sou · H5B353 · 2017-06-07 00:00:00 — En preliminär slutsats är att nämnda klassifikationskoder skulle kunna användas för att följa upp en förändrad vårdgaranti. För att kunna bekräfta detta behövs en samlad bild skapas över användningen av dessa klassifikationskoder för diagnos och åtgärd i landstingen . Det har inte funnit utrymme inom ramen för uppdraget att göra en sådan kartläggning. berörde emellertid frågan i en utredning rörande nationell datainsamling i primärvården som redovisades 2012. I en enkätundersökning genomförde man då en kartläggning av bland annat möjligheterna att rapportera in data rörande diagnos och åtgärd. Kartläggningen visade att samtliga landsting använde antingen en diagnos- eller en åtgärdskod. Resultatet tyder på att ett uppföljningssystem baserat på bägge kodsystemen skulle kunna fungera som utgångspunkt för att följa om en bedömning inom vårdgarantin har skett.95 95 , i primärvården – förslag till utökning av patientregistret, s. 18–19. 6.1Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) 3 kap. 3 § Hälso- och sjukvården ska ges nära befolkningen. Om det av kvalitets- eller effektivitetsskäl är motiverat får vården koncentreras geografiskt. Hälso- och sjukvården ska i första hand ges som öppen vård. Paragrafen är ny, och föreslås omfatta all hälso- och sjukvård och placeras därför under 3 kap. Ändringen behandlas i avsnitt 4.1. Hälso- och sjukvården ska vara lätt tillgänglig för befolkningen. För att understryka den öppna vårdens, och framför allt primärvårdens, roll som basen i hälso- och sjukvårdsystemet behöver begreppet tillgänglighet, inte bara i form av den tidsmässiga aspekten, tydligare framhållas i lagtext. Begreppet ”nära” innehåller en geografisk dimension; huvudmannen ska ordna sin hälso- och sjukvård nära befolkningen, ofta inom ramen för primärvården, men också sträva efter att öka användningen av möjligheten till nya nära lösningar inom alla vårdformer; den allra närmaste vården är den som bedrivs i patientens hem eller via till exempel en mobil lösning. I detta förtydligande av tillgänglighetsbegreppet ges huvudmännen större utrymme att utifrån olika regionala förutsättningar utforma vården efter patienternas behov. finns det, i enlighet med slutbetänkandet Träning ger färdighet (SOU 2015:8), tillfällen när huvudmannen, eller flera huvudmän i samverkan, har behov av att koncentrera insatserna för att kunna erbjuda effektiv vård med hög kvalitet, varför även detta undantag från huvudregeln om geografiskt nära vård behöver slås fast. För att åstadkomma den önskade strukturförändringen av hälso- och sjukvården till en mer nära vård behöver det bli tydligt att öppen vård, och inte sluten vård, är den vårdform som i första hand ska tilllämpas. strävar många huvudmän och vårdgivare i denna riktning. Av olika skäl; tradition, förväntningar, ekonomiska styrmodeller eller otillräcklig samverkan mellan utförare är det en utveckling som dock går långsammare önskat. Ur patientens synvinkel finns flera skäl till att vård i öppna vårdsformer är att föredra framför sluten vård. Tillägget blir därmed principiellt viktigt för att ytterligare stärka en sådan fortsatt utveckling. 5 kap. 1 § Hälso- och sjukvårdsverksamhet ska bedrivas så att kraven på en god vård uppfylls. Det innebär att vården särskilt ska 1.vara av god kvalitet med en god hygienisk standard, 2.tillgodose patientens behov av trygghet, kontinuitet och säkerhet, 3.bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet, 4.främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen, och 5.vara lätt tillgänglig för kontakt, bedömning och besök. Paragrafen innehåller en definition av begreppet god vård. Den föreslagna ändringen innebär att den femte punkten kompletteras med ett nytt tillägg och därmed får lydelsen ”vara lätt tillgänglig för kontakt, bedömning och besök.” Ändringen behandlas i avsnitt 4.1. har begreppet ”lätt tillgänglig” i hög grad kommit att bli synonymt med tidsaspekten (väntetider) och i mindre