sou · H5B382 · 2017-10-26 00:00:00 — Det som är utmär- kande för Duas roll är att delegationen är en neutral part i samverkan mellan Arbetsförmedlingen och kommunen med syfte att styra undan eventuella konflikter och att lösa problem som kan uppstå och påtala möjligheter. Arbetsförmedlingen och kommunerna är Samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun ägare av överenskommelserna och ansvarar för det fortsatta arbetet med att gemensamt utveckla nya samarbetsformer. Dua ska redovisa sitt arbete till regeringen. I en rapport redovisar Dua en undersökning av hur den lokala sam- verkan mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna utvecklats och 2016. Av undersökningen framgår att både och kommunerna ansåg att deras samverkan hade ökat i omfattning efter att en överenskommelse hade tecknats, samt att denna samverkan även hade lett till förbättrade resultat i relation till deras gemensamma mål (Dua 2016). Ansvaret för mottagande och insatser för nyanlända är, som tidigare beskrivet, fördelat mellan flera olika aktörer inom såväl statlig som sektor, däribland Arbetsförmedlingen, kommunerna, länsstyrelserna, och . Arbetsför- medlingen har det samordnande ansvaret medan kommunerna bland annat ansvarar för mottagande, bostadsförsörjning, utbildning i svenska för invandrare, samhällsorientering och annan vuxenutbild- ning. Länsstyrelserna medverkar till att det ska finnas beredskap hos kommunerna och tecknar överenskommelser med kommunerna om mottagande av nyanlända. tar fram en nationell prognos, ansvarar för bosättningen av vissa nyanlända, samt beslutar om statlig ersättning till kommuner och landsting. Försäkringskas- san betalar ut etableringsersättningen. Aktörernas ansvarsområden beskrivs i de lagar och förordningar som reglerar etableringsuppdraget. Samverkan kan också regleras genom regionala eller lokala överenskommelser (LÖK). Syftet med samverkan är att skapa en samanhållen etableringsplanering. På nationell nivå har Arbetsförmedlingen i samarbete med För- säkringskassan, länsstyrelserna, och Kom- muner och Landsting tagit fram utgångspunkter för att beskriva de olika aktörernas ansvar (Arbetsförmedlingen 2017 f). I rapporten anges att Arbetsförmedlingen ska vara stödjande och pådrivande i förhållande till andra berörda parter i arbetet med nyanländas etablering. Det innebär att Arbetsförmedlingen ska vara sammankal- lande och ta initiativ till att en lokal överenskommelse, LÖK, upp- Samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun I de lokala överenskommelserna formuleras bl.a. hur resurser ska fördelas mellan de olika samverkande aktörerna i etablerings- uppdraget. De lokala överenskommelserna har till syfte att möjliggöra direkt kommunikation med rätt part (Arbetsförmedlingen 2011). Arbetsförmedlingen ansvarar för uppföljning och revidering av överenskommelsen tillsammans med övriga parter som ingår i den. I utgångspunkterna anges att kommunerna bör säkerställa att rele- vanta verksamheter ingår i arbetet med att ta fram en överenskom- melse. Det gäller till exempel flyktingmottagning, socialtjänst inklu- sive ekonomiskt bistånd, sfi, vuxenutbildning, samhällsorientering, skola och barnomsorg. Andra viktiga aktörer i arbetet med lokala överenskommelser är landstingen, , Migrations- verket, den idéburna sektorn med flera. Lokala överenskommelser enligt Dua-modellen Dua har ett utökat uppdrag att främja samverkan mellan berörda aktörer som har betydelse för nyanländas möjlighet att etablera sig i arbetslivet (Dir. 2017:20). Regeringen har gett Arbetsförmedlingen i uppdrag att aktivt och strategiskt samverka med kommuner och andra relevanta aktörer med utgångspunkt i den modell som Dua ska ta fram. I en enkätundersökning till kommunerna och Arbetsförmed- lingen ställde Dua frågor om de överenskommelser som då fanns om samverkan kring nyanlända. I undersökningen angav av kommunerna att de hade en lokal överenskommelse kring nyanländas etablering och angav att de i hög eller mycket hög grad hade ett stöd