sou · H5B382 · 2017-10-26 00:00:00 — Sådana utbildningar stärker individers ställning på arbetsmarknaden mer än vad kortare arbetsmarknadspolitiska insatser gör. Hur utbild- ning och andra insatser inom den aktiva arbetsmarknadspolitiken, t.ex. arbetsmarknadsutbildning och motiverande insatser, bör för- hålla sig till andra former av utbildning bör därför analyseras. En särskild utredare ska analysera hur statens åtagande och Arbets- förmedlingens uppdrag kan utformas för att så effektivt som möjligt bidra till en väl fungerande arbetsmarknad. hur utformningen av statens åtagande beträffande arbetsmark- nadspolitiken kan bidra till att skapa tydlighet och förutsägbarhet för individer, såväl kvinnor som män, och arbetsgivare, vilka förutsättningar utformningen av det statliga åtagandet för arbetsmarknadspolitiken har för att möta förändringar och ut- maningar på arbetsmarknaden och att anpassas efter snabba för- ändringar i konjunktur- och arbetsmarknadsläget, och hur väl samspelet och ansvarsfördelningen fungerar mellan aktö- rer som påverkar arbetsmarknadens funktionssätt, med särskilt fokus på statliga myndigheters och kommunernas roll. Utredaren ska också särskilt analysera om Arbetsförmedlingen som huvudsaklig statlig aktör för en väl fungerande arbetsmarknad och som ansvarig för en verksamhet som är tillgänglig och likvärdig för arbetssökande och arbetsgivare i hela landet har ett ändamålsenligt uppdrag, samspelet mellan utbildningar och andra insatser inom arbets- marknadspolitiken, skolväsendet, universitet och högskolor samt folkbildningen, och hur användningen av olika typer av externa leverantörer inom arbetsmarknadspolitiken kan bidra till en väl fungerande arbets- marknad. Utifrån analyserna ska utredaren lämna förslag om förändringar som kan göra det statliga åtagandet för arbetsmark- nadspolitiken mer effektivt och tydligt, exempelvis när det gäller styrning i form av reglering och finansiering i förhållande till utförande, hur Arbetsförmedlingens vägledning kan stärkas och samspela med annan vägledning, hur utbildning och andra insatser inom arbetsmarknadspolitiken bör förhålla sig till skolväsendet, universitet och högskolor samt folkbildningen, förändringar som kan förbättra förutsättningarna för samverkan och ansvarsfördelning mellan aktörer på lokal, regional och natio- nell nivå som påverkar arbetsmarknadens funktionssätt, inklusive utformningen av uppdraget för Arbetsförmedlingen, och fullständiga författningsförslag som bedöms nödvändiga för att genomföra föreslagna förändringar. Utredaren ska redogöra för ekonomiska och andra konsekvenser av sina förslag. Förslagens konsekvenser ska redovisas enligt 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474). Utredaren ska bedöma försla- gens konsekvenser för myndigheter och organisationer. Om förslagen innebär ökade kostnader eller minskade intäkter för staten, ska en beräkning redovisas. Om förslagen innebär sam- hällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska dessa redovisas. När det gäller ökade kostnader och minskade intäkter för staten ska utre- daren föreslå finansiering av dessa. Utredaren ska dessutom redovisa eventuella personella konsekvenserna av sina förslag. Genomförande och redovisning av uppdraget Utredarens förslag bör syfta till att främja mångfald och jämställdhet och motverka diskriminering i arbetslivet och en könsuppdelning i arbetslivet. Utredaren ska bedriva arbetet utåtriktat och i kontakt med berörda myndigheter, kommuner, aktörer med regionalt utvecklingsansvar, näringsliv och övriga intressenter, inklusive relevanta aktörer inom EU samt ta del av internationella erfarenheter för att förbättra arbets- marknadens funktionssätt och att använda relevanta erfarenheter i andra länder. Utredaren ska genom en referensgrupp involvera arbetsmarknadens parter i arbetet och fortlöpande ge dem möjlighet att framföra synpunkter. Utredaren ska ha kontakt med utredningen av motta- gande och bosättning av asylsökande och nyanlända (dir. 