sou · H5B358 · 2017-06-22 00:00:00 — , att komma överens om. Paragrafen behandlas i avsnitten 10.2.2 och 10.4.2. 9 § En inresekontrollant ska rapportera till en svensk polisman eller tulltjänsteman, om det finns anledning att anta 1.att utförsel av varor inte sker i enlighet med svenska utförsel- bestämmelser, eller 2.att innehavet av varorna är förbjudet enligt svenska bestäm- melser. Polismannen eller tulltjänstemannen ska skyndsamt besluta vilka åtgärder som ska vidtas med varorna och innehavaren av varorna. Paragrafen svarar mot artikel VII.9 i huvudavtalet. Artikeln anger att svenska polismän och tulltjänstemän på begäran av en inrese- kontrollant får ingripa med straffprocessuella tvångsmedel mot gods och innehavaren av godset om godset enligt svensk lagstiftning har deklarerats felaktigt eller inte har deklarerats alls då den amerikanska inresekontrollen görs eller om innehav eller utförsel av godset är förbjudet enligt svensk lagstiftning. Artikeln, som i sig inte ger inresekontrollanten eller svenska tjänstemän några särskilda befogenheter, beskrivs närmare i avsnitt 10.2.2. De åtgärder som kan vidtas av de svenska tjänstemännen kan naturligtvis inte grundas på något annat än svensk lag. Åtgärderna vidtas därmed inte efter en begäran från en inresekontrollant, utan efter en självständig bedömning av den situation som inrese- kontrollanten har gjort de svenska tjänstemännen uppmärksam på. De straffprocessuella tvångsmedel som kan komma ifråga är beslag och gripande med stöd av . För att de ska få användas krävs att de rättsliga förutsättningarna är uppfyllda, något som de svenska tjänstemännen ska göra en självständig bedömning av. Med begreppet ”svenska utförselbestämmelser” avses tullag- stiftningen enligt definitionen i 1 kap. 3 § tullagen (2016:253) i till- lämpliga delar och den restriktionslagstiftning som kan vara tillämplig på den aktuella utförseln. Dessa bestämmelser avser varor, därför används det uttrycket i paragrafen i stället för uttrycket ”gods”. Paragrafen berörs i avsnitt 10.4.2. 10 § Vid genomförande av amerikansk inresekontroll får 1.tillfälligt ta hand om egendom i syfte att utreda överträdelser av den lagstiftning som avses i 15 § första stycket, 2.besluta om förverkande av egendom, och 3.använda tvångsmedel motsvarande beslag, kvarstad och förvar i syfte att säkerställa verkställigheten av en åtgärd enligt 2. Första stycket 2 och 3 gäller bara om egendomen lagligen får inne- has i och föras ut ur eller om svensk polisman eller tulltjänste- man har avstått från att vidta rättsliga åtgärder i anledning av inne- havet. Paragrafen behandlar befogenheter för att till- fälligt ta hand om egendom för att undersöka den, att säkra ett förverkande genom att använda tvångsmedel, samt att förverka egendom som påträffats vid kontroller och undersökningar enligt 6 §. Paragrafen, som genomför artikel VII.10 och delar av VII.7, behandlas i avsnitt 7.4.4. Åtgärden enligt punkten 1 i första stycket är provisorisk och ska kunna företas i syfte att undersöka egendomen. Syftet med under- sökningen torde vara att utreda om egendomen lagligen får innehas eller föras in i enligt lagstiftning om tull, invandring, jordbruk, nationell säkerhet och folkhälsa. För åtgärder enligt punkterna 2 och 3 förutsätts enligt andra stycket antingen att innehav och utförsel inte är förbjudet enligt svensk rätt eller att svensk polisman eller tulltjänsteman har valt att inte vidta rättsliga åtgärder i anledning av innehavet eller utförseln. En outtalad men naturlig förutsättning för åtgärder enligt nämnda punkter i första stycket torde därför vara att innehavet eller in- förseln är förbjudet enligt lagstiftning om tull, invandring, jordbruk, nationell säkerhet och folkhälsa. Såsom fram- går av avsnitt 7.4.4. avses med begreppet förverkande i dessa sam- manhang inte det förverkande, utan förverkande i den allmänna betydelsen att överföra egendom i statens ägo. Att åtgärderna ska vidtas med tillämpning av lagstiftning följer av 15 §. Även överklagande av ett beslut om att använda tvångsmedel för att säkra verkställigheten av ett kom- mande beslut om förverkande ska ske enligt amerikansk lag- stiftning. 