sou · H5B330d2 · 2017-03-31 00:00:00 — När det gäller verkställighet av ett beslut om sanktionsavgift eller förseningsavgift bör avgiften betalas efter det att beslutet om den vunnit laga kraft eller den som anges i beslutet. Om betalning inte sker inom föreskriven tid, ska Spelmyn- digheten lämna den obetalda avgiften till för indrivning. beslut får då verkställas utan före- gående dom eller utslag. Motsvarande bestämmelser finns bl.a. i lagen om bank- och finansieringsrörelse (15 kap. 11–14 §§) och lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter (29–30 §§). En avgift som har beslutats bör falla bort om verkställighet inte har skett från det att beslutet att ta ut avgiften vunnit laga kraft. Utredningens förslag: Den som uppsåtligen eller av grov oakt- samhet i tillhandahåller, i anordnar eller annars i möjliggör deltagande i spel för personer som är bosatta eller stadigvarande vistas här utan en licens när detta krävs enligt spellagen döms för olovlig spelverksamhet till böter eller fängelse i högst . Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet främjar deltagande i sådant spel döms för främjandebrott till böter eller fängelse i högst . Straffriheten för ringa brott tas bort. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet anordnar pyra- midspel döms för olagligt anordnande av pyramidspel till böter eller fängelse högst . Om ovanstående brott begåtts uppsåtligen och är grovt döms för grovt brott till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen ingått i en brottslighet som utövats yrkesmässigt och systematiskt eller i större omfattning eller annars varit av särskilt farlig art. Försök och förberedelse ska vara straffbart för olovlig spel- verksamhet, grovt brott. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet utan medgivan- de av ett spelföretag säljer spel, tar emot insatser eller förmedlar vinster som omfattas av spelföretagets licens döms för olovlig ombudsverksamhet till böter eller fängelse högst . Straffbestämmelserna om dobbleri, grovt dobbleri och med- verkan till dobbleri i 16 kap. 14, 14 a och 18 §§ ska upphävas. Utredningens bedömning: Även om straffbestämmelserna om dobbleri och grovt dobbleri i kvarstår ska straff- skalan för olovlig spelverksamhet vara böter eller fängelse i högst . Straffet för grovt brott ska vara fängelse i lägst sex måna- der och högst . Utredningen har i avsnitt 24.3.4 redovisat sina överväganden i fråga om vilken repressiv metod som bör användas i de fall en spelanord- nare utan en licens bryter mot spellagens bestämmelser. Slutsatsen är att klart övervägande skäl talar för att det ska vara olagligt att till- handahålla och anordna spel utan tillstånd. Enligt utredningens uppfattning bör alltså grunden i ett skydd för spelföretag (dvs. före- tag som har en svensk licens) mot otillbörlig konkurrens vara krimi- nalisering. Den straffrättsliga huvudbestämmelsen bör ta sikte på de illegala aktörer som anordnar och tillhandahåller spel till svenska spelkunder utan att ha en licens för det. Som ett komplement till en sådan be- stämmelse ska det också vara straffbart att främja olagliga spel. Det ska vidare vara kriminaliserat att utan medgivande av ett spelföretag sälja spel, ta emot insatser eller förmedla vinster som omfattas av dennes licens samt att anordna pyramidspel. I avsnitt 24.14.1 föreslår utredningen också att det ska vara kriminaliserat att förmedla be- talning för insatser eller vinster till eller från olicenserade spel. Vid sidan av dessa kriminaliseringar, vars huvudsyfte i princip är att hålla olicenserade aktörer utanför den svenska marknaden, ger utredningen ett förslag till ett särskilt spelfuskbrott i avsnitt 24.9. Syftet med det brottet är att kunna ingripa mot s.k. matchfixning och annat fusk som kan förekomma i samband med spel. 24.7.1Huvudbrottet – det ska vara olagligt att utan en licens anordna och tillhandahålla spel Enligt lotterilagen är det straffbart att uppsåtligen eller av grov oaktsamhet olovligen anordna