sou · H5B374 · 2017-10-04 00:00:00 — Tillsynen ska särskilt avse behandling av känsliga person- uppgifter. Det tredje stycket finns i paragrafens nuvarande lydelse men före- faller av misstag ha fallit bort i tidigare författningsförslag. Det är oförändrat. Paragrafen reglerar Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens skyldighet att på begäran av enskild kontrollera om han eller hon har varit föremål för personuppgiftsbehandling eller användning av hemliga tvångsmedel och om handläggningen har varit författ- ningsenlig. Ändringarna i första stycket är enbart redaktionella. Det andra stycket motsvarar sista meningen i paragrafens nuva- rande lydelse. I tredje stycket, som är nytt och behandlas i avsnitt 15.7.2, före- skrivs att nämnden får vägra att utföra kontroll om begäran är orimlig eller uppenbart ogrundad. Syftet med bestämmelsen är att skapa utrymme för nämnden att underlåta att utföra kontroll i vissa fall. En begäran om kontroll kan vara orimlig om den upprepas med alltför täta intervall. Det är inte heller alltid rimligt att nämnden ska behöva kontrollera personuppgiftsbehandling som ligger långt till- baka i tiden. Finns det inte längre möjlighet att begära skadestånd för kränkande personuppgiftsbehandling saknas det som regel an- ledning att utföra kontroll. Någon bestämd gräns för hur gamla förhållanden som bör kontrolleras anges dock inte. I paragrafen slås fast att nämnden har rätt att få de uppgifter och det biträde för sin tillsyn som den begär. Paragrafen behandlas i av- snitt 15.7.1. I paragrafen tydliggörs genom ett tillägg att nämnden har rätt att få tillgång till all den information och de upplysningar som den anser sig behöva för sin tillsyn. När det gäller tillsyn över person- uppgiftsbehandling innebär det exempelvis att nämnden har samma undersökningsbefogenheter som den myndighet som är tillsyns- myndighet enligt Säkerhetspolisens datalag. Det innebär en rätt att inte bara få tillgång till de personuppgifter som behandlas och dokumentation som rör den behandlingen utan också tillgång till dokumentation som rör it-system, information om säkerhetsåt- gärder och liknande. 20.12Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Paragrafen reglerar sekretess till skydd för underrättelseverksam- het. I första stycket ändras hänvisningarna till och Säkerhetspolisens reglering av personuppgiftsbehandling. I andra stycket ändras hänvisningar till lagar som byter namn, vilket behandlas i avsnitt 17.2.1. Tredje och fjärde styckena är oförändrade. I paragrafen, som innehåller en sekretessbrytande bestämmelse, ändras en hänvisning till en lag som byter namn, vilket behandlas i avsnitt 17.2.1. Paragrafen reglerar sekretess för enskilds personliga och ekono- miska förhållanden i viss brottsbekämpande verksamhet. I första stycket ändras hänvisningarna till lagar som byter namn, vilket behandlas i avsnitt 17.2.1. Vidare läggs Säkerhetspolisens datalag (2018:000) till. Hänvisningen till lagen (2010:362) om poli- sens allmänna spaningsregister tas bort, eftersom den lagen upp- hört att gälla. Andra–fjärde styckena är oförändrade. Paragrafen reglerar sekretessen för tillträdesförbudsregistret. I första stycket ändras hänvisningen till lagen (2015:51) om regis- ter över tillträdesförbud vid idrottsarrangemang till en hänvisning till polisdatalagen (2010:361), där registret numera regleras. Änd- ringen behandlas i avsnitt 16.5. Andra stycket är oförändrat. Paragrafen reglerar sekretessen för uppgifter i sammanställningar av känsliga personuppgifter. I första stycket läggs personurval enligt 2 kap. 12 § Säkerhetspoli- sens datalag (2018:000) till så att även sådana personurval omfattas av sekretessen. Frågan behandlas i avsnitt 14.7.3. Andra stycket är oförändrat. Paragrafen innehåller hänvisningar till sekretessbrytande bestäm- melser i ett antal andra lagar. Hänvisningar till lagar som byter namn ändras, vilket behandlas i avsnitt 17.2.1. Säkerhetspolisens datalag (2018:000) läggs till i uppräkningen i punkten 4. Vidare görs redaktionella ändringar. