sou · H5B388 · 2017-11-15 00:00:00 — Förslag för en stärkt minoritetspolitik Förslag för en stärkt minoritetspolitik Utredningen om en stärkt minoritetspolitik SOU och Ds kan köpas från kundservice. Beställningsadress: kundservice, 106 47 Ordertelefon: Webbplats: /offentligapublikationer För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Svara på remiss – hur och varför Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad ). En kort handledning för dem som ska svara på remiss. Häftet är gratis och kan laddas ner som pdf från eller beställas på /remisser Layout: Kommittéservice, Tryck: , 2017 Till statsrådet och chefen för Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att ta fram förslag för en stärkt minoritets- politik. , sakkunnig i frågor som rör nationella mino- riteter, förordnades som särskild utredare. beslutade regeringen om tilläggsdirektiv till utredningen. Ut- redningen har antagit namnet Utredningen om en stärkt minoritets- politik (Ku 2016:02). Som sakkunniga i utredningen förordnades departementssekreteraren , departementssekre- teraren , rättssakkunniga , departementssekreteraren , departementssekretera- ren och departementssekreteraren . entledigades som sakkunnig. Rättssakkunnige förordnades som sakkunnig i hennes ställe . Som experter i utredningen förordnades handläggaren , experten , handläggaren , juristen , utvecklingsledaren , utredaren , utredaren och , senior policyrådgivare. Enhetschefen förordnades som expert . Samtliga experter med undantag för och entledi- gades . Som representanter i utredningens referensgrupp för de nationella minoriteterna förordnades ordföranden i , sekreteraren i föreningen – resande, ung, ny och gammal , ordföranden i , ordföranden i Svenska tornedalingars riksförbund- Tornionlaaksolaiset , vice ordföranden i , generalsekreteraren i Judiska centralrådet , sakkunnige företrädande och ordföranden i Sverigefinska riks- förbundet . I referensgruppen förordnades också förbundssekreteraren i Sáminuorra . förordnades som repre- sentanter för i f.d. ord- föranden och f.d. ekonomiansvarige i sty- relsen . Som representanter i utredningens referensgrupp för riks- dagspartierna förordnades kommunalrådet , kommunstyrelseledamoten , riksdags- ledamoten , riksdagsledamoten , riksdagsledamoten , f.d. kommunalrådet och riksdagsledamoten . I referens- gruppen förordnades också riksdagsledamoten . Hovrättsassessorn anställdes som sekreterare i ut- redningen . Departements- sekreteraren anställdes som sekreterare i utredningen . avslutade sitt arbete i utredningen . Utredningen har överlämnat delbetänkandet Förslag för en stärkt minoritetspolitik (SOU 2017:60) Härmed överlämnar utredningen sitt slutbetänkande Nästa steg? Förslag för en stärkt minoritetspolitik (SOU 2017:88). Till betänkandet är fogat två särskilda yttranden. Utredningens uppdrag är därmed slutfört. Utredningens ...............................uppdrag och arbete Nytt uppdrag: ........................finlandssvenskarnas ställning Kvarstående ............frågor från det ursprungliga uppdraget Utökade åtaganden enligt språkstadgan Behovet av förbättrade beslutsunderlag Till läsaren .....................................................av betänkandet 2.1Vilka kriterier ska tillämpas för att en grupp ska erkännas som nationell minoritet?......................................... 2.1.1Ramkonventionen är utgångspunkt för 2.1.2Tidigare bedömningar i förhållande till 2.2 Finlandssvenskar – en bakgrund ............................................ 2.3Ska erkänna finlandssvenskar som nationell 2.4Behovet av åtgärder för att stärka det finlandssvenska i Utökade .......................åtaganden enligt språkstadgan Språkstadgans syfte och struktur 3.1.2Sveriges nuvarande åtaganden och möjligheten att utöka dem........................................................... Om tolkning och tillämpning av språkstadgan ..... 3.1.4Geografiska begränsningar av tillämpligheten 3.2 Artikel 8 – utbildning ............................................................. 