sou · H4B36 · 2017-01-01 00:00:00 — Enligt respondenterna präglas denna syn av ett empowermentperspektiv där man istället för förmåner och tjänster fokuserar mer på att hjälpa utsatta EU-medborgare att hantera sin situation på egen hand. En annan del av diskussionen har rört praktiska frågor om de härbärgen kommunen finansierar och som drivs av idéburna organisationer. Som redan nämnt har det funnits fall då stora familjer med upp till 12 barn levt i hemlöshet. När dessa familjer använt härbärgena har det lett till överbelastning då en enskild familj kunnat nästintill fylla ett helt härbärge. Dessutom argumenterades att härbärgen inte är lämpliga boplatser för barn på grund av att personer med alkohol- eller drogproblem utnyttjar härbärgena och tillgången till själva faciliteterna först bereds under kvällstid. förslag som bland annat innefattar barnvänliga härbärgen alternativt att öppna härbärgena tidigare för barnfamiljer har varit uppe för diskussion. Diskussionen har än så länge inte lett till någon förändring, men situationen med familjerna ses som ett problem som måste åtgärdas. Akut sjukvård är tillgänglig för utsatta EU-medborgare i . Tills fanns det enligt respondenterna rätt till akut sjukvård för papperslösa, men inte för oförsäkrade EU-medborgare. Detta har ändrats och utsatta EU-medborgare likställs med papperslösa i detta avseende. Förändringen avser hela . Kommunen tillämpar en ”inclusive policy” vilket innebär att många av de sociala tjänsterna i är tillgängliga för utsatta EU- medborgare. Det som nämns är framför allt härbärgen. har dessutom börjat experimenterat med housing-first liknande insatser för utsatta EU-medborgare (endast två familjer ). I finns en grupp uppsökare som arbetar särskilt med utsatta EU-medborgare från . Initiativet är finansierat av den flamländska regeringen och består av lokala projekt i , Sint Niklaas, och . Uppsökarna kallas för områdesvakter och arbetar bland annat med att ge råd till enskilda utsatta EU-medborgare eller familjer, stödja idéburna organisationer i arbetet inriktat mot gruppen samt med att medla mellan EU- medborgare och lokalbefolkningen. Uppsökarna arbetar även med att förmå barnen i målgruppen att gå i skola. Det bör dock nämnas att det enligt respondenterna inte är aktuellt för alla i målgruppen, eftersom rumänerna i regel inte avser att stanna särskilt länge i och sällan vill att deras barn börjar i skola. Följande tabell sammanfattar situationen i fyra sakområden i avseendet utsatta EU-medborgare i och . Barnperspektiv (skola, skydd) Då barn förekommer arbetas aktivt med att barnen ska gå i skola. Diskussion om att barnanpassa härbärgen Bosättning (avhysning, Löses genom process i domstol. Nödbistånd (härbärge, Projekt med grannskapsvakter samt öppna härbärgen. är likt en federal stat. Vad som kännetecknar särskilt är dock att det är en så kallad Stadtstaat, vilket innebär att staden både fungerar som kommun och som delstat. Eftersom delstaten endast består av en kommun kan vi inte förvänta oss någon variation inom delstaten, så vad som gäller för kommun gäller också för delstaten . Vad gäller sociala tjänster finansieras dessa framför allt av delstater och kommuner, men administreras och utförs också av fristående, icke-offentliga organisationer (, 2000). Enligt respondenterna är tiggeri inte olagligt i , men det finns enligt en av respondent en möjlighet för lokala myndigheter att utfärda tiggeriförbud inom vissa områden. Den möjligheten har utnyttjats av och i vissa områden (särskilt shoppingområden) är det således förbjudet att tigga. En annan respondent uppger att aggressivt tiggeri är förbjudet i hela . I beskrivs det finnas en grupp östeuropeiska EU- medborgare som lever i ”prekära” situationer och utan pengar att betala för boende. Det poängteras dock av en respondent att gruppen är mycket liten i förhållande till samtliga migranter från andra EU-länder som bor i . Gruppen uppskattas bestå av ungefär 600 personer huvudsakligen från