11 § En inresekontrollant ska ta till vara bevisning som avser miss- tänkta överträdelser av svensk lagstiftning och överlämna bevisningen till svenska polismän eller tulltjänstemän. Paragrafen genomför artikel VII.11 i huvudavtalet. I bestämmelsen föreskrivs en skyldighet för de amerikanska tjänstemännen att ta till vara bevisning vid misstänkta överträdelser av svensk lagstift- ning och överlämna bevisningen till svenska polismän eller tull- tjänstemän. Paragrafen behandlas i avsnitten 10.2.2 och 10.4.2. 12 § får besluta om att bevilja eller vägra resenärer eller transportörer amerikansk inresekontroll efter en samlad bedöm- ning av omständigheterna i det enskilda fallet. får, efter genomförd amerikansk inresekontroll, besluta om att vägra resenärer inresa till eller införsel av egendom i . Paragrafen, som genomför artiklarna IV.3 i, IV.3 j IV.3 k och VIII.c, anger i vilka fall ska ha rätt att vägra rese- närer respektive transportörer inresekontroll respektive inresa eller införsel av egendom. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.4.4. har enligt första stycket rätt att efter en diskre- tionär prövning bevilja eller vägra resenärer eller flygbolag ameri- kansk inresekontroll. Enligt andra stycket får vägra resenärer inresa eller införsel av varor i . Att prövningen görs med tillämpning av lag- stiftning följer av 15 §. 13 § En inresekontrollant ska informera och Tull- verket om en resenär vägras inresa till . Resenären och gods som han eller hon för med sig ska överlämnas till eller om någon av dessa myndigheter begär det. Paragrafen genomför artikel IV.3 h i huvudavtalet. I första stycket föreskrivs en skyldighet för inresekontrollanterna att informera och om en resenär vägras inresa till . Enligt andra stycket ska resenären och det gods som han eller hon för med sig överlämnas till eller om någon av dessa myndigheter begär det. Para- grafen behandlas i avsnitten 10.2.2 och 10.4.2. 14 § får ta ut avgifter för inresekontrollen från rese- närer och flygbolag. får ålägga resenärer och flygbolag böter och av- gifter vid överträdelser av den lagstiftning som avses i 15 § första stycket om inte svenska myndigheter har inlett ett straffrättsligt förfa- rande som avser samma gärning. Paragrafen, som genomför artikel IV.3 m, innehåller bestämmelser om rätt för att ta ut avgifter för inresekontrollen och att besluta om böter och avgifter för överträdelser av lagstiftning om tull, invandring, jordbruk, nationell sä- kerhet och folkhälsa. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.4.4. Första stycket behandlar rätten för att från rese- närer och flygbolag ta ut avgifter som enligt svensk rätt får anses motsvara administrations- eller expeditionsavgifter för inrese- kontrollen. I andra stycket ges rätt att ålägga resenärer och transportörer böter eller andra penningsanktioner för överträdelser av lagstiftning om tull, invandring, jordbruk, nationell säkerhet och folkhälsa. En förutsättning för detta är att det i inte har inletts ett straffrättsligt förfarande i anledning av gärningen. Att förfarandet regleras av lagstiftning anges i 15 §. 15 § Åtgärder enligt 5, 6, 10, 12 och 14 §§ ska vidtas med tillämpning av lagstiftning om tull, invandring, jordbruk, na- tionell säkerhet och folkhälsa. En överprövning av en sådan åtgärd som avses i 10 § första stycket 3 ska göras med tillämpning av lagstiftning. Paragrafen genomför artikel VII.1 och delar av artikel VII.10 i den del den behandlar tillämplig lag vid överprövning av beslut om tvångsmedel i syfte att säkra ett framtida förverkande. I bestäm- melsen föreskrivs att vid utförande av inrese- kontrollen ska tillämpa sin egen lagstiftning om tull, invandring, jordbruk, nationell säkerhet och folkhälsa. