sou · H4B346 · 2017-01-01 00:00:00 — Av olika anledningar kom aldrig att realiseras. håller dock motsvarande verksamhet på att utvecklas inom det så kallade i , där Östervångsskolan och den kommunala Tunaskolan samarbetar. Här har man, bland annat med stöd av det statsbidrag som utredningen förfogat över, sam- lokaliserat skolorna och startat samarbeten mellan lärargrupperna för att stödja skolutveckling. Syftet med projektet är att eleverna ska mötas, inte bara på raster utan även i vissa pedagogiska situationer såsom temadagar och fritidsverksamhet. En vision är att eleverna vid ska kunna läsa till exempel moderna språk ihop med Tunaskolans elever och att Tunaskolans elever ska få tillgång till undervisning i teckenspråk genom Östervångsskolans lärare. är den första etableringsfasen klar och man kan skönja resultat av arbetet. Eleverna på Tunaskolan möter tecken- språk bland annat på raster och man kan notera en nyfikenhet på språket hos eleverna. Eleverna vid har även fått en utvidgad kamratkrets över språkgränserna.32 Utredningen ser det så kallade som ett exempel på en positiv utveckling av specialskolans verksamhet. 32 Specialpedagogiska skolmyndigheten (e-post ). En teckenspråkig specialskola och ett stärkt teckenspråk … Utredningen menar att denna typ av samarbete stärker den två- språkiga miljön och ger elever från både specialskolan och grund- skolan möjlighet att möta nya språkvärldar. Lärarna från de båda skolorna får också tillfälle att utveckla planering, undervisning och bedömning tillsammans. I delar personal från båda skolorna arbetsrum för att främja samarbetet och skolledarna har möten för att lösa gemensamma frågor. Utred- ningen menar att om dessutom skulle vilja inrätta en lokal eller regional särskilt anpassad kommunikativ miljö, SAK- miljö (se avsnitt 20.2), på Tunaskolan så skulle en ännu starkare grund finnas för samarbete och erfarenhetsutbyte. i följs med intresse av Birgittaskolan, där man i kontakter med kommun lyft frågan om ett eventuellt samarbete av likande art. Utredningen anser att SPSM bör sträva efter samarbeten av denna art och att även den regionala sam- ordnaren kan uppmuntra till detta genom att verka för att SAK- miljöer samlokaliseras med specialskolan. På så sätt skulle mer flexibla språkmiljöer skapas. 11Målgruppen elever med grav språkstörning Grav språkstörning är en funktionsnedsättning i den språkliga förmågan. Begreppet används i 7 kap. 6 § skollagen (2010:800) för att peka ut specialskolans målgrupp men har inte haft någon entydig definition. I det här kapitlet presenteras utredningens förslag till definition. I kapitlet finns kommentarer till definitionen och en kort beskrivning av de screeningar och diagnosverktyg som utvecklas i takt med att kunskapen om språkstörningar växer. Som en del i kapitlets beskrivning av målgruppen elever med grav språkstörning redovisas resultat från de två enkäter som utredningen genomfört i syfte att uppskatta gruppens storlek. Inledningsvis ges en förenklad beskrivning av vad det kan inne- bära att ha grav språkstörning. 11.1”Som att de andra kör sportbil och jag åker trehjuling” Elever med grav språkstörning har svårt att förstå och minnas vad andra säger eller skriver. De har också svårt att få fram det de själva vill säga eller skriva. Funktionsnedsättningen har stor påverkan på skolarbetet, det sociala samspelet och vardagsaktiviteter för elever i både och gymnasieskolan. Den försvinner inte men förändras . När träffar 14-åriga beskriver hon hur det är att ha grav språkstörning: – Man kan ibland säga nåt dumt när man har en språkstörning. Och kan kompisarna undra och säga ånej, vad säger hon . Målgruppen elever med grav språkstörning –Du har sagt att det finns så mycket i ditt hjärta, säger mamma , men att det känns som om någon klipper av det på väg till munnen. –Då blir det en luftbubbla i stället för en pratbubbla, säger På frågan om hur det är att ha språkstörning svarar en 19-åring: ”Det är som att de andra kör sportbil och jag åker