2015:107), Delegationen för unga till arbete (dir. 2014:157) och andra relevanta utredningar. De delar av uppdraget som rör vägledning samt externa leveran- törer ska redovisas . Delredovisningen ska även innehålla en övergripande kartläggning av hur samspelet och ansvarsfördelningen fungerar mellan stat och kommun i frågor som påverkar arbetsmarknadens funktionssätt. Uppdraget ska slut- redovisas . (A 2016:03) Precisering av och förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att analysera hur statens åtagande för en väl fungerande arbetsmarknad och Arbetsförmedlingens uppdrag kan utformas. Utredaren får nu även i uppdrag att analysera och lämna förslag om hur Arbetsförmedlingens samarbete med andra relevanta aktörer kan förbättras, de delar av Arbetsförmedlingens uppdrag som inte innebär myn- dighetsutövning kan läggas ut på andra aktörer och hur det stat- liga åtagandet i övrigt i så fall bör organiseras, kommunernas roll i arbetsmarknadspolitiken bör förtydligas, och hur enskilda kommuner, i de fall det är effektivt, i högre grad ska kunna medverka i genomförandet av arbetsmarknadspolitiken, arbetsmarknadspolitiken i större utsträckning ska kunna sam- verka med relevanta aktörer på regional och nationell nivå i syfte att stärka kompetensförsörjningen, och arbetsmarknadsutbildningen kan svara mot arbetsmarknadens behov samt i vilken form och av vilka aktörer arbetsmarknads- utbildningar ska tillhandahållas. Redovisning av dessa delar ska ske i slutredovisningen , inklusive den analys av olika typer av externa leverantörer som enligt de ursprungliga direktiven skulle ha redo- visats . I utredningens direktiv (2016:56) beskrivs att många aktörer, både statliga, kommunala, ideella och privata, påverkar arbetsmarknadens funktionssätt. Arbetsförmedlingen spelar som den huvudsakliga stat- liga myndigheten inom arbetsmarknadspolitiken en viktig roll. Med ett bättre samspel mellan de aktörer som bidrar till en väl fungerande arbetsmarknad kan samhällets samlade resurser utnyttjas bättre. Utredaren ska bl.a. analysera hur väl samspelet och ansvarsför- delningen fungerar mellan aktörer som påverkar arbetsmarknadens funktionssätt, med särskilt fokus på statliga myndigheters och kommunernas roll. Bland andra aktörer finns de som utför verksamhet på uppdrag av Arbetsförmedlingen. Utredaren har bl.a. i uppdrag att särskilt ana- lysera hur användningen av olika typer av externa leverantörer inom arbetsmarknadspolitiken kan bidra till en väl fungerande arbets- marknad. Den delen skulle redovisas . Utredaren ska utifrån analyserna lämna förslag om bl.a. föränd- ringar som kan göra det statliga åtagandet för arbetsmarknadspoliti- ken mer effektivt och tydligt, exempelvis när det gäller styrning i form av reglering och finansiering i förhållande till utförande. Utredaren ska lämna fullständiga författningsförslag som bedöms nödvändiga för att genomföra föreslagna förändringar. Arbetsförmedlingens uppdrag och andra aktörer Arbetsförmedlingens uppdrag framgår främst av förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen. Myndighe- tens verksamhet består av många olika aktiviteter och processer. De flesta av dessa aktiviteter och processer innebär att i någon form samarbetar med eller använder sig av andra aktörer, inom offentlig, privat och ideell sektor. I de ur- sprungliga direktiven till utredningen beskrivs översiktligt vilka dessa är. Det finns verksamheter där andra, privata aktörer skulle kunna ha en större roll eller där samarbetet skulle kunna utvecklas. Det kan t.ex. handla om att genom avtal låta någon annan, privat aktör utföra delar av Arbetsförmedlingens uppdrag där verksamhe- ten inte innebär myndighetsutövning. Arbetsförmedlingen fattar ett stort antal beslut och vidtar ett stort antal åtgärder som utgör myndighetsutövning, främst riktade mot arbetssökande men även mot arbetsgivare. Stora delar av Arbetsförmedlingens verksamhet innebär i sig inte myndighetsutövning, t.ex. stöd till arbetssökande eller kontakter med