sou · H5B374 · 2017-10-04 00:00:00 — Vad den inne- bär utvecklas i SOU 2017:29 s. 238 f. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 10.3.1, upplyses om att förut- sättningarna för att personuppgifter ska få behandlas för nya ända- mål regleras i 2 kap. 4 och 22 §§ brottsdatalagen (2018:000). Innan personuppgifter får behandlas för ett nytt ändamål inom eller utan- för brottsdatalagens tillämpningsområde krävs det en prövning enligt någon av paragraferna. Vad prövningen innebär utvecklas i SOU 2017:29 s. 249 f. och avsnitt 6.4.3. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.3.10, görs det undantag från bestämmelserna om särskilda upplysningar i 2 kap. 3 § andra stycket, 9 och 10 §§ brottsdatalagen (2018:000). Det är endast per- sonuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 3 kap. 2 § som i vissa fall ska förses med särskilda upplysningar. Det innebär att när personuppgifter behandlas bara av ett fåtal per- soner behöver särskilda upplysningar inte lämnas. I paragrafen, som tillsammans med 5 § reglerar när det är tillåtet att använda känsliga personuppgifter vid sökning, görs det undantag från sökförbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen (2018:000). Paragra- fen behandlas i avsnitt 10.3.3. Undantaget gäller vid sökning i alla slags personuppgifter, dvs. såväl personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga som personuppgifter som inte har det. Sökförbudet hindrar inte att uppgifter som beskriver en persons utseende får användas vid sök- ning, även om det skulle leda till ett personurval grundat på käns- liga personuppgifter. Med uppgifter som beskriver en persons utse- ende avses bl.a. uppgifter om hudfärg eller tatueringar. Sökning på sådana uppgifter kan t.ex. ge ett personurval grundat på uppgifter om etniskt ursprung, politisk åskådning eller religiös övertygelse. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i en sammanställning av sådana upp- gifter som sökningen resulterat i får prövas mot huvudregeln om behandling av känsliga personuppgifter i 2 kap. 11 §§ brottsdata- lagen. Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. I paragrafen, som tillsammans med 4 § reglerar när det är tillåtet att använda känsliga personuppgifter vid sökning, görs det undantag från sökförbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen (2018:000). Paragra- fen behandlas i avsnitt 10.3.3. Undantaget gäller enbart vid sökning i personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga, dvs. personuppgifter som enbart ett fåtal har tillgång till. Sökning i sådana uppgifter får göras i syfte att få fram ett personurval grundat på etniskt ursprung. Sökning av det slaget kan behövas för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som begås av flera som förenas av sitt etniska ursprung. I t.ex. ärenden om falska identitetshandlingar eller ären- den om gränsöverskridande ekonomisk brottslighet kan etniskt ursprung vara en gemensam faktor som knyter samman personerna i ett nätverk. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i en sammanställning av sådana uppgif- ter som sökningen resulterat i får prövas mot huvudregeln om be- handling av känsliga personuppgifter i 2 kap. 11 § brottsdatalagen. Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. I paragrafen, som motsvarar nuvarande 2 kap. 9 §, regleras vilka uppgifter får använda vid sökning i beskattningsdata- basen i syfte att bekämpa brott. Ändringen är en följd av att ut- trycket brottsbekämpande verksamhet utmönstras ur lagen, vilket behandlas i avsnitt 4.4.1. Paragrafen innehåller en sekretessbrytande bestämmelse om utläm- nande till utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer. Den motsvarar nuvarande 2 kap. 11 §. Paragrafen innehåller en bestämmelse som bryter viss sekretess som annars skulle ha gällt gentemot andra brottsbekämpande myn- digheter. Den motsvarar nuvarande 2 kap. 12 §. Det tydliggörs att sekretessen bryts om den mottagande