3.2.1Artikelns struktur och utrymmet för utökade 3.2.2Förskola, grund- och gymnasieskola samt yrkesutbildning (punkt 1.a–1.d) ............................ Högre utbildning (punkt 1.e)................................. Vuxen- och vidareutbildning (punkt 1.f) .............. 3.3 Artikel 9 – rättsväsendet ........................................................ 3.3.1Artikelns struktur och utrymmet för utökade 3.3.2Att på parts begäran hålla rättegången på minoritetsspråket (punkt 1.a.i, 1.b.i och 1.c.i) ...... 3.4Artikel 10 – förvaltningsmyndigheter och 3.4.1Artikelns struktur och utrymmet för utökade Krav på åtgärder i rimlig utsträckning ................... 3.4.3Den svenska regleringen av språket i den Statliga myndigheters användning av minoritetsspråket (punkt 1.a.i och 1.a.ii) .............. 3.4.5Tillgång till förvaltningstexter och formulär på minoritetsspråk (punkt 1.b) ................................... 3.4.6Användning av minoritetsspråk bland kommuners och landstings förvaltningsmyndigheter (punkt 2.a) ..................... 3.4.7Användning av minoritetsspråk inom politiska församlingar (punkt 2.e och 2.f)............................. Samhällsservice (punkt 3) ....................................... 3.4.9Åtgärder för implementering av punkt 1–3 (punkt 4) .................................................................. 3.4.10 Utredningens överväganden ................................... 3.5 Artikel 11 – massmedia........................................................... 3.5.1Artikelns struktur och utrymmet för utökade Radio- och tv-sändningar (punkt 1.a–1.c) ............. 3.5.3Täcka extrakostnader för media på minoritetsspråk (punkt 1.f.i) ................................ 3.5.4Stöd till utbildning av mediepersonal (punkt 3.5.5Representation för minoritetsspråk hos vissa organ (punkt 3)...................................................... 3.6Artikel 12 – kulturell verksamhet och kulturella 3.6.1Artikelns struktur och utrymmet för utökade 3.6.2Översättning m.m. av verk till minoritetsspråket (punkt 1.c)............................... Terminologisk forskning m.m. (punkt 1.h) ........ 3.6.4Tvåspråkig personal hos kulturella organ (punkt 1.e) ............................................................. 3.6.5Kulturpolitik som bedrivs utomlands (punkt 3.7 Artikel 13 – ekonomiska och sociala förhållanden ............. 3.7.1Artikelns struktur och utrymmet för utökade 3.7.2Förbud mot villkor som utesluter eller begränsar användning av minoritetsspråk (punkt 1.b)............................................................. 3.7.3Motarbetande av sedvanor som syftar till att motverka användning av minoritetsspråk (punkt 1.c) ............................................................. 3.7.4Uppmuntrande m.m. av användning av minoritetsspråk vid ekonomiska och sociala aktiviteter (punkt 1.d) .......................................... 3.7.5Möjlighet att upprätta finansiella dokument på minoritetsspråk (punkt 2.a) ................................. 3.7.6Åtgärder för främjande av användning av minoritetsspråk inom offentlig sektor (punkt 2.b)............................................................. 3.7.7Vård och omsorg på minoritetsspråk (punkt (punkt 2.d)............................................................. (punkt 2.e) ............................................................. 3.7.10 Utredningens överväganden................................. 3.8Synpunkter från företrädare för de nationella Behov av ny översättning av språkstadgan.......................... Behovet av förbättrade beslutsunderlag...................... Behov av data på nationell nivå ............................................ Data om de nationella minoritetsspråken............ Behov av data på lokal nivå .................................................. Övriga överväganden och förslag ........................................ Behovet av långsiktigt utvecklingsarbete............. Övriga frågor som regeringen bör uppmärksamma ....... Det immateriella kulturarvet ................................................ 5.2Den nya namnlagen och beaktandet av konsekvenserna för de nationella minoriteterna ............................................ Ortnamn och postadresser ................................................... Stöd för nationella minoritetsspråk i förskolan .................. Urfolkspolitik och minoritetspolitik bör hållas isär........... Europeisk stadga om landsdels- eller minoritetsspråk... ning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avse- ende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning) europeiska stadgan om landsdels- eller Lag (2009:724) om nationella minoriteter för nationella minoriteter (SÖ 2000:2) ramkonventionen om skydd för nationella Europeisk stadga om landsdels- eller mi- noritetsspråk (SÖ 2000:3) Utredningen hade inledningsvis i uppdrag att göra en översyn av lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk (minoritetslagen) samt en sammanhållen analys av minoritetspoli- tiken. I uppdraget ingick även att utreda ett antal särskilda frågor inom minoritetspolitiken. Utredningen redovisade delbetänkandet Nästa steg? Förslag för en stärkt minoritetspolitik (SOU 2017:60) . Flertalet av de frågor som ingick i direktiven avhandlas där. I samband med detta förlängdes utredningens uppdrag . Utredningen fick i nytt uppdrag att analysera vad den finlands- svenska gruppen i har för ställning, och att överväga om den ska erkännas som nationell minoritet. innebar för- längningen av uppdraget att utredningen kunde arbeta vidare med ytterligare frågor. Utöver frågan om finlandssvenskarnas ställning har utredningen behandlat två frågor som särskilt angetts i de ursprungliga direktiven. För det första frågan om bör utöka sina nuvarande åtaganden enligt den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (språkstadgan). För det andra uppdraget att överväga behovet av åtgärder för att förbättra kvalitativa data om de nationella minori- teterna. Därutöver har utredningen, inom ramen för sitt kvarstående, breda mandat att göra en sammanhållen analys av minoritetspoli- tiken, valt att behandla ett antal frågor som tillkommit under den fortsatta utredningstiden. Kapitel 2 – Finlandssvenskarnas ställning erkännande av vissa grupper som nationella minoriteter har sin grund i ramkonvention om skydd för nationella minoriteter (ramkonventionen). Det är med utgångspunkt i ram- konventionen som utredningen har tagit ställning till frågan om finlandssvenskarnas ställning. Ramkonventionen innehåller inte någon definition av när en grupp utgör en nationell minoritet. I samband med ratificeringen av konventionen 1999 fastställde emellertid fyra kriterier för när en grupp ska erkännas som nationell minoritet i . Utredningen har varken sett behov av eller förutsättningar för att för- ändra de fyra kriterierna eller att lägga till några nya. Utredningen har således utgått från de kriterier och bedömningar som gjordes i för- arbetena till ratificeringen av ramkonventionen. Med utgångspunkt i de fyra kriterierna bedömer utredningen att finlandssvenskarna inte bör erkännas som nationell minoritet i . De fyra kriterierna är sammanfattningsvis följande: Grupp med uttalad samhörighet som till antalet i förhållande till resten av befolkningen har en icke dominerande ställning i sam- hället. Religiös, språklig, traditionell och/eller kulturell tillhörighet. En- dast ett av de uppräknade särdragen måste föreligga men de sär- drag som gruppen uppvisar måste i något väsentligt avseende skilja den från majoriteten. Den enskilde såväl som gruppen ska ha en vilja och strävan att behålla sin identitet. Historiska eller långvariga band med . Utredningen bedömer att finlandssvenskarna utgör en grupp som till antalet i förhållande till resten av befolkningen har en icke domi- nerande ställning i samhället (första kriteriet). Vidare bedöms såväl enskilda som gruppen ha en