arbetsgivare, men har nära koppling till myndig- hetsutövningen. har beslutat att tillkännage att regeringen bör ge till- läggsdirektiv till om att ta fram förslag om hur de delar av Arbetsförmedlingens uppdrag som inte innebär myndighetsutövning kan läggas ut på andra aktörer på arbetsmark- naden samt om hur det statliga åtagandet i övrigt bör organiseras (bet. 2016/17:AU16, rskr. 2016/17:184). Privata externa aktörer levererar tjänster till , både utbildning och kompletterande arbetsförmed- lingstjänster. Att överföra utförandet av betydande delar av den arbetsmarknadspolitiska verksamheten som utförs av till andra, privata aktörer påverkar det statliga åtagandet. Det ställer krav på att utforma det statliga åtagandet på ett ända- målsenligt sätt för att säkerställa en effektiv, tydlig, rättssäker och enhetlig verksamhet med hög kvalitet och goda möjligheter till insyn. Exempelvis behöver det säkerställas att det finns väl fungerande reglering, finansiering, samordning, kontroll, tillsyn, uppföljning, insyn och samverkan med andra aktörer. analysera och överväga hur Arbetsförmedlingens samarbete med andra relevanta aktörer kan förbättras, lämna förslag om hur de delar av Arbetsförmedlingens uppdrag som inte innebär myndighetsutövning kan läggas ut på andra aktörer samt om hur det statliga åtagandet i övrigt i så fall bör organiseras, analysera och beskriva konsekvenser för den statliga styrningen och uppföljningen, lämna förslag om utformningen av dessa för olika möjliga för- ändringar av ansvaret för utförande, och vid behov lämna fullständiga författningsförslag. Kommuners medverkan i arbetsmarknadspolitiken Av alla de aktörer som Arbetsförmedlingen samarbetar med i någon form har kommunerna en särskild roll. I de ursprungliga direktiven till utredningen beskrivs att kommunernas verksamhet är en förut- sättning för en väl fungerande arbetsmarknad. Staten ansvarar för arbetsmarknadspolitiken. Kommuners roll i arbetsmarknadspolitiken regleras i bl.a. lagen (1944:475) om arbets- löshetsnämnd och lagen (2009:47) om vissa kommunala befogen- heter. I den sistnämnda anges att kommuner efter överenskommelse med Arbetsförmedlingen får anordna aktiviteter för deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. En väsentlig aspekt som beaktas vid sådana överenskommelser är i vilken utsträckning de enskilda kommunerna har förutsättningar att överta en uppgift. Erfarenheter är positiva från de senaste årens nya samarbets- former, bl.a. lokala överenskommelser som Delegationen för unga och nyanlända till arbete (dir. 2014:157 och 2017:20) har främjat tillkomsten av, men samverkan är fortfarande otillräcklig. Trots att det finns möjligheter för olika former av samarbete och samverkan mellan kommuner och Arbetsförmedlingen förekommer det uppfattningar om att det finns hinder i dagens regelverk, t.ex. när det gäller upphandling och kommunala befogenheter, i tolkningen av regelverken och i Arbetsförmedlingens utformning av sina upphand- lingar. Överlappningar eller bristande samordning mellan kommuner- nas arbetsmarknadsinsatser för personer som tar emot ekonomiskt bistånd och Arbetsförmedlingens åtgärder kan leda till att de samlade offentliga resurserna inte används effektivt. Detsamma gäller mellan vuxenutbildning och Arbetsförmedlingens utbildningar. Det kan leda till att enskilda arbetssökande inte får bästa möjliga stöd från det offentliga. Många kommuner är beredda att ta ett större ansvar för en bättre fungerande arbetsmarknad men anser sig inte kunna göra detta. Kommunernas roll inom arbetsmarknadspolitiken kan därför behöva förtydligas för att skapa bättre förutsättningar för olika former av samarbete och samverkan mellan staten och kommunerna. Arbetsmarknadspolitiken ska även i fortsättningen vara nationell. Enskilda kommuner bör dock i högre grad kunna medverka till genomförandet av arbetsmarknadspolitiken, i syfte att de samlade offentliga resurserna används mer effektivt för att stödja arbets- sökande och