ett lotteri. En bestämmelse med lik- nande innehåll ska införas i spellagen. Bestämmelsen ska utformas så att det tydligt framgår att straffansvaret omfattar den som utan licens tillhandahåller eller anordnar spel i eller annars i möjliggör deltagande i spel för svenska kunder. I är det förbjudet att organisera, marknadsföra och för- medla sådana spel som omfattas av tillståndskrav. Till att börja med omfattar förbudet norska aktörer som erbjuder lotterier och spel om pengar på internet från en server som finns lokaliserad i , oavsett om verksamheten nyttjar en norsk, utländsk eller inter- nationell domän. Förbudet är oberoende av om spelerbjudandet är tillgängligt för personer i eller utanför landet. Härutöver om- fattar också förbudet både norska och utländska spelaktörer som väsentligen har sin verksamhet utanför och som särskilt inrik- tar sin verksamhet mot kunder i . För att ett spelerbjudande ska anses riktat mot ska ett eller flera av följande villkor/kri- terier vara uppfyllt/uppfyllda. –webbsidan med spelerbjudande erbjuder norrmän att delta, –verksamheten bakom webbsidan är norsk eller har någon annan anknytning till , –verksamheten har fysiska personer som är representanter i (”personlege representanter” eller ”personal representative”), –webbsidan är på norska och erbjuder kundservice på norska, –webbsidan är organiserad på ett sådant sätt att förbudet mot be- talningsförmedling för spel utan tillstånd kringgås, –webbsidan erbjuder spel i norsk valuta, –webbsidan erbjuder vadslagning på norska fotbollsmatcher eller andra norska vadslagningsobjekt, –intäkterna eller del av avkastningen går till norska medborgare, företag eller organisationer, eller –spelverksamheten aktivt riktar in sig på den norska spelmarkna- den på andra sätt, t.ex. genom marknadsföring i diverse norsk media och genom att använda norska talespersoner och ambas- sadörer. Utredningen föreslår att det i spellagen anges att den som uppsåt- ligen eller av grov oaktsamhet i tillhandahåller, i an- ordnar eller annars i möjliggör deltagande i spel för personer som är bosatta eller stadigvarande vistas här utan en licens när detta krävs enligt spellagen ska dömas för olovlig spelverksamhet. om exempelvis en webbsajt som kan åtkommas från möjlig- gör deltagande i spel för personer som är bosatta eller stadigvarande vistas här bör liknande kriterier enligt norsk rätt beaktas. En be- dömning av omständigheterna måste göras i varje enskilt fall. Det bör framhållas att straffbestämmelsens tillämpningsområde naturligtvis inte omfattar det fallet att en person från reser utomlands och där deltar i spel. I spellagen bör det vidare intas en bestämmelse för grova fall av olovlig spelverksamhet. I lagtexten bör ges exempel på kriterier som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. Det bör då enligt utredningen beaktas särskilt om gärningen ingått i en brottslighet som utövats yrkesmässigt och systematiskt eller i större omfattning eller annars varit av särskilt farlig art. Ett exempel på när brottsligheten kan bedömas vara av särskilt farlig art är när det spel som anordnas eller tillhandahålls särskilt riktas mot personer . De omständigheter som föreslås som skäl för att ett brottsligt förfarande ska anses som grovt ger närmast vid handen att det krävs ett uppsåtligt handlande. Att det skulle vara fråga om tillhanda- hållande eller anordnande av spel i en sådan stor skala eller med en sådan yrkesmässig inriktning låter sig knappast förenas med brist på uppsåt. Eftersom utrymmet för ett grovt oaktsamt brott i prak- tiken alltså är obefintligt ska bestämmelsen om grova brott inte omfatta oaktsamma brott (jfr. 2004/05:126 s. 36). Som framgår nedan föreslår utredningen bl.a. att bestämmelserna om dobbleri och grovt dobbleri enligt 16 kap. 14 och 14 a §§ brotts- balken ska upphävas. I stället ska de centrala straffbestämmelserna som gäller spel finnas i spellagen. Grovt dobbleri är enligt 16 kap. 17 § straffbelagt på försöks- och förberedelsestadiet (om de bakomliggande skälen; se prop. 1972:96 s. 14 f.). Utred- ningen anser att samma ordning bör råda när det gäller olovlig spel- verksamhet, grovt brott. Sådant grovt brott ska således vara straffbart också på försöks- och förberedelsestadiet. I avsnitt 24.7.6 föreslår utredningen att straffbestämmelserna om dobbleri i ska upphävas. I stället ska all spelrelaterad brottslighet finnas samlad i spellagen. Att bestämmelserna om dobb- leri upphävs syftar alltså inte till att avkriminalisera dess tillämp- ningsområde utan i stället att straff ska dömas ut enligt spellagen. Det är mot denna bakgrund lämpligt att straffskalan för brott mot spellagen är densamma som gäller för dobbleri av normalgraden. Det innebär att straffskalan ska vara böter eller fängelse högst . För grovt brott föreslår utredningen en straffskärpning på så sätt att straffskalan ska vara lägst och högst . Även om bestämmelserna om dobbleri skulle vara kvar, och det således fortsättningsvis skulle finnas överlappande straffbestämmel- ser i och i spellagen, föreslår utredningen samma straff- skala som den nu nämnda. Skälen för utredningens ställningstagande redovisas i det följande. En grundläggande utgångspunkt för utformningen av straffskalor är brottets allvar. Straffet ska återspegla hur allvarligt och klander- värt ett visst brott är. När man ska tilldela ett visst brott en straff- skala måste man också göra en bedömning av vilka faktiska gärningar som ska rymmas inom straffbestämmelsens ram och av hur allvar- liga dessa är.18 Principerna om proportionalitet och ekvivalens gör sig gällande såväl när straffskalans minimum som maximum bestäms som när gränserna för de olika graderna av ett visst brott ska ut- formas. Principerna kommer till uttryck i den centrala bestämmel- sen om straffmätning i 29 kap. 1 § . De kan beskrivas så att straffet ska stå i proportion till brottets allvar, så att svårare brott bestraffas strängare än mindre allvarliga brott (proportionalitet) och att lika allvarliga brott bestraffas lika strängt (ekvivalens).19 Straffskalan för brott av normalgraden enligt lotterilagen är böter eller fängelse högst . Är brottet grovt döms till fängelse i högst (54 §). Straffskalan utvidgades i och med ikraftträdan- det av nuvarande lotterilag. var straffet böter eller fängelse i högst . I förarbetena hänvisades till att det fanns förutsätt- ningar för att göra straffbestämmelserna mer flexibla. 18Påföljd för brott (SOU1986:14) s. 153. 19Straffskalan för mord (SOU 2007:90) s. 129 samt och , Att bestämma påföljd för brott, s. 38 f. tekniska utvecklingen på exempelvis dator- och teleområdet hade gjort att det fanns goda möjligheter att olovligen anordna spel och lotterier som kunde omsätta stora belopp och förorsaka enskilda stora förluster som anordnarna gavs stor ekonomisk vin- ning. Det ansågs därmed finnas ett utrymme för ett grovt brott med en strängare straffskala (prop. 1993/94:182 s. 86 f.). Enligt utredningens uppfattning är det angeläget att straffskalan höjs på nytt i och med den nya spellagen. Det finns, till att börja med, enligt utredningen ett utrymme för att höja straffskalan redan enligt nu gällande lagstiftning. Utredningen har här särskilt brott som gäller anordnande och tillhandahållande av spel på illegala spel- automater i åtanke – vilket är det brott mot lotterilagen som är det mest frekvent anmälda av Lotteriinspektionen. Spel på automatspel anses föra med sig särskilda risker för att spelare drabbas av ekono- misk misär eller andra sociala skadeverkningar (prop. 1993/94:182 s. 30). kan det vara en lukrativ inkomstkälla för anord- narna. I de mer kvalificerade fallen är tanken bakom upplägget av lagstiftningen att en ansvarstalan om dobbleri ska föras. Det har dock visat sig att en sådan ansvarstalan förs mycket sällan. Även med beaktande av att det finns möjlighet att lagföra för dobbleri skulle en höjd straffskala understryka allvaret i t.ex. brottslighet som avser anordnande av spel på illegala spelautomater. Härtill