sou · H5B351 · 2017-06-08 00:00:00 — 4.3Behörighet att undervisa i ämnen i årskurs 4–6 Utredningens förslag: Det ska vara möjligt för legitimerade lärare att bli behöriga att undervisa som lärare i enstaka ämnen i årskurs 4–6. Det ska inte längre krävas att läraren måste komp- lettera sina behörigheter med minst fyra ämnen, varav tre av ämnena är svenska, matematik och engelska, för behörighet att undervisa i årskurs 4–6. För att denna behörighet ska kunna meddelas ska det krävas att den kompletterande utbildningen i ämnet kan anses motsvara kraven i en grundlärarexamen med inriktning mot arbete i årskurs 4–6 både i fråga om poängomfattning och ämneskunskaper. Behörighetsförordningens reglering bygger på principen att en lärare blir behörig att undervisa i de årskurser, ämnen och skolformer som lärarens examen är avsedd för undervisning i. En lärare kan därutöver bli behörig att undervisa i ytterligare ämnen, årskurser eller skolfor- mer om han eller hon kompletterat sin examen med ytterligare studier. Vilken omfattning som krävs (antal högskolepoäng) regleras i behörighetsförordningen och svarar i de flesta fall mot de krav som ställs för examen inriktad mot motsvarande skolform, årkurs och ämne i högskoleförordningens examensordning. Generellt sett gäller att det krävs ämnesstudier av större omfatt- ning för att komplettera sin behörighet i högre årskurser och gymnasieskolan. En lärare som har en behörighetsgivande examen kan, förutsatt att han eller hon har kompletterat sin utbildning med tillräckligt antal högskolepoäng i ämnet, bli behörig att undervisa i årskurs 7–9 och gymnasieskolan. För en lärare som vill bli behörig att undervisa i förskolan, förskoleklassen eller i årskurs 1–3 krävs dock att läraren har kompletterat sin examen och därigenom fått ”kunskaper och förmågor som motsvarar kraven för en sådan examen”.1 Detta innebär i praktiken att en lärare som vill bli behörig att undervisa i dessa skolformer eller årskurser måste komplettera sin examen så att han eller hon uppfyller samtliga krav för en förskol- lärarexamen respektive en grundlärarexamen enligt bilaga 2 till hög- 1 Jfr 2 kap. 1–3 §§ förordning om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare. Övergripande ändringar i behörighetsförordningen skoleförordningen (1993:100) med inriktning mot arbete i förskole- klass och årskurs 1–3. Det räcker alltså inte med att komplettera med tillräckliga och relevanta ämnesstudier för att bli behörig i ett ämne. Behöriga att undervisa i årskurs 4–6 är dels den lärare som har en examen avsedd för undervisning i årskurs 4–6, dels den lärare som har en examen avsedd för undervisning i årskurs 7–9.1 För den lärare som varken har en examen avsedd för undervisning i årskurs 4–6 eller årskurs 7–9 krävs att läraren har kompletterat sin utbildning med fullgjorda ämnesstudier om minst 30 högskolepoäng i vardera ämnena svenska, matematik och engelska. Därutöver ska läraren ha fullgjort ämnesstudier om minst 30 högskolepoäng i ytter- ligare ett ämne, alternativt minst 15 högskolepoäng i två praktiska eller estetiska ämnen.2 En lärare som har vidareutbildat sig och upp- fyller poängkraven på ämnesstudier i ett eller fler ämnen för årskurs 4–6 kan alltså inte bli behörig utan att han eller hon uppfyller kraven för minst fyra ämnen, varav tre av ämnena är svenska, matematik och engelska. Utredningen anser att det måste vara möjligt för lärare att kunna komplettera sin examen med ytterligare ämnesstudier i ett ämne för att kunna bli behöriga att undervisa i det ämnet i årskurs 4–6. Å ena sidan är det vanligt med så kallade klasslärare i årskurs 4–6, vilket kräver en bredd i ämnen. Å andra sidan är redan ämneslärare med examen med inriktning mot arbete i årskurs 7–9, vilka har två eller tre ämnen i sin examen, redan behöriga för undervisning där. Det bör på samma sätt vara möjligt för både en lärare med examen avsedd för undervisning i årskurs 1–3 och en lärare med examen avsedd för gymnasieskolan att, genom kompletterande studier, kunna bli behöriga att undervisa i dessa årskurser. Genom att öppna upp för möjligheten för lärare att komplettera sina behörigheter i ett eller fler ämnen i årskurs 4–6 skapas en större flexibilitet för lärare i sin yrkesutövning. Det skapas också en större flexibilitet i skolans organisation, vilket behövs t.ex. när årskullars storlek varierar. 