängliga arbetsplatser i regionen. Vad som är en svag bostadsmarknad och avgränsningen av en sådan bostadsmarknad har behandlats i avsnitten 6.6.2 och 6.6.5. avses i denna förordning 1.svenska banker, kreditmarknadsföretag och försäkringsföretag, 2.utländska bankföretag, kreditföretag och försäkringsgivare vars hemland hör till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och som är auktoriserade och står under tillsyn i hemlandet, samt 3.andra utländska bankföretag, kreditföretag och försäkringsgivare som driver verksamhet här i landet genom etablering. Kreditgaranti lämnas bara till kreditinstitut som träffat ett ram- avtal med om kreditprövning och låneförvaltning i fråga om lån med kreditgaranti. Bestämmelsen motsvarar 2 § förordningen (2004:105) om statlig kreditgaranti för lån för bostadsbyggande m.m. får lämna kreditgaranti till till reno- verings- och energieffektiviseringsåtgärder i flerbostadshus som ligger i en kommun med svag bostadsmarknad. Garantin ska avse en byggnad som till övervägande del innehåller bostadslägenheter som upplåts med hyresrätt, kooperativ hyresrätt eller bostadsrätt. Kreditgarantin lämnas under förutsättning att energieffektivi- seringsåtgärderna beviljas stöd enligt förordningen (20xx:xx) om stat- ligt stöd för energieffektivisering i flerbostadshus och skollokaler. I paragrafen första stycke anges att garantin ska avse en byggnad som till övervägande del innehåller bostadslägenheter som upplåts med hyresrätt, kooperativ hyresrätt eller bostadsrätt. byggnaden innehåller både bostadslägenheter och lokaler används en övervägandeprincip. Byggnadens ändamål får bestämmas med hänsyn till det ändamål som den till övervägande del är inrättad för och det sätt som den till övervägande del används på. Jämför övervägandeprincipen i 2 kap. 3 § första stycket fastighetstaxerings- lagen (1979:1152). Vid bedömningen kan man exempelvis jämföra storleken av de olika delarnas golvytor. Även andra grunder kan tillämpas om de framstår som lämpligare, till exempel om hyres- avkastningen från olika delar är påtagligt olika. Enligt paragrafens andra stycke lämnas kreditgaranti under förutsättning att stöd för energieffektivisering i flerbostadshus beviljas. Med beviljas avses beslut om stöd inklusive beslut om förskott enligt 18 och 20 §§ förslaget till förordning om statligt stöd för energieffektivisering i flerbostadshus och skol- lokaler. En kreditgaranti får inte lämnas för låntagare som befinner sig i ekonomiska svårigheter som uttrycket definieras i punkt 20 i kommis- sionens meddelande om riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av icke-finansiella företag i svårigheter. Enligt Europeiska kommissionens garantimeddelande (Kom- missionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier, EUT C 155 20.6.2008) är en garanti marknadsmässig om vissa villkor är upp- fyllda. Meddelandet utesluter inte att en garanti kan vara marknads- mässig även i andra fall, men om meddelandet följs säkerställs att kommissionen skulle dela den bedömningen. Ett av villkoren i garantimeddelandet är att låntagaren inte får vara i ekonomiska svårigheter. Vidare anges att den definition som finns i kommis- sionens riktlinjer för statligt stöd för undsättning och omstruk- turering av icke-finansiella företag i svårigheter bör följas när det gäller att avgöra om låntagaren ska anses vara i ekonomiska svårig- heter (EUT C 249, 31.7.2014). Dessa riktlinjer för omstrukturer- ingsstöd gäller för företag inom alla sektorer, med undantag för finansinstitut och kol- och stålproduktion. När man bedömer om ett företag befinner sig i svårigheter ska det göras enligt objektiva ekonomiska nyckeltal och inte enligt en subjektiv bedömning från fall till fall. Ett företag anses befinna sig i svårigheter om något av följande villkor är uppfyllda. Om ett aktiebolag har förlorat mer än hälften av det tecknade aktiekapitalet på grund av ackumulerade förluster. Om ett företag med ägare med obegränsat ansvar för företagets skulder förlorat över hälften av det bokförda egna kapitalet på grund av ackumulerade förluster. Om företaget är före- mål för ett kollektivt insolvensförfarande eller uppfyller kriterierna i nationell lagstiftning för att försättas i kollektiv insolvens på sina fordringsägares begäran. Om ett större företag