sou · H5B374 · 2017-10-04 00:00:00 — Enligt 2 kap. 9 § brottsdatalagen ska uppgifter om olika katego- rier av personer så långt möjligt särskiljas. Om det inte framgår av sammanhanget eller på annat sätt till vilken kategori en person hör ska det framgå genom en särskild upplysning. I delbetänkandet be- dömer utredningen att det inte är nödvändigt att förse alla äldre personuppgifter med sådana upplysningar om de saknar det (se SOU 2017:29 s. 262). Det bör därför vara möjligt att behålla punk- ten 3 i övergångsbestämmelserna. Det kan däremot ifrågasättas om det är möjligt att ha kvar punkten 4 a med hänsyn till kraven i arti- kel 6 i direktivet på att det ska göras tydlig åtskillnad mellan olika kategorier av registrerade. Eftersom har anpassat sig till övergångsbestämmelsen i fråga och tiden mellan brottsdata- lagens ikraftträdande och när övergångsbestämmelsen upphör att gälla är så kort anser utredningen att det inte finns skäl att upphäva övergångsbestämmelsen. I punkten 4 c i övergångsbestämmelserna föreskrivs att 4 kap. 5 och 6 §§ om hur länge vissa personuppgifter får behandlas inte be- höver tillämpas förrän . En sådan övergångsbe- stämmelse står inte i strid med brottsdatalagens reglering om hur länge personuppgifter får behandlas och kan därmed behållas. Det bör dock framhållas att måste iaktta skyldigheten i 2 kap. 18 § brottsdatalagen att återkommande se över behovet av att behandla uppgifterna fram till dess att den nu aktuella bestäm- melsen i brottsdatalag börjar tillämpas. Övergångsbestämmelserna till bestämmelserna om sökning kan behållas då direktivet inte ställer några krav på sökbegränsningar. Utredningens förslag till anpassningar av skattebrottsdatalagen innebär att de bestämmelser som övergångsbestämmelserna tar sikte på får ny placering eller numrering. Övergångsbestämmelser behöver i sådana fall inte ändras utan ska fortsätta att tillämpas på samma sätt som . I kapitel 18 behandlas behovet av nya övergångsbestämmelser. Åklagardatalagen gäller enligt 1 kap. 2 § första stycket vid behand- ling av personuppgifter i och Ekobrottsmyn- dighetens (åklagarväsendets) operativa verksamhet. Med operativ verksamhet avses dels brottsbekämpande verksamhet, dels full- görandet av andra åklagaruppgifter enligt lag eller förordning. Det senare kan t.ex. vara att föra talan om hävande av registrering av varumärkesrätt, att företräda staten i mål om vattenförorenings- avgift eller att fatta beslut om förstörande av vissa hälsofarliga missbrukssubstanser (se prop. 2014/15:63 s. 43 f. och 68 f.). Lagen gäller enligt 1 kap. 2 § andra stycket inte vid behandling av person- uppgifter i den polisiära verksamheten vid . Vid sådan behandling gäller i stället polisdatalagen och andra för- fattningar som reglerar polisens personuppgiftsbehandling. Som anges i avsnitt 4.2 måste registerförfattningarna ändras i vissa avseenden med anledning av dataskyddsdirektivet och anpas- sas till brottsdatalagen. Många bestämmelser behöver överhuvud- taget inte anpassas eller endast ändras redaktionellt. Utredningen behandlar de anpassningar och ändringar som är gemensamma för registerförfattningarna i kapitel 5 och 6. De ytterligare anpass- ningar som krävs i åklagardatalagen behandlas i detta kapitel. Frågan om anpassning av den del av åklagardatalagen som ligger utanför brottsdatalagens tillämpningsområde bereds i . Utredningens förslag: Åklagardatalagen med tillhörande för- ordning ska bara innehålla bestämmelser om personuppgiftsbe- handling inom brottsdatalagens tillämpningsområde och ges nya namn. De ska benämnas åklagarväsendets brottsdatalag och åklagarväsendets brottsdataförordning. Skälen för utredningens förslag Den nuvarande regleringen renodlas Vid åklagardatalagens tillkomst övervägde regeringen om åklagar- datalagen endast skulle omfatta personuppgiftsbehandling i den brottsbekämpande verksamheten. Eftersom arbetsuppgifter utan- för den brottsbekämpande verksamheten utgör en mycket liten del av åklagarverksamheten ansåg regeringen dock