12 kap. 6 § förordning om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare. 22 kap. 7 § förordning om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare. Även grundlärare med inriktning mot arbete i fritidshemmet är behöriga att undervisa i årskurs 4–6 i de ämnen som ingår deras i examen. De saknar dock möjligheten att komplettera sina behörigheter i dessa årskurser. Se mer om detta i kapitel 7. Övergripande ändringar i behörighetsförordningen 4.4Behörighet att undervisa i gymnasieskolans introduktionsprogram Utredningens förslag: Den som är behörig att undervisa i ett eller flera ämnen i gymnasieskolan eller i årskurs 7–9 ska även vara behörig att bedriva undervisning i detta eller dessa ämnen i gymnasieskolans introduktionsprogram. Inom gymnasieskolan finns det fem introduktionsprogram. Dessa syftar till att ge obehöriga elever möjlighet att komma in på ett na- tionellt program i gymnasieskolan eller leda till arbete. Utbildningen är på heltid och eleven följer en individuell studieplan.1 Behörig att undervisa i ämnen på gymnasieskolans introduktions- program är den som har en examen avsedd för undervisning i gym- nasieskolan eller i årskurs 7–9, alternativt den som har en behörighetsgivande examen och som har kompletterat sin behö- righet att undervisa som lärare med minst 90 högskolepoäng i något av ämnena svenska, samhällskunskap eller musik eller minst 45 hög- skolepoäng i ett annat av ämnen.2 Regleringen bygger alltså på samma principer som styr behörighet i årskurs 7–9. I års- kurs 7–9 kan lärare emellertid även bli behöriga grundat på de regler som infördes , dvs. bl.a. genom kompletterande ämnesstudier i sådan omfattning som kan anses ha krävts för ämnet i någon av de examina som är äldre än en lärarexamen enligt bilaga 2 till högskole- förordningen eller genom erfarenhet av undervisning.3 Det finns alltså ett flertal lärare som, grundat på de övergångs- bestämmelser som beslutades , har meddelats behörighet att undervisa i ämnen i årskurs 7–9 men som inte meddelats mot- svarande behörigheter att undervisa i ämnen på gym- nasieskolans introduktionsprogram. Detta är en orimlig konsekvens av regleringen. De lärare som undervisar i grundskoleämnen på gym- nasieskolans introduktionsprogram undervisar enligt de kursplaner som gäller för årskurs 7–9. Utredningen föreslår därför att den som 117 kap. 7 § andra stycket skollagen. 22 kap. 24 § förordning om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare. 3Se 2 kap. 44, 46 och 48 §§ förordning om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare samt punkten 9 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelser till förordning om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare. Övergripande ändringar i behörighetsförordningen är behörig att undervisa i ett ämne i gymnasieskolan eller i årskurs 7– 9 ska vara behörig att undervisa i samma ämne på gymnasieskolans introduktionsprogram, dvs. behörighet i grundskoleämnen på gym- nasieskolans introduktionsprogram ska falla ut som en så kallad kedjebehörighet från behörighet i gymnasieskolan och årskurs 7–9. 