sou · H5B321d2 · 2017-03-31 00:00:00 — Många upplever munnen som en intim del av kroppen. Det krävs kunskap hos undersköterskan som ska hjälpa och en väl fungerande förebyggande tandvård. Ett handlingsprogram har tagits fram av i samarbete med , , samt . Handlingsprogrammet vill ”inspirera till en bättre samverkan för de sköra äldres munhälsa, där munhälsan blir ett naturligt ansvar för alla professioner som möter den äldre”.89 I har Folktandvården anställt en dietist som ska samarbeta med tandvårdspersonalen med inriktning mot svårt sjuka och äldre personer. I en intervju berättar dietisten att ”Svårt sjuka och äldre rekommenderas till exempel ofta av dietister att äta mindre portioner oftare – något som går tvärtemot vad tandvården rekommenderar. Det är en svår balansgång och det krävs bra samarbete för att ge bästa möjliga råd, Det kommer då vi alla biter försiktigt i brödet. i , och , (red.) Åldrandet och äldreomsorgen. : , 2006. Munnen är allas ansvar! Ett handlingsprogram för sköra äldres munhälsa. : , 2016. Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande insatser både till patienter och personal inom vård och omsorg.”90 Det finns också tandhygienister anställda av kommuner.91 har landstingen ansvar för att personer som bor i ett särskilt boende för äldre, personer som omfattas av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, och personer med stort behov av vård och omsorg blir uppsökta av tandvårdspersonal och erbjuds en avgiftsfri munhälsobedömning. Undersköterskor, medicinskt ansvariga sjuksköterskor och tand- hygienister har överlag ett engagemang för och en positiv syn på tandvårdens uppsökande verksamhet.92 Statistik från Kom- muner och Landsting (SKL) visar dock på att det är en betydande andel av de personer som är berättigade till uppsökande verksamhet som inte erbjuds denna.93 Detta stöds av en rapport från Myndig- heten för vård- och omsorgsanalys (i det följande benämnd Vård- analys). Endast en liten andel äldre personer som uppskattas vara berättigade tog del av särskilt tandvårdsbidrag och tandvård vid lång- varig sjukdom eller funktionsnedsättning (av de som uppskattas vara berättigade). Det är särskilt svårt att nå äldre som bor kvar hemma konstaterar i sin rapport.94 Om omvårdnadspersonalen deltar i munhälsobedömningen ger det bland annat tillfälle för individuellt anpassade instruktioner och råd om munvård. En undersökning från tand- vård visade dock att endast hälften av omvårdnadspersonalen del- tagit vid en sådan bedömning.95 har genomfört en systematisk översikt av inter- ventioner för äldres munhygien som äldreomsorgspersonal utför. Översikten visar att det är möjligt för personalen att påverka äldres 90https:///sv/folktandvarden/vastragotaland/Om-folktandvarden/ Nyheter/Aktuellt/Folktandvarden-anstaller-dietist/ (hämtad ). 91www.tandhygienistforening.se/aktuellt/%E2%80%9Dtandhygienist-i-kommunen,-en- resurs-for-aldre-och-funktionsnedsatta%E2%80%9D-arets-sture-nymanstipendium/ (hämtad ). Tandvård och tandhälsa I Tillståndet och utvecklingen inom hälso- och sjukvård och socialtjänst. : , 2013. 93Sveriges Kommuner och Landsting. Uppföljning av landstingens särskilda tandvårdsstöd . : SKL, PM , Dnr 14/6541, 2014. 94Myndigheten för vård- och omsorgsanalys. Tandlösa tandvårdsstöd En analys av hur tandvårdsstöd fungerar för den äldre befolkningen. : Myndigheten för vård- och omsorgsanalys, rapport 2015:3. Tandvård och tandhälsa. I Tillståndet och utvecklingen inom hälso- och sjukvård och socialtjänst – lägesrapport . Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande insatser munhälsa och allmäntillstånd i en positiv riktning genom noggrann munhygien. Det vetenskapliga underlaget är dock otillräckligt.96 Se, höra och kommunicera Min bedömning: Det finns fungerande hjälpmedel vid syn- och hörselnedsättningar, som kan vara svåra för den äldre personen att använda. Den funktion som syn- och hörselinstruktörer i kommunerna har är viktig, och jag ser det som oroande att antalet instruktörer har minskat i landets kommuner. Sinnena har en stor betydelse för livskvalitet och välbefinnande. Att kunna se och höra samt uttrycka sig genom tal tas ofta för givet. Åldrandet innebär att även dessa funktioner påverkas i mer eller mindre hög grad. Det kan handla om till synes enkla saker som att den som har hjälpmedel som glasögon och hörapparat använder dem, glasögonen är putsade och batterierna är utbytta i hörselhjälp- medlet. Försämrad hälsa och problem med hörapparaterna kan bidra till att den äldre personen börjar isolera sig. Kommunikation, möjligheten att göra sig förstådd och att ut- trycka sig är också en del av grundläggande förmågor som har stor betydelse för social samvaro och delaktighet. För äldre personer ökar risken att den kommunikativa förmågan påverkas negativt på grund av stroke, hörselproblem eller kognitiv sjukdom. Men kommunika- tionen är viktig att uppmärksamma vid annat modersmål, tillhörande något av minoritetsspråken, användande av teckenspråk eller bildstöd. Syn- och hörselinstruktörer97 i kommunerna kan vara en resurs för såväl äldre personer som för personalen i vård och omsorg. Det saknas aktuell statistik om tillgången i landets kommuner. Med ledning av uppgifter som syn- och hörselinstruktörernas intresse- förening tagit fram pekade 2014 på att Interventioner för äldres munhygien utförd av äldreomsorgspersonal. En systematisk översikt av interventioners effekter och vetenskapliga stöd. : Social- styrelsen, 2014. 97Syn- och hörselinstruktörer ger stöd och tränar personer med syn- och hörselnedsättning för att de ska nå en ökad självständighet i sitt dagliga liv. Arbetet kan bestå av träning att använda och sköta om syn- och hörhjälpmedel, orientering i hemmet och närmiljön, information om kommunens stöd, information till vårdpersonal och föreningar och att vara behjälplig i kontakten med t.ex. syncentral, audionommottagning eller ögonläkare. (Källa: i ). Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande insatser antalet kommuner som då hade hörsel- och syninstruktörer minskat från som mest 230 till cirka 90.98 Av en pågående kartläggning som intresseföreningen genomförde framgår att av de 191 kommuner som svarat hade fyra av tio någon form av hörsel- och/eller syninstruktör.99 Min bedömning: Äldre personer behöver uppmärksammas mer i såväl landstingens som kommunernas arbete med stöd till personer med ett risk- eller missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande medel. Samarbetet med kommunens per- sonal inom vård och omsorg liksom med primärvård behöver förbättras. Utifrån en ofta förekommande stereotyp bild av äldre personer finns risk att ökad konsumtion av alkohol förbises. Äldre personer uppfattas sällan som personer med riskfylld alkoholkonsumtion och allra minst äldre kvinnor. Fler både kvinnor och män dricker alkohol längre upp i åldrarna än tidigare, och alkoholskadorna ökar. ökade vinkonsumtionen bland äldre kvinnor (). Andelen som dricker över vad som anses vara en risknivå har också ökat bland de som är , men minskar bland de som är under 65. Den alkoholrelaterade dödligheten har ökat.100 Personer med missbruksproblem tenderar att överleva längre. Äldre personer med missbruksproblem ställs ofta utanför miss- bruksvården inom både individ- och familjeomsorg och beroendevård. De betraktas som ”äldre” och hemma- hörande i äldreomsorgen, som vanligen inte har beredskapen eller kompetensen att kunna ge dessa personer ett adekvat stöd.101 98https:///bara-90-av-landets-kommuner-har-syn-och-horselinstruktor/ (hämtad ). 99Statistik från (shif-S). 100Ramstedt, och , . Alkoholkonsumtionen ökat bland äldre. och narkotikaupplysning (CAN), 2012. Centralför- bundet för alkohol och narkotikaupplysning (CAN), 2012. Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande insatser Den ökning av riskfylld alkoholkonsumtion som pågått under ett stort antal år anses bland annat bero på förändrade dryckes- vanor och alkoholkultur. Gruppen äldre personer är resursstarkare och har bättre ekonomi än tidigare generationer vilket anses bidra till högre alkoholkonsumtion. Det har diskuterats om det finns en koppling mellan att vinkon- sumtionen hos kvinnor generellt blivit vanligare och om det på- verkat ökningen av alkoholkonsumtionen hos äldre kvinnor. Det är vanligare bland äldre personer att alkohol används som självmedicinering. Forskaren har visat i en studie att alkoholkonsumtionen ökad kraftigt bland äldre kvinnor som mist sin partner och att alkohol ofta kombinerades med lugnande medel. Av de kvinnor som ingick i studien svarade att de använde alkohol som lindring av sin sorg och lika många sade sig haft otillräckligt stöd i sorgen.102 Riskfylld alkoholkonsumtion innebär ökad risk för sjukdomar, skador och för äldre personer som har vård- och omsorgsinsatser sker också en påverkan på den personal som möter den äldre om- sorgstagaren. Stigande ålder kan öka känsligheten för alkoholens effekter.103 Det är inte ovanligt att personal upplever det som krävande och etiskt utmanande hur man ska förhålla sig till en omsorgstagare med alkoholproblem t.ex. i frågan om att köpa alkohol. Personal inom vård och omsorg om äldre upplever sig ofta vara ensamma och utelämnade till svåra etiska bedömningar och svåra situationer.104 Mot bakgrund av att äldre personers riskkonsumtion av alkohol är relativt dold så saknas också strategiska insatser för prevention och behandling speciellt riktat till äldre personer. I de nationella riktlinjerna för vård och stöd vid missbruk och beroende anges det att rekommendationerna för vuxna även omfattar äldre personer Alkohol och läkemedel, en farlig ”änkecocktail”. 2/08, 5–7. Se även Woman an Alcohol in . Om kvinnors alkoholvanor . : , och epidemiologi, 2016. Bättre insatser vid missbruk och beroende. Indi- viden, kunskapen och ansvaret. Slutbetänkande, del 2, s. 767–770. Vi får klara oss själva – om arbete med äldre personer som har missbruksproblem. : , , arbetsrapport . Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande insatser och att inga särskilda rekommendationer ges. pekar man i riktlinjerna på vikten av samverkan med bl.a. äldreomsorgen.105 Min bedömning: Att sluta röka har goda effekter för hälsan även för äldre personer. Även äldre personer bör därför erbjudas rökavvänjning. Tobaksrökning är negativt för hälsan, både aktivt och passivt. En stor del av de förebyggande insatserna mot rökning är riktade till unga personer vilket är betydelsefullt och har stor betydelse för hälsan långsiktigt. Men det är aldrig för sent att sluta röka och uppnå positiva hälsoeffekter. har genomfört en nationell folk- hälsoenkät.106 När det gäller äldre personer omfattar enkäten ålders- gruppen 65–. Resultatet för visar att av personerna i den åldersgruppen röker . Andelen personer i åldersgruppen 65–som röker har inte förändrats i någon större omfattning om man jämför med resultatet från nationella folkhälsoenkäten . Av kvinnor i åldersgruppen 65–är det som aldrig har rökt, och motsvarande siffra för män i samma ålders- grupp är . Det innebär att knappt hälften () av alla i åldersgruppen 65–aldrig har rökt. I samma undersökning ställs också frågor om snusning. I ålders- gruppen 65–är det som snusar . Till skillnad från rökning är det stora könsskillnader. Det är av kvinnorna och av männen som snusar . Riskerna med att röka är väl kända. Personer som röker har dubbelt så hög risk att dö i hjärt- och kärlsjukdomar som personer som aldrig har rökt. En person som dör i hjärtinfarkt som är rökare är yngre än en person som inte röker och som dör av samma orsak. får ungefär 3 500 personer diagnosen Nationella riktlinjer för vård och stöd vid missbruk och beroende. Stöd för styrning och ledning. : , 2015. Nationella folkhälsoenkäten – Hälsa på lika villkor? statistik/undersokningar/nationella-folkhalsoenkaten/ Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande insatser Nästan lika många dör i kronisk obstruktiv lungsjukdom (KOL). Rökning innebär större risker för kvinnor som röker än för