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.4.3. Närmast i förtydligande syfte anges vidare att även överprövning av beslut om tvångsmedel som avser förverkande ska göras med tillämpning av sådana bestämmelser. Såsom framgår av avsnitt 7.4.4. avses med begreppet förverkande i dessa sammanhang inte det förverkande, utan förverkande i den allmänna betydelsen att överföra egendom i statens ägo. Regeln innebär att såväl förfarandet som t.ex. fastställandet av avgifter och andra påföljder ska ske med tillämpning av ameri- kanska regler. Åtgärder som antingen ligger utanför ramen för den amerikanska inresekontrollen, såsom exempelvis åtgärder för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet, eller som kan vidtas såväl inom inresekontroll som för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet, ska däremot vidtas med tillämpning av svensk rätt. Befogenheter för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet 1.inhämta biometrisk och biografisk information från varje person som begär tillträde till kontrollområdet i annat syfte än att resa till , genomföra bakgrundskontroll av dessa personer och bevilja eller neka dem tillträde till kontrollområdet, och 2.efter samråd med bevilja tillträde till kontroll- området för a) tillfälliga besökare, och b) anställda vid myndigheter i som biträder vid inresekontrollen eller för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. I paragrafen, som genomför artiklarna IV.1 d och IV.3 o, regleras rätten för att genomföra kontroller av personer som begär tillträde till kontrollområdet i annat syfte än att resa till samt att, efter genomförd kontroll, besluta att bevilja respektive neka personen tillträde till kontrollområdet. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.4.5. I första punkten anges att inresekontrollanter får inhämta bio- metrisk och biografisk information från personer som begär till- träde till kontrollområdet i annat syfte än att resa till samt att bevilja eller neka dem tillträde till kontrollområ- det. Begreppen biometrisk och biografisk information definieras i 1 kap. 2 §. För denna behandling av personuppgifter gäller be- stämmelsen i 1 kap. 5 §. Av 19 § framgår att svenska polismän och tulltjänstemän inte omfattas av bestämmelserna i första punkten. Andra punkten innehåller bestämmelser om rätt för att efter samråd med bevilja tillfälliga besökare och andra tillträde till kontrollområdet. 17 § En inresekontrollant får 1.uppmana personer som befinner sig i kontrollområdet att an- mäla sig till en inresekontrollant, uppvisa identitetshandling och be- svara frågor om syftet med vistelsen i området, och 2.uppmana personer som obehörigen vistas i kontrollområdet att lämna detta. Paragrafen, som genomför artiklarna IV.1 c och IV.1 e, innehåller bestämmelser om kontrollåtgärder i syfte att upprätthålla allmän ordning och säkerhet i kontrollområdet och behandlas i avsnitt 7.4.5. I första punkten föreskrivs en rätt för inresekontrollanter att uppmana personer i kontrollområdet att anmäla sig till en inrese- kontrollant, identifiera sig och att ställa frågor till personen om syftet med hans eller hennes vistelse i kontrollområdet. Av 19 § framgår att svenska polismän och tulltjänstemän inte omfattas av bestämmelserna i första punkten. Enligt andra punkten får en inresekontrollant uppmana en person som obehörigen vistas i kontrollområdet att lämna detta. En resenär är som utgångspunkt behörig att vistas i kontrollområdet. Den rese- när som nekas inresekontroll torde dock ha en skyldighet att lämna kontrollområdet. Den som då stannar kvar får anses vara obehörig. När det gäller andra personer än resenärer är det enligt 16 § som bestämmer vem som får komma in i kontrollområdet. Den som vistas i kontrollområdet utan tillstånd enligt nämnda be- stämmelse får anses vara obehörig. Befogenheten innefattar inte i sig några befogenheter att an- vända våld eller tvång för att förmå den som inte är behörig att vistas i kontrollområdet att lämna detta. Lagen innehåller inte heller några särskilda straffbestämmelser för den som inte följer uppmaningen. 