4.5Behörighet för yrkeslärare att undervisa i andra ämnen än yrkesämnen i gymnasieskolan Utredningens förslag: En lärare som har avlagt en yrkeslärar- examen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100) ska, utöver att vara behörig att undervisa i det eller de yrkesämnen för vilka lärarens yrkeskunskaper är relevanta, även vara behörig att undervisa i andra ämnen för vilka lärarens kompetens är relevant. I gymnasieskolan finns tre olika grupper av ämnen: så kallade bilaga 4-ämnen, yrkesämnen och så kallade vissa ämnen. Bilaga 4-ämnen är de ämnen som enligt högskoleförordningen (1993:100) kan läsas inom ramen för en sammanhållen ämneslärarutbildning. Yrkesämnen är ämnen som ingår i ett yrkesprogram i gymnasieskolan och som kräver att läraren utöver att ha en behörighetsgivande examen också har kvalificerade och relevanta yrkeskunskaper. Vissa ämnen är de ämnen som varken är yrkesämnen eller bilaga 4-ämnen. Den lärare som vill bli behörig att undervisa i ett av dessa ämnen behöver vanligen antingen komplettera sin behörighetsgivande examen eller, om behörighetsgivande examen saknas, först läsa in tillräckliga ämneskunskaper och därefter läsa en kompletterande pedagogisk utbildning (en s.k. KPU) för att nå en ämneslärarexamen. Övergripande ändringar i behörighetsförordningen Vem som är behörig att undervisa i gymnasieskolan i andra ämnen än yrkesämnen regleras i 2 kap. 21 § behörighetsförordningen. Utöver ämnen som omfattas av lärarens examen eller eventuella komplette- rande studier, blir en lärare enligt 2 kap. 22 § samma förordning även behörig att undervisa i andra ämnen för vilka lärarens kompetens är relevant. får meddela föreskrifter om vad som krävs för att en lärares kompetens ska vara relevant för ett sådant ämne.1 1 2 kap. 23 § förordning om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare, Skol- verkets föreskrifter (SKOLFS 2011:159) om vad som krävs för att en lärares kompetens ska vara relevant för vissa ämnen i gymnasieskolan. Övergripande ändringar i behörighetsförordningen En lärare som har avlagt en yrkeslärarexamen enligt bilaga 2 till hög- skoleförordningen kan enligt dagens reglering inte bli behörig att undervisa i sådana andra ämnen i gymnasieskolan, även om läraren uppfyller föreskrifter (SKOLFS 2011:159) om vad som krävs för att en lärares kompetens ska vara relevant för vissa ämnen i gymnasieskolan.1 Detta är dock möjligt för en lärare som har avlagt en äldre examen som är avsedd för arbete i gymnasieskolan i ett yrkesämne. Det avgörande för behörighet att få undervisa i sådana ämnen är alltså inte kompetensen i själva ämnet utan vilken examen läraren har. Många yrkesämnen och sådana ämnen som avses här är 1 Det är dock möjligt att bli behörig om läraren har kompletterat sin examen med ämnes- studier tillräckliga för behörighet i gymnasieskolan i ett ämne som inte är ett yrkesämne. Övergripande ändringar i behörighetsförordningen Exempel på detta är bl.a. yrkesämnet dator- och kom- munikationsteknik och ämnena programmering och webbteknik, yrkesämnena samhällsbyggande, industritekniska processer, produkt- utveckling och ämnena arkitektur, konstruktion och CAD samt yrkesämnet hästkunskap och ämnet hippologi. Många yrkeslärare har därför också sådan kompetens som är relevant för ett sådant ämne. Det är en orimlig konsekvens av regleringen att en lärare med behörighetsgivande examen och med tillräckliga kunskaper i ett ämne ändå inte blir behöriga att undervisa i ämnet. Utredningen föreslår därför att även lärare med en yrkes- lärarexamen enligt bilaga 2 till högskoleförordningen ska kunna meddelas behörigheter i ett ämne som de har relevant komptetens i enligt gällande föreskrifter. Detta möjliggör att fler lärare kan bli behöriga i fler ämnen och att lärare får möjlighet att undervisa i fler ämnen som ingår i programstrukturen. 4.6Avgift för ansökan om legitimation Utredningens förslag: Det undantag på krav på betalning för ansökan om legitimation som gäller för lärare och förskollärare som avlagt en behörighetsgivande examen eller har fått ett behö- righetsbevis av före ska upphöra att gälla . Detta innebär att samtliga lärare och förskollärare som ansöker om legitimation efter detta datum ska erlägga en avgift för ansökan. Legitimeringen av lärare och förskollärare är avgiftsfinansierad och avgiften ska ge full kostnadstäckning. Kostnaden är för ansökan om legitimation respektive för ansökan om komplettering av en legitimation. Lärare eller förskollärare som har avlagt en