för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Det kan ske på flera sätt, t.ex. genom frivilliga överenskommelser inom befintliga befogenheter mellan Arbetsförmedlingen och kommuner om att kommuner kan ansvara för viss verksamhet. Sådana överens- kommelser kan även utformas samordnat på en regional nivå. Hur samarbete och samverkan utifrån sådana överenskommelser förhåller sig till tjänster som staten upphandlar kan då behöva tydliggöras. analysera om kommunernas roll i arbetsmarknadspolitiken bör förtydligas och vid behov lämna fullständiga författningsförslag, och lämna förslag om hur enskilda kommuner i de fall det är effektivt i högre grad ska kunna medverka i genomförandet av arbets- marknadspolitiken. Kompetensförsörjning och utvecklade former för arbetsmarknadsutbildning Arbetsförmedlingen finns till både för de arbetssökande och arbets- givarna. Arbetsgivares behov och den långsiktiga kompetensförsörj- ningen inom branscher måste vara underlag för myndighetens strate- giska planering. Arbetsförmedlingens arbetsgivarkontakter finns till stor del på lokal nivå, medan många branscher främst agerar natio- nellt och regionalt utifrån funktionella arbetsmarknadsregioner. Det behövs bättre former för hur den statliga arbetsmarknadspolitiken samverkar med arbetsgivare, branschorganisationer, arbetsmarkna- dens parter, aktörer med regionalt utvecklingsansvar och relevanta utbildningsaktörer på regional och nationell nivå. Ett verktyg för att motverka brister på arbetsmarknaden är den yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningen. Dess resultat har för- bättrats något, men är fortsatt otillräckliga, i synnerhet om hänsyn tas till konjunkturläget med kompetensbrister inom många yrken. Att deltagarna har sämre förutsättningar än tidigare kan inte för- klara nedgången. För att förbättra resultatet måste arbetsmarknadsutbildningarna bättre motsvara arbetsmarknadens behov och endast personer som kan tillgodogöra sig utbildningen bör delta. Det är viktigt att sam- hällets samlade resurser används effektivt och olika insatser be- höver vara överskådliga för individen. Arbetsmarknadsutbildningen kan inte ersätta den utbildning som sker inom skolväsendet, i folk- bildningen och vid universitet och högskolor. Den bör i stället komplettera de utbildningarna, t.ex. genom att vara en mer flexibel utbildningsform som snabbt kan svara mot kompetensbehov på lokala och regional arbetsmarknader. I vissa fall har det saknats arbetsmarknadsutbildningar inom brist- yrken, vilket ofta berott på svårigheter i upphandlingen av utbild- ningarna. För att möta behoven på den framtida arbetsmarknaden behövs det en effektiv och flexibel form för hur arbetsmarknads- utbildningar kan tillhandahållas. lämna förslag om hur den statliga arbetsmarknadspolitiken i stör- re utsträckning ska samverka med relevanta aktörer som arbets- givare, branschorganisationer, arbetsmarknadens parter, aktörer med regionalt utvecklingsansvar och relevanta utbildningsaktörer på regional och nationell nivå i syfte att stärka kompetensför- sörjningen utifrån funktionella arbetsmarknadsregioner, lämna förslag om hur det kan säkerställas att arbetsmarknadsut- bildningen är en flexibel insats som snabbt kan svara mot arbets- marknadens behov och som förbättrar förutsättningarna för de arbetssökande att få arbete och för de arbetsgivare som behöver anställa inom ett bristyrkesområde att snabbt få tag på arbets- kraft, och analysera och lämna förslag om i vilken form och av vilka aktörer som arbetsmarknadsutbildningar är bäst lämpade att tillhanda- hållas fortsättningsvis. Utredaren ska redogöra för ekonomiska och andra konsekvenser av sina förslag. Utredaren ska bedöma förslagens konsekvenser för myndigheter och organisationer, inklusive konsekvenser för myndig- heterna som arbetsgivare och för myndigheternas personal. Utredaren ska i enlighet med 14 kap. 3 § RF beakta proportionalitetsprincipen i samband med överväganden om inskränkningar av den kommunala självstyrelsen. Om förslagen