18 § En inresekontrollant får kroppsvisitera andra personer än rese- närer som befinner sig i kontrollområdet för att söka efter föremål som kan utgöra hot mot liv, hälsa eller säkerhet. En kroppsvisitation enligt första stycket får endast omfatta kläder och annat som personen bär på sig. Bestämmelserna i 3 kap. 5 och 6 §§ gäller även för en sådan kroppsvisitation. Paragrafen genomför artikel VII.3 i den del den avser undersökning av personers kläder och annat som personen bär på sig som utförs i annat syfte än att genomföra inresekontroll. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.4.5. Första stycket innehåller en bestämmelse om rätt för inrese- kontrollanter att genomföra kroppsvisitation för eftersökande av otillåtna farliga föremål. Åtgärden kan enbart avse andra personer än resenärer som vistas i kontrollområdet. En liknande bestäm- melse, som ger inresekontrollanter rätt att genom undersökning av kläder söka efter farliga föremål hos resenärer, finns i 6 § 1 a. Att åtgärden ska genomföras med tillämpning av svenska be- stämmelser framgår motsatsvis av 15 §. Begreppet kroppsvisitation ska därför tolkas med ledning av definitionen i 28 kap. 11 § rätte- gångsbalken, jfr prop. 1993/94:24, s. 79 f. Denna kroppsvisitation är dock enligt andra stycket begränsad till personens kläder och annat som personen bär med sig. Även genomförandet regleras i sin helhet av svenska bestämmelser. Av hänvisningen till 3 kap. 5 och 6 §§ följer att kroppsvisitationen ska genomföras med till- lämpning av samma förfaranderegler som de som gäller för de kroppsvisitationer som genomförs av svenska säkerhetskontrollanter vid den särskilda säkerhetskontrollen. Av 19 § framgår att svenska polismän och tulltjänstemän inte får kroppsvisteras med stöd av denna bestämmelse. Undantag för svenska polismän och tulltjänstemän 19 § Åtgärder som vidtas med stöd av 4 § första stycket, 5 § 1, 6 §, 16 § 1, 17 § 1 och 18 § får inte avse svenska polismän och tulltjänste- män. Paragrafen, som innehåller bestämmelser som undantar svenska polismän och tulltjänstemän från vissa åtgärder, genomför artik- larna IV.1 c, IV.1 d, VII.3 och VII.6 i de delar de föreskriver undantag från åtgärderna för svenska polismän och tulltjänstemän. Vem som är att anse som polisman regleras i 2 § polisförordningen (2014:1104). Med begreppet tulltjänsteman avses samma begrepp som det som används i svenska tullförfattningar, exempelvis i tull- lagen (2016:253). Paragrafen behandlas i avsnitt 7.4.7. 1 § Med den särskilda säkerhetskontrollen avses den säkerhetskontroll som en person och det gods som personen har med sig ska genomgå innan tillträde till kontrollområdet medges för att förebygga brott som utgör fara för säkerheten vid luftfart. Enligt artikel V.1 g i huvudavtalet har förbundit sig att säk- erställa att resenärer genomgår den särskilda säkerhetskontrollen innan de får tillträde till kontrollområdet. Det är denna särskilda säkerhetskontroll som regleras i detta kapitel. Paragrafen innehåller en definition av uttrycket ”den särskilda säkerhetskontrollen”. Det som avses är den säkerhetskontroll som är en följd av artikel V.1 g i huvudavtalet och artiklarna V, VI.A, VII, VIII och IX i samarbetsavtalet. Den särskilda säkerhetskontrollen behandlas i kapitel 11. Ut- trycket behandlas närmare i avsnitt 4.1. Genomförande av den särskilda säkerhetskontrollen 2 § Flygplatsoperatören för har ansvaret, inklusive det ekonomiska ansvaret, för att det finns tillräcklig personal, lokaler och utrustning för den särskilda säkerhetskontrollen. Paragrafen genomför artikel VI.B i samarbetsavtalet. Genom para- grafen får flygplatsoperatören för , dvs. , det samlade ansvaret för att det finns tillräcklig personal, lo- kaler och utrustning för den säkerhetskontroll på flygplatsen som är en följd av avtalen