och . Då dessa personer vanligen inte registrerar sig i vet man inte särskilt mycket om till exempel gruppens storlek. Informationen kommer istället huvudsakligen från idéburna organisationer som har kontakt med personerna. Barn har ibland funnits med i bilden, vilket verkar ha bemötts på olika sätt. Ingen klar strategi gentemot barn blir tydlig. I de fall där barn har varit involverade i tiggeri har dock barnavårdsmyndigheter ingripit. En respondent tar upp ett fall som har omskrivits i media och som rörde en familj som bodde under en bro. Detta ledde till en diskussion om huruvida barnen skulle omhändertas, men eftersom familjen lyckades få tillgång till ett kyrkohärbärge gjordes det inte. En respondent anger att barn i gruppen i regel inte går i skola eftersom familjerna vanligtvis inte är registrerade. Tiggeri beskrivs vara förekommande bland den beskrivna gruppen och särskilt synligt i stadskärnan. Detta har framkallat en del klagomål från stadens övriga invånare och lokala näringsidkare, men ingen större debatt. En av respondenterna beskriver tiggeriet som bedrivs av utsatta EU-medborgare som organiserat. Respondenten menar att det behövs tillstånd för att bedriva ett sådant verksamhetsliknande pengainsamlande men att det är svårt att bevisa att det är organiserat. Tältläger och liknande existerar och är enligt en respondent vanligt särskilt i de centrala delarna av men att åtgärderna mot lägren har varierat. Tältläger ska enligt uppgift tolereras ”till en viss gräns” för att sedan avhysas. Det beskrivs av en respondent att debatten präglas huvudsakligen av två positioner; å ena sidan en position där migranter accepteras för att de behövs på arbetsmarknaden och å andra sidan en uppfattning om att utländska EU-medborgare i hög grad kommer till för att utnyttja socialförsäkringssystemet. Den andra respondenten beskriver att det inte är ovanligt att östeuropeiska EU-medborgare söker sig till för att strö- arbeta och livnära sig på socialförsäkringsförmåner. En del av diskussionen har handlat om till exempel arbetsrelaterad exploatering och liknande. Båda respondenterna hänvisar på olika sätt till arbetsmarknadsrelaterade problem som har att göra med utsatta östeuropeiska EU-medborgare. Utsatta EU-medborgare utan sjukvårdsförsäkring från hemlandet beskrivs generellt sett inte ha någon rätt till sjukvård. Det ska dock enligt en respondent finnas en akutfond för medicinsk rådgivning och sjukvård som gruppen kan dra nytta av. Fonden bekostas av kommunen. Enligt respondenterna används vinterhärbärgen i ökande grad av östeuropeiska EU-medborgare, vilket har vållat en del diskussion. (generellt sett ) ger kommun ekonomiska medel till idéburna organisationer som i sin tur administrerar härbärgen för hemlösa (Winternotprogramm). Tillgången till platserna är mer eller mindre fri, det vill säga alla som är i behov av en härbärgesplats får en. Efterfrågan på platser har ökat markant (från 2009 till 926 den senaste vintern). Ökning tillskrivs ett ökat antal utsatta EU-medborgare, men även att andra grupper såsom asylsökande utnyttjar härbärgesplatserna. Det tilltagande trycket på härbärgesplatser har beskrivits som problematiskt men det ska enligt respondenten inte ha skett någon förändring i tillgång till dessa. I övrigt nämndes av en respondent att människor från andra städer ofta kommer till för att ta del av härbärgesplatserna. Som en reaktion av antalet utsatta EU-medborgare i har staden ansökt om medel för tre projekt från FEAD (en fond för europeiskt bistånd till dem som har det sämst ställt). Projekten ska finansieras till av kommun och av den tyska staten. Det första projektet avser nya insatser inom ramen för den existerande strukturen för integration och kommer troligen innehålla gatuförlagt arbete och anställning av språkkunnig personal. Det andra projektet är inriktat specifikt på hemlösa EU- medborgare och ska bland annat innefatta ett återvändande- Det sista projektet riktar sig till utländska