vilja och strävan att behålla sin identitet (tredje kriteriet). Dessutom anser utredningen att den finlands- svenska kulturen är så präglad av sin utveckling i det finsk- dominerade de att den numera väsent- ligen skiljer sig från den svenska majoritetskultur som utvecklats i under samma tidsrymd. Utredningen bedömer därför att finlandssvenskar i med avseende på kulturell till- hörighet även uppfyller det andra kriteriet. Utredningen konstaterar emellertid att det däremot är en mer problematisk fråga om det funnits en finlandssvensk kultur som väsentligt skilde sig från majoritetens kultur i före sekel- skiftet 1800/1900 (fjärde kriteriet). Utifrån en genomgång av fin- landssvenskhetens historia konstaterar utredningen att det visser- ligen funnits svensktalande personer med rötter på den östra sidan av i det som utgör . Emellertid utgör det inte belägg för en närvaro av en specifik finlandssvensk kultur i före den tidpunkten. Utredningen konstaterar att förekomsten av en finlandssvensk kultur och identitet är något som vuxit fram i . Det går inte att belägga närvaron av en i förhållande till en tänkt majoritetssvensk kultur väsentligt annorlunda finlands- svensk kultur . Utredningen anser därför att finlands- svenskar saknar sådana historiska eller långvariga band med som krävs för att kunna erkännas som nationell minoritet. Utredningen konstaterar avslutningsvis att finlandssvenskar, även om de inte bör erkännas som nationell minoritet, är en del av den svenskspråkiga kultursfären inom ramen för och långa, gemensamma historia. Utredningen anser att detta i högre grad borde avspeglas i skolans historieundervisning. Likaså borde finlandssvensk kultur i högre utsträckning kunna ges ut- rymme inom det ordinarie svenskspråkiga public service-utbudet. Utredningen framhåller även att, för att samråd i sverigefinska frågor ska kunna äga rum med så brett deltagande som möjligt finns det ingen anledning att på lokal eller regional nivå i före- kommande fall utesluta finlandssvenskar från deltagande. Därtill bedömer utredningen att samråd på nationell nivå med företrädare för finlandssvenskar, om än inte inom ramen för den nationella minoritetspolitiken, också bör kunna äga rum. Kapitel 3 – Utökade åtaganden enligt språkstadgan Utredningens uppdrag har varit att överväga om bör utöka sina åtaganden enligt språkstadgan i förhållande till finska, meänkieli och samiska, vilka erkänts som s.k. territoriella språk. Utredningen har gått igenom alla de punkter i språkstadgan som skulle ge ett starkare skydd än , och som formellt skulle kunna utöka sitt åtagande till. I förhållande till vissa punkter bedömer utredningen att kan utöka sina nuvarande åtaganden. Andra punkter har utredningen inte kunnat föreslå att utökar sitt åtagande till, men ändå valt att framhålla som viktiga. Utredningen bedömer i fråga om artikel 8 i språkstadgan att kan utöka sina åtaganden som rör förskola, grund- och gymnasieskola samt universitets- och högre utbildning (punkt 1.a– 1.e). Bedömningen grundar sig dels på utredningens förslag i del- betänkandet, dels på förändringar som har genomförts sedan ratificerade stadgan. För förskola, grund- och gymnasie- skola innebär ett utökat åtagande, jämfört med det nuvarande, att krav på efterfrågan från ett minsta antal barn eller elever inte kan ställas upp. I fråga om universitets- och högre utbildning innebär det att inte kan använda svagare styrmedel än de nuvarande. Utredningen bedömer i fråga om artikel 10 att det bör finnas möjlighet för att utöka sina åtaganden till punkt 1.b). Utred- ningen bedömer att punkten kan genomföras genom att regeringen ger i uppdrag till vissa myndigheter att tillhandahålla översättningar till finska, samiska och meänkieli av deras mest använda och rele- vanta förvaltningstexter. Sådana texter kan utgöras av blanketter och anvisningar som hör till blanketterna, elektroniska formulär samt allmän information. , , , och bedöms vara lämpliga myndigheter för sådana