sou · H5B368 · 2017-09-05 00:00:00 — A system that is characterised by a suspect or accused person being able to communicate relatively freely with their defence counsel and that foresees the presence of the defence counsel during all ques- tioning of the suspect is an important legal safeguard. At the same time, such a system requires that the role of defence counsel is only entrusted to those who meet the applicable requirements concern- ing qualifications and suitability. Otherwise there is risk of the suspect or accused person appointing an unsuitable defence coun- sel during the investigation – and up until the question of criminal responsibility has been decided with final effect – who can influence the process or endanger legal safeguards. The situations that should be avoided are, in particular, those in which a person appointed by the suspect or accused person to defend them may, in the worst case, be an accomplice or a link between an accomplice and the sus- pect or accused person. This is not a big problem in the context of the Swedish legal system. To the extent that it occurs, it must be assumed to concern strictly exceptional cases. It is, however, some- thing that should be countered to the greatest possible extent – especially since it can risk undermining the suspect’s fundamental right to an effective defence. The problem can be attacked in various ways. One method is to change the rules about who can be a defence counsel. But we have chosen not to propose any change to the rules concerning the requirements that have to be met to act as a defence counsel. Our starting point is that the Swedish system follows the fundamental right that a suspect has to appoint their own defence counsel. A proposal of such fundamental changes would also require a per- spective broader than the one we have to work within. According to our terms of reference, however, we have been tasked with in- vestigating whether there should be greater possibilities of reject- ing unsuitable defence counsel. But we have come to the con- clusion that the current law is also adequate in this case. On the other hand, we consider that there is reason to try to make the application of the current regulations more effective. One step in that direction is to put the court in a position to make an earlier examination of whether or not a defence counsel, whose qualifica- tions and suitability can be questioned, should be rejected or dis- missed. We therefore propose that the law should state explicitly that if a prosecutor judges that a defence counsel does not meet the statutory requirements to be allowed to be a defence counsel, they shall report the matter for examination by the court. If the suspect has been apprehended, arrested by order of a prosecutor or detained by order of a court, the court should examine the matter as soon as possible. If there are exceptional reasons it should be possible to also appoint a public defence counsel alongside the defence counsel appointed by the accused. In our view the prime instance of excep- tional reasons is when the defence counsel appointed by the sus- pect influences the process or endangers security. And does so to such an extent that it is judged to be necessary to refuse com- munication or meetings in private if the suspect is deprived of their . It can also involve situations in which it is judged necessary to refuse the presence of the defence counsel at questioning. This means that this regulation is chiefly aimed at cases where the defence counsel appointed by the suspect or accused person does not meet the requirements set for public defence counsel. In principle, defence counsel who meet the requirements set to be public defence counsel cannot be refused communication, private meetings and presence at questioning, etc. For there to be considered to be exceptional reasons for appoint- ing a public defence counsel – when the suspect or accused person has appointed a defence counsel – we also consider that there should be a risk that the processing of the matter as such will be adversely affected. This regulation is thus chiefly aimed at cases where there is a prompt processing requirement – such as when the suspect or accused person has been deprived of their or is young. But we are not limiting this regulation to solely refer situations in which the supect or accused person is a child. Special deliberations about deprivation of a child’s Several provisions in the Directive deal with deprivation of of a child. To begin with the Directive contains provisions limiting deprivation of . The starting point is that deprivation of , in particular detention, of a child shall be viewed as a mea- sure of last resort. Member States shall therefore, when