utsträckning med andra aspekter på tillgänglighet. Syftet med ändringen är att förtydliga olika dimensioner av tillgänglighet och dess betydelse för en jämlik vård. Inte minst utbudet av moderna tekniska lösningar möjliggör att erbjuda en hög tillgänglighet till vårdens olika kompetenser på annat sätt än via ett fysiskt besök. I och med detta finns också bättre förutsättningar att tillgodose behovet av snabb kontakt med hälso- och sjukvårdens utförare. Att kunna erbjuda vård på många olika sätt ökar möjligheten till individuell utformning efter varje patients behov och förutsättningar. Det stärker därmed förutsättningarna för en jämlik vård. 9 kap. 1 § ska erbjuda vårdgaranti åt den som omfattas av ansvar enligt 8 kap. 1 eller 2 §. Vårdgarantin ska innehålla en försäkran om att den enskilde får 1.kontakt med primärvården, 2.en medicinsk bedömning av läkare eller annan legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal inom primärvården, 3.besöka den specialiserade vården, och Paragrafen innehåller bestämmelser om landstingens ansvar att erbjuda vårdgaranti. Den föreslagna ändringen avser besöksgarantin i primärvården enligt 9 kap 1 § andra punkten. ”besöka läkare inom primärvården” ändras till ”en medicinsk bedömning av läkare eller annan legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal inom primärvården”. Ändringen behandlas i avsnitt 5.3. Med uttrycket ”medicinsk bedömning” avses att det ska vara en bedömning som görs av någon med tillräcklig kompetens för att bedöma patientens tillstånd och behov av hälso- och sjukvård. Denne kan vara läkare eller annan legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal. Begreppet läkare omfattar, liksom tidigare, även läkare under allmäntjänstgöring. Det är patientens behov som ska styra vilken yrkeskategori patienten träffar. Liksom tidigare reglerar inte den föreslagna ändringen av vårdgarantin om vård ska ges eller vilken vård som kan komma i fråga. De besluten vilar på beslut av den medicinska professionen. I stället är vårdgarantin i allt väsentligt en garanti som anger den tid som man längst ska behöva vänta för att få kontakt, bedömning eller behandling. görs en medicinsk bedömning vid ett fysiskt möte men en sådan kan också göras via annan säker förmedlingsform, t.ex. med hjälp av olika tekniska lösningar. Både vad gäller vilken yrkeskategori som bör göra den medicinska bedömningen och vilken förmedlingslogik som bör användas är det omständigheterna såsom frågans komplexitet, patientens behov och inneboende resurser, frågan om patienten tidigare är känd eller inte etc. som avgör vad som i varje enskilt fall är lämpligt och förenligt med kraven på en god vård enligt 5 kap. 1 § denna lag. En medicinsk bedömning ska alltid journalföras i enlighet med bestämmelserna i 3 kap. 6 § patientdatalagen (2008:355). Uttrycket ”medicinsk bedömning” används även i patientlagens (2014:821) 2 kap. 2 § som anger att ”Patienten ska, om det inte är uppenbart obehövligt, få en medicinsk bedömning av sitt hälsotillstånd”. I förarbeten framhålls att en så tidig bedömning som möjligt är grundläggande för det framtida behandlingsresultatet samt vikten av att den första bedömningen görs av väl kvalificerad personal med hög kompetens. Utan en bra första bedömning kan det vara svårt att tillämpa de etiska principerna vid prioriteringar.96 Regeringen kan enligt 6 kap. 1 § i denna lag meddela föreskrifter om bl.a. de tidsperioder inom vilka vårdgarantin ska vara uppfylld. Utredningen föreslår att tidsramen för vårdgarantin i denna del ändras genom en ändring i hälso- och sjukvårdsförordningen (2017:80), se vidare kommentaren till det förslaget. 6.2Förslaget till lag om ändring i patientlagen (2014:821) 2 kap. 1 § Hälso- och sjukvården ska vara lätt tillgänglig för kontakt, bedömning och besök. Ändringen, som behandlas i avsnitt 4.1, är en följdändring till ändringen i 5 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), se kommentar till den paragrafen. 