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 16.5, innehåller en sekretess- brytande bestämmelse. Hänvisningen till lagen (2015:51) om regis- ter över tillträdesförbud vid idrottsarrangemang ändras till en hän- visning till polisens brottsdatalag (2010:361), där registret numera regleras. I paragrafen, som innehåller en sekretessbrytande bestämmelse, ändras en hänvisning till en lag som byter namn. Frågan behandlas i avsnitt 17.2.1. 20.13Förslaget till lag om ändring i polisdatalagen (2010:361) Lagen anpassas till bestämmelserna i brottsdatalagen, vilket leder till en kraftig omarbetning av den. Fyra kapitel upphävs och fem nya införs. Även i de övriga kapitlen upphävs vissa paragrafer, sam- tidigt som nya paragrafer tillkommer. Bestämmelserna om före- skrifter, som är utspridda, samlas i slutet av varje kapitel. Dessa förändringar föranleder omnumreringar av vissa paragrafer. Vidare flyttas bestämmelserna om behandling av personuppgif- ter som transportföretag tillhandahåller enligt bestämmelser i polis- lagen och bestämmelserna i tillträdesförbudsregistret till den nu aktuella lagen. Flertalet bestämmelser om längsta tid för behandling av person- uppgifter samlas i ett särskilt kapitel. Det gäller dock inte de be- stämmelser om längsta tid för behandling som är knutna till sär- skilda register. De regleras alltjämt i samma kapitel som registret i fråga. Som en anpassning till brottsdatalagen tillkommer ett nytt kapi- tel om administrativa sanktionsavgifter och rättsmedel. Bestämmelserna om Säkerhetspolisens behandling av person- uppgifter upphävs, eftersom den fortsättningsvis regleras i en sär- skild lag, Säkerhetspolisens datalag (2018:000). De generella ändringarna i lagen behandlas i kapitel 4, 5 och 6 och övriga ändringar i kapitel 7. Lagen får också ett nytt namn, polisens brottsdatalag. 1 kap. Allmänna bestämmelser I paragrafen, som behandlas i avsnitt 7.2.1, anges lagens tillämp- ningsområde. Av första stycket framgår att lagen gäller utöver brottsdatalagen för , och Säkerhetspo- lisen när någon av dem i egenskap av behörig myndighet enligt den lagen behandlar personuppgifter för vissa syften. Behörig myndig- het, personuppgift och behandling av personuppgifter definieras i 1 kap. 6 § brottsdatalagen (2018:000). Att lagen gäller utöver brottsdatalagen innebär bl.a. att lagen enligt 1 kap. 3 § brottsdatalagen bara gäller för sådan behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad och för annan behandling av personuppgifter som ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är till- gängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. I brottsdatalagen finns alla de grundläggande bestämmelserna om hur personuppgifter får behandlas. Den nu aktuella lagen inne- håller bestämmelser som innebär preciseringar, undantag eller av- vikelser från bestämmelser i brottsdatalagen. Det innebär att be- stämmelserna i lagen ska läsas tillsammans med regleringen i brottsdatalagen och tolkas i ljuset av den regleringen. Enligt punkten 1 gäller lagen för om person- uppgifter behandlas i syfte att bekämpa eller lagföra brott eller upp- rätthålla allmän ordning och säkerhet. Vad det närmare innebär ut- vecklas i kommentaren till 2 kap. 1 §. För gäller lagen enligt punkten 2 om syftet med personuppgiftsbehandlingen är att utreda brott och det inte är fråga om åklagarverksamhet. I sådan verksamhet gäller i stäl- let åklagarväsendets brottsdatalag. Vad som avses med åklagarverk- samhet utvecklas i avsnitt 7.2.1. Polisens brottsdatalag ska tillämpas i myndighetens övriga verksamhet för att utreda brott. Att lagen även ska tillämpas i den underrättelseverksamhet som förekommer vid följer av punkten 1, eftersom det är som bedriver den verksamheten. För Säkerhetspolisen gäller lagen enligt punkten 3 enbart när myndigheten agerar som behörig myndighet enligt brottsdatalagen i frågor som inte rör nationell säkerhet