utgör den tekniska utvecklingen åter igen ett starkt argument för en högre straffskala – särskilt när nu spelmarknaden öppnas upp med ett licenssystem. Internet erbjuder stora möjlig- heter att – både lovligen och olovligen – tillhandahålla och anordna spel till svenska kunder. En verksamhet som står utanför licens- systemet kan undandra sig att betala de skatter och avgifter som följer med en licens liksom att följa de regler till skydd för sociala intressen som verksamheter med licens underkastar sig. Anordnande och tillhandahållande av olagliga spel kan leda till att betydande inkomster hamnar utanför – som det kan ge stor ekonomisk åt anordnarna. Detta sker på bekostnad av bl.a. svenska spelare som inte får det skydd när det gäller spelansvar som följer av spellagen. Ett brott mot spellagen bör således ses som ett allvarligt brott. Här finns stora likheter med ekonomisk brottslig- het som t.ex. penningtvättsbrott där straffskalan är fängelse högst och för grovt brott fängelse lägst högst . Olika brott kan komma att skilja sig åt i svårhetshänseende och straffskalan bör då ge utrymme för den differentiering som är moti- verad. Mot denna bakgrund bör straffskalan för brott mot spellagen anges till böter eller fängelse i högst . Det kommer att inne- bära att straffskalan ligger i paritet t.ex. med straff- bestämmelse om otillåten miljöverksamhet. Enligt 29 kap. 4 § miljö- balken ska den som med uppsåt eller av oaktsamhet påbörjar eller bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd utan tillstånd eller godkännande eller utan att ha gjort en anmälan, eller efter att ha gjort en anmälan påbörjar en verksamhet eller åtgärd utan att följa en före- skriven tidsfrist, allt enligt vad som krävs enligt balken eller i före- skrifter som har meddelats med stöd av balken, dömas till just böter eller fängelse i högst . Straffskalan kommer vidare att har- monisera med den som gäller för bestämmelsen om olovlig försäljning av alkohol där bl.a. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer sprit eller alkoholdrycker utan tillstånd eller annars i strid med lagen döms till böter eller fängelse i högst (11 kap. 3 § 1 alkohol- lagen). Det är enligt utredningens mening fullt rimligt att straffskalan för normalbrottet i spellagen ligger på samma nivå som för brotten otillåten miljöverkan och olovlig försäljning av alkohol. För grovt brott bör straffskalan vara fängelse lägst högst . Det ger enligt utredningen det utrymme som behövs för att differentiera olika grova gärningar. Utredningen föreslår i avsnitt 24.9 att ett nytt spelfuskbrott införs och att straffskalan för det grova brottet ska vara fängelse i lägst och högst . Det är enligt utredningen lämpligt med samma straffskala för grovt olovlig spelverksamhet. Det innebär för övrigt samma straff- skala som för olovlig försäljning av alkohol, grovt brott. Nuvarande ventil för ringa fall tas bort Av 54 § tredje stycket lotterilagen framgår att i de fall brottet enligt nämnda paragraf är att bedöma som ringa, döms inte till ansvar. Av förarbetena (prop. 1993/94:182 s. 87) anges att exempel på fall som är att bedöma som ringa är när det ekonomiska värdet av insatserna är obetydligt, liksom att den ekonomiska någon gjort är försumbar. Någon ytterligare vägledning avseende bedömningen av ringa brott anges inte i förarbetena utan vägledning får i stället sökas i domstolspraxis. Straffriheten för ringa brott har tidigare medfört att illegalt auto- matspel i en del fall bedömts som ringa. En omständighet som enligt praxis har medfört att brottet bedömts som ringa, har varit att åtalen avsett . Hovrätten för har i dom , mål B 2273-12, uttalat, att den tid som ett innehav av automatspel eller anordnande av lotteri utan tillstånd pågått, har betydelse för bedömningen om en gärning kan anses som ringa, men att omständigheten inte ensam är avgörande. Domstolen anger att detta även framgår av rättsfallet NJA 2011 s. 858. anger inte i det rättsfallet på vilka skäl brottet inte