EU-med- borgare som prostituerar sig i och är inriktat på hälsa. Det finns några projekt som arbetar med gruppen. Ett av dessa heter Plata6, där uppsökande arbete bedrivs med hemlösa EU-medborgare som målgrupp. Plata är finansierat av kommun och drivs av den idéburna organisationen . Ett ytterligare projekt som kan nämnas är SOS, vilka erbjuder arbetsmarknadsinriktade insatser. SOS drivs av den idéburna organisationen och finansieras av () och kommun. Följande tabell sammanfattar situationen i fyra sakområden i avseendet utsatta EU-medborgare i och . Barnperspektiv (skola, skydd) barnskyddsingripande, ibland inte. varit involverade i tiggeri har barnavårdsmyndigheter Generellt sett ingen åtkomst, men det finns en akutfond som kan utnyttjas. Bosättning (avhysning, Särskilt koncentrerat i centrala delar. Nödbistånd (härbärge, Tre planerade projekt med är en enhetsstat med ett betydande antal administrativa/politiska nivåer. Det franska systemet för sociala tjänster karaktäriseras av ett starkt ömsesidigt beroende mellan lokala myndigheter och idéburna icke vinstdrivande organisationer där de förstnämnda finansierar de sistnämna vilka administrerar och utför tjänsterna (, 2000). är en enskild kommun, men innefattar även en interkommunal struktur som innebär ett samarbete med drygt 20 andra kommuner. I förevarande text avses den interkommunala strukturen. Den generella sjukförsäkringen i kallas CMU (Couverture Maladie Universelle) och som erbjuds alla som vistas lagligt i . Enligt respondenterna har utsatta EU-medborgare dock ofta inte tillgång till den. Migranter utan uppehållstillstånd kan istället dra nytta av en statligt subventionerat fond för hälso- och sjukvårdstjänster kallad (d’Etat). omfattar vistelse på sjukhus, tandvård samt vissa kirurgiska ingrepp. Tills fanns det enligt respondenten ett statligt understött återvändandeprogram (betald hemresa). Programmet var dock kontroversiellt och lades ned. I beskrivs ungefär 1900 utsatta EU-medborgare, huvudsakligen rumänska romer, bo i ”slumområden” (läger/bosättningar). I den interkommunala strukturen för finns 28 sådana områden, varav fem består av tillåtna campingområden. De rumänska romerna beskrivs som lågutbildade, mycket fattiga och komma från en kontext där de upplevt diskriminering och exkludering. Barn i gruppen beskrivs ha generellt sett låg skolnärvaro och i många fall inte vara inskrivna i någon skola alls. Det görs ingen skillnad mellan utsatta EU-medborgares barn och franska barn när det gäller skolplikt och tillgång till skolgång i . Det har diskuterats att anordna särskilda skolklasser för romska barn, vilket dock har kritiserats för att vara stigmatiserande. Olika lösningsförslag har enligt respondenten varit mycket omdebatterade. Vanligtvis försvarar idéburna organisationer romernas rättigheter och försöker integrera dessa närhelst de kan medan lokala myndigheter vanligtvis är mer försiktiga och tittar mer på eventuella utgifter i samband med lösningsförslag. Det nämns dock också att samarbetet mellan lokala myndigheter och idéburna organisationer har varit mer eller mindre konfliktfritt. Mycket av diskussionen verkar kretsa kring bosättningar. I vissa otillåtna läger har man installerat vatten, toalett och dusch för att motverka sanitära olägenheter. anses det bidra till att lägren blir större än tänkt. Andra hälsofarliga aspekter är att lägren ofta ligger nära vägar, tågspår etc. I har det anordnats ett antal lagliga bosättningsområden. Utsatta EU-medborgare kan bosätta sig på dessa platser under förutsättning att de inte har några ”problem med rättvisan”, har ett konkret livsprojekt i samt att de uppvisar prestationer inom skolgång eller arbete. Områdena fungerar som tillfälligt boende med målsättning att de utsatta EU-medborgarrna ska få reguljär bostad i . I bosättningsområdena får de boende betala för vatten, elektricitet samt platshyra. har även valt att etablera ett eget återvändandeprogram. För att få sin återresa betald, ska anledningen