och syftet med personupp- giftsbehandlingen är att bekämpa och lagföra brott. Det handlar om ett fåtal situationer där Säkerhetspolisen övertar en arbetsupp- gift från eller där Säkerhetspolisen biträder . I Säkerhetspolisens brottsbekämpning och lag- föring som rör nationell säkerhet gäller Säkerhetspolisens datalag. I andra stycket tydliggörs att det är endast är vissa kapitel i lagen som gäller för och Säkerhetspolisen. Kapi- tel 5 om särskilda register och kapitel 6 om behandling av person- uppgifter vid för forensiska ändamål ska således bara tillämpas av . I paragrafen, som motsvarar nuvarande 1 kap. 3 §, föreskrivs att lagen inte gäller vid behandling av personuppgifter enligt fem upp- räknade lagar. Dessa lagar innehåller särregler inom brottsdata- lagens tillämpningsområde. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.2.1. Paragrafen, som motsvarar nuvarande 1 kap. 4 §, anger hur regle- ringen i lagen förhåller sig till regleringen i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete. Frågan behandlas i avsnitt 17.3. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 7.2.2 och motsvarar nuvarande 2 kap. 4 §, regleras personuppgiftsansvaret. Personuppgiftsansvarig definieras i 1 kap. 6 § brottsdatalagen (2018:000). Personuppgifts- ansvarigas skyldigheter regleras i 3 kap. brottsdatalagen. Regleringen i första stycket av personupp- giftsansvar anpassas till den terminologi som används i lagen i övrigt. Ansvaret omfattar dels all behandling av personuppgifter enligt lagen vid , dels den behandling av person- uppgifter som myndigheten utför vid . Det sistnämnda avser behandling av personuppgifter i syfte att före- bygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. Av andra stycket framgår att är person- uppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som myn- digheten utför enligt lagen i syfte att utreda brott. Säkerhetspolisens personuppgiftsansvar, som regleras i tredje stycket, omfattar behandling av personuppgifter som myndigheten utför enligt lagen. Paragrafen, som motsvarar nuvarande 2 kap. 3 §, innehåller defini- tioner av vissa uttryck som används i lagen. I paragrafen görs endast språkliga ändringar. Lagens tillämpning på uppgifter om juridiska personer I paragrafen, som motsvarar nuvarande 1 kap. 6 §, anges vilka be- stämmelser i lagen och i brottsdatalagen som gäller för behandling av uppgifter om juridiska personer. Frågan behandlas i avsnitt 5.4.1. Uppräkningen av bestämmelser som gäller vid behandling av uppgifter om juridiska personer motsvarar nuvarande reglering. Paragrafen, som motsvarar nuvarande 1 kap. 7 § och behandlas i av- snitt 7.2.3, anger hur lagen är uppbyggd. Enligt första stycket gäller 1 kap., som innehåller allmänna be- stämmelser, för all behandling enligt lagen. Detsamma gäller 7 kap., som innehåller bestämmelser om administrativa sanktionsavgifter och rättsmedel. I 2 kap. finns det grundläggande bestämmelser om Det gäller också för all behandling enligt lagen, med undantag för behandling enligt 6 kap. I 4 kap., som reglerar längsta tid för behandling av personuppgifter, finns det också generella regler, men de är inte tillämpliga på behandling i de särskilda regis- ter som regleras i 5 kap. De ska inte heller tillämpas vid behandling av personuppgifter i forensiska verksamhet, som regleras i 6 kap. Av andra stycket framgår att 3 kap. enbart gäller för uppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga. I 5 kap. särregleras vissa register. Av tredje stycket framgår att det kapitlet gäller i stället för 3 och 4 kap. I fjärde stycket anges vad som gäller för behandling av person- uppgifter i den forensiska verksamheten, som regleras i 6 kap. Då gäller det kapitlet i stället för 2–4 kap. Grundläggande bestämmelser om behandling Tillåtna rättsliga grunder för behandling av personuppgifter Paragrafen reglerar de tillåtna rättsliga grunderna för behandling av personuppgifter. Den behandlas i avsnitt 6.1, 6.3 och 