trehjuling.”2 Medan jämnåriga utvecklar sitt ordförråd och sin känsla för grammatiska mönster i rasande fart går utvecklingen långsamt för elever med grav språkstörning. Även vanliga ord och vanliga meningar kan vara svåra att förstå och uttrycka utan omgivningens stöd. Eleverna behöver dessutom förståelse och stöd för att kunna delta i språkligt samspel med de oskrivna regler för till exempel turtagning som är självklara för många jämnåriga. Det är vanligt att eleverna också har stora bekymmer med läs- och skrivinlärningen. I skolan gör själva språkstörningen kanske inte mycket väsen av sig, om det inte finns någon beteende- problematik parallellt. Några lärare som arbetar med grupp- integrerade elever med grav språkstörning beskriver sina elever så här: ”De här eleverna är fina och tysta i klassrummet men hänger inte med i undervisningen på grund av sina svårigheter och sitter därför bara av tiden.”3 I sin medlemsenkät om språkstörning hos barn, ungdomar och vuxna ställde en fråga om vilka konsekvenserna av språkstörning är.4 Personer med språkstörning och deras anhöriga svarar att det är svårt med inlärning, att läsa och skriva och att få vänner, se figur 11.1. 1Wollner, A. (2015). (En artikel på och ett inslag i Rapport .) 2Brinton, B. m.fl. (2005). 3Ur redovisning av utredningens statsbidrag 2014, stad. Dnr U2013:02/2014/56. 4Riksförbundet (2014). Målgruppen elever med grav språkstörning Vilka är de viktigaste konsekvenserna av funktionsnedsättningen? Procent av 155 svarande, flera alternativ möjliga Källa: , 2014. Många har kommenterat sitt svar, bland annat så här: •Svårt med kompisar. Blir ofta missförstånd med de andra barnen och ingen vuxen finns för att reda upp det. •Att allt i vardagen blir en kamp och inget går lätt ger kraftig ångest och massor av tårar och bröstsmärta. •Det kan vara svårt att förmedla med kroppsspråk och ordens betoning vad jag vill. Andra läser av mig fel och tror på vad jag säger. Svårt att få jobb eftersom de inte tror på mig som person. På i arbetade eleverna i de högre årskurserna med att beskriva vad grav språkstörning är, vad de själva hade lätt med, vad som var svårt och hur de ville att lärarna i gymnasieskolan skulle möta dem när de kom dit. Figur 11.2 visar hur eleverna beskriver vad grav språkstörning är. Målgruppen elever med grav språkstörning Figur 11.2 Vad är grav språkstörning? Målgruppen elever med grav språkstörning 11.2Definition av begreppet grav språkstörning Utredningens förslag: Med grav språkstörning avses problem att både förstå språk och göra sig förstådd med språk. Problemen är av sådan omfattning att elevens skolarbete, sociala samspel och vardagsaktiviteter påverkas i hög grad. Funktions- nedsättningen kännetecknas av att elevens språkförmåga är påtagligt svagare än vad som förväntas för åldern och att den icke-verbala begåvningen ligger inom normalvariationen. Språk- störning utgör den primära problematiken, och kan inte bättre förklaras av andra funktionsnedsättningar. Tillståndet är inte av tillfällig natur. I uppdraget med att definiera begreppet grav språkstörning för skolan har utredningen samarbetat med och inhämtat synpunkter från framför allt logopeder, psykologer, speciallärare, specialpedagoger och utredningens referensgrupper, däribland intresseorganisationer. Utredningen har kommit fram till ovan- stående förslag till definition. Formuleringarna i definitionen är skrivna i syfte att användas i skolsammanhang, se figur 11.3. Målgruppen elever med grav språkstörning Figur 11.3 Grav språkstörning Utredningens definition avgränsar målgruppen elever med grav språkstörning i skolsammanhang 11.3Kommentarer till definitionen av grav språkstörning Definition av grav språkstörning Med grav språkstörning avses problem att både förstå språk och göra sig förstådd med språk (1). Problemen är av sådan om- fattning att elevens skolarbete, sociala samspel och vardags- aktiviteter påverkas i hög grad (2). Funktionsnedsättningen kännetecknas av att elevens språkförmåga