att det inte behöv- des någon särskild författning för annan operativ verksamhet. Eftersom personuppgiftslagens allmänna bestämmelser inte heller var ändamålsenliga för sådan integritetskänslig verksamhet ansåg regeringen att åklagardatalagen borde omfatta all personuppgiftbe- handling som rör åklagaruppgifter (se prop. 2014/15:63 s. 43 f.). Med hänsyn till hur den nya dataskyddsregleringen är utformad finns det emellertid skäl att på nytt överväga den frågan. Åklagardatalagen reglerar alltså huvudsakligen personuppgifts- behandling inom brottsdatalagens tillämpningsområde, men även till viss del inom dataskyddsförordningens. Om man skulle behålla en samlad reglering för åklagarväsendets personuppgiftsbehandling skulle den därför till största delen gälla utöver brottsdatalagen, men skulle i övrigt komplettera dataskyddsförordningen. Ett alternativ är att dela upp regleringen i två separata regelverk – ett för brottsdatalagens tillämpningsområde och ett för data- skyddsförordningens. Som anges i avsnitt 9.1.2 är strukturen med olika registerförfattningar för en myndighets olika verksamheter ingen nyhet. Den nya dataskyddsregleringen gör det nödvändigt att dela upp regleringen av åklagarväsendets personuppgiftsbehandling på ett annat sätt än . Det skulle i och för sig vara möjligt att göra alla nödvändiga ändringar i den befintliga lagen. separata regleringar blir emellertid enligt utredningens mening tyd- ligare och lättare att tillämpa. Trots de skäl som anges i förarbetena till åklagardatalagen bör därför åklagarväsendets personuppgiftsbe- handling fortsättningsvis regleras i olika registerförfattningar. Den del av personuppgiftsbehandlingen som ligger inom brottsdata- lagens tillämpningsområde bör regleras i den befintliga lagen med hänsyn till att den till största delen rör brottsbekämpande verksamhet. Mot den bakgrunden bör 2 kap. 5 § andra stycket åklagardatalagen, som reglerar behandling av personuppgifter utan- för brottsdatalagens tillämpningsområde, upphävas. Åklagardatalagen ges ett nytt namn Eftersom endast den del av åklagarväsendets personuppgiftsbe- handling som ligger inom brottsdatalagens tillämpningsområde ska regleras i åklagardatalagen, bör det övervägas om lagens namn bör bytas. Av de skäl som anges i avsnitt 7.1.2 finns det anledning att byta namn på registerförfattningarna inom brottsdatalagens till- lämpningsområde. Namnet bör knyta an till hur brottsdatalagen benämns. Det bör vara kort och ange för vem författningen gäller och vad den handlar om. Eftersom lagen ska gälla för både Åkla- garmyndigheten och bör det av namnet framgå att lagen omfattar båda myndigheterna, som tillsammans bildar åklagarväsendet. Utredningen föreslår därför att lagen ska benämnas åklagarväsendets brottsdatalag. Åklagardataförordningen bör i konsekvens med det benämnas åklagarväsendets brottsdata- förordning. Som en konsekvens av att lagens namn ändras måste alla hänvisningar till den ändras. Utredningens förslag: Lagen ska gälla utöver brottsdatalagen när myndigheterna i åklagarväsendet i egenskap av behöriga myndigheter behandlar personuppgifter i åklagarverksamhet i syfte att bekämpa eller lagföra brott eller handlägga frågor om ändring eller verkställighet av straffrättsliga påföljder eller upp- rätthållande av allmän ordning och säkerhet. Skälen för utredningens förslag Den nuvarande regleringen behöver anpassas I avsnitt 4.4.1 tar utredningen ställning till att registerförfattning- arna även i fortsättningen ska innehålla bestämmelser om tillämp- ningsområdet och anger övergripande vad som bör gälla för den regleringen. Vidare föreslår utredningen i avsnitt 5.2 att registerför- fattningarna ska gälla utöver brottsdatalagen. Enligt 1 kap. 2 § åklagardatalagen gäller lagen vid behandling av personuppgifter i åklagarväsendets operativa verksamhet. Tillämp- ningsområdet måste anpassas till brottsdatalagens, så att det dels utgår från syftet med behandlingen, dels omfattar bara den person- uppgiftsbehandling som och Ekobrottsmyn- digheten