vara att man åker tillbaka för ett ”professionellt projekt”. Projektet kan exempelvis röra sig om att inleda någon form av ekonomisk aktivitet eller bygga ett hus. Humanitärt inriktade insatser förmedlas enligt respondenterna av idéburna organisationer. I vilken omfattning aktiviteterna finansieras med offentliga medel har inte framkommit. Som exempel på organisationer som är involverade i den typen av arbete nämns Secours Populaire Français, Emmaüs och Les restos du coeur. Följande tabell sammanfattar situationen i fyra sakområden i avseendet utsatta EU-medborgare i och . Barnperspektiv (skola, skydd) Arbete med att förmå barnen att gå i skola. Omfattas av särskild fond för bl.a. papperslösa () Bosättning (avhysning, Finns flertalet bosättningar. Nödbistånd (härbärge, Diverse initiativ av idéburna organisationer. är likt många av de andra studerade länderna en enhetsstat. Sociala tjänster är i huvudsak ett kommunalt ansvar (Meinema, 2000). är en egen kommun. Rätt till akut sjukvård finns enligt respondenten oberoende av försäkringsmässig status eller uppehållsrätt medan annan hälso- och sjukvård är beroende av sjukförsäkring för utsatta EU-medborgare. Vad gäller lågtröskel-/basbehovsstöd hänvisar respondenten i till att de inväntar ett beslut från den nationella regeringen om hur rekommendationerna från den (, ECSR) ska inkorporeras i nederländsk policy. avgjorde kommittén ett fall (90/2013) som rörde tillgång till basbehovsservice för odokumenterade och irreguljära migranter. fanns då ha brutit mot vissa delar av den sociala stadgan. kommun anger att de inte har upplevt särskilt stora problem med utsatta EU-medborgare och det diskuteras således inte i särskilt stor utsträckning. Det saknas i huvudsak information om de som inte har registrerat sig och därmed också om utsatta EU-medborgare i den mening som avses i förevarande rapport. I en rapport om EU-medborgare generellt i uppskattas dock att ungefär 25 000 oregistrerade central- och östeuropeiska migranter befinner sig i Nederländerna7. De EU-medborgare som inte förmår försörja sig själva beskrivs dock vara få i antal. Det beskrivs inte finnas några huvudsakliga konflikter mellan olika aktörer utöver mindre meningsskiljaktigheter mellan ledamöter i motsvarande kommunfullmäktige. De argument som enligt respondenten används av kommunen, socialarbetarna och polisen lyder enligt följande. Människor som kan ta hand om sig själva är välkomna. Människor som behöver lite hjälp att stadga sig i staden är välkomna. Människor som inte kan ta hand om sig själva från tidpunkten de ankommer till staden har det bättre i sitt eget sociala nätverk. Varken tiggeri eller otillåtna tältläger och liknande har upplevts vara problem förknippade med EU-medborgare i . Vad gäller det senare har det förvisso förekommit. I dessa fall har reaktionen berott på lägrets storlek, hälsosituationen, förekomst av barn samt eventuell kriminell aktivitet. Beroende på dessa aspekter har lägren övervakats men tolererats. kommun finansierar AMOC, vilket är en verksamhet som drivs av den idéburna organisationen . AMOC är ett kombinerat härbärge och dagcenter som huvudsakligen 7 Uppgifterna kommer från en opublicerad översättning av en lokal rapport. arbetar med utsatta EU-medborgare. Utöver härbärge och dagcenter administrerar AMOC även hjälp med återvändande till hemlandet. Följande tabell sammanfattar situationen i fyra sakområden i avseendet utsatta EU-medborgare i och . Barnperspektiv (skola, skydd) Bosättning (avhysning, Beroende på vissa faktorer har de tolererats men Nödbistånd (härbärge, Organisation som tillhandahåller härbärge och Aktörer, debatten och lösningar Både skillnader och likheter framkommer i beskrivningarna av situationen i de åtta städerna; skillnader och likheter som rör involverade aktörer, argument i och utveckling av debatten och framtagna lösningsförslag. I detta avslutande avsnitt kommer dessa beskrivningar att sammanfattas och övergripande diskuteras. Ett