innebär ökade kostnader eller minskade intäkter för staten, ska en beräkning redovisas. Om förslagen innebär sam- hällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska dessa redovisas. När det gäller ökade kostnader och minskade intäkter för stat eller kommun ska utredaren föreslå finansiering av dessa. Utredaren ska dessutom redovisa eventuella personella konsekvenser av sina förslag. Genomförande och redovisning av uppdraget De ursprungliga direktiven pekar ut andra utredningar som utre- daren ska ha kontakt med. Utöver dessa ska utredaren ha kontakt med utredningen av de statliga myndig- heterna inom skolväsendet (dir. 2017:37). Redovisning av dessa delar ska ske i utredningens slutredovisning , inklusive den analys av olika typer av externa leverantörer som enligt de ursprungliga direktiven skulle ha redovisats . De delar som rör vägledning samt övergripande kartläggning av samspel och ansvarsfördelning mellan stat och kommun ska redovisas enligt det ursprungliga direktivet . I samverkan med SKL har utredningen skickat ut en enkät till samtliga 290 kommuner. Enkäten skickades ut och besvarades av 250 kommuner, en svarsfrekvens på 86 pro- cent. Enkäten besvarades av chefer vid kommunernas arbetsmark- nadsenheter, vilka förväntas ha god insyn i såväl operativ samverkan som mer övergripande strategiska frågor. Enkätsvaren är avsedda att ge en nationell bild av hur roller, ansvarsfördelning och samverkan fungerar mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna avseende arbetssökande de har gemensamt. De frågor som ställdes i enkäten redovisas nedan tillsammans med en sammanställning av kommuner- nas svar. Källa: Utredningens undersökning. Frågan besvarades av totalt 250 kommuner. Varken bra eller dåligt Källa: Utredningens undersökning. Frågan besvarades av totalt 245 kommuner. Källa: Utredningens undersökning. Frågan besvarades av totalt 243 kommuner. Varken ofta eller sällan Källa: Utredningens undersökning. Frågan besvarades av totalt 181 kommuner. Ja, vi har en överenskommelse på strategisk nivå Nej, vi har ingen gällande överenskommelse på strategisk nivå Nej, men arbetet med en överenskommelse på strategisk nivå har påbörjats i samverkan… Källa: Utredningens undersökning. Frågan besvarades av totalt 246 kommuner. Frågan besvarades av totalt 101 kommuner. Källa: Utredningens undersökning. Totalt besvarades frågan av 244 kommuner. Källa: Utredningens undersökning. Frågan besvarades av totalt 244 kommuner. Frågan besvarades av totalt 245 kommuner. Källa: Utredningens undersökning. Frågan besvarades av totalt 244 kommuner. Källa: Utredningens undersökning. Frågan besvarades av totalt 245 kommuner. SKL:s enkät till kommunerna om samverkan och insatser för personer i etableringen Utredningen har fått tillgång till en enkätundersökning riktad till kommunerna genomförd av SKL. Undersökningen gällde samverkan och insatser för personer i etableringen och har inte har publicerats. Enkäten skickades ut till samtliga 290 kommuner med frågor om kommunernas integrationsarbete och samverkan med Arbetsförmedlingen kring etableringsuppdraget. Enkäten besvarades av totalt 242 kommuner, vilket innebär en svars- frekvens på . Enkäten ställdes till kommunchefen/ ansvarig för asyl- och flyktingfrågor. Har inga sådana… Källa: SKL:s undersökning. Frågan besvarades av totalt 242 kommuner. Källa: SKL:s undersökning. Frågan besvarades av totalt 242 kommuner. Källa: SKL:s undersökning. Frågan besvarades av totalt 242 kommuner. Källa: SKL:s undersökning. Frågan besvarades av totalt 242 kommuner. Källa: SKL:s undersökning. Frågan besvarades av totalt 242 kommuner. Källa: SKL:s undersökning. Frågan besvarades av totalt 242 kommuner. Utredningen har genomfört fokusgruppsintervjuer med företrädare för såväl kommunerna som Arbetsförmedlingen. Syftet var främst att undersöka kommunernas respektive Arbetsförmedlingens bild av hur samverkan, roller och ansvarsfördelning inom arbetsmarknadspolitiken fungerar samt hur samverkan kan förbättras. Mer