av den lokala överenskommelsen för den dagliga samverkan med Arbetsförmedlingen kring nyanlända. Samverkan inom arbetslivsinriktad rehabilitering Arbetsförmedlingen har i myndighetens instruktion i uppdrag att samverka med , och Social- styrelsen i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser inom rehabiliteringsområdet. Arbetsförmedlingen samarbe- tar även med , skolan, sjukvården och Kriminalvården på detta område. Genom organiserad samverkan ökar möjligheterna Samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun att utnyttja den samlade kompetensen och att tillvarata kunskaper och erfarenheter från olika myndigheter och verksamheter vid planer- ing av arbetslivsinriktad rehabilitering vid Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen ska enligt myndighetens instruktion även samverka med , kommun och landsting enligt lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsat- ser i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser inom rehabiliteringsområdet. Lagen (2003:1210) om finansiell sam- ordning av rehabiliteringsinsatser möjliggör en frivillig form av sam- verkan och att samordningsförbund bildas lokalt i landet mellan För- säkringskassan, Arbetsförmedlingen, en eller flera kommuner och ett eller flera landsting. Ett samordningsförbund är ett fristående organ som möjliggör samordnade rehabiliteringsinsatser både operativt och strukturellt. finns 81 samordningsförbund, vilka omfattar 247 av lan- dets kommuner. En del samordningsförbund är endast verksamma i en kommun medan andra kan omfatta ett län eller annan indelning. Den finansiella samordningen syftar till att ge individer, som är i behov av samordnade rehabiliteringsinsatser, stöd så att dessa uppnår eller förbättrar sin förmåga att utföra förvärvsarbete. bedriver ingen egen rehabiliteringsverk- samhet, utan finansierar samordnade rehabiliteringsinsatser för en- skilda mot att de samverkande parterna tillhandhåller insatserna. Det är framför allt för personer med en sammansatt problematik – olika former av fysiska eller psykiska besvär i kombination med arbets- marknadsmässiga eller sociala problem – som behovet av samord- nade insatser är tydligt. Arbetsförmedlingen, , Kommuner och Landsting samt ingår i Nationella rådet för finansiell samordning. Syftet med rådet är att ge samverkan den legitimitet och förankring som är nödvändig. Majoriteten av insatserna som finan- sieras av samordningsförbunden är rehabilitering mot arbete eller utbildning som syftar till att föra eller återföra individen till arbete eller studier. Men det är också vanligt med finansiering av förbere- dande insatser som syftar till att förbereda individen för nästa steg i återgången mot arbete. avsatte staten totalt till den finansiella samordningen genom samordningsför- bund (2017). Utöver statens medelstilldelning tillförs samordningsförbunden lika mycket från kommuner och Samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun landsting som är med och bildar förbund (fördelningen framgår av lagens 5 §). Arbetsförmedlingen och fick i sina reglerings- brev i uppdrag att genom samordningsförbunden vidta för- stärkta och samordnade rehabiliteringsinsatser för långtidssjukskriv- na och unga med aktivitetsersättning. Syftet var att uppnå en effektiv resursanvändning för personer som är i behov av samordnade rehabi- literingsinsatser och att den enskilde ska uppnå eller förbättra sin förmåga att komma in på arbetsmarknaden. Uppdraget resulterade i att Arbetsförmedlingen och tog fram en gemensam åtgärdsplan med ett antal aktiviteter i syfte att verka för att behovsgrupperna ska få del av förstärkta och samordnade rehabiliteringsinsatser i samverkan genom samordningsförbund. Åtgärderna riktades till samordningsförbunden samt internt till medarbetare på Arbetsförmedlingen och . gavs också samordningsförbunden möjlighet att ansöka om medel hos för att få till stånd fler individinriktade insatser för långtidssjukskrivna, unga med aktivitetsersättning samt unga med risk att