flertal olika aktörer framträder i arbetet med utsatta EU- medborgare i de undersökta städerna. En genomgående trend i materialet är att idéburna organisationer haft en framträdande roll vad gäller tillhandahållandet av sociala tjänster, men med varierande grad av offentlig finansiering. I flera länder beskrivs att idéburna organisationer och lokala myndigheter samarbetar på området. I de icke-nordiska länderna, där den idéburna sektorn traditionellt har ett stort inflytande i utförandet av sociala tjänster, ses dessa organisationer troligen som självklara välfärdsaktörer. I de nordiska länderna tar istället den offentliga sektorn ett större ansvar när det gäller sociala tjänster, men även här återfinns idéburna organisationer som centrala aktörer. En möjlig förklaring till den idéburna sektorns framträdande roll är att utsatta EU-medborgare ofta har begränsad åtkomst till de tjänster och förmåner som inhemska utsatta grupper har rätt och tillgång till enligt gällande lagstiftning. Även i relationen mellan administrativa/politiska nivåer framträder olika aktörer. Framförallt är engagemanget på nationell nivå väldigt olika. På nationell nivå har till exempel tiggeriförbud diskuterats både i och i . I infördes möjligheten att på lokal nivå införa ett tiggeriförbud och ett nationellt förbud som ett förbud har diskuterats i har man avsatt öronmärkta pengar för humanitära initiativ riktade mot utsatta EU-medborgare, trots att sociala tjänster vanligen är en lokal fråga. I genomfördes aldrig något tiggeriförbud och det verkar generellt sett som att nationella aktörer i inte varit särskilt aktiva i fråga om utsatta EU-medborgare. I däremot har nationella regelverk och dess tolkning haft stor betydelse för inrättandet av lokala stödinitiativ och nationella aktörer framträder som förhållandevis tydligt dominerande. Även den gemensamma finansieringen av sociala tjänster i mellan lokal och nationell nivå har betydelse i avseendet nationell kontroll över kommunala uppgifter. På liknande sätt har nationella aktörer i haft inflytande på förutsättningarna på lokal nivå. Ett exempel är förändringar i tillgång till sociala förmåner som fått betydelse för exempelvis tillgång till härbärgen. Debatten och beskrivningen av situationen Den kanske mest uppenbara likheten mellan debatterna på lokal nivå är att de utsatta EU-medborgare som diskuteras är från och främst de två länder som blev medlemmar i 2007 (och ). Ytterligare en likhet är att man ofta hänvisar till att de som kommer är romer. Om detta är av betydelse för eventuella åtgärder är dock oklart. På lokal nivå har det i flera fall förekommit konflikter i perspektiv och lösningsförslag mellan lokala/nationella myndigheter och idéburna organisationer (FI, NO, DK, BE, FR). Det bör dock nämnas att konflikterna i flera fall avtagit, t.ex. på grund av ett ökat eller mer välfungerande samarbete (BE, DK). När det gäller problemdefinitionen så framfördes i intervjuerna ett brett spektrum av försök att förstå, inrama och hantera fenomenet; från ordnings- och kriminalitetsfrågor, utnyttjande av sociala skyddssystem, behov av arbetskraft men också exploatering av billig arbetskraft till fattigdom, behov av fler stödsystem och inkludering av EU-medborgare. Dessa olika sätt att diskutera förekomsten av utsatta EU-medborgare kan anses spegla den polariserade hållning som går tvärs genom . Det finns både likheter och skillnader i diskussionen om utsatta EU-medborgare i de olika städerna och länderna. I är diskussionen mycket aktiv, medan den i är avtagande trots att problembilden beskrivs vara likartad. Tiggeriförbud har varit uppe för diskussion i båda länderna och i finns numera möjligheten för kommunerna att införa förbud på lokal nivå medan ordningsreglerna i är en nationell fråga. I och verkar mycket av diskussionen föras på den nationella nivån och i båda länderna har staten påverkat möjligheterna att i respektive använda sig av offentligt finansierade hjälpverksamheter. Diskussionen