myn- digheten behöver uppgifterna för något av de syften som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen. Ändringen, som är en följd av att ut- trycket brottsbekämpande verksamhet utmönstras ur lagen, be- handlas i avsnitt 4.4.1. Paragrafen reglerar när personuppgifter får lämnas ut elektroniskt. I första stycket föreskrivs att personuppgifter får lämnas ut elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst om det inte är olämpligt. Med sådant utlämnande avses bl.a. utlämnande genom e- post eller annan elektronisk överföring eller på ett usb-minne eller annat motsvarande medium. Frågan behandlas i avsnitt 5.6.4. Det har betydelse vem mottagaren är för frågan om det är olämpligt att lämna ut uppgifter elektroniskt. Som regel kan det inte anses vara olämpligt att lämna ut uppgifter på det sättet till en myndighet (se prop. 2014/15:148 s. 113, jfr SOU 2015:39 s. 447 f.). När det gäller utlämnande till enskilda krävs en mer nyanserad bedömning. Om det finns en författningsreglerad skyldighet att sända en handling till en viss person får det avgöras om elektroniskt utlämnande är olämpligt med hänsyn till bl.a. innehållet i hand- lingen, vem som är mottagare, behovet av att kunna visa att perso- nen i fråga har tagit del av handlingen och andra omständigheter. Frågan är särskilt svårbedömd när uppgifter ska lämnas ut till enskilda och det på grund av uppgifternas art, struktur, antal eller någon annan särskild omständighet finns anledning att befara att utlämnandet kan leda till integritetsrisker (jfr prop. 2014/15:148 s. 114). Bedömer myndigheten att det finns risk för att personupp- gifterna kan komma att missbrukas om de lämnas ut elektroniskt gäller sekretess enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). De får då inte lämnas ut till följd av sekretess. Det kan också finnas särskild anledning att iaktta försiktighet när det gäller utlämnande av bild- och ljudupptagningar (jfr prop. 2016/17:68 s. 51 f.). Vid prövningen av om personuppgifter bör lämnas ut elektro- niskt bör givetvis även informationssäkerheten vägas in. Om någon begär att få tillgång till en allmän handling med stöd av tryckfrihetsförordningen får den utlämnande myndigheten inte efterforska syftet med begäran. Det kan ha betydelse för möjlig- heten att få underlag för att bedöma om det i ett enskilt fall är lämpligt att lämna ut en handling med personuppgifter elektroniskt (se JO dnr 4171-2011). Elektroniskt utlämnande genom direktåtkomst regleras i andra stycket, som motsvarar nuvarande 2 kap. 16 §. Det är tillåtet endast i den utsträckning som anges i lagen. I paragrafen upplyses om att regeringen kan meddela föreskrifter om att personuppgifter får lämnas ut även i andra fall än som anges i 7 och 8 §§ (vilket motsvarar nuvarande 2 kap. 13 § första stycket) och om begränsning av möjligheterna att lämna ut personuppgifter elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst. Frågan behand- las i avsnitt 5.6.4. Av paragrafen framgår att kapitlet innehåller bestämmelser om be- handling av personuppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga. Vad som avses med att uppgifter görs gemensamt tillgängliga utvecklas i prop. 2016/17:89 s. 147 f. I första stycket anpassas regleringen till att uttrycket brottsbe- kämpande verksamhet utmönstras ur lagen, vilket behandlas i av- snitt 4.4.1. Av andra stycket framgår att kapitlet inte gäller när personupp- gifter behandlas med stöd av den särskilda bestämmelsen i 2 kap. 2 § brottsdatalagen (2018:000) om behandling av personuppgifter för diarieföring eller för att utföra andra nödvändiga handlägg- ningsuppgifter. I paragrafen anges vilka personuppgifter som får göras gemensamt tillgängliga. Regleringen anpassas till den terminologi som används i lagen i övrigt. I paragrafen ställs det krav på att uppgifter som är gemensamt till- gängliga i underrättelseverksamhet ska förses med särskilda upplys- ningar. Frågan behandlas i avsnitt 5.3.10. Enligt första