hamna i aktivitetsersättning. Samverkan inom ramen för ESF-projekt Arbetsförmedlingen och kommunerna samarbetar inom ramen för . Genom Rådet för Europeiska socialfonden i (Svenska ) finansieras projekt som ska bidra till en väl fungerande arbetsmarknad och en varaktigt ökad sysselsättning på lång sikt. Kommuner söker i allt större utsträckning pengar från fonden. Det finns också ett gemensamt intresse från kommuner och Arbetsförmedlingen att söka medel för gemensamma projekt. Mellan –2013 tilldelades ur socialfonden. –2016 beviljades 261 projekt socialfonds- stöd som uppgick till totalt (Svenska ESF- rådet 2016). Socialfondsprogrammet uppmanar till samverkan i socialfondsprojekt som ett sätt att uppnå långsiktiga och strateg- iska resultat och bidra till att målen med de olika programområdena uppfylls. Samverkan inom ramen för socialfonden kan ske genom ett avtal om samverkan som bedrivs av flera parter samt att parterna tar ett Samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun jämförbart ansvar för projektets utformning och genomförande. Det finns även andra typer av projekt, som bygger på samarbete mellan parterna men inte nödvändigtvis på lika villkor eller med gemensamt ansvarstagande. Många av de kommuner som utredningen har varit i kontakt med anser att socialfondsfinansierade projekt kan utveckla en bra form för konkret samverkan på lokal och regional nivå. uttrycker många av de kommuner som utredningen har varit i kontakt med att samverkan mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna försvårats på grund av att det råder osäkerhet om Arbetsförmedlingen kan medfinansiera tjänster inom ramen för socialfondens samverkans- projekt, då Arbetsförmedlingen upphandlar tjänster som kan anses vara likvärdiga med de tjänster som kommunerna erbjuder 10.8.4Särskilt om samverkan kring Enligt 20 kap, 3 § skollagen är varje kommun skyldig att tillhanda- hålla vuxenutbildning (komvux). Utbildningen ska till- handahållas på grundläggande nivå, gymnasial nivå och som svenska för invandrare. När det gäller svenska för invandrare ska huvud- mannen i samarbete med Arbetsförmedlingen verka för att eleven ges möjlighet att kombinera studier i svenska med andra aktiviteter såsom arbetslivsorientering, validering, praktik eller annan utbild- ning. (20 kap. 25 § skollagen). Utbildningen ska även kunna kombi- neras med förvärvsarbete (20 kap 26 § skollagen). Hemkommunen ansvarar för att det upprättas en individuell studieplan för varje elev (20 kap 8 § skollagen). I förordningen (2016:937) om statsbidrag för regional yrkesinrik- tad vuxenutbildning (yrkesvux) finns bestämmelser om statsbidrag för sådan yrkesinriktad utbildning på gymnasial nivå inom kommu- nal vuxenutbildning och särskild utbildning för vuxna, som planeras och bedrivs i samverkan mellan flera kommuner under medverkan av arbetslivet i de samverkande kommunerna, och som syftar till att leda till kompetens som efterfrågas på arbetsmarknaden. För att få statsbidrag behöver i normalfallet minst tre kommuner samverka om planering och genomförande. Utbudet ska planeras efter samråd Samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun med den aktör som har regionalt utvecklingsansvar och med . De samverkande kommunerna ska visa på ett behov av utbildningen, erbjuda en möjlighet till validering, studie- och yrkes- vägledning samt vid planeringen och genomförandet av utbildningen ta till vara elevens tidigare förvärvade kunskaper och kompetens. Enligt lag (2017:527) om studiestartsstöd med tillhörande för- ordning (2017:532) kan arbetssökande som är inskrivna på Arbetsförmedlingen och som har kort utbildning samt stort behov av utbildning på grundläggande eller gymnasial nivå för att kunna etablera sig på arbetsmarknaden få ersättning i form av studiestartsstöd. Studiestartsstödet är tänkt som ett verktyg för både Arbetsförmedlingen och kommunerna i sitt arbete med att rekrytera personer till studier. Stödet betalas ut vid heltids- studier och vid studier på halvtid och kan