är påtagligt svagare än vad som förväntas för åldern (3) och att den icke-verbala begåvningen ligger inom normalvariationen (4). Språkstörning utgör den primära problematiken (5), och kan inte bättre för- av andra funktionsnedsättningar (6). Tillståndet är inte av tillfällig natur (7). Målgruppen elever med grav språkstörning Gruppen elever med grav språkstörning är en del inom den större grupp av elever som har den medicinska diagnosen generell språkstörning5. Med utgångspunkt i definitionen kan den generella språkstörningens grad utredas för att underlätta skolans arbete med att anpassa lärmiljön efter elevernas behov. Skolans uppgift är att skapa förutsättningar för alla elever att utvecklas så långt som möjligt. Om en elev inte utvecklar sin språk- förmåga som förväntat i jämförelse med jämnåriga beslutar rektorn om att utreda behovet av särskilt stöd eller andra åtgärder. Det är i denna utredning och i antagningen till och riks- gymnasiet i som definitionen av grav språkstörning har sitt huvudsakliga användningsområde. I och med utredningens förslag om bland annat särskilt anpassade kommunikativa miljöer, SAK- miljöer, uppstår det nya sammanhang där definitionen behövs. Dessutom kan definitionen, oavsett vilka beslut som fattas kring elevgruppens skolgång, vara användbar på flera nivåer i skolans värld. •På nationell och regional nivå för att säkra kompetens- försörjningen från lärosäten och samordna insatser och information från till exempel Specialpedagogiska skolmyndigheten, SPSM, och landstingen. •På nivå när förvaltning, nämnder och skolledare planerar sin organisation och fördelningen av resurser. •På skolnivå i diskussioner om den pedagogiska situationen och elevgruppens stödbehov, men också i samtal med elever och föräldrar. Definitionen kan bidra till att skapa identitet för målgruppen och föräldrarna. I den sammanvägda bedömningen av om en elev har grav språk- störning samverkar flera yrkesgrupper, såsom speciallärare, specialpedagoger, logopeder, psykologer och barnpsykiatriker. Utifrån all tillgänglig information väger de samman de aspekter som tas upp i definitionen. Definitionen är i första hand avsedd att användas inom skolan. Den tar fasta på hur en elevs språkstörning påverkar skolarbetet. 5 Generell språkstörning har diagnoskod F80.2B i ICD-10. Målgruppen elever med grav språkstörning Med grav språkstörning avses problem att både förstå språk och göra sig förstådd med språk (1) Vid bedömning av en elevs språkliga symtombild behöver man titta på alla elevens språk i olika situationer. För grav språkstörning hos till exempel en tvåspråkig elev gäller att störningen måste konstateras på båda språken. Elever med grav språkstörning ingår som en delmängd i gruppen elever med generell språkstörning. Symtombilden för generell språkstörning handlar om svagheter inom både språkförståelse och språklig uttrycksförmåga. Dels har eleven svårt att förstå andra som uttrycker sig med språk, så kallad impressiv språkstörning. Dels har eleven svårt att själv göra sig förstådd med språk, så kallad expressiv språkstörning. Språkförmågan fungerar som en helhet, men det kan vara praktiskt att beskriva den ur olika aspekter, till exempel uppdelat som ovan i språkförståelse och språklig uttrycksförmåga. Nedan beskrivs ytterligare en praktisk indelning som handlar om fyra språkliga domäner: fonologi, grammatik, semantik och pragmatik. Gemensamt för elever med grav språkstörning är att fler av dessa domäner är påverkade. Det talade språkets minsta beståndsdelar är språkljuden. Problem med att uttala språkljud är den vanligaste typen av språkstörning. Då har eleven ofta svårt med reglerna för hur språkljuden kombineras och även språkets rytm och melodi. Denna språkliga domän kallas fonologi. Elever som endast har fonologiska problem ingår inte i gruppen med grav språkstörning. Typiskt för elever med grav språkstörning är att de har svårigheter med hur man böjer ord och sätter ihop ord till meningar. Det kan vara särskilt svårt med ”småord”, till exempel en och ett, pronomen, prepositioner och konjunktioner. Man kan samman- fatta det med att elevernas grammatiska förmåga är nedsatt. Målgruppen elever med grav språkstörning Elever med grav språkstörning har ofta ett litet ordförråd och svårt att förstå vad abstrakta eller överordnade ord betyder. Problemen ligger inom den domän som handlar om betydelser som förmedlas med språket, så kallad semantik. Den fjärde språkliga domänen handlar om att använda språket i samspel med andra. En elev med svårigheter inom domänen kanske gör avbrott i samtalet, byter samtalsämne plötsligt eller hoppar över att svara. Detta kallas för pragmatiska problem. Problemen är av sådan omfattning att elevens skolarbete, sociala samspel och vardagsaktiviteter påverkas i hög grad (2) För att kunna dra slutsatsen att en elev har grav språkstörning krävs en bedömning av språkstörningens påverkan på elevens aktivitet och delaktighet i skolan och . Då behövs det uppgifter och observationer från så många miljöer som möjligt. Eftersom definitionen är avsedd att användas i pedagogiska sammanhang har skolarbetet en framskjuten plats. Lärare, speciallärare, specialpedagoger, fritidspedagoger, elevhälsoteam och annan skolpersonal ser eleven i sin skolsituation och kan alla bidra till den samlade bilden av hur mycket eleven påverkas av sin språkstörning. En del av svaret kan komma från en speciallärares eller specialpedagogs samtal med eleven och sammanställningar av elevens måluppfyllelse, till exempel lärarnas dokumentation av i vilka ämnen eleven når eller förväntas nå de kunskapskrav som lägst ska uppnås. I en skolorganisation med siktet inställt på att lösa problem i lärmiljön finns många sätt att underlätta för eleven i skolan genom anpassad miljö och alternativa verktyg. Dock kommer eleven att bära med sig en språklig sårbarhet som visar sig i ogynnsamma situationer. En samtalspartner kan stärka och kompensera elevens språk genom sin anpassning och sitt tillmötesgående. Men det kan också finnas tillfällen när samtalspartnerns beteende eller om- Målgruppen elever med grav språkstörning ständigheter i omgivningen blir påfrestande och påverkar elevens språk negativt. Funktionsnedsättningen kännetecknas av att elevens språkförmåga är påtagligt svagare än vad som förväntas för åldern (3) När det kommer till att bedöma den språkliga nedsättningens grad och art hos en elev behövs en logopedutredning. Där kan det ingå olika standardiserade språktester och logopeden jämför elevens resultat med vad som förväntas för åldern. Metoder för att bedöma elevers språkförmåga utvecklas fort- löpande inom logopedin. Ofta används gränsvärden som en del i beskrivningen av språkliga svårigheter. Med dagens sätt att mäta skulle ett resultat som ligger två standardavvikelser eller mer under medelvärdet på standardiserade test av språkförståelse och språklig uttrycksförmåga vara tecken på att eleven har en grav språkstörning. Det behövs dock alltid en sammanvägd bedömning av samtliga aspekter som tas upp i definitionen. Funktionsnedsättningen kännetecknas av att den icke-verbala begåvningen ligger inom normalvariationen (4) Elever med grav språkstörning behöver en pedagogisk miljö som är särskilt anpassad efter deras svårigheter. Elever som bedöms inte kunna nå upp till eller gymnasieskolans kunskapskrav därför att de har en intellektuell funktionsnedsättning har rätt till särskolans pedagogik och rätt att läsa efter grundsärskolans och gymnasiesärskolans läroplaner. Det motiverar en avgränsning mellan särskolans målgrupp och gruppen elever med grav språk- störning. I bedömningen av om en elev har grav språkstörning ingår det därför att utesluta intellektuell funktionsnedsättning. För detta ändamål använder psykologerna psykometriska tester. Det är professionens uppgift att använda och utvärdera testerna och avgöra hur resultaten ska tolkas. Målgruppen elever med grav språkstörning Språkstörning utgör den primära problematiken, och kan inte bättre förklaras av