män. En stor amerikansk studie visar att rökning ökar risken för bröstcancer hos äldre kvinnor med . Risken för kvinnor som tidigare hade rökt, men hade slutat, var högre än för kvinnor som aldrig hade rökt. Även om en person har rökt visar aktuell forskning att det inte är för sent att sluta röka för en äldre person. Forskare vid det tyska cancerforskningsinstitutet (Deutsches Krebsforschungszentrum, DKFZ) har analyserat det sammanvägda resultatet av 25 studier i och . I underlaget för analysen ingick mer än en halv miljon personer . Resultatet visar att risken för att dö av en hjärt-kärlsjukdom minskar avsevärt efter att hen slutar röka, och det även om hen har fyllt . Och efter rökstoppet minskar risken för hjärt- och kärlsjukdom tydligt även för äldre personer. Riskminskningen fort- sätter efter år.107 9.4Det civila samhällets roll Mitt förslag: Regeringen föreslås ge i upp- drag att ta fram ett kunskapsstöd för kommunernas insatser inom hälsofrämjande och förebyggande arbete för äldre personer. Uppdraget bör ges som en utökning av, alternativt samordnas med, uppdrag att stödja kunskapsutveck- ling på regional och lokal nivå samt inom den ideella sektorn inom området psykisk hälsa. Uppdraget till bör i denna del genomföras i samråd med pensionärsorganisationer och andra berörda ideella organisationer. 107 /rokstopp-lonar-sig-stort-aven-nar-du-ar-aldre/ (hämtad ). Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande insatser Min bedömning: Hälsofrämjande och förebyggande insatser berör alla samhällets delar, där kommunerna har ett tydligt ansvar att tillsammans med civilsamhället underlätta för äldre personer att vara fysiskt och socialt aktiva och vara delaktiga i samhällslivet. Kommunerna har en viktig roll i att samarbeta med och stödja det lokala civilsamhällets arbete med träffpunkter, studiecirklar, vän- tjänst och andra aktiviteter som främjar social samvaro och gemenskap. Det civila samhället har en viktig roll genom att utgöra ett komplement till det offentligas ansvar för förebyggande och hälsofrämjande arbete. Genom att det civila samhällets organi- sationer ges en aktiv roll i förebyggande och hälsofrämjande arbete kan det också bidra till att öka den äldre personens egenmakt och medskapande i de förebyggande och hälsofrämjande insatserna. Det civila samhället har en viktig roll i det hälsofrämjande och förebyggande arbetet. Organisationer, folkbildning, religiösa och politiska verksamheter, idrottsrörelsen och många fler är exempel på verksamheter som är ett nödvändigt komplement och partner till det offentliga åtagandet. Ett aktuellt exempel är att den senaste tidens behov av att kunna stödja nyanlända som kommit från krig och förföljelse har fyllts av många äldre personer som genom volontärarbete bistått med kunskap och direkt hjälparbete. Dessa verksamheter bidrar på många sätt till en bra, och hälso- främjande verksamhet. Det sker genom att skapa mötesplatser och engagemang, och genom att ge möjlighet för människor i alla åldrar att bidra själva, få vara delaktiga, behövda. De största organisationerna är pensionärsorganisationerna. Andra viktiga aktörer är trossamfunden, Röda Korset, och många lokala föreningar och olika typer av väntjänst. Det skiljer mellan kommunerna hur kommunerna utformat sitt samarbete med och stöd till det lokala föreningslivet. De totala bidragen och transfereringarna från kommunerna till ide- ella föreningar uppgick till . Den enskilt största posten avsåg bidrag till fritidsverksamhet. Kommunernas bidrag inom området vård och omsorg uppgick till 0,5 miljarder kronor.108 Det civila samhället 2013 – satteliträkenskaper och undersökningar. : , 2015. Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande insatser Kommunsektorns möjlighet att ge bidrag utgår från det s.k. befogenhetskapitlet i kommunallagen (1991:900), KL. Det innebär att verksamheten, för att kunna få bidrag, ska vara av allmänt intresse och ha anknytning till kommunens eller område eller medlemmar, och inte höra till någon annans ansvar (2 kap. 1 § KL). Den verksamhet som bidraget avser ska vidare vara benefik, dvs. det får inte handla om köp av en tjänst. I betänkandet Palett för ett stärkt civilsamhälle (SOU 2016:13) redovisas att civilsamhällets organisationer har svårt att finansiera sin verksamhet. Många upplever att en ökande andel av de offentliga bidragen är öron- märkta för viss verksamhet och att de mer generella organisationsbidragen minskar till förmån för de mer inriktade verksamhetsbidragen. Detta sker som de administrativa kraven ökar för organisationerna. Vissa organisationer menar att det är svårt att hitta pengar för verk- samhet som inte är nyskapande eller kan organiseras i projekt.109 I betänkandet görs bedömningen att kommunerna bör stödja civilsamhällets verksamhet genom att utnyttja befintligt utrymme i regelverket att subventionera lokalhyra och också på andra sätt beakta civilsamhällets lokalbehov. Kommunernas bidragsgivning bör enligt betänkandet vara långsiktigt och inte ettårigt, så att civilsamhället ges bättre planeringsförutsättningar. I en del fall kan idéburet offentligt partnerskap (IOP)110 vara en möjlighet.111 har ansvarat för flera upp- drag rörande hälsosamt åldrande, inkluderande såväl social gemenskap och delaktighet som förebyggande av ohälsosamma levnadsvanor. avslutades en utvärdering av en samverkansmodell för hur civila samhället, landsting och kommuner kan samverka i syfte att främja ett hälsosamt åldrande. har för när- varande flera uppdrag inom ramen för den nationella strategin för psykisk hälsa, 2016–2020. I uppdragen ingår att verka för nationell samordning och för ett effektivt och kunskapsbaserat arbete inom områdena psykisk hälsa och suicidprevention. Uppdragen omfattar samtliga åldrar. I ett av uppdragen pågår ett projekt relaterat till äldres psykiska hälsa. Det är ett samverkansprojekt mellan flera myndigheter Utredningen för ett stärkt civilsamhälle. Palett för ett stärkt civilsamhälle, s. 217 och 218. 110Se beskrivning av IOP i kapitel 7. Utredningen för ett stärkt civilsamhälle. Palett för ett stärkt civilsamhälle. Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande insatser (, , cinsk och social utvärdering [SBU] och Myndigheten för delaktighet) inom ramen för en arbetsgrupp inom Rådet för statlig styrning med kunskap. Syftet med projektet är att undersöka hur välfärdsteknik kan främja psykisk hälsa och förebygga psykisk ohälsa hos äldre, med särskilt fokus på hur digitala verktyg och tjänster kan användas för social stimulans i syfte att öka delaktighet och främja ett hälsosamt åldrande. Inom projektet kommer det att tas fram ett behovs- och målgruppsanpassat kunskapsstöd om välfärdsteknikens möjligheter att främja psykisk hälsa och förebygga psykisk ohälsa hos äldre, genom till exempel social stimulans, minska ensamheten och öka delaktigheten. har i regleringsbrevet avseende fått ett nytt uppdrag om att stödja kunskapsutveckling på regional och lokal nivå samt inom den ideella sektorn inom området psykisk hälsa. Uppdraget kan omfatta att främja samverkan, stärka fram- tagande av ny kunskap samt stödja kunskapsspridning och uppfölj- ning. Genomförandet av uppdraget ska ske i samverkan med den nationella samordnaren för utveckling och samordning av insatser inom området psykisk hälsa (S 2015:09) och de regionala resurs- centrumen för psykisk hälsa som ska byggas upp i enlighet med överenskommelse mellan staten och Kom- muner och Landsting (SKL) om stöd till riktade insatser inom om- rådet psykisk hälsa 2017. Mitt förslag: Regereringen föreslås ge i uppdrag att tillsammans med andra berörda myndigheter och organi- sationer utveckla former för insamlande av nationella data om effektiva metoder, organisatoriska modeller och arbetssätt för rehabilitering av äldre personer samt sprida kunskap riktat till huvudmän, vårdgivare och vård- och omsorgspersonal. Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande insatser Min bedömning: För att rehabiliterande insatser ska bli till nytta för den äldre personen, och samhället, krävs en reell samverkan mellan myndigheter, huvudmän, vårdgivare, olika professioner och den äldre personen och hens anhöriga. Det saknas en sam- manhållen kunskap om rehabiliterande insatser för äldre personer, inte minst avseende så kallad vardagsrehabilitering. Det rehabiliterande arbetet liknar i viss mån det förebyggande arbetet. Jag har emellertid i betänkandet valt att inledningsvis behandla det förebyggande arbetet för att nu komma till rehabili- terande insatser, även om dessa kan vara förutsättningar för var- andra. Jag gör detta för att tydliggöra insatser och förslag. I direktivet anges att en bra rehabilitering kan medföra lång- siktiga ekonomiska vinster för samhället, men framför allt ge den äldre en högre livskvalitet . Det senare är en av utredningens viktigaste utgångspunkter. När det gäller de rehabiliterande insatserna finns det ofta ett stort behov av samverkan dels mellan huvudmännen, dels mellan olika aktörer och vårdgivare som är kopplade till den äldre per- sonen. Utredaren ska lämna förslag på hur det rehabiliterande arbetet kan stärkas. Huvudmännen har var för sig och tillsammans ett ansvar för att förutsättningar finns för en förbättrad rehabilitering för äldre per- soner. I genomförandet av en förbättrad rehabilitering anser jag att förutom den äldre personen tillsammans med anhöriga ingår förutom vårdgivare och dess olika professioner också huvudmännen som har ett centralt ansvar för att samverkan ska bli möjlig. Det är av stor vikt att vars och ens ansvar tydliggörs för att uppnå en personcentrerad och effektiv rehabilitering. Vidare är det enligt min bedömning viktigt att rehabiliteringens möjlighet att ge högre livskvalitet ska omfatta äldre personer oavsett kön, etnicitet, språklig tillhörighet, funktionsnedsättning, socio- ekonomisk situation, sexualitet, könsidentitet eller könsuttryck. Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande insatser Rehabiliteringens syfte och aktörer Rehabilitering definieras som insatser som ska bidra till att en person med förvärvad funktionsnedsättning, utifrån hens behov och förutsättningar, återvinner eller bibehåller bästa möjliga funk- tionsförmåga samt skapar goda villkor för ett självständigt liv och ett aktivt deltagande i samhällslivet.112 Rehabilitering kan ske inom ramen för primärvården eller öppen- vårdsmottagningar, i sluten vård, i den äldre personens hem, både i ordinärt och i särskilt boende eller i särskilda verksamheter inriktade på rehabilitering. I de team som arbetar med rehabilitering kan under- sköterska, fysioterapeut, arbetsterapeut, dietist, kurator, psykolog, logoped, läkare och sjuksköterska ingå. Det finns även multidisciplinära specialistteam för vissa rehabili- terande insatser som oftast är kopplade till olika tillstånd som t.ex. stroke eller olika neurologiska tillstånd. Brister i rehabilitering – ett långvarigt problem De brister som påtalats kring rehabilitering av äldre personer är framför allt problem med samverkan, både mellan och inom landstingens och kommunernas organisation. Som exempel kan nämnas bristande samverkan mellan sluten- och öppen hälso- och sjukvård och mellan primärvård och den kommunala hemsjukvården. Det finns en brist på helhetssyn och avsaknad av upprätthållande rehabilitering och rehabiliterande förhållningssätt i all vård och omsorg. I vissa fall kommer rehabiliteringen inte igång tillräckligt snabbt. Kort sagt så saknas det en helhetssyn och sam- manhållna rehabiliteringsinsatser. Uppföljningen av Ädelreformen, som genomfördes , visade upp samma problembild.113 Brister i samverkan och brist i tillgång och tillgänglighet till rehabiliteringsinsatser. Det föranledde att regeringen gav i uppdrag att intensifiera arbete 112Rehabilitering kan också anses som ett mångtydligt begrepp vilket lyft i flera rapporter. Mångtydligheten består av dels ett synsätt att det endast utförs av legitimerad personal och dels av att även andra personalkategorier är inkluderade.