haft en skuldsättningsgrad över 7,5 och dess rörelseresultat före skatter och avskrivningar har legat under räntekostnaderna (dvs. att räntetäckningsgraden är negativ). Kreditgarantin får vid garantitidens början avse högst ett belopp som motsvarar av fastighetens eller tomträttens marknadsvärde. Om kostnaden för renoverings- och energieffektiviseringsåtgärderna överstiger den ökning av marknadsvärdet som åtgärderna medför, får kreditgaranti i stället lämnas med ett belopp som motsvarar av kostnaden för åtgärderna. Kreditgarantin får i dessa fall dock inte överstiga ett belopp om per kvadratmeter uppvärmd boarea. Med marknadsvärde avses det pris som skulle uppnås vid en mark- nadsmässig försäljning där skälig tid ges för förhandlingar. Marknads- värdet ska bedömas med utgångspunkt i att renoverings- och energi- effektiviseringsåtgärderna färdigställts och utan hänsyn till spekulativa och tillfälliga förhållanden. Paragrafen innehåller bestämmelser om den statliga kreditgarantins omfattning. Paragrafen motsvarar delvis 4 § förordningen (2004:105) om statlig kreditgaranti för lån för bostadsbyggande m.m. Garantin för lån för renoverings- och energieffektiviseringsåtgärder innebär ingen förändring i förhållande till nuvarande regler om kredit- garantins möjliga storlek och inomläge i förhållande till marknads- värde. Att marknadsvärdet bedöms med utgångspunkt i vad som gäller sedan åtgärderna färdigställts överensstämmer med den praxis som gäller för nuvarande garantihantering. Statligt stöd får lämnas i form av en subvention av den del av garantiavgiften som beror på ökad risk vid belåning över fastighetens eller tomträttens marknadsvärde. För att bestämma subventionens storlek beräknar först en garantiavgift som motsvarar statens förväntade förlust för kredit- garantin. Därefter beräknar en (lägre) garantiavgift som motsvarar den avgift som kreditinstitutet skulle ha betalat för mot- svarande lån på en bostadsmarknad där marknadsvärdet överstiger kostnaden för renoverings- och energieffektiviseringsåtgärderna. får besluta att kreditinstutet ska betala den lägre avgiften. Mellanskillnaden avräknas som statligt stöd. Paragraferna 7 och 9 behandlas i avsnitt 6.6.5. I detta avsnitt finns också ett schematiskt räkneexempel på hur garantimodellen skulle kunna fungera i praktiken. får ingå avtal om kreditgaranti som ger kreditinstitutet rätt till ersättning för förluster för kapitalfordran 1. vid exekutiv försäljning, med ett belopp som motsvarar skill- naden mellan den garanterade kapitalfordran och det belopp som betalas ut till kreditinstitutet med anledning av den exekutiva försälj- ningen, 2.vid annan försäljning, med ett belopp som motsvarar skillnaden mellan den garanterade kapitalfordran och det försäljningspris som godkänt, 3.vid skuldnedskrivning, med ett belopp som motsvarar den skuldnedskrivning som godkänt. Avtal om kreditgaranti får även ge kreditinstitutet rätt till ersätt- ning för förluster som avser ränta och kostnader. Sådan ersättning får dock inte överstiga av det garanterade lånet samt ränta på det garanterade lånet från den dag då fastigheten utmättes, konkurs- ansökan gjordes eller de medel deponerades som annars ska fördelas. Räntan beräknas för år enligt en räntefot som motsvarar den av Riks- banken fastställda och vid varje tid gällande referensräntan enligt 9 § räntelagen (1975:635), ökad . Förändringar i referensräntan som inträffar efter upprättandet av sakägarförteckning ska inte beaktas. Om det kan antas minska de totala förlusterna för kreditgarantin, får även i övrigt avtala om ersättning till kreditinstitutet. Bestämmelsen motsvarar 7 § förordningen (2004:105) om statlig kreditgaranti för lån för bostadsbyggande m.m. får helt eller delvis efterskänka statens regressfordran enligt 10 § förordningen (2011:211) om utlåning och garantier, om lån- tagaren är på obestånd eller annars saknar utmätningsbara tillgångar och bedömer att låntagaren inte kommer att kunna betala fordringen senare heller. För statens fordringar enligt denna förordning ska inte 6 § förordningen (1993:1138) om hantering av statliga fordringar gälla för . Bestämmelsen motsvarar 9 § förordningen (2004:105) om statlig kreditgaranti för lån för bostadsbyggande m.m. Denna utredning har haft i uppdrag att utreda förutsättningarna, inklusive