sou · H5B374 · 2017-10-04 00:00:00 — Den tredje situationen som den nya bestämmelsen bör täcka är tillfällig överflyttning till en annan stat. Om exempelvis en person som avtjänar ett längre fängelsestraff i behöver överföras tillfälligt till en annan stat för att lagföras eller medverka i en brottsutredning där behöver personuppgifter överföras för att den andra staten ska kunna förvara den dömde på ett säkert sätt till dess att han eller hon återförs till för att återuppta straffverkstäl- ligheten. Förslaget tar sikte på Kriminalvårdens behov av att kunna över- föra personuppgifter till en annan stat. Att Kriminalvården i mot- svarande fall får behandla personuppgifter som myndigheten får från en annan stat följer av rätten att behandla personuppgifter för att fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden. I förordningen om behandling av personuppgifter inom kriminal- vården regleras två register, det centrala kriminalvårdsregistret och säkerhetsregistret. Det centrala kriminalvårdsregistret innehåller uppgifter om i princip alla som verkställer en påföljd som Kriminal- vården ansvarar för. innehåller något förenklat uppgifter om personer som verkställer häktning eller påföljd och Lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården som kan utgöra en säkerhetsrisk i något avseende. Det finns också ett flertal bestämmelser i förordningen om journalföring. I 34 § förordningen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården regleras det centrala kriminalvårdsregistret, som förs av Kriminalvården. Registret innehåller uppgifter om personer som har dömts till fängelse, skyddstillsyn eller villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst, har ålagts förvandlingsstraff för böter eller vite eller som på grund av en utländsk brottmålsdom verkstäl- ler en sådan påföljd i . I 35 § anges genom hänvisningar till andra bestämmelser i förordningen vilka uppgifter registret får innehålla. Andra myndigheters skyldighet att lämna uppgifter som ska registreras i centrala kriminalvårdsregistret regleras i 36 §. Kri- minalvårdens skyldighet att lämna uppgifter till andra myndigheter regleras i 37 §. Där anges också vilka myndigheter som får medges direktåtkomst till registret. Enligt 39 § för Kriminalvården också säkerhetsregistret. Regist- ret innehåller uppgifter om häktade eller intagna som är dömda till fängelse eller på grund av utländsk dom verkställer fängelsestraff och som på något av de i paragrafen uppräknade sätten utgör en säkerhetsrisk. Det är fråga om personer som är eller har varit placerade på säkerhetsavdelning, under tid i häkte eller under verkställighet av ett fängelsestraff har gjort sig skyldiga till allvarligt hot eller våld mot personal eller andra intagna, har befattat sig med narkotika som inte varit avsedd för eget bruk eller som rymt eller fritagits från häkte eller kriminalvårdsanstalt eller förberett eller gjort försök till rymning eller fritagning. Dessutom omfattar regleringen personer som misstänks för att under tid i häkte eller under verkställighet av ett fängelsestraff ha deltagit i nätverk som bidrar till allvarliga ordningsstörningar eller brottslig verksamhet. Utöver de personkategorier som nämnts får säkerhetsregistret enligt 40 § innehålla uppgifter om häktade eller intagna, om det finns särskild anledning att anta att de under häktning eller verk- ställighet av fängelsestraff kan komma att utöva allvarlig brottslig verksamhet tillsammans med andra, göra sig skyldiga till hets mot folkgrupp eller vissa andra brott mot allmän verksamhet, allvarligt störa ordningen inom häktet eller anstalten, delta i nätverk som bidrar till allvarliga ordningsstörningar eller brottslig verksamhet eller förbereda rymning eller fritagning. Lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården får enligt 41 § första stycket föras för att samla, bearbeta och analysera information som ger underlag för åtgärder för att upprätthålla säkerheten eller förebygga brott. Registret får innehålla de uppgifter som behövs för det. Enligt andra stycket ska säkerhetsregistret innehålla skälen för registre- ringen, med särskilt angivande av de omständigheter som ger an- ledning till ett sådant antagande som avses i 40 §, och upplysning om varifrån uppgifterna kommer och, om det inte är obehövligt, en bedömning av uppgiftslämnarens trovärdighet. I 43 och 44 §§ finns det bestämmelser om direktåtkomst till uppgifter i och utlämnande av uppgifter ur säkerhetsregistret. I 45 § regleras gallring av upp- gifter i registret. 