stycket ska det framgå av uppgifter i underrättelse- verksamhet att en person inte är misstänkt för att utöva brottslig verksamhet. Det ska alltså gå att skilja mellan personer som är föremål för myndighetens intresse på grund av inblandning i brottslig verksamhet och personer som inte är misstänkta för det. Att det ska framgå om en person är misstänkt för brott eller är ett brottsoffer, regleras i 2 kap. 9 § brottsdatalagen (2018:000). Enligt andra stycket ska uppgifter om personer som kan antas ha samband med misstänkt brottslig verksamhet förses med upplys- ning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. Det tydliggörs att kravet på särskild upplysning bara gäller uppgifter om en person som kan antas ha direkt samband med misstänkt brottslig verksamhet. Kravet på samband är lågt ställt. Så snart det finns något som stöder ett antagande om att en person har ett direkt samband med brottslig verksamhet och det är fråga om uppgifter som görs gemensamt tillgängliga ska det framgå på vilket sätt personen har anknytning till den brottsliga verksam- heten. Sambandet kan t.ex. bestå i att en person ofta träffar eller har annan kontakt med andra personer som är misstänkta för att utöva brottslig verksamhet eller ofta rör sig i miljöer där brottslig- het förekommer, utan att ha naturliga skäl att befinna sig där. Upp- gifter om den som är anhörig till en person som kan antas ha sam- band med misstänkt brottslig verksamhet faller alltså utanför, utom i de fall där båda kan antas ha direkt samband med brottslig verk- samhet. Det är bara uppgifter som rör en person som är misstänkt för att utöva eller komma att utöva brottslig verksamhet som behöver förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. De uppgifter som är av intresse är, förutom uppgifter om på vilket sätt personen är knuten till den brottsliga verksamheten, framför allt uppgifter som belyser brotts- lighetens art och omfattning. Uppgifter av det slaget kan behöva förses med särskilda upplysningar för att personens anknytning till brottsligheten ska kunna bedömas. Utrymmet för att underlåta att förse uppgifter med upplysning om trovärdighet och riktighet vidgas något genom att det inte längre krävs särskilda omständigheter för att upplysningskravet inte ska gälla. Det är tillräckligt att det på grund av de samlade om- ständigheterna är onödigt att förse uppgifterna med en upplysning. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 10.4, innehåller en allmän be- gränsning av vilka uppgifter som får tas fram vid sökning i gemen- samt tillgängliga uppgifter på namn, personnummer eller liknande identitetsbeteckningar. Genom ett tillägg tydliggörs det att bestämmelsen endast gäller vid sökning i automatiserade behandlingssystem. Vad som avses med automatiserade behandlingssystem utvecklas i SOU 2017:29 s. 306 f. I övrigt ändras paragrafen endast redaktionellt. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 10.4, innehåller undantag från begränsningarna i 4 §. Enligt första stycket gäller inga begränsningar vid sökning i en viss handling eller ett visst ärende. Enligt andra stycket gäller begränsningarna i 4 § inte vid vissa sökningar som utförs av särskilt angivna tjänstemän. Det gäller enligt punkten 1, som är ny, när de utför beredningsuppgifter i underrättelseverksamhet och arbetet befinner sig i ett inledande skede. Syftet med bestämmelsen är att tjänstemännen inledningsvis ska ha större möjligheter att göra sökningar för att kunna finna samband med befintliga underrättelseuppgifter. Det är således bara från det att uppgifterna kommit in som punkten är tillämplig. Så snart beredningsarbetet har avslutats upp- hör möjligheten att göra sökningar med stöd av den nu aktuella punkten. I punkten 2, som motsvarar nuvarande 3 kap. 7 § första stycket 2 och andra stycket 1, undantas sökningar som utförs i syfte att be- arbeta och analysera personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga i underrättelseverksamhet, om