det samhällsekonomiska motivet, för att införa statliga energisparlån i i syfte att få till stånd en ökad energi- effektivisering i bebyggelsen. Om utredaren bedömer att det finns ett behov av ett statligt energisparlån är uppdraget vidare att utreda om det finns behov av ytterligare åtgärder för att göra lånen effektivare. Utredaren har inte funnit motiv för att föreslå ett statligt energisparlån, men har istället funnit skäl att föreslå ett energisparstöd för ägare av flerbostadshus och vissa lokalfastigheter och en kreditgaranti för att förstärka energisparstödet för ägare av flerbostadshus på svagare bostadsmarknader. Utredningen har på ett förtjänstfullt sätt beskrivit den teoretiska grunden för när styrmedel är samhällsekonomiskt motiverade och inte, men jag ställer mig tveksam till utredningens förslag. Min första invändning är att det går utanför uppdraget att utreda andra styrmedel än sådana som är kopplade till att göra ett energisparlån effektivare. Det framgår tydligt av direktiven att flertalet av utredningsfrågorna, såsom att utifrån ett samhälls- ekonomiskt perspektiv utreda om det finns behov av ytterligare åtgärder, t.ex. energieffektiviseringsbidrag, för att göra lånen effektivare, endast aktualiseras om utredaren bedömer att det finns ett behov av ett statligt energisparlån, vilket utredaren inte har gjort. Min andra invändning är att de förslag utredaren, trots bedömningen att något behov av statligt energisparlån inte före- ligger, presenterar inte i tillräcklig grad tillämpat kunskapen om när styrmedel är motiverade utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv. Utredaren har inte i tillräcklig utsträckning analyserat vilket samhällsekonomiskt problem som ska lösas (såsom marknads- misslyckanden) och på vilket sätt föreslagna styrmedel är de bästa för att adressera eventuella problem. En av utredarens bedömningar är att ”bristande lönsamhet är det främsta hindret för att fler och mer omfattande energieffektiviseringsåtgärder ska genomföras”. I avsaknad av tydliga marknadsmisslyckanden är det dock inte en orimlig slutsats att de åtgärder som är företagsekonomiskt olönsamma också är samhällsekonomiskt olönsamma. Min tredje invändning är att utredaren inte har prövat vilket styrmedel som löser det eventuella problemet till lägst kostnad. Syftet med stödet är inte entydigt klarlagt, men enligt min tolkning är det underförstått att stödet ska öka energieffektiviseringen i bebyggelsen och möjligen bidra till framtida energieffektiviserings- mål. Det kan dock ifrågasättas om det föreslagna stödet bidrar till detta på ett kostnadseffektivt sätt, eftersom stödet per sparad kWh blir större ju ambitiösare (dyrare) åtgärderna är, stödet inte är teknikneutralt i förhållande till vilka åtgärder som måste ingå och stöd endast föreslås för vissa aktörer nämligen ägare av fler- bostadshus och vissa lokalfastigheter. Förslaget verkar därigenom snedvridande, vilket innebär att stödet skiljer sig beroende på vilken kilowattimme som sparas och att man därför sparar färre kilowattimmar per krona i stöd än vad som vore möjligt. I tillägg föreslås att stödet till fastighetsägare finansieras av en höjd energiskatt på el, vilket innebär en dubbelstyrning i den mening att en högre energiskatt ger fastighetsägare förstärkta incitament att effektivisera elanvändningen, som vissa av dessa fastighets- ägare föreslås få stöd för ytterligare energieffektiviseringsåtgärder genom energisparstödet. Genom att tydligt dela upp de samhällsekonomiska konsekvenserna och de offentligfinansiella, skulle konsekvens- analysen bli tydligare och mer relevant. Såsom den presenterats i utredningen jämförs offentligfinansiella kostnader med samhälls- ekonomiska nyttor. Den samhällsekonomiska konsekvensanalysen bör dock ta sin utgångspunkt i kostnader och nyttor (i termer av real resursåtgång) för den förändring som åstadkoms till följd av föreslagna åtgärder. Den analysen har inte genomförts, eftersom den samhällsekonomiska kostnaden för att vidta dessa åtgärder inte beräknats. En sådan analys för flera olika alternativa utformningar av stödet kunde ha gett en indikation på om stödet åstadkommer en viss nytta till lägsta möjliga kostnad för samhället. Den konsekvensanalys utredningen har låtit genomföra har genomförts i ett sent