uppdrag. Utredningen bedömer att bör kunna genomföra punkt 3 i artikel 11 genom att regeringen, i samråd med de nationella mino- riteterna, säkerställer att i vart fall någon bland i styrelsen för service-bolagen samt i för radio och tv kan representera de nationella minoriteternas och minoritetsspråkens perspektiv, inklusive pers- pektivet hos den judiska och romska minoriteten samt jiddisch och chib. Utredningen konstaterar att presstödet eller det av Medie- utredningen föreslagna mediestödet möjligen skulle kunna utgöra ett sätt för att täcka extrakostnader för medier på minori- tetsspråket enligt stycke i) i punkt 1.f) i artikel 11. Med hänsyn till att reglerna är under översyn bör regeringen emellertid avvakta med frågan om ska höja sin åtagandenivå. Utredningen har inte inom ramen för uppdraget kunnat lämna förslag om hur staten kan stödja utbildning av journalister och annan personal för minoritetsspråksmedier enligt punkt 1.g i artikel 11. Utredningen bedömer dock att frågan är angelägen och bör ses över av regeringen. När det gäller artikel 12 anser utredningen att det finns förut- sättningar för att utöka det nuvarande åtagandet i fråga om meänkieli till att omfatta även punkt 1.c) och 1.h). Det nuvarande åtagandet omfattar endast finska och samiska. Punkterna innebär att staten ska främja tillgång på minoritetsspråket till verk fram- ställda på andra språk, respektive vid behov skapa och/eller främja och bekosta tjänster som avser översättning och terminologisk forskning. Utredningen konstaterar att bör kunna uppfylla åtagandet genom och verksamhet. Utredningen anser vidare att det bör vara möjligt för att utöka åtagandet i förhållande till finska, samiska och meänkieli till punkt 3 i artikel 12. Detta bör kunna ske genom att regeringen förtydligar Svenska institutets uppdrag så att institutet, i samråd med de nationella minoriteterna, på ett tydligare sätt synliggör de nationella minoriteterna och minoritetsspråken i sitt arbete med att främja bilden av och dess kultur utomlands. Trots att jiddisch och chib samt den judiska och romska kulturen inte skulle omfattas av ett åtagande enligt språkstadgan bör de inkluderas i uppdraget. Regeringen bör i även i andra lämpliga sam- manhang lyfta fram nationella minoriteter och minoritetsspråk i förhållande till utlandet. Därtill bedömer utredningen att det bör finnas möjlighet för att utöka sitt åtagande till punkt 2.e) i artikel 13 i förhållan- de till finska, samiska och meänkieli. Ett sådant åtagande bör kunna genomföras genom att regeringen ger i uppdrag till Konsument- verket att tillhandahålla den mest väsentliga konsumentinformatio- nen på de tre språken. Punkt 1.b och 1.c i artikel 13 rör språkförbud och sedvanor som motverkar användning av minoritetsspråk i det ekonomiska och sociala livet, exempelvis på arbetsplatser. Utredningen gör bedöm- ningen att det är tveksamt om diskrimineringslagen är tillräcklig för att motsvara kravet i språkstadgan, och att frågan om språkförbud behöver angripas mer systematiskt innan det är möjligt att ta ställning till om punkterna kan och bör tillämpas av . Utredningen uppmärksammar avslutningsvis regeringen på behovet av att låta göra en ny översättning till svenska av språk- stadgan. I arbetet med betänkandet har utredningen kunnat konsta- tera felaktigheter och tveksamheter i översättningen. Utredningen konstaterar att de två autentiska versionerna av språkstadgan är upprättade på engelska respektive franska, men att den svenska översättningen torde ha stor betydelse inom minoritetspolitiken. Kapitel 4 – Behovet av åtgärder för förbättrade beslutsunderlag Utredningens uppdrag har syftat till förbättrad datainsamling som kan användas av regering, statliga myndigheter, kommuner och landsting samt av de nationella minoriteterna för uppföljning och utvärdering, samt beslut om åtgärder, inom minoritetspolitiken. har av principiella skäl valt att inte använda sig av datain- samlingsmetoder som bygger på