behörighetsgivande examen eller har fått ett behörighets- bevis utfärdat av före är undantagna kravet på att erlägga avgift för ansökan om legitimation.1 Att denna kategori lärare och förskollärare är undantagna kravet på avgift moti- 1 Punkten 5 ikraftträdande och övergångsbestämmelser till förordning om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare samt 34 § lag (2010:801) om införande av skollagen (2010:800). Övergripande ändringar i behörighetsförordningen verades med att de gått in i yrket under andra förutsättningar, näm- ligen innan ett krav på legitimation fanns. Det ansågs därför inte vara skäligt att retroaktivt ålägga dem en skyldighet att betala en avgift för att de fullt ut skulle anses behöriga att undervisa och anställas utan tidsbegränsning, när de redan genom utbildning fått behörighet att utöva yrket och anställts utan tidsbegränsning. I konsekvens- utredningen bedömdes cirka 180 000 lärare och förskollärare komma att ansöka om legitimation i samband med att regleringen trätt i kraft. Sedan legitimationsregleringen trädde i kraft har 232 584 personer legitimerats.2 De lärare och förskollärare som för ikraftträdandet var verksamma inom skola och för- skola, liksom många av de utbildade lärare och förskollärare som är verksamma utanför skolväsendet, får därmed antas ha ansökt om legitimation. Eftersom grundtanken är att legitimationsregleringen ska vara avgiftsfinansierad anser utredningen att det är motiverat att ha kvar undantaget från kravet på avgift. Utredningen föreslår därför att samtliga lärare och förskollärare ska erlägga en avgift i samband med ansökan, oavsett när deras examen eller behörighetsbevis är utfärdat. Den grupp som undantagsregleringen avsåg att värna om kommer då att ha haft på sig att ansöka om legitimation. 2010/11:20. Legitimation för lärare och förskollärare. 2Källa: officiella statistik. Alla elever och barn har olika behov av stimulans och stöd för att nå de fastställda kunskapsmålen. Varje lärare och förskollärare ska en- ligt de examenskrav som trädde i kraft visa fördjupad förmåga att skapa förutsättningar för att alla elever och barn att lära och att utvecklas. Varje lärare och förskollärare ska också visa förmåga att identifiera och i samverkan med andra hantera specialpedagogiska behov. För många elever och barn behöver dock den ordinarie under- visningen i vissa områden eller under vissa perioder kompletteras med särskilt stöd under ledning av lärare och förskollärare med en för- djupad specialpedagogisk kompetens. Några elever har också sådana funktionsnedsättningar att en fördjupad kompetens behövs i all undervisning, detta gäller t.ex. elever i specialskolan. Utredningen ska enligt direktivet se över behörighetsreglerna för bl.a. speciallärare. Det kan, enligt direktivet, finnas välutbildade lärare inom det specialpedagogiska fältet som med vissa justeringar av gällande regelverk och med viss kompletterande utbildning skulle kunna uppnå behörighet som speciallärare. Det handlar också om vilken utbildning som ska krävas för behörighet att undervisa i riks- gymnasiesärskolan för döva och hörselskadade där det i praktiken kan finnas ett behov av kompetens både vad gäller teckenspråk och utvecklingsstörning. Behörighetsreglerna för att bedriva undervisning som special- lärare, dvs. undervisning som avser särskilt stöd eller undervisning i någon av de skolformer som är anpassade för elever med vissa funktionsnedsättningar, är komplexa. är bristen på lärare och förskollärare med fördjupad specialpedagogisk kompetens stor. Utredningen ger i avsnittet dels en kort bakgrund kring vilken un- dervisning som kräver särskild specialpedagogisk kompetens, dels förslag kring hur behörighetsregleringen bör förändras bl.a. för att justera ett antal otydligheter i gällande reglering och för att öka flexi- biliteten i fråga om för vilken undervisning en lärare med fördjupad specialpedagogisk kompetens kan användas utan att undervisningens kvalitet bedöms försvagas. 