2 kap. 3 § Enligt 9 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) ska patienter erbjudas en vårdgaranti. Den ska innehålla en försäkran om att den enskilde får 1.kontakt med primärvården, 2.en medicinsk bedömning av läkare eller annan legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal inom primärvården, 1996/97:69 s. 40 f. 3.besöka den specialiserade vården, och Ändringen, som behandlas i avsnitt 5.3, är en följdändring till ändringen i 9 kap. 1 § andra punkten i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), se kommentar till den paragrafen. 6.3Förslaget till förordning om ändring i hälso- och sjukvårdsförordningen (2017:80) 6 kap. 1 § Vårdgarantin enligt 9 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) ska innehålla en försäkran om att den enskilde får 1.kontakt med primärvården som den enskilde söker kontakt med primärvården (tillgänglighetsgaranti), 2.en medicinsk bedömning, av läkare eller annan legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal inom primärvården, från det att den enskilde har sökt kontakt med primärvården, om vårdgivaren har bedömt att den enskilde behöver få en medicinsk bedömning och en sådan inte kan göras när den enskilde först söker kontakt (bedömningsgaranti inom primärvården), 3.besöka den specialiserade vården från det att remiss har utfärdats eller, om någon remiss inte är nödvändig, från det att den enskilde har sökt kontakt med den specialiserade vården (besöksgaranti inom den specialiserade vården), och 4.planerad vård från det att vårdgivaren har beslutat att den enskilde ska få den aktuella vården (behandlingsgaranti). Ändringen, som behandlas i avsnitt 5.3, gäller förändringar av vårdgarantin vad avser besöksgarantin inom primärvården. I andra punkten föreslås en följdändring utifrån förslaget till ändring av 9 kap. 1 § andra punkten hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), dvs. att besöksgarantin i primärvården ändras till en ”bedömningsgaranti”. Tidsfristen för att uppfylla vårdgarantin i denna del minskas . Enligt den nuvarande lydelsen gäller vårdgarantin i denna del ”om vårdgivaren har bedömt att den enskilde behöver besöka läkare”. Denna kvalifikation av vårdgarantin förändras för att reflektera ändringen till en bedömningsgaranti, där det är ett besök till läkare, utan en ”medicinsk bedömning av läkare eller annan legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal inom primärvården” som garanteras. Bedömningsgarantin ska i stället gälla ”om vårdgivaren har bedömt att den enskilde behöver få en medicinsk bedömning och en sådan inte kan göras när den enskilde först söker kontakt med primärvården”. Enligt första punkten i vårdgarantin (tillgänglighetsgarantin inom primärvården) ska den enskilde få kontakt med primärvården som han eller hon söker den. Om den enskilde ges en medicinsk bedömning redan vid denna första kontakt är således bedömningsgarantin enligt andra punkten uppfylld. En medicinsk bedömning ska alltid journalföras i enlighet med bestämmelserna i 3 kap. 6 § patientdatalagen (2008:355). Förslag: Ändringarna i hälso- och sjukvårdslagen, patientlagen och hälso- och sjukvårdsförordningen förslås träda i kraft . De föreslagna ändringarna i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), patientlagen (2014:821) och hälso- och sjukvårdsförordningen (2017:80) hänger på olika sätt samman med varandra och utgör tillsammans de första stegen i förflyttningen i riktning mot målbilden av god och nära vård. För att ge utrymme för förberedelser hos huvudmännen föreslås ändringarna träda i kraft . SOU 1958:15, Hälsovård och öppen sjukvård i landstingsområdena – Betänkande med förslag från kommittén för översyn av hälso- och sjukvården i riket SOU 1974:39, Socialvården mål och medel – principbetänkande SOU 1987:21, Äldreomsorg i utveckling – slutbetänkande SOU 2000:114, Samverkan – Om gemensamma nämnder på vård- och omsorgsområdet, m.m. SOU 2015:20, Trygg och effektiv utskrivning från sluten vård SOU 2015:98, Träning ger färdighet: Koncentrera vården för patientens bästa SOU 2016:2, Effektiv vård SOU 2016:41, Hur står det till med den personliga integriteten? – En kartläggning av SOU 2017:4, För en god och jämlik hälsa – En utveckling av det folkhälsopolitiska ramverket SOU 2017:39, Ny dataskyddslag – Kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning Dir. 2014:65, Den personliga integriteten Dir. 2015:60, En kommission för jämlik hälsa Dir. 2015:138, Nationell samordnare för utveckling och samordning av insatser inom området psykisk hälsa Dir. 2016:15, Dataskyddsförordningen Dir. 2016:51, Tillit i styrningen Dir. 2106:95, Finansiering, subvention och prissättning av läkemedel Dir. 2017: 39 Översyn av socialtjänstlagen Ds 2016:44, Nationell Läkemedelslista Lagar, förordningar och propositioner SFS 1982:763, Hälso- och sjukvårdslag SFS 2008:567, Diskrimineringslagen SFS 2014:821, Patientlag SFS 2017:30, Hälso- och sjukvårdslag SFS 2017:80, Hälso- och sjukvårdsförordning HSLF-FS 2016:40, Journalföring och behandling av personuppgifter i hälso- och sjukvården 1996/97:60, Prioriteringar inom hälso- och sjukvården 2016/17:106, Samverkan vid utskrivning från sluten hälso- och sjukvård 2016/17:180, En modern och rättssäker förvaltning , , Väntetider och vårdgarantier, Rapport/SKL, 2016 , Primärvårdens styrning – efter behov eller efterfrågan?, RIR 2014:22, : , 2014 SKL, Slutrapport: Tillgänglighet i primärvård – för ökad kunskap och stöd för verksamhetsutveckling, : SKL, 2016 SKL, Utvidgad modell för nationell uppföljning av tillgänglighet inom primärvården – för ökad kunskap och stöd för verksamhetsutveckling, : SKL, 2016 , Nationell handlingsplan för hälso- och sjukvården – slutrapport, : , 2005 , i primärvården – förslag till utökning av patientregistret (2012-3-36), : , 2012 , Vårdgaranti och kömiljard, uppföljning 2013 (2014-5-5), : , 2014 , Långsiktig utveckling av strukturerad dokumentation (2016-8-25), : , 2016 , Ett nationellt stöd till landstingens planering av kompetensförsörjning – utveckling av det nationella planeringsstödet (), : , 2016 , Redovisning av regeringsuppdrag Komplettera och sprida information om vem som får göra vad i hälso- och sjukvården och tandvården, : , 2017 , Beskrivning och analys av hur regelverket för läkemedelsförsörjningen tillämpas utifrån dagens hälso- och sjukvård – Redovisning av regeringsuppdrag, : , 2017 , Bättre resursutnyttjande i hälso- och sjukvården – Uppdrag att följa överenskommelsen om stöd till bättre resursutnyttjande i hälso- och sjukvården, : , 2017 Vårdanalys – Myndigheten för vård- och omsorgsanalys, Varierande väntan på vård – analys och uppföljning av den nationella vårdgarantin, : Vårdanalys, 2015 Vårdanalys – Myndigheten för vård- och omsorgsanalys, En primär angelägenhet – Kunskapsunderlag för en stärkt primärvård med patienten i centrum, : Vårdanalys, 2017 Dagens medicin, Fler unga kvinnliga läkare utmattade, tillgänglig via: unga-kvinnliga-lakare-utmattade/ (hämtad ) eHälsomyndigheten, Gemensamma standarder, tillgänglig via: (hämtad ) , störst antal sjukfall inom vård- och omsorg, tillgänglig via: wps/wcm/connect/6cdd8399-0226-43d5-81c9-fb6b48f5f6a4/ pm_yrken.pdf?MOD=AJPERES&CVID=&CACHE=NONE &CONTENTCACHE=NONE (hämtad ) , Mål för jämställdhet, tillgängliga via: for-jamstalldhet/ (hämtad ) , Patientkontrakt, tillgänglig via: (hämtad ) Regeringen (), Uppdrag att påbörja ett utvecklingsarbete avseende datainsamling inom primärvården (S2010/07914/FS) Regeringen (), Uppdrag om stöd till landstingens planering av kompetensförsörjning (S2015/07804/FS (delvis)) Regeringen (), Uppdrag att komplettera och sprida information om vem som får göra vad i hälso- och sjukvården och tandvården (S2016/01026/FS) Regeringen (), Uppdrag att genomföra en översyn samt lämna förslag avseende läkares specialiseringstjänstgöring, (S2016/04980/FS) Regeringen (), Uppdrag om samverkan kring kompetensförsörjningsfrågor i hälso- och sjukvården (S2016/04992/FS (delvis)) Regeringen (), Uppdrag att beskriva