registrering av enskildas etnicitet eller språk, eller insamling av statistik om befolkningens samman- sättning i sådana hänseenden, även om den skulle ske frivilligt. inställning bygger på en politisk hållning snarare än absoluta juridiska hinder. Utredningen diskuterar inledningsvis de praktiska konsekven- serna av en sådan hållning för möjligheten att samla in data om de nationella minoriteterna. Därvid noterar utredningen följande. Någon form av statistik, dvs. kvantitativa data, som går att följa , är nödvändig om det ska vara möjligt att mäta framsteg eller bakslag för minoritetspolitiken, att göra uppföljningar och att vidta rätt åtgärder. De datakällor som i allmänhet kan användas för att skapa stati- stik främst är olika slags enkätundersökningar, folkbokförings- uppgifter och data från myndigheters administrativa register. Efter- som registrering av enskildas språk eller etnicitet inte får ske kan folkbokföringsuppgifter och registerdata inte användas över huvud taget. Utredningen bedömer därtill att det framstår som osannolikt att det skulle gå, att i fråga om de nationella minoriteterna eller mino- ritetsspråken genomföra konventionella befolkningsundersök- ningar i form av urvalsbaserade enkätundersökningar, utan att be- handla känsliga personuppgifter. Under sådana förhållanden är valet att antingen inte samla in kvantitativa data, eller att utforska möjliga alternativa metoder och försöka kompensera för eller för- hålla sig till metodernas svagheter och brister. Utredningen går därefter in på frågan om vilken slags data det kan finnas behov av. Utredningen konstaterar att det på nationell nivå kan finnas behov av s.k. jämlikhetsdata, särskilt jämlikhets- statistik. har enligt ramkonventionen åtagit sig att där så är nödvändigt vidta lämpliga åtgärder för att främja fullständig och effektiv jämlikhet mellan personer som tillhör en nationell minoritet och personer som tillhör majoritetsbefolkningen. Begreppet jäm- likhet förutsätter att relevanta jämförelser görs mellan situationen för majoriteten och minoriteten. För att kunna bedöma om lever upp till åtagandet, var det finns brister och om utvecklingen går åt rätt håll, krävs således faktaunderlag. Utredningen har dock inte kunnat lämna något förslag i fråga om jämlikhetsdata och jämlikhetsstatistik. Vidare konstaterar utredningen att det inte görs någon systematisk uppföljning av de nationella minoritetsspråkens situa- tion, som gör det möjligt att värdera hur utvecklingen ser ut på olika områden. Utredningen föreslår att ges i upp- drag att komplettera lägesrapporterna om det samiska språket med indikatorer avseende språkets utveckling vilka möjliggör jämförelser . Utredningen föreslår även att motsvarande uppdrag ges i förhållande till övriga nationella minoritetsspråk, om språkcentrum eller liknande institutioner inrättas för dem. När det gäller behovet av data på lokal nivå konstaterar ut- redningen, att det finns behov av att samla kunskap, goda råd och metodstöd för kommuner och landsting när det gäller kartlägg- ningar av de nationella minoriteternas behov. Utredningen bedömer även att det bör finnas ett värde i att det tas fram frivilliga verktyg för lokala eller regionala aktörer, vilka möjliggör systematiska ut- värderingar och jämförelser av kvaliteten i utbudet av service, sär- skilt när det gäller service på minoritetsspråk. Utredningen anser därtill att regeringen bör överväga behovet av en mer permanent funktion, som i samråd med de nationella minoriteterna kan arbeta långsiktigt med frågor som rör datainsam- ling om de nationella minoriteterna och minoritetsspråken. Skälet till detta är att frågorna är komplexa och svåra och att arbetet med att förbättra fakta- och beslutsunderlag därför behöver bedrivas långsiktigt och uthålligt. Avslutningsvis föreslår utredningen i kapitel 4 att regeringen ger i uppdrag att utreda möjligheten att utveckla statistik avseende verksamhet i förskolan på de nationella minoritets- språken.