5.1Skol- och undervisningsformer som kräver en speciallärarexamen För att vara behörig att undervisa som speciallärare krävs dels en behörighetsgivande lärar- eller förskollärarexamen, dels en special- lärarexamen. De olika behörigheterna som kan meddelas grundat på en special- lärarexamen är behörighet att undervisa i grundsärskolan, gymnasie- särskolan och särskild utbildning för vuxna, behörighet att undervisa i specialskolan och behörighet att bedriva undervisning som avser särskilt stöd. En specialpedagogexamen kan i vissa fall jämställas med en speciallärarexamen och ge behörighet att undervisa som special- lärare. 1 Vilka behörigheter en speciallärare får styrs dels av den be- hörighetsgivande lärar- eller förskollärarexamen, dels av inriktningen eller specialiseringen på speciallärarexamen (se mer om detta i av- snitt 5.3.1nedan). Genom utbildningsinsatsen Lärarlyftets särskilda inriktning avse- ende speciallärarutbildning har lärare och förskollärare möjligheten att läsa en speciallärarutbildning och därmed kunna meddelas behö- righet att undervisa som speciallärare. uppdrag om spe- ciallärarutbildning inom ramen för Lärarlyftet pågår . Sedan utbildningsstarten har drygt 1 200 lärare påbörjat utbildningen inom Lärarlyftet. Utredningen ska enligt di- rektivet återkomma med förslag bl.a. om hur behörig- hetsgivande fortbildning ska organiseras. Frågan om en eventuell förlängning av insatsen för speciallärare hanteras inom ramen för det kommande arbetet. 1 1 kap. 5 § förordning (2011:326) om behörighet och legitimation för lärare och förskol- lärare (behörighetsförordningen). Grundsärskolan, gymnasiesärskolan och särskild utbildning för vuxna Grundsärskolan är ett alternativ till för elever som har en utvecklingsstörning och som på grund av denna inte bedöms kunna nå upp till kunskapskrav. Grundsärskolan syftar till att ge elever med utvecklingsstörning en för dem anpassad ut- bildning som ger kunskaper och värden och utvecklar elevernas förmåga att tillägna sig dessa.2 Inom grundsärskolan finns en särskild inriktning som benämns träningsskola. Träningsskolan är avsedd för elever som inte kan tillgodogöra sig hela eller delar av utbildningen i grundsärskolans ämnen. I träningsskolan bedrivs undervisningen i stället i ämnes- områden.3 Ett ämnesområde är en gruppering av flera olika ämnen, jmf Tabell 5.1. Det är också möjligt för en elev att läsa en kombi- nation av ämnen och ämnesområden. I grundsärskolan finns elva ämnen och fem ämnesområden. Gymnasiesärskolan är, på samma sätt som grundsärskolan, en anpas- sad utbildning för elever som har en utvecklingsstörning och som på grund av denna inte bedöms kunna nå upp till gymnasieskolans kun- skapskrav.5 I gymnasiesärskolan finns tre olika grupper av ämnen: så kallade bilaga 4-ämnen, yrkesämnen och sådana ämnen som kallas vissa ämnen.6 Vilken grupp ett ämne tillhör är avgörande för vilken utbildning och vilka ämneskunskaper som krävs för behörighet, I de 211 kap. 2 § skollagen (2010:800). 311 kap. 3 och 5 §§ skollagen. 4Det är som utifrån kunskapsinnehållet i kursplaner och ämnesområdesplaner bedömer vilka ämnen som är relevanta för ett visst ämnesområde. 518 kap. 2 och 4 §§ skollagen. 6Se avsnitt 4.5. 9 nationella programmen i gymnasiesärskolan finns 9 bilaga 4-ämn- en7 och totalt 49 yrkesämnen.8 Därutöver finns ett antal så kallade vissa ämnen. För de elever som inte kan följa undervisningen på ett nationellt program inom gymnasiesärskolan ska utbildning på ett individuellt program erbjudas. I gymnasiesärskolans individuella program bedrivs undervisningen, likt träningsskolan, i ämnesområden.9 Det är också här möjligt för en elev att läsa en kombination av ämnen och ämnes- områden. I gymnasiesärskolans individuella program ingår sex äm- nesområden. Särskild utbildning för vuxna är en skolform som omfattar grund- läggande och gymnasial nivå. Utbildningen på den grundläggande nivån motsvarar den utbildning som ges i grundsärskolan, inklusive träningsskolan. På gymnasial nivå motsvarar utbildningen den som ges på gymnasiesärskolans nationella program. Det är även möjligt för kommuner att bedriva utbildning inom yrkesprogram och lärlingsutbildning inom särskild utbildning för vuxna. /16 var 9 774 elever inskrivna i grundsärskolan. 