kombineras med aktivitetsstöd från Arbetsförmedlingen. Tanken är att den stu- derande efter en inledande tid ska kunna gå vidare till studie- medelssystemet. Av bestämmelserna kring studiestartsstödet framgår att lokala riktlinjer för det rekryterande arbetet ska tas fram av kommunen i nära samverkan med Arbetsförmedlingen, efter att ha inhämtat synpunkter från och lokala företrädare för arbets- marknadens parter och folkbildningen. För personer finns enligt studiestödslagen (1999:1395) och därtill hörande förordning (2000:655) möjlighet att få studiemedel med en högre bidragsdel för studie på grundskole- eller gymnasienivå via komvux, gymnasieskola eller folkhögskola. Det gäller personer som är in- skrivna antingen i Jobbgarantin för unga eller Jobb- och utvecklings- garantin eller har ett utbildningskontrakt. Utbildningskontrakt syftar till att arbetslösa ungdomar mellan ska påbörja eller återgå till studier med målsättningen att fullfölja en gymnasieutbildning. Inom ramen för ett utbildningskon- trakt ska det också vara möjligt för individen att kombinera deltids- studier med arbete, praktik eller andra arbetsmarknadspolitiska insat- ser. Ett utbildningskontrakt gäller tills individen fyller eller är klar med sin gymnasieutbildning. En förutsättning för att utbild- ningskontrakt ska komma till stånd är en utvecklad samverkan mellan stat och kommun. Bestämmelser om utbildningskontrakt återfinns i förordningen (2015:502) om viss samverkan om unga och nyanlända. Samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun Det finns starka skäl för Arbetsförmedlingen att samverka med kommunerna kring komvux. Det lokala och regionala utbildnings- utbudet av statsbidragsfinansierad yrkesutbildning i den kommunala vuxenutbildningen (yrkesvux) behöver planeras och personer med kort utbildning behöver motiveras och vägledas till att söka sig till det reguljära utbildningsväsendet. Kommunernas vägledning ska enligt skollagen göra en studieplanering som ska innehålla uppgifter om elevens mål och omfattning av studierna. Det nyinrättade studiestartsstödet syftar till att få fler att börja studera, vilket enligt regeringen kräver samverkan (prop. 2016/2017:158). Erfarenheter från tidigare satsningar på ett förmån- ligare studiestöd för personer med kort utbildning visar också att om stödet ska få effekt krävs en förstärkning av motiverande insatser och studie- och yrkesvägledning (Statskontoret 2015). Aktiv sam- verkan mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna kring detta är således centralt. Det finns lokala överenskommelser mellan Arbetsförmed- lingen och kommuner där frågor om vuxenutbildning berörs. Det gäller överenskommelser om nyanländas etablering samt överens- kommelser för att få fler ungdomar att slutföra gymnasieutbildning. De samverkansformer som finns täcker enligt Arbetsförmed- lingen emellertid inte in alla arbetslösas behov av reguljär utbildning och de tar inte heller ett övergripande grepp på hur Arbetsförmed- lingen ska samarbeta med kommunerna kring komvux. För att skapa förutsättningar för utökad samverkan har Arbetsförmedlingen beslu- tat om strategin Matchning till jobb genom utbildning (Arbetsför- medlingen 2017 b). Anledningen är det ökande behovet av utbild- ningsinsatser och omläggning av arbetsmarknadspolitiken till följd av att matchningsproblemen i många fall måste lösas med utbildning. En närmare genomgång av strategin finns i kapitel 4, avsnitt 4.1.3. För att få en uppfattning om hur samverkan inom vuxenutbild- ningen fungerar i praktiken har utredningen tagit del av flera tidigare genomförda studier samt genomfört en egen enkätundersökning. I en rapport från som beställts av inom ramen för Agenda for Adult Learning (2015) redovisas exempel på hur kommuner samverkar med statliga myndigheter kring vuxenutbildning. Samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun Arbetsförmedlingen är den statliga myndighet som man samverkar med i störst utsträckning. Det vanligaste samverkansområdet är rekrytering