andra funktionsnedsättningar (5 och 6) Det är inte ovanligt att elever med språkstörningar även har andra funktionsnedsättningar. Om en elevs språkstörning är en del av en annan funktionsnedsättning som i sig kan förklara språkstörningen anses språkstörningen vara sekundär. En grav språkstörning enligt definitionen ska utgöra den primära problematiken. Ett led i bedömningen är att undersöka samförekomsten av andra funktionsnedsättningar hos eleven. Exempel på funktions- nedsättningar som ofta förekommer med språkstörning är intellektuell funktionsnedsättning, hörselnedsättning och neuro- psykiatriska diagnoser, till exempel ADHD och autismspektrum- störning. Grav språkstörning är en komplex multifaktoriell funktions- nedsättning som har ärftliga komponenter. En språkstörning som bäst förklaras av miljöfaktorer faller inte inom definitionen för grav språkstörning. Miljöfaktorerna skulle exempelvis kunna handla om undervisningen, brister i stimulans eller en komplex språksituation med flera språk under utveckling (men vid språkstörning drabbas språkutvecklingen på samtliga språk). Varken föräldrar, skola eller andra faktorer som påverkar en elevs uppväxtförhållanden kan vara orsaken till en grav språkstörning. Tillståndet är inte av tillfällig natur (7) Den sista i raden av bedömningar som behövs för att avgöra om en elev har grav språkstörning handlar om den språkliga utvecklings- gången. Grav språkstörning kan ofta förutsägas i tidig ålder, men till skillnad från vissa andra typer av språkstörning växer den inte bort. Grav språkstörning är livslång, även om symtomen förändras . Därför kan språkets utvecklingsgång och åldern då språk- störningen uppträder vara av intresse vid bedömningen. Språkliga stödstrukturer och anpassad undervisning kan bidra till att effekten av en elevs grava språkstörning ändras . Grav språkstörning kan dock yttra sig som en sårbarhet i språkligt krävande situationer även i vuxen ålder. Det finns dock mycket att göra i form av anpassad miljö och kompensatoriska strategier. Målgruppen elever med grav språkstörning ingår screening av barns språkförmåga i barn- hälsovårdens nationella program. Screeningen utförs med rutin- kontroller på barnavårdscentralen. Det skiljer sig lite mellan olika landsting vad som görs och när. När barnet är ungefär 8 månader intresserar man sig för om barnet kan rikta uppmärksamhet mot olika ljud. Vid 2½–screenar man vanligtvis språklig förståelse och produktion och vid fonologi och grammatik. Barn som visar så stora svårigheter att en språkstörning misstänks remitteras för utredning hos logoped. Språkstörningsdiagnoser ställs vanligen av logoped efter utredning av språklig symtombild, den språkliga utvecklingsgången, påverkan på barnets aktivitet och eventuell samförekomst med andra svårig- heter. beslutade att WHO:s klassifikations- system ICD-10 skulle användas vid diagnostiseringen.6 ICD-10 uppdateras kontinuerligt. Dessutom anpassas och översätts systemet till svenska förhållanden av . I ICD-10 används begreppet språkstörning och det förekommer inga gradangivelser. Språkstörning definieras som ”störningar av den normala språkutvecklingen som uppträder i de tidigaste utveck- lingsstadierna. Tillståndet kan inte direkt tillskrivas neurologisk sjukdom, abnormitet i talapparaten, sensoriska störningar, psykisk utvecklingsstörning eller miljöfaktorer”. I riktlinjerna står det att barnets språkliga förmåga på formella språktest ska vara minst två standardavvikelser under den genomsnittliga för åldergruppen. För att barnet ska få diagnosen språkstörning använder man två diskrepanskriterier: 1.Tydlig skillnad mellan den förväntade åldersnivån på barnets språkförmåga och barnets faktiska språkförmåga. 2.Tydlig skillnad mellan språklig förmåga och icke-verbal begåvning. 