det endast är de tjänste- män som får göra sökningen som också har tillgång till uppgifterna. Punkten 3, som motsvarar nuvarande 3 kap. 7 § andra stycket 2, ändras endast redaktionellt. I paragrafen anges vilka myndigheter som får medges direktåt- komst till uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och för vilka syften. Ändringen är en följd av att uttrycket brottslig verk- samhet utmönstras ur lagen, vilket behandlas i avsnitt 4.4.1. Vidare görs redaktionella ändringar. I paragrafen upplyses om att regeringen kan meddela föreskrifter om ytterligare undantag från bestämmelserna om sökning i 4 §. I paragrafen, där övriga bestämmelser om föreskrifter samlas, upp- lyses om att regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer kan meddela föreskrifter om begränsning av tillgången till sådana personuppgifter som avses i 4 § (vilket motsvarar nuvarande 6 § andra stycket), under vilka förutsättningar sökning får utföras med stöd av 5 § (vilket motsvarar nuvarande 7 § tredje stycket) och omfattningen av direktåtkomst och behörighet och säkerhet vid sådan åtkomst (vilket motsvarar nuvarande 8 § tredje stycket). De bestämmelser som anger hur länge personuppgifter som be- handlas enligt lagen får behandlas är samlade i detta kapitel. I första stycket, som är nytt, föreskrivs att bestämmelserna i kapitlet endast gäller för uppgifter som behandlas automatiserat. Andra stycket upplyser om att den grundläggande bestämmelsen om att personuppgifter inte får behandlas längre än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen finns i 2 kap. 17 § första stycket brottsdatalagen (2018:000). I övriga para- grafer i kapitlet anges hur länge vissa typer av personuppgifter får behandlas inom den ram som sätts av denna huvudregel. Oavsett vilken bedömning som görs av nyttan med behandlingen av en viss personuppgift får den dock inte behandlas längre än vad som anges i respektive paragraf. I paragrafen anges hur länge uppgifter som inte har gjorts gemen- samt tillgängliga får behandlas. Frågan behandlas i avsnitt 5.5.2. Någon ändring av ur länge personuppgifterna får behandlas görs inte. I första stycket klargörs att uppgifterna, trots det som sägs i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen (2018:000) om att arkiv- lagstiftningen har företräde, inte får arkiveras digitalt. Utgångs- punkten är alltså att all automatiserad behandling av personupp- gifterna ska upphöra när den tid som anges i paragrafen har löpt ut, vilket innebär att uppgifterna ska tas bort. Endast om det har med- delats uttryckliga föreskrifter som innebär att uppgifterna i fråga får behandlas för arkivändamål av allmänt intresse eller för veten- skapliga, statistiska eller historiska ändamål får de behandlas auto- matiserat längre än vad som anges i denna paragraf (jfr 9 §). Andra stycket är oförändrat. I paragrafen anges hur länge personuppgifter i en anmälan om brott får behandlas. Paragrafen ändras till följd av att uttrycket brotts- bekämpande verksamhet utmönstras ur lagen, vilket behandlas i avsnitt 4.4.1. Enligt paragrafen inskränks enbart behandlingen av personupp- gifter för de ändamål som regleras i lagen, vilket innebär att uppgif- terna får fortsätta att behandlas automatiserat för bl.a. arkivända- mål efter de tidpunkter som anges i paragrafen. Frågan behandlas i avsnitt 5.5.3. Paragrafen reglerar hur länge personuppgifter i förundersökningar och andra utredningar som handläggs enligt bestämmelser i 23 kap. får behandlas. Enligt paragrafen inskränks enbart behandlingen av personupp- gifter för de ändamål som regleras i lagen, vilket innebär att uppgif- terna får fortsätta att behandlas automatiserat för bl.a. arkivända- mål efter de tidpunkter som anges i paragrafen. Frågan behandlas i avsnitt 5.5.3. Första och andra styckena ändras till följd av att uttrycket brottsbekämpande verksamhet utmönstras ur lagen. Vidare anpas- sas terminologin till den som används i lagen i övrigt och