och analysera hur regelverket för läkemedelsförsörjningen tillämpas utifrån dagens hälso- och sjukvård (S2016/07172/FS) Regeringen (), Uppdrag att ta fram en arbetsprocess för att nivåstrukturera den högspecialiserade vården (S2017/00506/FS (delvis)) (), Uppdrag att se över formerna för det nationella taxesystemet (S2017/00594/FS) (), Uppdrag att utreda formerna för en permanent rehabiliteringskoordinatorfunktion inom vården (S2017/ 00946/SF) SCB, Hälsoräkenskaper, Hälsoräkenskaper 2001–2015, tillgänglig via: (hämtad ) SKL, Bättre kunskap ska ge en mer jämlik vård, tillgänglig via: pskageenmerjamlikvard.12435.html (hämtad ) SKL, Etableringen av en sammanhållen struktur för kunskapsstyrning – hälso- och sjukvård, Med sikte mot ett gemensamt nationellt system, tillgänglig via: 669282/Beslutsunderlag_Etablering+av+en+sammanh%C3% A5llen+struktur+f%C3%B6r+kunskapsstyrning+2017_2017- 03-23_slutgiltig.pdf (hämtad ) SKL, Innovativa arbetssätt i primärvården, tillgänglig via: primarvardutveckling/primarvardeninnovativaarbetssatt.8801.html (hämtad ) SKL, PrimärvårdsKvalitet – Ett stöd för kvalitetsarbete i primärvården, tillgänglig via: kunskapsstodvardochbehandling/primarvardutveckling/ primarvardskvalitetuppfoljning.5977.html (hämtad ) SKL, Strategi för hälsa, tillgänglig via: strategiforhalsa.9515.html (hämtad ) SKL, Tillgänglighet i primärvården, tillgänglig via: halsasjukvard/kunskapsstodvardochbehandling/primarvardutveckl ing/tillganglighet.10238.html (hämtad ) SKL, Vårdgarantin, Väntetider i vården, tillgänglig via: (hämtad ) , Nationella planeringsstödet, tillgänglig via: nationellaplaneringsstodet (hämtad ) , Tydligare regler ska ge säkrare läkemedelshantering i vården, tillgänglig via: 2017/tydligarereglerskagesakrarelakemedelshanteringivarden (hämtad ) , Vem får göra vad i hälso- och sjukvården och tandvården, tillgänglig via: Staten och SKL, Överenskommelse om ”Vision e-hälsa 2025” (S2016/01874/FS) Staten och SKL, Överenskommelse om handlingsplan för samverkan vid genomförande av Vision e-hälsa 2025 (S2017/00379/FS (delvis)) Samordnad utveckling för en modern, jämlik, tillgänglig och effektiv vård med fokus på primärvården En särskild utredare ska utifrån förslagen i betänkandet Effektiv vård (SOU 2016:2) stödja landstingen, berörda myndigheter och organisationer i arbetet med att samordnat utveckla en modern, jämlik, tillgänglig och effektiv hälso- och sjukvård med fokus på primärvården. –fördjupa analyserna av förslag i betänkandet Effektiv vård, –redovisa förslagens konsekvenser samt –i dialog med företrädare för samtliga landsting, myndigheter och andra berörda aktörer utarbeta en nationell plan där primärvården är utgångpunkten för en ökad närhet till patienten. Utredaren ska i planen redovisa vad som krävs för en nationellt samordnad förändring, vilka utmaningar som finns samt redovisa en med berörda aktörer förankrad tidsplan för det fortsatta förändringsarbetet. Svensk hälso- och sjukvård har i ett historiskt perspektiv dominerats av investeringar i specialistvård och akutsjukhus. är ett av de länder som har flest sjukhusläkare i världen per capita. drivs enligt dagens regelverk antingen som öppen eller som sluten vård. För hälso- och sjukvård som kräver intagning i vårdinrättning finns det sjukhus och den vården kallas för sluten vård. All annan hälso- och sjukvård är öppen vård. I internationella jämförelser har svensk vård en hög kvalitet när det gäller medicinska resultat, men sämre resultat när det gäller kontinuitet, patientmedverkan m.m. Den demografiska utvecklingen, fler personer med kroniska sjukdomar, begränsade resurser, urbanisering och utvecklingen inom andra områden, exempelvis medicinteknik, it och behov hos vårdpersonal, kommer dock att kräva en förändring av hälso- och sjukvårdens struktur och organisation för att åstadkomma ett effektivare resursutnyttjande, ökad kvalitet och bättre tillgänglighet samt öka förtroendet hos befolkningen. Huvudmän – och därmed de ytterst ansvariga – för