utför inom brottsdatalagens tillämpningsområde och som inte regleras i någon annan lag. Det bör framgå att åklagarväsendets brottsdatalag endast gäller när någon av myndigheterna agerar i egenskap av behöriga myndigheter, eftersom det är en viktig av- gränsning för tillämpningsområdet (se SOU 2017:29 s. 159 f.). Som framgår av avsnitt 5.4.6 anses lagföring av brott ingå i be- greppet brottsbekämpning, medan det i brottsdatalagen görs skill- nad mellan brottsbekämpning och lagföring. För att tillämpnings- området ska täcka det som omfattas av regleringen bör det därför inkludera personuppgiftsbehandling i syfte att bekämpa eller lagföra brott. Brottsdatalagens tillämpningsområde omfattar även personupp- giftsbehandling i syfte att verkställa straffrättsliga påföljder. Åkla- gare för talan om ändring av påföljd enligt bestämmelser i 27, 28 och 38 kap. . Åklagare prövar även vissa frågor om straffverkställighet vid beslut att utfärda en europeisk eller nordisk arresteringsorder (se 2 och 4 §§ förordningen [2003:1178] om överlämnande till enligt en europeisk arresteringsorder och 2 och 4 §§ förordningen [2012:566] om överlämnande till enligt en nordisk arresteringsorder). Åklagare ska också yttra sig i vissa frågor om rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivnings- prövning. Personuppgiftsbehandling när åklagare handlägger frågor som rör ändring av påföljd eller frågor om straffverkställighet bör därför också omfattas av lagens tillämpningsområde. Brottsdatalagens tillämpningsområde omfattar även personupp- giftsbehandling i syfte att upprätthålla allmän ordning och säker- het. Enligt 6 § lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrotts- arrangemang prövar allmän åklagare frågor om tillträdesförbud. Som framgår av delbetänkandet är brottsdatalagen tillämplig på be- handling av personuppgifter vid sådan prövning (se SOU 2017:29 s. 228 f.). Tillämpningsområdet bör därför också omfatta person- uppgiftsbehandling när åklagare handlägger frågor om upprätthål- lande av allmän ordning och säkerhet. Särskilt om verksamheten vid är en åklagarmyndighet som ansvarar för bekämpning av ekonomisk brottslighet. an- svarar för all annan åklagarverksamhet än den som ankommer på . I avsnitt 7.2.1 redogör utredningen för organisation och arbetsuppgifter. Som framgår där består operativa verksamhet av underrättelseverksamhet, utrednings- och lagföringsverksamhet och brottsförebyggande verksamhet. Huvuddelen av myndighetens verksamhet är att utreda brott. Personuppgiftsbehandlingen vid regle- ras i både åklagardatalagen och polisdatalagen. Polisdatalagen gäller i den polisiära verksamheten, medan åklagardatalagen gäller i den övriga operativa verksamheten. Utredningen föreslår i av- snitt 7.2.1 att uttrycket åklagarverksamhet ska användas för att av- gränsa tillämpningsområdet för polisdatalagen. Skälet till det är att det är tydligare vad som ingår i åklagarverksamhet än i polisiär verksamhet. Utredningen föreslår där att polisens brottsdatalag ska gälla vid personuppgiftsbehandling i syfte att utreda brott, om det inte är fråga om åklagarverksamhet. Åklagarväsendets brottsdatalag bör med hänsyn till det gälla vid personuppgiftsbehandling som utförs i åklagarverksamhet i syfte att utreda och lagföra brott. Behandling av personuppgifter i den underrättelseverksamhet som bedrivs vid ska inte omfattas av åkla- garväsendets brottsdatalag, eftersom den verksamheten leds, styrs och utförs av på upp- drag. Den utgör därmed inte någon åklagarverksamhet. 