13.4.2Hur bör den framtida regleringen se ut? Både det centrala kriminalvårdsregistret och säkerhetsregistret innehåller uppgifter om ett stort antal registrerade. Enligt 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen är enskilda gentemot det allmänna skyddade mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av personliga förhållanden. Det skydd som bestämmelsen ger får endast begränsas genom lag och under vissa förutsättningar. I för- arbetena pekas bl.a. på att myndighetsregister med ett stort antal registrerade och särskilt känsligt innehåll normalt ska regleras i lag (se prop. 2009/10:80 s. 183). Det kan enligt utredningens mening ifrågasättas om inte de två större register som Kriminalvården för bör regleras i lag, både med hänsyn till antalet registrerade och karaktären av de uppgifter som registreras (jfr Behandling av personuppgifter inom kriminalvården, prop. 2000/01:126, s. 21). Vid en allmän översyn av hur kriminalvårdens personuppgifts- behandling bör regleras bör enligt utredningens mening en reglering som ligger mera i linje med vad som gäller för övriga myndigheter i rättskedjan övervägas. Det skulle t.ex. kunna över- vägas om registren bör regleras på samma sätt som eller om det skulle vara möjligt att skapa en mer generell reglering som utgår från vilka uppgifter som behöver göras gemensamt tillgängliga för verksamhetens behov. Lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården Det ingår inte i utredningens uppdrag att göra en materiell över- syn av de författningar som berörs av brottsdatalagen utan enbart att anpassa dem till den lagen. Det står emellertid utredningen fritt att ta upp och lämna förslag i närliggande frågor som aktualiseras under utredningsarbetet (dir. 2016:21 s. 14). Med hänsyn till det har utredningen valt att ändå se över regleringen av säkerhetsre- gistret, som bl.a. innehåller uppgifter från Kriminalvårdens under- rättelseverksamhet. Behandling av personuppgifter av det slaget regleras i lag när det gäller andra myndigheter. För- slagen utgår från hur registret är reglerat , eftersom det finns skäl som talar för att registret även kan behöva särregle- ras. Det är emellertid en fråga för en materiell översyn av kriminal- vårdens registerlagstiftning. Att utredningen endast tar upp frågor som rör säkerhetsregist- ret innebär inte att det är mindre angeläget med en översyn av be- handlingen av personuppgifter i det centrala kriminalvårdsregistret. Överväganden beträffande det registret kräver dock enligt utred- ningens bedömning betydligt mer arbete, bl.a. på grund av att reg- leringen av vilka uppgifter som får föras i registret är svåröverskåd- lig och att behovet av registrering och informationsutbyte behöver analyseras närmare. Utredningens förslag: Det ska i lagen föreskrivas att Kriminal- vården får föra ett säkerhetsregister. I säkerhetsregistret ska personuppgifter få behandlas i syfte att 1.förebygga, förhindra eller upptäcka brott eller brottslig verk- samhet på häkten och i kriminalvårdsanstalter eller i samband med annan straffverkställighet, och 2.säkerställa ordning och säkerhet på häkten och i kriminal- vårdsanstalter och annan verksamhet som Kriminalvården bedriver. Lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården Skälen för utredningens förslag: Behandling av personuppgifter i register med många registrerade eller känsligt innehåll regleras inom brottsdatalagens tillämpningsområde huvudsakligen i