hälso- och sjukvården är de landsting och de kommuner som enligt lag ska erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta i eller som efter beslut av kommunen bor i vissa sådana boendeformer eller bostäder som avses i socialtjänstlagen (2001:453). Primärvården har en central roll Primärvården, som är en del av den öppna vården, har en central roll i hälso- och sjukvårdssystemet eftersom det är dit patienten först förväntas vända sig för att få en bedömning, behandling eller skickas vidare för utredning eller behandling inom specialistsjukvården. vänder sig dock en stor andel av patienterna till andra vårdnivåer, t.ex. akutmottagningar, bl.a. på grund av brist på annan tillgänglig vårdinstans (Effektiv vård SOU 2016:2). Enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), förkortad HSL, ska vården ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Regeringen har därutöver ett delmål för jämställdhetspolitiken om att kvinnor och män ska ha samma förutsättningar för en god hälsa samt erbjudas vård och omsorg på lika villkor. I en välfungerande vårdkedja har alla tillgång till den vård och vårdnivå de har behov av och vården erbjuds i rätt tid. Utgångsläget ska vara att ingen ska behöva vårdas på sjukhus i onödan. Vård på sjukhus som hade kunnat undvikas resulterar, förutom i en icke optimal vård av patienten, i höga kostnader och vårdskador. En enda akut slutenvårdsepisod motsvarar i genomsnitt kostnaden för 56 läkarbesök i primärvården eller för de mest sjuka äldre (Ingen på sjukhus i onödan, SKL 2016). Det svenska hälso- och sjukvårdssystemet behöver därför reformeras så att mer resurser ges till de delar i systemet som har goda förutsättningar att hantera både närhet till patienten och komplexitet i sjukdomstillstånd. En förstärkning av primärvården är därför nödvändig. har primärvården i genomgått omfattande förändringar såsom införandet av vårdval, lagregleringen av vårdgarantin och möjligheterna att välja utförare av offentligt finansierad öppen vård utanför det egna . Dessutom kan vård som tidigare krävde intagning på sjukhus, genom nya sätt att organisera hälso- och sjukvården samt nya behandlingsalternativ numera även utföras på andra platser än sjukhus. Detta innebär att gränsen mellan öppen och sluten vård i praktiken successivt förändras. Som exempel kan nämnas att viss vård som tidigare endast kunde ges på sjukhus numera kan erbjudas i hemmet. Den öppna vården kan således utföras på en vårdmottagning men också i patientens hem eller i ett särskilt boende. Primärvården, och den övriga hälso- och sjukvården, har dessutom flera utmaningar att hantera, t.ex. ökade bemanningsproblem och en bristande digital arbetsmiljö i flera delar av landet. När det gäller den sistnämnda frågan visade myndigheten i promemorian Ändamålsenliga journalsystem i primärvården att i en internationell jämförelse mellan tio länder så är svenska primärvårdsläkare minst nöjda med sina elektroniska journalsystem. svarade att de var nöjda eller mycket nöjda medan motsvarande siffra i var . Läkarnas nöjdhet med journalsystemen varierar vidare betydligt mellan olika landsting och regioner inom landet, från i till i . Därutöver kommer antalet patienter som behöver ha kontinuerlig kontakt med vården, och flera delar av vården, att öka eftersom fler lever allt längre och därmed hinner utveckla och leva med kroniska sjukdomar. Enligt 5 § HSL ska primärvården som en del av den öppna vården utan avgränsning vad gäller sjukdomar, ålder eller patientgrupper svara för behovet av sådan grundläggande medicinsk behandling, omvårdnad, förebyggande arbete och rehabilitering som inte kräver sjukhusens medicinska och tekniska resurser eller annan särskild kompetens. Förutom denna bestämmelse i HSL finns det inte någon lagstadgad definition av primärvårdens uppdrag. Vad som ingår i uppdraget till primärvården påverkas av landstingens bedömning av vilka insatser som kräver sjukhusens medicinska och tekniska resurser eller annan särskild kompetens.