11.3Grundläggande bestämmelser om behandling 11.3.1Tillåtna rättsliga grunder och behandling för nya ändamål Utredningens förslag: Personuppgifter ska få behandlas om det är nödvändigt för att utföra en arbetsuppgift i syfte att 1.förebygga eller förhindra brottslig verksamhet, 2.utreda eller lagföra brott, 3.handlägga frågor om ändring eller verkställighet av straff- rättsliga påföljder, 4.handlägga frågor som rör upprätthållande av allmän ordning och säkerhet, eller 5.fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden. Arbetsuppgiften ska framgå av en bindande unionsrättsakt eller av en lag, en förordning eller ett särskilt beslut i vilket rege- ringen uppdragit åt myndigheten att ansvara för en sådan upp- gift. Det ska framgå genom en hänvisning att personuppgifter som behandlas med stöd av lagen ska få behandlas för nya ända- mål enligt de förutsättningar som anges i brottsdatalagen. Skälen för utredningens förslag En bestämmelse som ersätter brottsdatalagens bestämmelse om tillåtna rättsliga grunder för behandling Som anges i avsnitt 6.3.1 bör registerförfattningarna innehålla be- stämmelser om tillåtna rättsliga grunder för behandling av person- uppgifter. Regleringen i 2 kap. 5 § första stycket åklagardatalagen bör alltså behållas, men det ska framgå att det inte är en ändamåls- bestämmelse i egentlig mening. Bestämmelsen är på samma sätt som 2 kap. 1 § brottsdatalagen en del av den rättsliga grunden och ger åklagare rättsligt stöd för att behandla personuppgifter automa- tiserat för att utföra sina arbetsuppgifter (se avsnitt 6.1.2). får personuppgifter behandlas i åklagarväsendets brottsbe- kämpande verksamhet om det behövs för att förebygga eller för- hindra brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott eller fullgöra de förpliktelser som följer av internationella åtaganden. Åklagar- myndigheten och bör givetvis även i fort- sättningen få behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att fullgöra sådana arbetsuppgifter, men regleringen bör anpassas till brottsdatalagens terminologi. Åklagare för talan om ändring av påföljder bl.a. med stöd av 38 kap. 2 och 2 a §§ . Som framgår av avsnitt 11.2 prö- var åklagare numera även vissa frågor om straffverkställighet när de utfärdar en nordisk eller europeisk arresteringsorder. Eftersom det ingår i åklagares arbetsuppgifter att handlägga frågor om ändring eller verkställighet av straffrättsliga påföljder bör det också vara en tillåten rättslig grund för åklagares personuppgiftsbehandling. Utredningen föreslår i avsnitt 11.2 att tillämpningsområdet för åklagarväsendets brottsdatalag ska omfatta personuppgiftsbehand- ling när åklagare handlägger frågor om upprätthållande av allmän ordning och säkerhet. Att handlägga frågor som rör upprätthål- lande av allmän ordning och säkerhet bör därför också vara en till- låten rättslig grund för personuppgiftsbehandlingen. Åklagarväsendets brottsdatalag föreslås gälla utöver brottsdata- lagen. För att det inte ska råda någon osäkerhet om hur bestämmel- sen i 2 kap. 1 § brottsdatalagen förhåller sig till bestämmelsen om tillåtna rättsliga grunder i registerförfattningen bör den senare helt ersätta bestämmelsen i brottsdatalagen. Det bör därför, på samma sätt som i brottsdatalagen, föreskrivas att den arbetsuppgift som ska utföras ska framgå av en bindande unionsrättsakt eller en lag, en förordning eller ett särskilt beslut i vilket regeringen uppdragit åt åklagare att ansvara för en sådan uppgift. Vad det innebär ut- vecklas i delbetänkandet (se SOU 2017:29 s. 238 f.). Behandling för nya ändamål regleras behandling för nya ändamål till viss del i den sekun- dära ändamålsbestämmelsen i 2 kap. 6 § åklagardatalagen. Utred- ningen anser som framgår av avsnitt 6.3.2 och 6.4.2 att de sekun- dära ändamålsbestämmelserna bör upphävas. Förutsättningarna för behandling för nya ändamål bör i stället regleras i brottsdatalagen. Innan personuppgifter får behandlas för nya ändamål inom brotts- datalagens tillämpningsområde ska det enligt 2 kap. 4 § brottsdata- lagen säkerställas att behandlingen är nödvändig och proportioner- lig för det nya ändamålet. Utredningen föreslår att samma prövning ska göras när de brottsbekämpande myndigheterna behandlar per- sonuppgifter för nya ändamål utanför tillämpningsområdet. Det bör införas en bestämmelse i åklagarväsendets brottsdatalag som tydliggör att förutsättningarna för att behandla personuppgifter, som behandlas med stöd av den lagen, för nya ändamål regleras i brottsdatalagen. 