possible, use alternative measures to detention. If a deprivation of is necessary, it shall be limited to the shortest possible period of time. Account shall be taken of the age and individual situation of the child, and of the particular circumstances of the case. Children who are deprived of their also be guaranteed certain rights, for example one starting point is they have to be placed so that they do not spend time with adult detainees unless doing so is con- sistent with their best interests. Even if a child reaches 18 years while in detention, there has to be a possibility to continue to hold them separately from other adults – if justified in the light of their indi- vidual circumstances. As far as is concerned, the widely supported tradition of special treatment of young offenders also makes itself felt regard- ing deprivation of , as is seen from the account given above, The Swedish legal system is in basic agreement with the require- ments of the Directive. However, even though the present system is characterised by special treatment of young people, has received recurring criticism, at both national and international level, for its use of detention and restrictions. Part of this criticism has been that the use of restrictions is too extensive, resulting in isola- tion. In particular, the criticism made has drawn the attention of the legislator to the need for reforms. At present reform work is under way that includes a review of the detention regulations.5 That reform work also covers special rules for children. It is of great importance and will reinforce the impact of the Directive. We have, however, found reason to also propose a minor change in this context. In order to meet the requirements of the Directive we propose a minor amendment to the Detention Act – that applies to persons who reach the age of 18 when they are in detention. The proposal is they should continue to be placed so that they do not spend time together with adult detainees – if this is justified in the light of their individual circumstances and is considered appro- priate in other respects. When this assessment is made, particular account should be taken of the personal maturity and vulnerability of the suspect. Account should also be taken of what is best for the detainees under the age of 18 who will, in that case, be placed so that they continue to spend time with the person who is now of age. But the idea is not to narrow down the present system. So the object of the regulation proposed is not to limit possible placements for young offenders. Children who are requested persons under a European arrest warrant Several of the rights under the Directive shall also apply to children who are requested persons under a European arrest warrant. It is our view that Swedish law – when supplemented in the way we have set out above – meets the requirements of the Directive. Swedish law is already based on children who are requested persons being guar- anteed the same procedural rights as and similar protection to those who are suspects or accused persons. However, we propose amend- ing the Detention Act to make clear that its regulations shall apply to requested persons under a European or Nordic arrest warrant who have been detained, arrested or apprehended. 5 See SOU 2016:52. These proposals are currently being processed by the Government Offices. The other two questions Information about simplified service of process in the probation board One of the other questions we have been tasked with analysing, alongside the implementation of the Procedural Safeguards for Children Directive, is the question of whether a probation board should be able to give information about simplified service of process. This is to make it possible to use simplified service of process in the district court regarding an action to set aside probation. That system has been proposed in an earlier request to the . What we have been tasked with examining is whether – in com- mon with what applies to, for example, a prosecutor or a officer under Chapter 33, Section 6, second and third paragraphs of the Code of Judicial Procedure regarding documents in a criminal matter – a probation board should be able to give information about simplified service of process when the board decides to request that a prose- cutor bring an action at a court to have probation set aside. We have concluded that this is an effective and appropriate system. The character of the sanction of probation is such that the incentives for addressing misconduct are strong. Otherwise the trust that the sanc- tion involves for the sentenced person is undermined. So potential efficiency gains in the processing of a case concerning an action to set aside probation