skulle bedömas som ringa. Det kan dock konstateras att domstolen dömde en person som hade ställt upp fyra spelautomater i sin affärslokal för brott mot lotterilagen trots att åtalet avsåg endast . Av avgörandet framgår inte storleken på de insatser som hade gjorts på spelautomaterna eller hur stor ekonomisk personen som ställt upp automaterna i lokalen hade gjort. tycks således inte ha fäst något avseende vid detta i sin bedömning. har i dom i mål B 8878-12 angett att utrymmet för att ett brott mot lotterilagen ska anses som ringa är mycket begränsat när det är fråga om en uppsåtlig överträdelse. I dom i mål B 2310-12 har Hovrätten för uttalat att för det fall delar av brottet är preskriberat ska rätten vid sin bedömning beakta även vid bedömningen av om gärningen kan anses som ringa. Vid bedömningen av om ringa brott förelegat, har i dom i mål B 2088-12, utöver att brotten avsett flera spelmaskiner, beaktat det faktum att brottet begåtts i näringsverksamhet. Något om värdegränsen vid ringa bidragsbrott Av förarbetena till bidragsbrottslagen (2007:612) framgår att vad som är ett ringa brott måste avgöras med hänsyn till samtliga om- ständigheter vid brottet. Till ringa brott hör dock främst gärningar som rör små belopp. Det riktvärde som brukar användas för gräns- dragningen mellan bedrägeri och bedrägligt beteende bör kunna vara till ledning för bedömningen i dessa fall (prop. 2006/07:80 s. 96). Om den felaktigt utbetalade summan är låg eller om det finns andra omständigheter som gör att brottet bedöms som mindre allvarligt bedöms brottet som ringa. Vad som är ett ringa bidragsbrott måste alltid avgöras med hänsyn till samtliga omständigheter vid brottet. Vid denna bedömning torde dock den rekommenderade belopps- gränsen om få stor betydelse.20 Som utredningen redovisar i avsnitt 24.3.2 bör kriminalisering som en metod för att söka hindra överträdelse av olika normer i samhället användas med försiktighet. Rättsväsendet bör inte belastas med sådant som har ringa eller inget straffvärde. Kriminalisering är heller inte det enda och inte alltid det mest effektiva medlet för att motverka oönskade beteenden. Det allmännas resurser för brottsbekämpning bör koncentreras på sådana förfaranden som kan föranleda påtaglig skada eller fara och som inte kan bemötas på annat sätt (prop. 1994/95:23 s. 52). Det är med andra ord enbart klart straffvärda för- faranden som man ska kunna ställas till ansvar för. Lotterilagen tillämpas på alla lotterier som anordnas för allmänheten eller i förvärvssyfte. Detta även om deltagande i lotteriet kräver en insats eller inte. Eftersom lagen är utformad som en för- budslagstiftning är alla lotterier tillståndspliktiga eller måste anord- nas i enlighet med lagen. Anordnas ett lotteri utan tillstånd, eller annars i strid med lagen, begår man ett brott mot lotterilagen. Av detta följer att de lotterier som anordnas på t.ex. sociala medier genom s.k. ”gilla och dela” arrangemang faller under regleringen och således under straffansvaret. Vinsterna i dessa lotterier är dock oftast av mindre värde, t.ex. en varuvinst. Mot bakgrund av lotterilagens vida tillämpningsområde föreligger ett behov av att kunna undanta för- faranden som knappast kan anses straffvärda. De lagändringar som utredningen föreslår, bl.a. att insatsfria spel och spel under privata 20 RättsPM 2013:4 Bidragsbrottslagen, , , s. 16. former för mindre belopp faller utanför regleringen samt höjd vinst- gräns för licensfritt spel om pengar medför dock att behovet av, och utrymmet för, ett undantag för mindre straffvärda förfaranden upphör.21 Enligt utredningens mening är det olyckligt att anordnande av automatspel kan anses som ett ringa brott enligt nu gällande reglering. Detta skickar fel signaler till den organiserade brottsligheten och ökar riskerna för sociala problem. I föreligger ett monopol för automatspel mot bakgrund av riskerna för automatspelets sociala skadeverkningar. Att ställa ut illegala spelautomater måste därför anses utgöra