11.3.2Behandling av biometriska och genetiska uppgifter Utredningens bedömning: och Eko- brottsmyndigheten bör inte få behandla biometriska och gene- tiska uppgifter. Skälen för utredningens bedömning: I avsnitt 7.3.2 redovisas vad som avses med biometriska och genetiska uppgifter och vilken be- tydelse de har vid brottsbekämpning. Enligt 2 kap. 12 och 13 §§ brottsdatalagen utgör biometriska uppgifter som används för att identifiera en person och genetiska uppgifter känsliga personuppgifter. Sådana uppgifter får endast behandlas om det är särskilt föreskrivet och det är absolut nödvän- digt för ändamålet med behandlingen. Det är svårt att se att åklagare har något behov av att behandla biometriska och genetiska uppgifter och utredningen anser därför att det inte bör finnas någon bestämmelse som medger sådan be- handling i åklagarväsendets brottsdatalag. Det bör anmärkas att de personuppgifter som förekommer i ett utlåtande som baseras på en teknisk bearbetning av biometriska eller genetiska uppgifter inte i sig utgör sådana uppgifter. Åklagare kommer alltså att kunna behandla personuppgifter i sådana utlåtan- den i samma utsträckning som . 11.3.3Sökning på känsliga personuppgifter Utredningens förslag: Sökförbudet i brottsdatalagen ska inte hindra att brottsrubriceringar eller uppgifter som beskriver en persons utseende används vid sökning. Skälen för utredningens förslag Undantag från sökförbudet i brottsdatalagen vid sökning i alla slags personuppgifter I avsnitt 5.3.8 föreslår utredningen att förbudet i 3 kap. 4 § första stycket åklagardatalagen att använda känsliga personuppgifter som sökbegrepp ska upphävas, eftersom det finns ett generellt sökför- bud i 2 kap. 14 § brottsdatalagen. Det förbudet utgår till skillnad från dagens reglering från syftet med sökningen. Om syftet inte är att få fram ett personurval grundat på känsliga personuppgifter är sökningen tillåten, även om känsliga personuppgifter används vid sökningen (se SOU 2017:29 s. 272 f.). Eftersom sökförbudet har en ny utformning är det nödvändigt att se över bestämmelserna om sökning. Enligt 3 kap. 4 § andra stycket åklagardatalagen är det tillåtet att använda brottsrubrice- ringar eller uppgifter som beskriver en persons utseende som sök- begrepp vid sökning i uppgifter som har gjorts gemensamt tillgäng- liga. Myndigheterna har även i fortsättningen behov av att kunna använda sådana uppgifter vid sökning, även om det leder till att man får fram ett personurval grundat på känsliga personuppgifter. Det bör därför enligt utredningens mening göras undantag från brottsdatalagens sökförbud i åklagarväsendets brottsdatalag för sådana sökningar. För att möjligheterna till sökning ska vara de- samma som bör undantaget omfatta sökning i alla slags per- sonuppgifter, dvs. oberoende av om uppgifterna har gjorts gemen- samt tillgängliga eller inte. Behövs det undantag vid sökning i personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga? Det nuvarande förbudet i åklagardatalagen mot att använda käns- liga personuppgifter som sökbegrepp gäller endast vid sökning i personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. Det inne- bär att känsliga personuppgifter får användas vid sökning i uppgif- ter som enbart ett fåtal har tillgång till. Utredningens utgångspunkt är att de behöriga myndigheternas möjlighet att använda känsliga personuppgifter vid sökning inte ska försämras. Enligt utredningens mening behövs det inte något undantag vid sökning i uppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga, eftersom sammanställningar grundande på känsliga personuppgifter normalt inte görs av åklagare. Förändringen inne- bär därmed inte någon försämring. Hur förhåller sig sökmöjligheterna till sekretessbestämmelsen? I avsnitt 7.3.3 redogörs för hur den nu föreslagna bestämmelsen om undantag från sökförbudet förhåller sig till bestämmelser om sekretess. Som framgår där kommer utredningens förslag om att absolut sekretess ska gälla hos behöriga myndigheter