lag. Frågan om säkerhetsregistret borde lagregleras aktualiserades redan före grundlagsändringen (se Antagande av rambeslut om skydd för personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete, Ds 2008:30, s. 147, jfr också prop. 2000/01:126, s. 21). innehåller personuppgifter av sådant slag att åtminstone huvuddragen enligt utredningens mening bör regleras i lag. Det bör således av lagen framgå att Kriminalvården får föra ett säkerhetsregister. Syftet med registret bör vara att Kriminalvården ska kunna förebygga, förhindra eller upptäcka brott eller brottslig verksamhet på häkten och i kriminalvårdsanstalter eller i samband med annan straffverkställighet som Kriminalvården ansvarar för. Uppgifterna i registret bör också kunna användas i syfte att säker- ställa ordning och säkerhet på häkten och i kriminalvårdsanstalter och annan verksamhet som Kriminalvården bedriver. Att även annan verksamhet omfattas är viktigt med tanke på kriminalvår- dens frivårdsverksamhet och att fängelsestraff till stor del kan verk- ställas utanför anstalt. När rätten att föra säkerhetsregistret lagregleras bör också de bestämmelser om registret som i motsvarande fall brukar finnas i lag tas in i kriminalvårdens brottsdatalag. Det gäller bestämmelser om innehållet i registret, sökning på känsliga personuppgifter, vilka som får medges direktåtkomst och hur länge personuppgifterna får behandlas. Vissa detaljer beträffande säkerhetsregistret bör dock alltjämt regleras i förordning. Lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården 13.5.2Registrering av häktade och intagna Utredningens förslag: I säkerhetsregistret ska uppgifter få be- handlas om en person som är häktad eller verkställer fängelse- straff och som är eller har varit placerad på säkerhetsavdelning. I registret ska även uppgifter få behandlas om en person som är häktad eller verkställer fängelsestraff, om det finns risk för att han eller hon 1.under häktning eller verkställighet av fängelsestraff begår brott som inte är ringa eller deltar i brottslig verksamhet som är allvarlig, 2.förbereder rymning eller försöker rymma, 3.blir föremål för fritagning, 4.medverkar i eller på annat sätt bidrar till att allvarligt störa ordningen eller säkerheten på ett häkte eller i en kriminal- vårdsanstalt, eller 5.utsätts för våld eller hot under verkställigheten. Skälen för utredningens förslag En riskbedömning blir avgörande bör i allt väsentligt omfatta uppgifter om samma kategorier av häktade och intagna som . Det ska således inte omfatta uppgifter om alla häktade eller intagna utan enbart de som är häktade eller intagna för de syften som anges i brottsdatalagen och som bedöms medföra särskilda säkerhetsrisker. De personkate- gorier som anges i 39 § förordningen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården kan enligt utredningens mening medföra sådana särskilda risker vid verkställigheten eller för häktesverksamheten att behandling av personuppgifter i säker- hetsregistret är motiverad. Regleringen bör dock moderniseras och göras generell. Eftersom den nuvarande regleringen är svårtolkad och saknar förarbeten finns det risk att den tolkas på ett sätt som inte har varit avsett. Den svarar inte heller mot dagens behov. Lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården Regleringen bör enligt utredningens mening utgå från vilka per- soner som kan medföra säkerhetsrisk under verkställigheten och en bedömning av den risken. Rekvisitet risk förekommer i olika typer av lagstiftning. Det används t.ex. i 4 § lagen (2006:45) om omvand- ling av fängelse på livstid. Det är också ett centralt rekvisit i 24 kap. 1 § och 25 kap. 1 § för när vissa straffprocessuella tvångsmedel får användas. Enligt 23 och 24 a §§ polislagen ska lika- så en bedömning av risken för att något inträffar göras. Ett annat exempel är bestämmelsen i 4 kap. 12 § andra stycket utsöknings- balken. Inom är man van vid att göra olika former av riskbedömningar, se t.ex. 2 kap. 4 §, 10 kap. 1 och 2 §§ och 11 