are desirable. Problems concerning service of process act in the opposite direction. Our specific proposal is that the chair of the probation board should be able to provide information about simplified service of process in connection with a meeting that the sentenced person attends in person – and at which it has been decided that the board will request that the prosecutor bring an action to set aside pro- bation. We also propose that the requirements currently specified in Chapter 33, Section 6 of the Code of Judicial Procedure and the Service of Documents Act (2010:932) should also apply to simpli- fied service of process in this case. of public officials to compensation for trial costs The other question covered by our terms of reference – that is also outside the implementation of the Procedural Safeguards for Children Directive – concerns the right of ‘public officials’ to compensation for trial costs. The regulations in question are in the Act on the right of public functionaries to reimbursement of trial costs in certain cases etc. (1981:1310). In the meaning of that Act the term public official includes employees of central government or of a municipality, county council or a local federation. Such an employee who is, for example, acquitted following a private prosecution for an offence in the exercise of their post has the right to receive compensation from their em- ployer for the trial cost that the injured party has been ordered by the court to pay but has not paid. The same applies if a private claim against the official is refused. The present situation is that the right to compensation that applies to employees of central government etc. is dependent on the acquittal judgment gaining legal force. In an application to the the for Gov- ernment Employers has pointed out that the present system means that the employee, i.e. the public official, may need to pay a cost for legal representation, for example, from their own funds, while waiting for a ruling to gain legal force. has therefore proposed adding a provision on an advance to the official to the Act. We propose a system that is in line with the one proposed by the for Government Employers. The specific point of the proposal is to make it possible for an employer to reimburse the public official for their trial costs even before a court ruling awarding the official compensation for trial costs gains legal force. The public official will then be liable to repay if a higher court sets aside or varies the ruling in question. This repayment obligation will also apply to the extent that the injured party or the claimant pays the amount awarded after the ruling has gained legal force. This part of our remit also includes another issue. Under the present system a public official may take measures within the frame- work of their post to prepare and conduct their defence – when they are the subject of a private prosecution or a private claim that is connected to an offence in the performance of their duties. They may, for example, present a written defence or attend a court hear- ing during the time when they are in post. The cost incurred as a result of such measures is not considered to be a compensable cost in the legal proceedings. According to the Chancellor of , the present system weakens the preventive effect of the system of trial costs to some extent – since a person who takes legal proceedings against a public official and, for example, brings a private prosecu- tion does not risk needing to pay their opposite party’s costs. In a letter to the the Chancellor of has there- fore proposed a review of the present system. In this part of the inquiry we have, however, come to a different conclusion from the Chancellor of . In our view the present system takes suffi- cient account of the preventive effect of the system of trial costs. Consequently we do not propose any amendments to the Act. Är den misstänkte anhållen eller häktad ska en offentlig för- svarare förordnas för honom eller henne, om han eller hon begär det. En offentlig försvarare ska också på begäran förordnas för den som är misstänkt för ett brott, för vilket inte är stadgat lindrigare straff än fängelse i sex månader.En offentlig försvarare ska där- utöver förordnas1. om den misstänkte är i behov av en försvarare med hän- lag om ändring i Härigenom föreskrivs1 i fråga om dels att 21 kap. 3 a § och 33 kap. 6 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 21 kap. 9 a §, med följande lydelse. Är den misstänkte anhållen eller häktad skall offentlig för- svarare förordnas för honom, om han begär det. Offentlig för- svarare skall också på begäran förordnas för den som är miss- tänkt för ett brott, för vilket inte är stadgat lindrigare straff