till skydd för enskild för uppgifter i ett sådant personurval som avses i 2 kap. 14 § brottsdatalagen inte att gälla för sökning som görs med stöd av ett undantag från sökförbudet. Utlämnande av känsliga person- uppgifter i en sådan sammanställning får i stället prövas mot andra bestämmelser om sekretess. Utredningens förslag: Bestämmelsen som begränsar resultatet vid sökning i gemensamt tillgängliga uppgifter med hjälp av namn, personnummer, samordningsnummer eller liknande iden- titetsbeteckningar ska enbart gälla i automatiserade behandlings- system. Vid en sådan sökning ska även uppgifter få tas fram som anger att den sökta personen är anmäld för brott. Skälen för utredningens förslag Begränsning endast i automatiserade behandlingssystem Eftersom sökning med hjälp av namn, personnummer och samord- ningsnummer är ett viktigt inslag i åklagares verksamhet och så- dana identitetsbeteckningar är av stor betydelse för att säkerställa identiteten och undvika personförväxlingar, ansågs det nödvändigt att medge sådan sökning i gemensamt tillgängliga uppgifter (se prop. 2014/15:63 s. 88 f. och avsnitt 7.5.2). I 3 kap. 5 § åklagardata- lagen regleras därför vilka uppgifter som får tas fram vid sökning på namn, personnummer, samordningsnummer eller andra liknande identitetsbeteckningar. I 3 kap. 6 § görs undantag från bestämmel- serna i 3 kap. 5 § vid sökning i en viss handling eller i ett visst ären- de. I förarbetena diskuteras ingående vilka typer av sökning som bör vara tillåtna och vilka begränsningar som bör gälla (se prop. 2014/15:63 s. 88 f.). Paragraferna är utformade efter mönster av polisdatalagen. Av de skäl som anges i avsnitt 7.5.2 bör det tydliggöras att regle- ringen enbart gäller vid sökning i automatiserade behandlingssys- tem. Där görs också vissa uttalanden om hur regleringen bör tolkas som är giltiga även för åklagarväsendet. Bör ytterligare uppgifter få tas fram vid sökning? Som nämnts föreskrivs det i 3 kap. 5 § åklagardatalagen vilka uppgifter som får tas fram vid sökning på namn, personnummer, samordningsnummer eller andra liknande identitetsbeteckningar i uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. Det rör sig bl.a. om uppgifter som anger att den sökta personen är eller har varit misstänkt för brott, är misstänkt för att ha utövat eller komma att utöva brottslig verksamhet eller har anmält ett brott. Motsvarande bestämmelser finns i bl.a. 3 kap. 6 § polisdatalagen, 4 kap. 5 § kust- bevakningsdatalagen och 3 kap. 6 § tullbrottsdatalagen. De senare bestämmelserna skiljer sig dock från bestämmelsen i åklagardatala- gen på det sättet att de även anger att uppgift om att någon är an- mäld för brott får tas fram. Frågan är om det bör införas en mot- svarande bestämmelse i åklagarväsendets brottsdatalag. Utgångspunkten är att brott normalt ska anmälas till Polismyn- digheten eller någon av de andra myndigheter som har till uppgift att ta upp anmälningar om brott. I vissa fall görs dock en brotts- anmälan direkt till åklagare. Det gäller t.ex. anmälningar enligt 7 kap. 16 § konkurslagen (1987:672) från konkursförvaltare, men det kan även förekomma i andra fall. Det förhållandet att vissa an- mälningar görs direkt till åklagare motiverar enligt utredningens mening att även sådana uppgifter bör vara sökbara. 12.1Behovet av ny reglering Domstolsdatalagen gäller enligt 2 § vid behandling av personupp- gifter i de allmänna domstolarnas, de allmänna förvaltningsdom- stolarnas och hyres- och arrendenämndernas rättskipande och rättsvårdande verksamhet. Lagen gäller också när personuppgifter vidarebehandlas i den administrativa verksamheten för att lämnas ut efter begäran. Lagen gäller enligt 4 § i stället för personuppgiftslagen, men vissa bestämmelser i den lagen som räknas upp i 5 § ska ändå till- lämpas. Domstolsdatalagen kompletteras av domstolsdataförord- ningen, som framför allt innehåller mer preciserade bestämmelser om sökning och direktåtkomst. 12.1.2Regleringen för domstolarna kräver särskilda överväganden