3 865 av dessa elever var inskrivna i träningsskolan. I gymnasie- särskolan var 6 410 elever inskrivna samma läsår. 2 858 av dessa elever läste på gymnasiesärskolans individuella program. 719 kap. 3 § skollagen. 8Se bilaga 2 föreskrifter (SKOLFS 2012:4) om vilka yrkeskunskaper som krävs för att undervisa i ett yrkesämne. 919 kap. 14 § skollagen. 10Det är som utifrån kunskapsinnehållet i kursplaner och ämnesområdesplaner bedömer vilka ämnen som är relevanta för ett visst ämnesområde. läsår var 4 083 elever inskrivna i särskild utbildning för vuxna. 3 174 av dessa var inskrivna på grundsärskolenivå, varav 1 243 på tränings- skolenivå och 1 247 var inskrivna på gymnasiesärskolenivå.11 Den lärare eller förskollärare som har en speciallärarexamen med specialisering mot utvecklingsstörning blir behörig att undervisa i grundsärskolan, gymnasiesärskolan eller särskild utbildning för vuxna. Vilka ämnen, årskurser och skolformer läraren eller förskol- läraren blir behörig att undervisa i styrs av lärarens eller förskol- lärarens behörighetsgivande examen. För att undervisa i gymnasie- särskolan i yrkesämnen krävs dock ingen speciallärarexamen utan den som är behörig att undervisa i gymnasieskolan i yrkesämnen är även behörig att undervisa i dessa ämnen i gymnasiesärskolan.12 Behörighet i särskild utbildning för vuxna styrs av motsvarande behörigheter i grundsärskolan respektive gymnasiesärskolan. En lär- are som är behörig att undervisa i ett antal ämnen i exempelvis grundsärskolans årskurs 7–9 är därmed behörig att undervisa i mot- svarande ämnen i särskild utbildning för vuxna på grundsärskole- nivå.13 I specialskolan går elever som på grund av sin funktionsnedsättning eller andra särskilda skäl inte kan gå i eller grundsärsko- lan om de är –dövblinda, eller annars är synskadade och har ytterligare en funk- tionsnedsättning, –döva eller hörselskadade, eller –har en grav språkstörning.14 Specialskolan har tio årskurser.15 Specialskolan är indelad i fem regionskolor och fyra riksskolor. Regionskolorna vänder sig till ele- ver som är döva eller har en hörselnedsättning och har totalt ca 400 11Källa: officiella statistik. 122 kap. 28 § förordning om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare. 132 kap. 32 § förordning om behörighet och legitimation för lärare och förskollärare. 147 kap. 6 § första stycket skollagen. 1512 kap. 3 § skollagen. Riksskolorna tar emot elever med hörselnedsättning och ut- vecklingsstörning, grava språkstörningar, medfödd dövblindhet samt elever med synnedsättning kombinerad med ytterligare funktions- nedsättningar. Riksskolorna har 240 elever.16 För att en lärare ska bli behörig att undervisa i specialskolan krävs, utöver en behörighetsgivande lärarexamen, en speciallärarexa- men med specialisering för aktuell funktionsnedsättning.17 Skolan ska ge alla barn och elever den ledning och stimulans som de behöver i sitt lärande och sin personliga utveckling för att de utifrån sina egna förutsättningar ska kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål.18 Om en elev inte når kunskapsmålen, eller riskerar att inte nå målen, kan eleven ha rätt till extra anpassningar och ibland även till särskilt stöd. Med extra anpassningar avses mindre stödinsatser som oftast kan ske inom ramarna för den vanliga undervisningen. Om en elev ris- kerar att inte nå kunskapskraven trots extra anpassningar ska det utredas om eleven behöver särskilt stöd. Det är rektorn som ansvarar för att utreda och besluta om elevens behov av särskilt stöd. Särskilt stöd kan innebära allt från att eleven får ett särskilt stöd i eller i nära anslutning till den ordinarie verksamheten till att eleven hänvisas till särskilda undervisningsgrupper.