kap. 1–5 §§ fängelselagen (2010:610). Utredningen anser därför att förutsättningen för att registrera någon i säkerhetsregistret som huvudregel ska utgå från en riskbedömning. Bara vissa häktade och intagna får registreras En viktig utgångspunkt för behandling av personuppgifter i säker- hetsregistret bör vara om någon som är häktad eller intagen är eller har varit placerad på säkerhetsavdelning. är placering på säker- hetsavdelning enligt 39 § 1 förordningen om behandling av person- uppgifter inom kriminalvården en grund för registrering i säker- hetsregistret. Förutsättningarna för placering på säkerhetsavdelning anges i 2 kap. 4 § fängelselagen. Sådan placering förutsätter an- tingen varaktig risk för rymning eller fritagning och att det kan antas att den intagne är särskilt benägen att fortsätta brottslig verk- samhet eller att det finns särskild anledning att anta att placeringen behövs för att hindra den intagne från allvarlig brottslig verksamhet under anstaltsvistelsen. Om omständigheterna är sådana att det finns grund för placering på säkerhetsavdelning bör också förut- sättningarna för behandling av personuppgifter i säkerhetsregistret vara uppfyllda. Risk för brott eller att brottslig verksamhet utövas Enligt 39 § 2 förordningen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården får personuppgifter behandlas i säkerhetsregistret bl.a. om någon under tid i häkte eller under verkställighet gjort sig Lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården skyldig till allvarligt hot eller våld mot personal eller andra intagna. Enligt 39 § 3 får vidare uppgifter behandlas om någon befattat sig med narkotika som inte varit avsedd för eget bruk. Enligt utred- ningens mening bör dessa bestämmelser vara utgångspunkten för i vilka andra fall personer får registreras i säkerhetsregistret. Regle- ringen bör dock göras mer generell. Om det finns risk för att personer kan begå brott på häkte eller under verkställighet av fängelsestraff, bör uppgifter om dem få behandlas i säkerhetsregistret om det är fråga om brott som kan antas påverka vistelsen på häktet eller i anstalten eller annars på- verka Kriminalvårdens verksamhet. Det finns andra typer av brott än de som räknas upp i förordningen som kan skapa säker- hetsrisker. Som exempel kan nämnas att brott som rör dopnings- medel kan innebära en minst lika stor risk för säkerheten och ord- ningen under verkställigheten som brott som rör narkotika. En mer generell reglering ger Kriminalvården bättre förutsättningar att reagera bl.a. mot pågående brott eller brottslig verksamhet. Enligt utredningens mening kan i princip alla typer av brott som en häktad eller intagen begår på ett häkte eller under verkställighet i anstalt eller motsvarande, innebära risk för att han eller hon begår nya brott i den miljön. Det skulle emellertid kunna leda till att be- tydligt fler än skulle kunna bli föremål för registrering i säkerhetsregistret om alla brott fick läggas till grund för registre- ring. Det ter sig inte rimligt att ringa brott, t.ex. snatteri eller andra brott som har ett lågt straffvärde, skulle få sådana konsekvenser. Därför bör endast brott som inte är ringa kunna läggas till grund för registrering i säkerhetsregistret. Av samma skäl bör endast risk för brottslig verksamhet av all- varligare slag kunna föranleda registrering. Med det avser utred- ningen sådan brottslig verksamhet som innefattar brott där fängelse eller mer ingår i straffskalan. Det motsvarar det krav för registrering i säkerhetsregistret som gäller (se 2 § förord- ningen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården). Det nuvarande kravet att någon ska ha gjort sig skyldig till våld eller hot kan uppfattas som att det krävs en straffrättslig prövning för att personuppgifter ska få behandlas, vilket knappast kan ha varit avsikten. Det bör enligt utredningens mening vara tillräckligt att det finns risk för att en häktad eller intagen begår brott, t.ex. utsätter personal eller andra intagna