skede, och därför har den tid som experterna haft för granskning varit knapp. Resultaten tyder på att samhällets nyttor av det föreslagna stödet inte är större än statens kostnader. Om hela den samhälleliga kostnaden, dvs. inklusive åtgärds- kostnader, räknas bör resultatet bli än mer negativt. Det ovan sagda gäller i stort också kreditgarantin på svagare bostadsmarknader. Utredningen hade därutöver vunnit på att också analysera förslagens fördelningseffekter samt konkurrenspåverkan. En särskild utredare ska utreda förutsättningarna för att införa statliga energisparlån i i syfte att få till stånd en ökad energieffektivi- sering i bebyggelsen. utreda förutsättningarna och det eventuella behovet av ett statligt finansierat energisparlån i , bedöma vilka effekter ett sådant lån skulle få på renoveringstakten och energieffektiviseringen i bebyggelsen, och bedöma konsekvenser för statsbudgeten inklusive lånestockens storlek och vid behov föreslå finansieringsform. Utredaren ska redovisa sina slutsatser och förslag i denna del . Om utredaren bedömer att det finns ett behov av ett statligt finan- sierat energisparlån och att ett energisparlån ger positiva effekter på renoveringstakten och energieffektiviseringen av bebyggelsen, ska utredaren bl.a. föreslå hur ett statligt finansierat lån för energieffektivisering ska utformas för den svenska marknaden, föreslå vilken myndighet eller annan organisation som ska admi- nistrera de statliga lånen och hur detta ska organiseras, bedöma om även andra byggnader än bostäder ska omfattas av möjligheten att få energisparlån, analysera vilka villkor som ska ställas på låntagaren, och Uppdraget ska slutredovisas . Behovet av en utredning Bostadsbeståndet står för cirka en tredjedel av totala energi- förbrukning. För att underlätta omställningen till ett energisystem baserat på förnybar energi är det av avgörande betydelse att den bebyggda miljöns energianvändning minskar. Energianvändningen i nya byggnader minskar men minskningen behöver vara större och takten på energieffektiviseringen behöver öka för att ska uppnå de uppsatta energimålen. En viktig framgångs- faktor för en ökad energieffektivisering i bebyggelsen är att reno- veringstakten av det befintliga beståndet ökar. Den utbredda bostadsbristen gör att det äldre bostadsbeståndet måste utnyttjas mer effektivt. Det är nödvändigt att erbjuda fler en bostad, men även det slags bostäder som efterfrågas. Det äldre bostadsbeståndet är i stort behov av renovering och upprustning. I exempelvis de s.k. miljonprogramsområdena har materialet i många fastigheter uppnått sin tekniska livslängd som förslitning, tekniska brister, sociala faktorer, marknadsanpassning och skärpta samhällskrav på bl.a. energianvändning gör att insatserna för renove- ring och andra åtgärder måste intensifieras. Många flerbostadshus behöver moderniseras på ett socialt, ekonomiskt och ekologiskt hållbart sätt utan att hyran blir orimligt hög efter renoveringen. På mindre orter med låga fastighetsvärden kan det också vara svårt för fastighetsägaren att få krediter till renoveringar då investerings- kostnaden överstiger värdeökningen. De studier som bl.a. och gjort på genomförda renoveringar, t.ex. i Förslag till nationell strategi för energieffektiviserande renovering av byggnader (och ) och Piska och Morot, utredning om styrmedel för energieffektivisering i byggnader (2005), visar även på att det finns en gräns för när det inte är företegsekonomiskt lönsamt att energieffektivisera en byggnad, trots att åtgärden kan vara både samhällsekonomiskt lön- sam och önskvärd ur miljö- och klimatsynpunkt. Regeringen har beslutat att införa ett stöd för energieffektivisering och renovering av flerbostadshus samt ett stöd för förnyelse av utom- husmiljön. Stöden är avsedda för åtgärder i områden med socio- ekonomiska utmaningar och uppgår till . För att ytterligare öka takten på renoveringen krävs dock ytterligare åtgärder. och förslag till utvecklad nationell strategi för energieffektiviserande renovering och har i sitt arbete med att ta fram en utvecklad nationell strategi för energieffektiviserande renovering ut- rett möjligheterna och konsekvenserna av finansiella styrmedel såsom statligt finansierade lån och kreditgarantier för energieffektiviserande åtgärder (dnr M2015/04247/EE).