om exempelvis tiggeri kan också påverkas av välfärdsstaternas ambitionsnivåer. De nordiska välfärdsstaterna är kända för höga välfärdsambitioner och det kan tänkas att reaktionerna blir större i dessa länder när ovanliga fattigdomsuttryck blir en del av gatubilden. Problemet får antagligen högre samhällsrelevans, vilket resulterar i större engagemang från civilbefolkningen och att det diskuteras i större utsträckning. Om tiggeri varit en traditionellt sett vanlig del av gatubilden kan det antas att omfattningen av diskussionen kring tiggande EU-medborgare skulle sett annorlunda ut. Östeuropeiska personer (främst som tigger eller har annan Östeuropeiska personer (främst från och till viss del ) som tigger eller har annan gatubaserad försörjning. "Romfolk"/"fattige tilreisende" en grupp särskilt sårbara och å andra sidan en grupp gruppen anges till stor del bestå fenomen ("intra-european (huvudsakligen rumäner). Åtskiljande mellan å ena sidan arbetsmigranter och å andra sidan romer som bl.a. tigger. Avtagande diskussion (nationell/lokal). diskussion om tiggeriförbud el. Aktiv diskussion (nationell och lokal). Å ena sidan tiggeriförbud å andra sidan ökat stöd. Diskussion som huvudsakligen förs på nationell nivå. Präglas av farhågor om inkommande östeuropéer. Ses som "turister". Har bl.a. funnits förslag på skärpt tiggerilagstiftning. Diskussion om laglig tillgång till bl.a. härbärgen. Bl.a. frågor om anpassning av härbärgen. Diskussion som inte i betydande utsträckning fokuseras på utsatta grupper av EU-medborgare. Diskussionen försiggår i stort på nationell nivå och präglas av avgörande frågor om medlemskap i . "Linjedragningar": Bl.a. aktiva åtgärder mot otillåten camping, endast stöd i nödfall. Finansiering av dagcenter. Ökad tillgång till hälso- och sjukvård finansiering av vinterhärbärge. Statlig finansiering av ytterligare härbärge. Förbud mot camping etc. i staden. Införande av transitprogram där ett huvudfokus är återvändande. Praktiskt stöd med diverse (bostad, arbete, skola). Huvudsakligen inriktat mot att integrera personerna. Tillgång till exempelvis härbärgen. Bl.a. tre FEAD-projekt med olika inriktning. Huvudsakligen frivilligt återvändande eller utvisning för de som saknar arbete. Härbärge med fokus på Diskussion handlar till stor Bl.a. inrättande av plats där det är tillåtet att slå När det gäller lösningar eller reaktioner på problem som hör samman med utsatta EU-medborgare finns det en del olika stödinitiativ. I nästan samtliga städer har det inrättats särskilda verk- samheter inriktade att hjälp utsatta EU-medborgare. Det kan exempelvis röra sig om basbehovsinriktade åtgärder i form av härbärge, möjligheter till att sköta hygien, mat och liknande. I vissa städer, till exempel i och (men även till viss del i ), används det ordinarie utbudet av stödverksamheter som härbärgen. Verksamheter som arbetar med återvändande finns i , , och . Systemen för återvändande kan variera men följer i stort idén att utsatta EU- medborgare ska återvända till sina hemländer. När det gäller förmedlandet av stödet till utsatta EU-medborgare tyder mycket på att idéburna organisationer har en framträdande roll, vilket inte bara gäller för de länder som traditionellt präglats av en stark idéburen sektor. Många av de stödinitiativ som nämnts sker i samarbete mellan lokala myndigheter och idéburna organisationer genom att de förstnämnda dels eller helt finansierar verksamheten. Det finns dock även initiativ som helt drivs och finansieras av idéburna organisationer. Men inte bara stödinsatser framkommer. På olika sätt används också ordningsrelaterade åtgärder för att hantera problem relaterade till utsatta EU-medborgare. I har kommunen förbjudit tältning och liknande på mark. I finns numera en möjlighet att förbjuda tiggeri vilken dock inte utnyttjats, men kommunen har likt förbjudit tältning och liknande i staden. I finns ett nationellt tiggeriförbud. I nämns utvisning av utsatta EU-medborgare som en använd åtgärd.