för hot eller våld. Lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården Risk för rymning eller fritagning Enligt 39 § 4 förordningen får personuppgifter behandlas i säker- hetsregistret om den som har rymt eller fritagits från häkte eller kriminalvårdsanstalt eller har förberett eller gjort försök till rym- ning eller fritagning. Dessa kategorier bör liksom kunna regi- streras, men regleringen bör i stället utgå från risken för att perso- nen rymmer eller blir föremål för fritagning. Har en rymning eller fritagning inträffat får det anses föreligga risk för framtida rymning eller fritagning, om inte omständigheterna talar emot det. Risk för allvarliga ordningsstörningar Enligt 39 § 5 förordningen får personuppgifter registreras om en häktad eller intagen som under tid i häkte eller under verkställighet av ett fängelsestraff misstänks för att ha deltagit i nätverk som bi- drar till allvarliga ordningsstörningar eller brottslig verksamhet. Utredningen anser att formuleringen att någon misstänks för att ha deltagit i ett nätverk är för otydlig och svårtillämpad. Använd- ningen av uttrycket misstänks ger också intryck av att deltagande i nätverk är kriminaliserat, vilket inte är fallet. Grunden för registre- ring bör därför uttryckas annorlunda. Regleringen bör utgå från be- hovet av att förebygga allvarliga ordningsstörningar och annat som kan äventyra säkerheten på häkten och i kriminalvårdsanstalter. Om det finns risk för att en person medverkar i eller på annat sätt bidrar till att allvarligt störa ordningen eller säkerheten på ett häkte eller i en kriminalvårdsanstalt under verkställigheten bör det kunna vara grund för behandling av personuppgifter i säkerhetsregistret. Risk för våld eller hot mot häktade eller intagna har Kriminalvården inte rätt att behandla uppgifter i säker- hetsregistret om häktade eller intagna som inte själva utgör säker- hetsrisker men som riskerar att utsättas för våld eller hot av andra häktade eller intagna. kan ett hot härledas till andra häktade eller intagna och därmed utgöra en grund för att behandla person- uppgifter om dem. Det kan emellertid ibland finnas en allvarlig hotbild mot en häktad eller intagen, som det saknas kun- Lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården skap om vem eller vilka som ligger bakom hotet. Det är då viktigt att Kriminalvården kan ta hänsyn till hotbilden vid placering och transporter, för att undvika att den häktade eller intagne utsätts för brott under verkställigheten. Det kan också ha betydelse för vilka säkerhetsåtgärder och andra åtgärder som krävs för att möta hotet och hur personalen bör dimensioneras vid ett visst tillfälle. Att det finns risk för att en häktad eller intagen utsätts för våld eller hot bör således enligt utredningens mening också kunna utgöra grund för behandling av personuppgifter i säkerhetsregistret. Det följer av 2 kap. 9 § brottsdatalagen att det ska framgå att personen i fråga inte själv utgör en säkerhetsrisk. 13.5.3Registrering av den som utövar våld eller hot Utredningens förslag: I säkerhetsregistret ska uppgifter få be- handlas om en person som verkställer en påföljd inom krimi- nalvården, om det finns risk för att han eller hon utövar våld eller hot mot eller otillbörlig påverkan på personal eller andra personer som uppehåller sig i kriminalvårdens lokaler. Skälen för utredningens förslag: har Kriminalvården ingen rätt att registrera uppgifter i säkerhetsregistret om andra än häk- tade och intagna, trots att det kan finnas personer som utgör säker- hetsrisker i Kriminalvårdens övriga verksamhet. Det finns enligt utredningens mening behov av att i vissa fall kunna registrera upp- gifter om personer oavsett vilken påföljd de avtjänar dels för att de ska kunna bemötas på rätt sätt, dels för att trygga personalens och andra klienters säkerhet. Förutsättningarna för att få behandla uppgifter i säkerhetsregistret på denna grund bör dock vara betyd- ligt snävare. Det bör krävas att det finns risk för att