om amerikansk inresekontroll. Den har ut- formats med 8 § lagen (2004:1100) om luftfartsskydd som förebild. Paragrafen behandlas i avsnitten 11.5.6 och 17.3.1. Undersökning av personer och gods 3 § Den särskilda säkerhetskontrollen ska utföras av säkerhets- kontrollanter som godkänts av Transportstyrelsen och förordnats av . Av artikel I.19 i huvudavtalet framgår att de särskilda säkerhets- kontrollerna ska utföras av säkerhetskontrollanter som är god- kända av Transportstyrelsen. Genom paragrafen genomförs avtalen i dessa delar. För att säkerställa att de säkerhetskontrollanter som utför den särskilda säkerhetskontrollen är laglydiga och i övrigt uppfyller höga krav på personlig lämplighet ska de vara förordnade av . Det innebär att samma krav på förordnande kommer att gälla för dessa kontrollanter som för dem som utför säkerhetskontroller enligt lagen om luftfartsskydd. Paragrafen behandlas i avsnitt 11.5.7. 4 § Den som genomgår den särskilda säkerhetskontrollen får kropps- visiteras. Det gods som han eller hon har med sig får också undersökas. Kroppsvisitationen får utföras med hjälp av tekniska hjälpmedel eller manuellt. Den som vägrar att låta sig eller sitt gods undersökas får inte pas- sera säkerhetskontrollen. 5 § Kroppsvisitation med hjälp av tekniska hjälpmedel av en kvinna får utföras och bevittnas av en man. kroppsvisitation av en kvinna får utföras och bevittnas endast av en annan kvinna. En sådan kroppsvisitation, som enbart innebär att ett föremål som en kvinna har med sig undersöks, får dock utföras och bevittnas av en man. kroppsvisitation som är av mera väsentlig omfattning ska utföras i ett avskilt utrymme. Kroppsvisitationen ska ske i vittnes när- varo, om den som undersöker eller den som ska undersökas begär det och det kan ske utan större besvär. 6 § Protokoll ska föras och bevis utfärdas om en gjord kroppsvisitation om den undersökte begär det vid förrättningen eller om föremål tas i beslag. Genom 4–6 §§ genomförs artikel VII.C 1 i samarbetsavtalet. Para- graferna ska ge stöd för de undersökningsåtgärder som kan komma att vidtas med stöd av den artikeln, alltså undersökning med säker- hetsskanner, undersökning med metalldetektorbåge och kroppsvisitation. Paragraferna behandlas i avsnitt 11.5.8. De har utformats med 3, 4 och 6 §§ lagen om luftfartsskydd som förebild. Genom 4 § tredje stycket genomförs artikel VII.B i samarbets- avtalet. Enligt paragrafen får den som vägrar att låta sig eller sitt gods undersökas inte passera säkerhetskontrollen. 7 § Personer eller medförda föremål som inte godkänns i den särskilda säkerhetskontrollen ska hänvisas till en polisman. Paragrafen genomför artiklarna VII.E och IX.E i samarbetsavtalet. Av paragrafen framgår att personer eller medförda föremål som inte godkänns i den särskilda säkerhetskontrollen ska hänvisas till en polisman. Bestämmelsen riktar sig till den svenska personalen i den säkerhetskontroll som ska utföra innan en person får tillträde till kontrollområdet. Bestämmelsen är närmast av upplys- ande karaktär. Den innebär i sig ingen skyldighet för den kontroll- erade att följa uppmaningen och ger inte heller kontrollpersonalen rätt att använda tvång enbart av det skälet att personen inte följer uppmaningen. Om misstanke om brott uppstår har naturligtvis kontrollanten en skyldighet att vidta åtgärder i enlighet med de bestämmelser och de instruktioner som gäller för detta. Paragrafen behandlas i avsnitt 11.5.9. Avgift för den särskilda säkerhetskontrollen 8 § Flygplatsoperatörens kostnader för den särskilda säkerhetskontroll- en får täckas helt eller delvis av en avgift. Avgiften ska tas ut av de flygföretag som transporterar de avresande passagerarna med ett lika stort belopp för varje passagerare på en behörig flygning. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgiftens storlek. 10 § Flygplatsoperatören ska lämna underlag för beräkningen av av- giften. Underlaget ska lämnas till den myndighet som regeringen be- stämmer. 