6 (1992). Målgruppen elever med grav språkstörning Språkstörningar delas in i följande kategorier: •expressiv språkstörning (svårigheter att göra sig förstådd med språk) •impressiv språkstörning (svårigheter att förstå språk) •generell språkstörning (både expressiva och impressiva svårigheter). Finns både expressiva och impressiva svårigheter sätter logopeden diagnos utifrån fördjupningskod F80.2B – generell språkförsening. Språkförsening är en äldre term och enligt nuvarande praxis används framför allt termen språkstörning.7 Gradering utifrån konsekvenser av språkstörningen Logopeden kan komplettera de standardiserade testerna i utred- ningen med en bedömning av hur barnet klarar sig i vardagliga aktiviteter. Graden av språkstörning bedöms då även utifrån hur barnets tillvaro påverkas. För att bedöma olika förmågor hos barnet krävs ett samarbete mellan olika professionella, som sinsemellan har olika fokus vid bedömningen. Detta sätt att arbeta är självklart när ett barn remitteras för språklig utredning, inte minst då man bedömer barnets behov av åtgärder. När logopeder på detta sätt vill bedöma funktionsnivåer hos barn och unga med språkstörning kan WHO:s diagnosmanual ICF-CY8 användas som komplement till ICD-10. I ICF-CY inkluderas omgivningsfaktorer och logopeden tar alltså i sin bedömning hänsyn till hur barnet fungerar i det dagliga livet. Detta perspektiv ingår också i kriterierna för språkstörning i DSM-5, som skiljer mellan diagnos och behov av insats.9 7Nettelbladt, U. m.fl. (2008). 8World (2007). 9American (2013). Målgruppen elever med grav språkstörning Strävan efter konsensus kring terminologin Det är inte bara begreppet grav språkstörning i skollagen som har saknat entydig definition. Även de centrala begreppen generell och specifik språkstörning uppfattas och tolkas på olika sätt bland logopeder. Utredningens kontakter med det nationella cheflogoped- nätverket och logopedmottagningar i fem landsting visar att logopeder som grupp inte är enhetliga i sin diagnossättning sett ur ett nationellt perspektiv. Det finns olika åsikter och kulturer kring de språkliga diagnoserna. Vissa logopeder ställer till exempel diagnosen generell språkstörning och andra ospecificerad språk- störning i väntan på psykologutredning när det finns misstankar om att elever har andra svårigheter än bara de språkliga. startade en internationell debatt inom logopedin om terminologin för att beskriva barns språkliga problem.10 Medicinska fakulteten på åtog sig att samla logopeder från hela för en serie konsensuskonferenser. De första konferenserna ägde rum . Syftet är att enas om terminologi och insatser som rör språkstörning hos barn och unga. Avsaknaden av samsyn försvårar diskussioner, utredningar, behandlingar och anpassningar som är viktiga för elever med generell och grav språkstörning. En gemensam terminologi är också central vid journalföring och annan dokumentation. Logopeder, lärare, speciallärare, specialpedagoger och annan personal inom skola och vård behöver ha en gemensam bild av de diagnoser och definitioner som används för att kunna samarbeta kring eleverna. Internationella uppskattningar av gruppens storlek Det finns ingen svensk kartläggning av elever i grundskoleåldern med grav språkstörning. Internationella och svenska studier inom logopedin visar att 1–av barn i förskoleåldern har en grav eller mycket grav språkstörning enligt den gradering av språk- störning som ofta förekommer i litteratur för logopedstudenter 10 Se till exempel ett temanummer om barnlogopedi: Disorders. Målgruppen elever med grav språkstörning och logopeder.11 Resultaten från olika kartläggningar av förskole- barn skiljer sig åt beroende på barnens ålder, metoden för under- sökningen och var gränsen för språkstörning dras. En svensk studie fann att av en kull 4-åringar hade grava språkliga problem utan samtidig intellektuell funktionsnedsättning.12 Enligt den forskningsöversikt som har gjort åt utred- ningen, se bilaga 6, tenderar siffrorna att sjunka ganska tvärt ålder i de flesta studier som gäller förekomst. Barn som har en kvarstående språkstörning vid skolstart riskerar att ha problem även i vuxen ålder. 11.5Storleken på gruppen elever med grav språkstörning