och uppsökande verksamhet för att fylla utbildnings- platser där av respondenterna angav att det förekom samverkan med Arbetsförmedlingen i någon utsträckning. Att sam- verkan är frekvent inom detta område antas av rapportförfattaren bero på att det, mot bakgrund av Arbetsförmedlingens etablerings- ansvar, finns lokala överenskommelser som har just rekrytering och uppsökande verksamhet i fokus. I utredningens egen enkät till studie- och yrkesvägledare i samtliga kommuner undersöktes mer specifikt om dessa kontaktar när de har tomma utbildningsplatser som de har svårt att fylla. Av respondenterna angav att de tar kontakt med Arbetsförmedlingen med anledning av detta. På frågan om de har regelbunden kontakt med Arbetsförmedlingen för att informera om vuxenutbildningarna angav att de har regelbunden kon- takt. Andelen studie- och yrkesvägledare som angav att de träffar den arbetssökande tillsammans med Arbetsförmedlingen var . I rapporten från framgår att det finns utveck- lingspotential kring samverkan om individuella studieplaner, studie- finansiering samt validering och kompetenskartläggning. Samverkan kring studiefinansiering behövs för att få en samordnad information till individen avseende olika finansieringsmöjligheter som ger förut- sättningar för en bättre ekonomisk situation . Inom validering och kompetenskartläggning anger en majoritet av respondenterna att de samverkar med Arbetsförmedlingen, men också att de önskar förbättra samverkan för att säkerställa att bedömningen av tidigare tillägnad kunskap kan göras mer enhetlig. Bristande samverkan riskerar medföra dubbelarbete och att individen behöver genomföra onödiga valideringstester. Såldes finns risk för att offentliga resurser inte används effektivt. I rapporten framkommer också att Arbetsförmedlingens insatser i viss utsträckning tidsmässigt krockar med komvux, inte minst för individer inom etableringsuppdraget, något som skulle kunna lösas med utökad samverkan. Krockar kan göra det svårt att kombinera Arbetsförmedlingens åtgärder med till exempel studier i svenska för invandrare, vilket riskerar att förlänga individens studietid och där- med fördröja inträdet till arbetsmarknaden. Samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun Det lyfts också i rapporten att det finns exempel på överlappning mellan de arbetsmarknadsutbildningar som Arbetsförmedlingen har upphandlat och den kommunala vuxenutbildningens kursutbud, något som kan uppfattas som ett konkurrensförhållande och därmed hindra samverkan. Detta fenomen har även belysts i andra studier. konstaterar i en rapport (och 2016) att det är vanligt att snarlika yrkes- utbildningar erbjuds inom flera olika utbildningsformer och att det förekommer överlapp mellan det reguljära utbildningssystemet och arbetsmarknadsutbildningar, t.ex. utbildningar inom CAD-teknik. Även till exempel Utredningen om en flexiblare arbetsmarknads- utbildning (SOU 2007:112) har gjort liknande iakttagelser. Inför slutbetänkandet har utredningen i uppdrag att djupare kartlägga relationen mellan Arbetsförmedlingen och kom- munerna kring utbildningsutbudet. Utredningen avser då även analy- sera och lämna förslag om i vilken form och av vilka aktörer som arbetsmarknadsutbildningar är bäst lämpade att tillhandahållas fort- sättningsvis. 10.8.5 Överenskommelse om samverkan mellan träffades en nationell överenskommelse om sam- verkan mellan och Kommuner och Landsting (Arbetsförmedlingen och kommuner och lands- ting 2015) med syfte att stödja samverkan på lokal och regional nivå, trygga den kommunala sektorns kompetensförsörjning, arbeta med lokal och regional utveckling samt att flera personer snabbare ska komma ut i arbetslivet och få egen försörjning. Det sistnämnda beskrivs i överenskommelsen som en viktig gemensam utmaning. Överenskommelsen redogör även för att en utvecklad och väl orga- niserad verksamhet kan skapa förutsättningar för att gemensamma resurser kan användas mer effektivt och ge ökad samhällsnytta, lik- som att innehållet i