11 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om förvaltningen av avgiften för den särskilda säkerhetskontrollen. Genom 8–11 §§ införs bestämmelser om en avgift för den särskilda säkerhetskontrollen. Att flygplatsoperatörens kostnader för den särskilda säkerhetskontrollen får täckas helt eller delvis av en avgift, så som anges i 8 § första meningen, är en följd av den modifierade brukarmodellen, se avsnitt 17.3.4. Paragraferna behandlas i övrigt i avsnitt 17.3.9. De har utformats med 11–14 §§ lagen om luftfartsskydd som förebild. 12 § Den som i sin anställning eller sitt uppdrag tar del av en uppgift om den särskilda säkerhetskontrollen får inte obehörigen röja eller utnyttja uppgiften om den är av sådant slag att sekretess enligt 18 kap. 8 § 5 offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) skulle gälla för upp- Tystnadsplikten gäller även efter avslutad anställning eller upp- drag. I det allmännas verksamhet gäller bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Inom den verksamhet som avser säkerhetskontroll kan en rad känsliga uppgifter förekomma. Den som är anställd vid eller upp- dragstagare hos det allmänna omfattas av bestämmelserna om sek- retess i offentlighets- och sekretesslagen. En upplysning om det finns i andra stycket. Offentlighets- och sekretesslagen omfattar inte motsvarande personkategorier hos och andra enskilda aktörer. Därför införs en bestämmelse i första stycket om tystnadsplikt för den som deltar i verksamhet som omfattar den särskilda säkerhetskontrollen. Tystnadsplikten omfattar uppgifter som den som deltagit i verksamheten har fått veta om förhållanden som har betydelse för att beivra brott. Paragrafen behandlas i avsnitt 12.4.2. 13 § Transportstyrelsen utövar tillsyn enligt denna lag och enligt före- skrifter som meddelats med stöd av lagen när det gäller den särskilda säkerhetskontrollen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för tillsyn enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. I paragrafens första stycke pekas Transportstyrelsen ut som den myndighet som ska utöva tillsyn över samtliga föreskrifter som meddelats avseende den särskilda säkerhetskontrollen. I 4 kap. 2 § finns det ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vissa frågor i samarbetsavtalet som avser den särskilda säkerhetskontrollen. I andra stycket finns ett bemyndigande att meddela föreskrifter om avgifter för den tillsyn som ska utövas enligt lagen och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Paragrafen behandlas i avsnitt 11.5.4. Förvaring, transport och försäljning av skjutvapen och ammunition 1 § Regeringen får meddela föreskrifter om förvaring, transport och försäljning av den amerikanska gränskontrollmyndighetens skjutvapen och ammunition. I artikel III.1 b andra meningen i huvudavtalet berörs bl.a. frågan om förvaring av de amerikanska tjänstemännens skjutvapen. För att begränsa förluster av tjänstemännens skjutvapen, motverka att de kommer till användning vid brott och förebygga annat missbruk och olyckshändelser ges regeringen i den här paragrafen ett be- myndigande att meddela föreskrifter om förvaring, transport och försäljning av de amerikanska tjänstemännens vapen och ammu- nition. Paragrafen behandlas i avsnitt 9.5.3. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de frågor som behandlas i följande artiklar i samarbetsavtalet: 1.artikel V om standarder för säkerhetskontroller, 2.artikel VI.A om standarder för säkerhetskontrollanter, 3.artikel VII om metoder för säkerhetskontroller, 4.artikel VIII om utrustning för säkerhetskontroller, och 5.artikel IX om metoder för säkerhetskontroller av medförd egen- Artiklarna V, VI.A, VII, VIII och IX i samarbetsavtalet innehåller bestämmelser om standarder, metoder och utrustning för den sär- skilda säkerhetskontrollen. Avtalet förutsätter för sitt genomförande medverkan av svensk myndighet, närmare bestämt Transportsty- relsen.