ett allvarligt brott även om de utställda automaterna i ett enskilt fall varit få, utställda eller innehållit en mindre summa kontanta medel. Att ta bort straffriheten för ringa brott med- för således att risken för att illegalt automatspel faller utanför straff- bestämmelsen undanröjs. Mot bakgrund av ovanstående anser utredningen att straffriheten för ringa brott kan tas bort. Straffansvar enligt spellagen ska i första hand riktas mot de som olov- ligen anordnar och tillhandahåller spel. Som ett komplement till denna huvudbestämmelse ska spellagen också innehålla ett skärpt främjandeförbud. lade i sitt betänkande Ett effektivare främjandeförbud, SOU 2015:34, fram vissa förslag om hur främjandeförbudet i lotterilagen bör utformas Dessa förslag utgör en utgångspunkt för utredningens överväganden om hur kri- minaliseringen av främjandeförbudet ska formuleras. I nuvarande reglering finns ett främjandeförbud i 38 § första styck- et 1 lotterilagen. Enligt bestämmelsen är det inte tillåtet att i yrkes- mässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte främja deltagande i 21 De av utredningen föreslagna beloppsgränserna ligger även nära den gräns om som anges ovan i fråga om bidragsbrottslagen. ett inom landet anordnat lotteri som inte är tillåtet eller i ett utom landet anordnat lotteri. Enligt andra stycket får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer medge undantag från för- budet. Förutsättningarna för ett sådant undantag är att lotteriet an- ordnas som ett led i ett internationellt samarbete på lotteriområdet med svenskt deltagande och att den utländska lotterianordnaren enligt det egna landets regler har rätt att anordna lotteri eller vad- hållning samt att samarbeta internationellt. Några sådana undantag har inte meddelats såvitt utredningen känner till. Det föreskrivs emellertid i Svenska Spels och ATG:s tillstånd – utan hänvisning till 38 § – att de får bedriva viss verksamhet utomlands i samarbete med utländska spelaktörer. Främjandeförbudet syftar alltså till att förhindra att anordnare utan svenskt tillstånd marknadsför sig i . Att delta i ett lotteri som anordnats olovligen i eller som anordnats utomlands är emellertid inte förbjudet. I förarbetena till bestämmelsen i 38 § anges att främjande av deltagande i ett otillåtet svenskt lotteri eller i ett utländskt lotteri kan ske på flera olika sätt, t.ex. genom att utbjuda, avyttra eller tillhandahålla lotter eller delaktighetsbevis i lotterierna, genom att uppbära eller förmedla insatser eller genom att förmedla vinster. Det anges vidare att ett främjande kan ske genom att sprida inbjudan, plan, vinstförteckning, dragningslista eller liknande med- delande beträffande lotterierna. Normala betalningsuppdrag av det slag som utförs av bl.a. Posten och bankerna är enligt samma lagmotiv inte att anse som otillåtna enligt bestämmelsen (prop. 1993/94:182 s. 78 f.). Det kan dock tänkas att andra typer av betalningsuppdrag, som inte utförs av posten och bankerna, kan omfattas av förbudet. I ett avslagsbeslut om tillstånd att tillhandahålla betaltjänster enligt betal- tjänstlagen (2010:751) bedömde att det före- kommit ett otillåtet främjande enligt lotterilagen. Beslutet gällde ett bolag som bedriver verksamhet med konsumentkrediter. För detta ändamål tillhandahåller bolaget två olika tjänster; Pugglepay och Zimpler. Pugglepay utgör en betalningslösning som i huvudsak riktar sig till aktörer inom spelbranschen och dess kunder. Zimpler är en mobil betaltjänst särskilt utvecklad för onlinespel och inriktad på spelbranschens aktörer och kunder. I beslutet hänvisade till förarbetena där det anges att normala betalningsuppdrag av det slag som utförs av bank- erna inte är att anse som otillåtna enligt främjandeförbudet. Inspek- tionen anförde att uttalandet enligt inspektionens mening öppnar upp för en tolkning som innebär att sådana betalningsuppdrag som inte är att anses som ett normalt betalningsuppdrag av det slag som banker utför kan anses otillåtna.