samverkan anpassas utifrån lokala variationer och behov. I överenskommelsen beskrivs att behovet av gemensamma samverkanslösningar är störst för personer med särskilt behov av stöd för att komma i arbete. Arbetsförmedlingen har ingen sammanställning över hur många lokala eller regionala överenskommelser den centrala överenskom- Samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun melsen med SKL har resulterat i, men hänvisar till fyra överens- kommelser som de känner till: tre på lokal nivå mellan Arbetsförmed- lingen och kommun, , och kommun, och en på regional nivå mellan Arbetsförmedlingen och Region . Arbetsförmedlingen uppger därutöver att arbete pågår för att få till stånd överenskommelser med fler kommuner och regioner, bland annat med , , och . tecknades en ny överenskommelse om samver- kan mellan Arbetsförmedlingen och SKL (Arbetsförmedlingen och kommuner och landsting 2017). Innehållet i överens- kommelsen är näst intill identiskt med den tidigare överenskommel- sen , dock med ett tillägg om att Arbetsförmedlingen och SKL är överens om att aktivt bidra till att utveckla samverkan mellan kommuner och lokala arbetsförmedlingar i syfte att långsiktigt och varaktigt öka nyanländas etablering på arbetsmarknaden, i synnerhet nyanlända kvinnors arbetsmarknadsetablering. 10.9Arbetsförmedlingens och kommunernas bild av samverkan I detta avsnitt redovisas resultatet från de undersökningar som utred- ningen har genomfört samt SKL:s enkät som utredningen tagit del av. Mer information om respektive undersökning finns i avsnitt 10.2, kapitel 1 samt i bilagorna 3 och 4. 10.9.1Hur och varför samverkar Arbetsförmedlingen och kommunen ? Mindre än hälften av kommunerna uppger att de samverkar på strategisk nivå Av de kommuner som besvarat utredningens enkät uppger att de har en gällande överenskommelse med Arbetsför- medlingen på strategisk nivå, medan en lika stor andel uppger att de inte har en sådan överenskommelse. Därutöver uppger av de kommuner som besvarat enkäten att de inte har en färdig över- enskommelse, men att de har påbörjat arbetet med en sådan. Av de kommuner som har en strategisk överenskommelse anser drygt Samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun att denna har förbättrat samverkan med Arbetsförmed- lingen, medan anser att den inte har inneburit någon skill- nad gentemot tidigare. Nästan alla kommuner uppger att de samverkar på operativ nivå Nästintill samtliga kommuner som har besvarat utredningens enkät uppger att de har ett samarbete med Arbetsförmedlingen på operativ nivå. Det operativa samarbetet gäller arbetssökande som erhåller ekonomiskt bistånd och på grund av detta har kontakt med såväl Arbetsförmedlingen som kommunen. De flesta kommuner (80 pro- cent) som har ett operativt samarbete med Arbetsförmedlingen anser att detta fungerar ganska eller mycket bra. Av de kommuner som har ett operativt samarbete med Arbetsförmedlingen uppger att de gemensamt planerar aktiviteter för de klienter/ arbetssökande de har gemensamt. Drygt hälften av de kommuner som gemensamt planerar aktiviteter med Arbetsförmedlingen upp- ger att detta sker ofta, medan anger att gemen- sam planering sker sällan eller att de inte kan bedöma detta. Nästan alla kommuner uppger att de samverkar inom etableringsuppdraget, men önskar ändå större delaktighet Av SKL:s enkät till kommunerna framgår att kommunerna ofta sam- verkar med statliga myndigheter gällande kommunernas integra- tionsarbete och nyanlända inom etableringsuppdraget. Av de statliga myndigheter som kommunerna hade överenskommelser med inom detta område var Arbetsförmedlingen klart vanligast. Av de kommu- ner som besvarade enkäten hade en överenskommelse med Arbetsförmedlingen kring integrationsarbetet. Av de kommuner som har en överenskommelse med Arbetsför- medlingen uppger att de haft ganska liten eller ingen delaktighet i utformningen av de arbetsförberedande insatser- na inom ramen för integrationsarbetet, medan upp- ger att de haft ganska eller mycket stor delaktighet.