detaljer om utredningens fokusgrup- per finns i kapitel 1. Nedan listas de frågeområden som behandlades under fokusgrupperna. A.1 Samverkan – nuläge –Vilken samverkan fungerar bra/mindre bra mellan er och kom- munen/Arbetsförmedlingen? A.2 Samverkan – nyläge –På vilket sätt kan samverkan i syfte att få arbetssökande att gå till utbildning eller arbete utvecklas för att en effektivare samverkan ska uppnås? –Vad krävs för att åstadkomma en förändring? B.1 Ansvarsfördelning – nuläge –Hur tydlig anser ni att ansvarsfördelningen mellan kommunerna och Arbetsförmedlingen är? –Hur ser ansvarsfördelningen ut inom befintliga överenskommel- ser mellan parterna? –Hur finansieras dessa överenskommelser? Behandlas frågan om den arbetssökandes försörjning i dessa överenskommelser? –Bedömer ni att kommunerna erbjuder insatser som är snarlika eller rent av de samma som Arbetsförmedlingen erbjuder? B.2 Ansvarsfördelning – nyläge –Hur kan ansvarsfördelningen utvecklas och effektiviseras? –Vilken roll har staten för att åstadkomma en förändring? –Vilken roll har kommunerna för att åstadkomma en förändring? C.1 Förväntningar – nuläge –Har kommunerna större förväntningar på den statliga arbets- marknadspolitiken än vad Arbetsförmedlingen infriar? Om ja, vilka är dessa förväntningar? –förväntningar på kommunen som inte infrias? Om ja, vilka är dessa förväntningar? –och kommunerna olika bedömningar gällande vilka personer som ska ha rätt eller möjligheter till Ar- betsförmedlingens insatser (den arbetsmarknadspolitiska bedöm- ningen)? Är det i så fall ett problem? –och kommunerna olika bedömningar kring vilka personer som bör ha insatser från kommunen? Är det i så fall ett problem? C.2 Förväntningar – nyläge –Vad krävs för att uppnå en stärkt samsyn kring förväntningarna på den statliga arbetsmarknadspolitiken mellan kommunerna och Arbetsförmedlingen? –Hur kan vi säkerställa en enhetlig bedömning utifrån individuella behov gällande vilka personer som ska erbjudas Arbetsförmed- lingens insatser? –en sammanhållen politik för arbete, hållbar tillväxt och välfärd. 2.Kraftsamling för framtidens energi. 3.Karens för statsråd och statssekreterare. 4.För en god och jämlik hälsa. En utveckling av det folkhälsopolitiska ramverket. 5.Svensk social trygghet i en globaliserad värld. Del 1 och 2. 7.Straffprocessens ramar och domstolens beslutsunderlag i brottmål – en bättre hantering av stora mål. 8.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2017. Kärnavfallet – en fråga i ständig förändring. 9.Det handlar om oss. –unga som varken arbetar eller studerar. 10.Ny ordning för att främja god sed och hantera oredlighet i forskning. Volym 1 och 2. 12.Att ta emot människor på flykt. 13.Finansiering av infrastruktur med privat kapital? 16.Sverige i –2014. 17.Om oskuldspresumtionen och rätten att närvara vid rättegången. Genomförande av EU:s oskuldspresumtionsdirektiv. 18.En nationell strategi för validering. 19.Uppdrag: Samverkan. Steg på vägen mot fördjupad lokal samverkan för unga arbetslösa. 20.Tillträde för nybörjare – ett öppnare och enklare system för tillträde till högskoleutbildning. Nationell kvalitetsplan för vård och omsorg om äldre personer. Del 1 och 2. 22.Från värdekedja till värdecykel – så får en mer cirkulär ekonomi. 24.Ett arbetsliv i förändring – hur påverkas ansvaret för arbetsmiljön? 25.Samlad kunskap – stärkt handläggning. På användarnas villkor. 27.Vissa frågor inom fastighets- och stämpelskatteområdet. 28.Ett nationellt centrum för kunskap om och utvärdering av arbetsmiljö. 30.En omreglerad spelmarknad. Del 1 och 2. –stärkt konkurrenskraft med kemikaliesmarta lösningar. 33.Stärkt ställning för hyresgäster. 34.Ekologisk kompensation – Åtgärder för att motverka nettoförluster av biologisk mångfald och ekosystem- tjänster, som behovet av markexploatering tillgodoses. 35.Samling för skolan. Nationell strategi för kunskap och likvärdighet. 36.Informationssäkerhet för samhälls viktiga och digitala tjänster. –förebygga, förhindra, upptäcka och beivra.