klienten riktar hot mot eller utövar våld mot eller otillbörlig påverkan på personal, klienter eller andra personer som uppehåller sig i kriminalvårdens lokaler. Regleringen bör täcka angrepp mot både kriminalvårdens personal och andra som befinner sig i kriminalvårdens lokaler. Lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården Utredningens förslag: Om det är absolut nödvändigt för ända- målet med behandlingen ska uppgifter få behandlas i säkerhets- registret om en person som har personlig anknytning till eller annan nära förbindelse med en registrerad. Om den förstnämn- de inte är häktad eller verkställer fängelsestraff ska det framgå genom en särskild upplysning. Skälen för utredningens förslag: Även den häktades eller intagnes kontakter med omvärlden kan vara förknippade med säkerhets- risker, t.ex. besök och annan kommunikation. Kriminalvården bör därför även få behandla uppgifter om vissa andra personer i säker- hetsregistret. Registrering av andra personer än häktade och intag- na bör bl.a. kunna avse personer som den registrerade får besök av eller på annat sätt håller kontakt med. Behovet av registrering rör i första hand anhöriga eller andra som har en personlig anknytning till den registrerade. Det är störst risk att intagna försöker påverka närstående att t.ex. medföra otillåtna föremål till häkten eller kri- minalvårdsanstalter. Även andra personer som på något sätt har en nära förbindelse med den registrerade kan på motsvarande sätt leda till säkerhetsrisker. Det kan t.ex. vara fråga om personer som har begått brott tillsammans. Det kan även röra sig om personer som tillhör samma kriminella nätverk eller våldsbejakande extremistiska rörelse. Regleringen bör inte omfatta personer som har professio- nella kontakter med registrerade, exempelvis advokater. Ett grundläggande krav för registrering bör vara att personupp- giftsbehandlingen är absolut nödvändig för ändamålet med att upp- gifter om den häktade eller intagne behandlas i säkerhetsregistret. Det innebär att bestämmelsen ska tillämpas restriktivt. Det kan exempelvis vara absolut nödvändigt att behandla personuppgifter om någon som försökt arrangera fritagning eller försökt föra in eller har fört in otillåtna föremål på ett häkte eller i en kriminal- vårdsanstalt. Det är viktigt att den som tar del av uppgifter i säkerhetsregist- ret får vetskap om det är den registrerade som utgör säkerhetsris- ken eller om registreringen gjorts av något annat skäl. Enligt 2 kap. 9 § brottsdatalagen ska olika personkategorier kunna särskiljas. Det kravet gäller även för dem som registreras i säkerhetsregistret. Lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården regleringen täcker t.ex. den situationen att en intagen utgör ett hot mot en annan intagen (se avsnitt 13.5.2). Den täcker emellertid inte behovet av att kunna skilja ut personer som registreras på grund av deras anknytning till någon som förekommer i säkerhetsregistret. För att det tydligt ska framgå om personerna inte själva är häktade eller verkställer fängelsestraff bör registreringen förses med en sär- skild upplysning om det. 13.5.5Sökning på känsliga personuppgifter Utredningens förslag: Sökförbudet i brottsdatalagen hindrar inte sökning i personuppgifter i säkerhetsregistret i syfte att få fram ett personurval grundat på etniskt ursprung, politiska åsik- ter, religiös eller filosofisk övertygelse eller uppgifter som rör hälsa, sexualliv eller sexuell läggning. Skälen för utredningens förslag: Sökförbudet i 2 kap. 14 § brotts- datalagen utgår till skillnad från dagens reglering från syftet med sökningen. Om syftet inte är att få fram ett personurval grundat på känsliga personuppgifter är sökningen tillåten, även om känsliga personuppgifter används vid sökningen (se SOU 2017:29 s 272 f.). Enligt 41 § tredje stycket andra meningen förordningen om be- handling av personuppgifter inom kriminalvården får känsliga per- sonuppgifter användas som sökbegrepp för sökning i säkerhetsre- gistret.