7.3.1. Paragrafen, som är anpassad till hur de rättsliga grunderna för behandling av personuppgifter anges i 2 kap. 1 § brottsdatalagen (2018:000), ersätter den bestämmelsen. Regleringen i 2 kap. 2 § brottsdatalagen ger myndigheterna rättsligt stöd för att i vissa fall behandla personuppgifter enbart för diarieföring och nödvändig handläggning, trots brist på stöd i denna paragraf. Personuppgifter får enligt första stycket behandlas om det är nödvändigt för att utföra en arbetsuppgift i vissa särskilt angivna syften inom lagens tillämpningsområde. Bestämmelsen bildar den yttre ramen för när behandling av personuppgifter är tillåten. Efter- som lagen tillämpas av flera myndigheter måste bestämmelsen läsas tillsammans med regleringen i 1 kap. 1 § av tillämpningsområdet för att det ska kunna avgöras vilka punkter som är relevanta för respektive myndighet. Enligt punkten 1 får personuppgifter behandlas i syfte att före- bygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. för allt underrättelseverksamhet som regleras i punkten. Med det avses arbete med insamling, bearbetning och analys av information i syfte att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet när det ännu inte finns misstankar om att något konkret brott har begåtts (se prop. 2009/10:85 s. 318). Även behandling av överskottsinfor- mation med stöd av 27 kap. 23 a § omfattas, om syftet är att förhindra brott. Personuppgiftsbehandling vid annan brottsförebyggande verksamhet omfattas också. Enligt punkten 2 får personuppgifter behandlas i syfte att utreda eller lagföra brott. Med utreda brott avses framför allt att genom- föra förundersökning enligt 23 kap. , oavsett om det är eller åklagare som leder förundersök- ningen. Med brott avses konkreta brott, men det kan vara fråga om både brott som bevisligen har begåtts och brott som det enbart finns misstankar om. Misstankarna behöver inte vara riktade mot någon bestämd person. Är det fråga om undersökning av icke kon- kretiserad brottslig verksamhet tillämpas punkten 1 (se prop. 2009/10:85 s. 318). Även personuppgiftsbehandling inom ramen för den form av förenklat utredningsförfarande som regleras i 23 kap. 22 § rätte- gångsbalken och vid åtgärder som vidtas med stöd av 23 kap. 3 och 8 §§ omfattas. Punkten omfattar även annan ut- redning som görs enligt bestämmelserna i 23 kap. (se prop. 2009/10:85 s. 319). Med lagföra brott avses att utfärda förelägganden av ordnings- bot. I tidigare förarbeten utvecklas närmare vad det innebär (se prop. 2009/10:85 s. 318 f.). Enligt punkten 3 får personuppgifter behandlas i syfte att upp- rätthålla allmän ordning och säkerhet. Det är endast Polismyndig- heten som har sådana arbetsuppgifter att personuppgiftsbehandling enligt denna punkt kan bli aktuell. Vilka arbetsuppgifter det kan vara fråga om utvecklas i SOU 2017:29 s. 227 f. Personuppgifter får enligt punkten 4 också behandlas i syfte att fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden. Be- handling enligt denna punkt tar sikte på sådana förpliktelser som syftar till att gagna utländsk brottsbekämpande verksamhet (se prop. 2009/10:85 s. 319). I andra stycket anges att det ska vara fråga om en arbetsuppgift som framgår av en bindande unionsrättsakt eller av en lag, en för- ordning eller ett särskilt beslut i vilket regeringen uppdragit åt myndigheten att ansvara för en sådan uppgift. Motsvarande be- stämmelse finns i 2 kap. 1 § brottsdatalagen. Vad den innebär ut- vecklas i SOU 2017:29 s. 238 f. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 7.3.1, upplyses om att förut- sättningarna för att personuppgifter ska få behandlas för nya ända- mål regleras i 2 kap. 4 och 22 §§ brottsdatalagen (2018:000). Innan personuppgifter får behandlas för ett nytt ändamål inom eller utan- för brottsdatalagens tillämpningsområde krävs det en prövning enligt någon av paragraferna. Vad prövningen innebär utvecklas i SOU 2017:29 s. 249 f. och avsnitt 6.4.3. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.3.10, görs det undantag från bestämmelserna om särskilda upplysningar i 2 kap. 3 § andra stycket, 9 och 10 §§ brottsdatalagen (2018:000). Det är endast per- sonuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av 3 kap. 2 § som i vissa fall ska förses med särskilda upplysningar. Det innebär att när personuppgifter behandlas bara av ett fåtal per- soner behöver särskilda upplysningar inte lämnas. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 7.3.2, regleras när biometriska uppgifter får behandlas. Biometriska uppgifter definieras i 1 kap. 6 § brottsdatalagen (2018:000). Att biometriska uppgifter också får behandlas i den forensiska verksamheten framgår av 6 kap. 4 §. Paragrafen möjliggör användning av särskild teknisk behandling för att bekräfta unik identifiering av en person. t.ex. fingeravtryck, ansiktsgeometri, röstigenkänning eller rörelse- mönster får användas för att identifiera en person. Biometriska uppgifter får behandlas av och Säkerhetspolisen enligt de förutsättningar som anges i 2 kap. 12 § brottsdatalagen. Behandlingen av de biometriska uppgifterna ska vara absolut nödvändig för ändamålet med behandlingen. Det inne- bär att behovet av att behandla sådana uppgifter måste prövas noga. I paragrafen, som tillsammans med 6 § reglerar när det är tillåtet att använda känsliga personuppgifter vid sökning, görs det undantag från sökförbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen (2018:000). Paragra- fen behandlas i avsnitt 7.3.3. Undantaget gäller vid sökning i alla slags uppgifter, dvs. såväl personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga som per- sonuppgifter som inte har det. Sökförbudet hindrar inte att brotts- rubriceringar, uppgifter om tillvägagångssätt vid brott, uppgifter om verkställighet av påföljd eller uppgifter som beskriver en per- sons utseende används vid sökning, även om det skulle leda till ett personurval grundat på känsliga personuppgifter. Med uppgifter som beskriver en persons utseende avses signa- lementsuppgifter som t.ex. kroppsbyggnad, ansiktsform, hår- och hudfärg, klädsel och fysiska kännetecken som födelsemärken, blindhet och tatueringar (jfr prop. 2011/12:45 s. 124). En sökning på ett fysiskt särdrag kan ge ett personurval grundat på uppgifter som rör hälsa. Sökning på t.ex. vissa sexualbrott eller tillvägagångssätt vid brott kan resultera i ett personurval grundat på sexualliv eller sexuell läggning. Ett personurval grundat på uppgifter om hälsa kan även bli resultatet vid sökning på exempelvis olika vårdpåföljder. Sök- ning på uppgifter om en persons utseende kan avse exempelvis fysiska skador eller särdrag som kan avslöja uppgifter om hälsa. Uppgifter om tatueringar kan t.ex. avslöja viss politisk åsikt eller religiös övertygelse. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i en sammanställning av sådana upp- gifter som sökningen resulterat i får prövas mot huvudregeln om behandling av känsliga personuppgifter i 2 kap. 11 § brottsdata- lagen. Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. I paragrafen, som tillsammans med 5 § reglerar när det är tillåtet att använda känsliga personuppgifter vid sökning, görs det undantag från sökförbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen (2018:000). Paragra- fen behandlas i avsnitt 7.3.3. Undantaget gäller enbart vid sökning i personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga, dvs. personuppgifter som endast ett fåtal har tillgång till. Sökning i sådana uppgifter får göras i syfte att få fram ett personurval grundat på etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fack- förening eller uppgifter som rör hälsa, sexualliv eller sexuell lägg- ning. Sådana sökningar kan aktualiseras bl.a. vid utredning av brott som kan ha etniska, politiska eller religiösa motiv. Sökning kan också vara motiverad för att kartlägga sambandet mellan personer i kriminella nätverk som hålls samman av etniskt ursprung eller per- soner som begår vissa brott på grund av sin ideologiska övertygelse. Vid vissa brottstyper, exempelvis sexualbrott, kan återfall i brott vara vanligt och motivera att sökning görs som kan avslöja sexualliv eller sexuell läggning vid brott med okänd gärningsman. Rätten att söka på känsliga personuppgifter gäller dock inte sökning på ras. Sökning i genetiska eller biometriska uppgifter är enligt 6 kap. 4 § enbart tillåtet i den forensiska verksamheten. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i en sammanställning av sådana upp- gifter som sökningen resulterat i får prövas mot huvudregeln om behandling av känsliga personuppgifter i 2 kap. 11 § brottsdata- lagen. Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. Paragrafen innehåller sekretessbrytande bestämmelser om utläm- nande av personuppgifter till utländska myndigheter och mellan- folkliga organisationer. Den motsvarar nuvarande 2 kap. 15 §. Första stycket ändras endast redaktionellt. Ändringen i andra stycket är en följd av att uttrycket brottsbe- kämpande verksamhet utmönstras ur lagen, vilket behandlas i av- snitt 4.4.1. Sekretessen bryts och personuppgifter får lämnas ut om mottagaren behöver dem för något av de syften som räknas upp i 1 §. Det innebär att möjligheterna till utlämnande vidgas något, eftersom lagen även gäller vid upprätthållande av allmän ordning och säkerhet. När det gäller mottagare i tredjeland ska regleringen i 8 kap. 1 § brottsdatalagen (2018:000) också beaktas. I tredje stycket görs en redaktionell ändring. Genom paragrafen bryts viss sekretess som annars skulle ha gällt gentemot andra brottsbekämpande myndigheter. Den motsvarar nuvarande 2 kap. 16 §. I första stycket läggs till i uppräkningen av myndigheter i förhållande till vilka sekretessen bryts. Det tydlig- görs också att sekretessen bryts om den mottagande myndigheten behöver uppgifterna för något av de syften som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen (2018:000). Ändringen är en följd av att uttrycket brottsbekämpande verksamhet utmönstras ur lagen, vilket behand- las i avsnitt 4.4.1. I andra stycket görs en redaktionell ändring. Paragrafen innehåller en bestämmelse som i fråga om uppgifter i dna-register bryter viss sekretess som annars skulle ha gällt gente- mot andra brottsbekämpande myndigheter. Den motsvarar nuva- rande 2 kap. 17 §. Det tydliggörs att sekretessen bryts om den mottagande myndigheten behöver uppgifterna för något av de syf- ten som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen (2018:000). Ändringen är en följd av att uttrycket brottsbekämpande verksamhet utmönstras ur lagen, vilket behandlas i avsnitt 4.4.1. Paragrafen ändras också redaktionellt. Paragrafen innehåller en bestämmelse som i fråga om uppgifter i fingeravtrycks- och signalementsregister bryter viss sekretess som annars skulle ha gällt gentemot andra brottsbekämpande myndig- heter. Den motsvarar nuvarande 2 kap. 18 §. Det tydliggörs att sek- retessen bryts om den mottagande myndigheten behöver uppgif- terna för något av de syften som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen (2018:000). Ändringen är en följd av att uttrycket brottsbekäm- pande verksamhet utmönstras ur lagen, vilket behandlas i av- snitt 4.4.1. Paragrafen ändras även redaktionellt. Paragrafen innehåller en sekretessbrytande bestämmelse som mot- svarar nuvarande 9 § lagen (2015:51) om register över tillträdes- förbud vid idrottsarrangemang. regleras i 5 kap. 23–26 §§. Paragrafen behandlas i avsnitt 16.3. Paragrafen reglerar när personuppgifter får lämnas ut elektroniskt. I första stycket föreskrivs att personuppgifter får lämnas ut elek- troniskt på annat sätt än genom direktåtkomst om det inte är olämpligt. Med sådant utlämnande avses bl.a. utlämnande genom e- post eller annan elektronisk överföring eller på ett usb-minne eller annat motsvarande medium. Frågan behandlas i avsnitt 5.6.4. Det har betydelse vem mottagaren är för frågan om det är olämpligt att lämna ut uppgifter elektroniskt.