än fängelse . Offentlig försvarare skall där- utöver förordnas 1. om den misstänkte är i behov av försvarare med hänsyn 1Jfr och rådets direktiv /800/EU av om rätts- säkerhetsgarantier för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden. 2Senaste lydelse: 1983:920. till utredningen om brottet, 2.om försvarare behövs med hänsyn till att det är tveksamt vilken påföljd som skall väljas och det finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana på- följder i förening, eller 3.om det i övrigt föreligger särskilda skäl med hänsyn till den misstänktes personliga för- hållanden eller till vad målet rör. Om den misstänkte biträds av försvarare som han själv har utsett, skall inte vid sidan av denne någon offentlig försvarare förordnas. syn till utredningen om brottet, 2.om en försvarare behövs med hänsyn till att det är tvek- samt vilken påföljd som ska väljas och det finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana på- följder i förening, eller 3.om det i övrigt föreligger särskilda skäl med hänsyn till den misstänktes personliga för- hållanden eller till vad målet rör. Om den misstänkte biträds av en försvarare som han eller hon själv har utsett, ska inte vid sidan av denne någon offentlig försvarare förordnas om det inte finns synnerliga skäl. Om åklagaren bedömer att den person som utsetts att biträda den misstänkte inte uppfyller de krav som ställs på att vara för- svarare enligt 3 § tredje stycket, ska åklagaren anmäla detta till rätten. Är den misstänkte gripen, an- hållen eller häktad ska rätten pröva frågan. Bestämmelserna i 3 § andra stycket, 34–38 och 47–51 §§ del- givningslagen (2010:1932) gäller inte delgivning av stämning i 25 § första stycket delgivnings- 25 § första stycket delgivnings- lagen hindrar inte att den till- lagen hindrar inte att den till- talade delges stämning och andra talade delges stämning och andra handlingar i ett brottmål genom handlingar i ett brottmål genom eller hon av en tjänsteman som eller hon av en tjänsteman som anges i tredje stycket vid ett anges i tredje stycket vid ett delgetts information om att för- delgetts information om att för- enklad delgivning kan komma att enklad delgivning kan komma att användas i tingsrätten och det vid användas i tingsrätten och det vid skickas till den tilltalade inte har skickas till den tilltalade inte har sedan informationen lämnades. Detsamma gäller för handlingar i ett mål om åtgärd enligt 28 kap. 9 § om den dömde, manträde, i samband med nämn- dens beslut om att begära att åklagare vid domstol för talan om har delgetts information om att förenklad delgivning kan komma att användas i tingsrätten. Information som avses i andra stycket får delges av a)en åklagare, b)en polisman eller annan anställd vid eller som myndigheten har utsett, c) en tulltjänsteman, eller c) en tulltjänsteman, 3 Senaste lydelse 2016:37. d) en tjänsteman vid Kust- d) en tjänsteman vid Kust- e) ordföranden vid övervak- Denna lag träder i kraft i fråga om 33 kap. 6 § och i övrigt . lag om ändring i lagen (1981:1310) om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för rättegångskostnad i vissa mål m.m. Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1981:1310) om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för rättegångskostnad i vissa mål m.m. ska ha följande lydelse. Har domstolen i ett mål om Har domstolen i ett mål om enskilt åtal mot den som är eller enskilt åtal mot den som är eller har varit offentlig funktionär för har varit offentlig funktionär för brott i utövningen av tjänsten brott i utövningen av tjänsten förpliktat målsäganden att er- förpliktat målsäganden att er- sätta den tilltalade hans eller sätta den tilltalade dennes rätte- gångskostnad, skall den som var den som var den tilltalades arbets- den tilltalades arbetsgivare vid givare vid tiden för den åtalade tiden för den åtalade gärningen gärningen på ansökan av den till- på ansökan av den tilltalade utge talade utge det utdömda beloppet det utdömda beloppet till denne, till honom eller henne, i den mån i den mån målsäganden inte har målsäganden inte har betalt det. der då intill det utgivna beloppet det utgivna beloppet i den till- i den tilltalades rätt gentemot talades rätt gentemot mål- Om högre rätt upphäver eller ändrar domstolens avgörande får arbetsgivaren kräva tillbaka mot- svarande belopp av den tilltalade. Detsamma gäller i den mån mål- säganden, sedan avgörandet vunnit laga kraft, har betalat ut det ut- dömda beloppet till den tilltalade. Första stycket tillämpas även Första och andra styckena till- när någon annan än arbetsgiva- lämpas även när någon annan än ren, utan samband med allmänt åtal, har fört talan mot den som är eller har varit offentlig funk- tionär om enskilt anspråk på grund av åtgärd i utövningen av tjänsten. arbetsgivaren, utan samband med allmänt åtal, har fört talan mot den som är eller har varit offentlig funktionär om enskilt anspråk på grund av åtgärd i ut- övningen av tjänsten. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i häkteslagen (2010:611) Härigenom föreskrivs4 att 1 kap. 2 § och 2 kap. 3 § häktes- lagen (2010:611) ska ha följande lydelse. Denna lag gäller den som är 1.häktad, anhållen eller gripen på grund av misstanke om brott, 2.häktad av annan anledning än misstanke om brott, 3.häktad, anhållen eller gripen 3.intagen i ett häkte eller en polisarrest i avvaktan på att han eller hon ska förpassas till en kriminalvårdsanstalt eller ett sär- skilt ungdomshem, 4.tillfälligt placerad i ett häkte med stöd av fängelselagen (2010:610), eller 5. omhändertagen enligt 28 kap. 11 § tredje stycket brotts- balken i avvaktan på att ett beslut om undanröjande av skyddstillsyn vinner laga kraft. Första stycket 1 gäller inte lagen (1964:167) med särskilda trädare. som eftersökt enligt en europeisk eller nordisk arresteringsorder, 4.intagen i ett häkte eller en polisarrest i avvaktan på att han eller hon ska förpassas till en kriminalvårdsanstalt eller ett sär- skilt ungdomshem, 5.tillfälligt placerad i ett häkte med stöd av fängelselagen (2010:610), eller 6. omhändertagen enligt 28 kap. 11 § tredje stycket brotts- balken i avvaktan på att ett beslut om undanröjande av skyddstillsyn vinner laga kraft. den som är gripen enligt 35 § bestämmelser om unga lagöver- 4 Jfr och rådets direktiv /800/EU av om rätts- säkerhetsgarantier för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden. En intagen som är får inte placeras så att han eller hon vistas tillsammans med intagna , om det inte kan anses vara till hans eller hennes bästa. Fyller en intagen för frihetsberövandet får den intagne fortsatt placeras så att han eller hon vistas tillsam- mans med intagna under om det är motiverat utifrån hans eller hennes personliga förhållan- den och i övrigt anses lämpligt. Denna lag träder i kraft . förordning om ändring i förundersökningskungörelsen (1947:948) Härigenom föreskrivs5 att 12 och 12 a §§ förundersökningskun- görelsen (1947:948)6 ska ha följande lydelse. I samband med att den som skäligen misstänks för brott under- rättas om misstanken ska han eller hon också underrättas om sin rätt att –anlita biträde av försvarare och att under vissa förutsättningar få en offentlig försvarare förordnad, –få information om förändringar av misstanken och ta del av utredningsmaterial i den utsträckning som följer av 23 kap. 18 § , –vid behov biträdas av tolk och få handlingar som är väsentliga för att kunna ta till vara sin rätt översatta, och –inte behöva yttra sig över misstanken. Är den misstänkte under ska han eller hon så långt det är möjligt även informeras om den fortsatta handläggningen, vilka myndigheter som är delaktiga i för- farandet och deras roll. Den miss- tänkte ska särskilt under- rättas om – sin rätt att enligt 5 och 26 §§ lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöver- trädare få vårdnadshavare eller någon annan nära vuxen under- rättad samt kallad till förhör och 5Jfr och rådets direktiv /800/EU av om rätts- säkerhetsgarantier för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden. 6Kungörelsen omtryckt 1969:589. 7Senaste lydelse 2014:260. en förhandling i domstol, – sin rätt att närvara person- ligen vid en förhandling i dom- stol, – att handläggningen ska präg- las av respekt för hans eller hennes rätt till skydd av privatlivet, samt – vart han eller hon kan vända sig med klagomål som rör hand- läggningen av ärendet. Den misstänkte ska få informationen på ett språk som han eller Om det enligt 23 kap. Om det enligt 23 kap. den misstänkte underrättas en- den misstänkte underrättas en- ligt första stycket senast när åtal ligt första och andra styckena väcks eller i samband med att en senast när åtal väcks eller i sam- klagan om undanröjande av ett band med att en klagan om strafföreläggande eller ett före- undanröjande av ett strafföre- läggande av ordningsbot ges in läggande eller ett föreläggande av ordningsbot ges in till domstol. Den som anhålls eller häktas ska utan dröjsmål få skriftlig information om de rättigheter som anges i 12 § och om sin rätt att –enligt 24 kap. 9 a § ta del av de omständigheter som ligger till grund för beslutet om anhållande eller häktning, –enligt 24 kap. 21 a § eller 5 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare få en anhörig eller någon annan nära person underrättad om frihetsberövandet, –få hälso- och sjukvård enligt 5 kap. 1 § häkteslagen (2010:611), –inom den tid som sägs i 24 kap. få ett an- hållningsbeslut prövat vid en häktningsförhandling och få frågan om häktning omprövad av domstol.