vissa redaktionella ändringar görs. Frågorna behandlas i avsnitt 4.4.1 och 5.5.2. Tredje stycket är oförändrat. I paragrafen anges att det i de följande paragraferna finns bestäm- melser om hur länge vissa typer av gemensamt tillgängliga uppgif- ter, som inte förekommer i ärenden om utredning av eller lagföring för brott, får behandlas. Det klargörs att uppgifterna, trots det som sägs i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen (2018:000) om att arkivlagstiftningen har företräde, inte får arkiveras digitalt. Ut- gångspunkten är alltså att all automatiserad behandling av person- uppgifterna ska upphöra när den tid som anges i 7och 8 §§ har löpt ut, vilket innebär att uppgifterna ska tas bort. Endast om det har meddelats uttryckliga föreskrifter som innebär att uppgifterna i fråga får behandlas för arkivändamål av allmänt intresse eller för vetenskapliga, statistiska eller historiska ändamål får de behandlas automatiserat längre än vad som anges i de följande paragraferna (jfr 9 §). Frågan behandlas i avsnitt 5.5.2. Paragrafen reglerar hur länge personuppgifter får behandlas i underrättelseverksamhet. Någon ändring i fråga om hur länge per- sonuppgifterna får behandlas görs inte. Paragrafen anpassas till den terminologi som används i lagen i övrigt. Det tydliggörs att fristen för hur länge personuppgifter får be- handlas endast ska påverkas av om det görs en ny registrering be- träffande personens anknytning till brottslig verksamhet. Andra uppgifter som tillförs, t.ex. uppgifter om ändrade bostadsförhål- landen eller annat som inte har betydelse för anknytningen till den brottsliga verksamheten, påverkar alltså inte hur länge personupp- gifterna får behandlas. Frågan behandlas i avsnitt 5.5.4. Paragrafen, som motsvarar nuvarande 8 § tredje stycket, reglerar hur länge uppgifter som behövs för att fullgöra internationella åta- ganden får behandlas. Paragrafen anpassas till den terminologi som används i lagen i övrigt. I paragrafen, som motsvarar nuvarande 2 §, upplyses om att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, kan meddela föreskrifter om att vissa kategorier av personuppgifter får behandlas längre än vad som anges i 3, 4, 7 och 8 §§, om att person- uppgifter, trots att den tillåtna tiden för behandling har löpt ut, får fortsätta att behandlas för arkivändamål av allmänt intresse och vetenskapliga, statistiska eller historiska ändamål och om begräns- ning av behandlingen av personuppgifter för ändamål inom lagens tillämpningsområde för digital arkivering. Administrativa sanktionsavgifter och rättsmedel Paragrafen, som är ny, reglerar vilka överträdelser som kan föran- leda sanktionsavgift. Frågan behandlas i avsnitt 5.4.2. I första stycket anges vid vilka överträdelser sanktionsavgift får tas ut av den personuppgiftsansvarige. avgör i det enskilda fallet om det är påkallat att ta ut sanktionsavgift, vilket framgår av formuleringen att avgift får tas ut. Uppräkningen av vilka överträdelser som kan föranleda sanktionsavgift är uttöm- mande. Sanktionsavgift kan tas ut för överträdelse av bestämmel- serna om tillåtna rättsliga grunder, särskilda upplysningar och längsta tid som personuppgifter får behandlas. Brottsdatalagens förfaranderegler när det gäller sanktionsavgift tillämpas även vid överträdelser enligt denna lag. I brottsdatalagen med tillhörande förordning regleras också handläggningen av frågor om sanktions- avgift. I andra stycket anges storleken på de sanktionsavgifter som kan komma i fråga. De överträdelser som enligt lagen kan föranleda sanktionsavgift är alla av allvarligt slag. Lägsta sanktionsavgift är därför . I paragrafen regleras den registrerades rätt till skadestånd för be- handling av personuppgifter i strid med regelverket. Paragrafen be- handlas i avsnitt 5.4.3. Paragrafen hänvisar till 7 kap. 1 § brottsdatalagen (2018:000), som ska tillämpas på motsvarande sätt när det har förekommit fel- aktig behandling av personuppgifter enligt förevarande lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Det innebär att den personuppgiftsansvarige ska ersätta den registrerade för den skada och kränkning av den personliga integriteten som behand- lingen av personuppgifter har orsakat. Med skada avses person- skada, sakskada eller ren förmögenhetsskada. ideell skada som består i att den enskildes integritet kränkts genom behandlingen. Någon möjlighet till jämkning av skadeståndet finns inte. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.4.4, upplyses om att det i 7 kap. brottsdatalagen (2018:000) finns bestämmelser om överkla- gande och om vilka beslut som får överklagas. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna tas upp i avsnitt 18.1 och 18.2. Punkten 1 föreskriver när lagen ska träda i kraft. Sanktionsavgift får enligt punkten 2 beslutas endast för överträ- delser som har begåtts efter ikraftträdandet. Punkten 3 innebär att bestämmelsen om skadestånd i 48 § per- sonuppgiftslagen fortfarande ska gälla för skada som har orsakats före ikraftträdandet vid behandling av personuppgifter enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. 20.22Förslaget till lag om ändring i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete I paragrafen regleras hur bestämmelserna i lagen förhåller sig till andra bestämmelser om behandling av personuppgifter. Frågan be- handlas i avsnitt 17.3. Av paragrafen framgår att brottsdatalagen och de registerför- fattningar som gäller för , , respektive gäller vid behandling av personuppgifter i internationellt polisiärt samarbete, om det inte finns avvikande bestämmelser i förevarande lag eller föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till den. Vidare ändras hänvisningarna till de lagar som byter namn, vilket behandlas i av- snitt 7.1.2, 8.1.2, 9.1.2 och 14.2.2. Paragrafen reglerar direktåtkomst till och sökning i referensupp- gifter i dna-register. I tredje stycket ändras en hänvisning till en lag som byter namn, vilket behandlas i avsnitt 7.1.2. I övrigt är para- grafen oförändrad. Paragrafen reglerar direktåtkomst till referensuppgifter i fingerav- trycksregister. Ändringen är av samma slag som i 1 §. Paragrafen reglerar sökning i fingeravtrycksregister. Ändringen är av samma slag som i 1 §. Paragrafen hänvisar i fråga om skadestånd till bestämmelsen i 7 kap. 1 § brottsdatalagen (2018:000). Den behandlas i avsnitt 17.3. Vad hänvisningen innebär utvecklas i kommentaren till 7 kap. 2 § poli- sens brottsdatalag (2010:361). Vidare görs en redaktionell ändring. Paragrafen hänvisar i fråga om skadestånd till bestämmelsen i 7 kap. 1 § brottsdatalagen (2018:000). Ändringen är av samma slag som i 7 kap. 7 §. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 17.3, reglerar överföring av personuppgifter som hämtats från VIS till tredjeland eller en inter- nationell organisation. Första stycket är oförändrat. Av andra stycket punkten 4 framgår att bestämmelserna i 8 kap. 1 § brottsdatalagen (2018:000) om överföring av personuppgifter till tredjeland eller internationella organisationer ska vara uppfyllda. Paragrafen hänvisar i fråga om skadestånd till bestämmelsen i 7 kap. 2 § brottsdatalagen (2018:000). Ändringen är av samma slag som i 7 kap. 7 §. Paragrafen reglerar direktåtkomst till referensuppgifter i fingerav- trycksregistret. Hänvisningen till personuppgiftslagen (1998:204) tas bort och hänvisningen till en lag som byter namn ändras, vilket behandlas i avsnitt 7.1.2. Paragrafen reglerar det svenska kontaktställets sökning i amerikan- ska fingeravtrycksregister och i vilken utsträckning behandling är tillåten. En hänvisning till en lag som byter namn ändras, vilket behandlas i avsnitt 7.1.2. Paragrafen hänvisar i fråga om skadestånd till bestämmelsen i 7 kap. 2 § brottsdatalagen (2018:000). Ändringen är av samma slag som i 7 kap. 7 §. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna tas upp i avsnitt 18.1 och 18.2. Punkten 1 föreskriver när lagen ska träda i kraft.