sou · H5B311 · 2017-02-28 00:00:00 — Förslag till utformning av ett vägskattesystem Kommitténs bedömning: Skatt enligt vägskattelagen blir avdragsgill enligt 16 kap. 17 § första stycket inkomstskattelagen (1999:1229). Avdragsgilla blir däremot inte de särskilda avgifter som tas ut vid överträdelser enligt lagen. Skälen för kommitténs bedömning: Enligt 16 kap. 17 § första stycket inkomstskattelagen (1999:1229, IL) ska särskilda skatter och avgifter som avser näringsverksamheten dras av. Exempel på sådana statliga punktskatter som är avdragsgilla enligt bestämmel- sen är trängselskatt och fordonsskatt. Om vägskatten införs räknas även den som en sådan statlig punktskatt som blir avdragsgill enligt samma bestämmelse. Däremot bör inte de särskilda avgifter som tas ut vid överträdelser enligt vägskattelagen bli avdragsgilla (se avsnitt 10.16.1–10.16.4). För böter och offentligrättsliga sanktionsavgifter finns det ett generellt avdragsförbud i 9 kap. 9 § IL och eventuella undantag ska anges i lagen. Det har tidigare inte ansetts finnas skäl att föreskriva undantag för någon sanktionsavgift (jfr prop. 1999/2000:2 s. 111). I likhet med vad som gäller för andra sanktionsavgifter bör avdrag inte medges för de särskilda avgifter som ska tas ut vid överträdelser enligt väg- skattelagen. Någon ändring i nu gällande lagstiftning behöver inte ske. Kommitténs bedömning: Mervärdesskatt tas inte ut på väg- skatten. Bakgrund: Enligt 1 kap. 1 § mervärdesskattelagen (1994:200, ML) ska mervärdesskatt betalas till staten vid sådan omsättning inom landet av varor eller tjänster som är skattepliktig och görs av en beskattningsbar person i denna egenskap. Med omsättning av tjänst förstås enligt 2 kap. 1 § tredje stycket 1 ML att en tjänst mot ersätt- ning utförs, överlåts eller på annat sätt tillhandahålls någon. Förslag till utformning av ett vägskattesystem Av 3 kap. 3 § första stycket 9 ML följer att upplåtelse för trafik av väg, bro eller tunnel mot ersättning utgör en skattepliktig om- sättning. Det följer även av . Bestämmelsen tillkom (prop. 1992/93:190) i syfte att skapa neutralitet i beskatt- ningen mellan olika kommunikationssätt och att tillförsäkra en avdragsrätt för mervärdesskatt vid anläggandet av . Öresundsbrokonsortiets upplåtelse av för trafik mot ersättning utgör en mervärdesskattepliktig omsättning. När det gäller det offentligas verksamhet sägs i 4 kap. 6 § ML att verksamhet som bedrivs av staten, ett statligt affärsverk eller en kommun inte anses som ekonomisk verksamhet om den ingår som ett led i myndighetsutövning, eller avser bevis, protokoll eller mot- svarande avseende myndighetsutövning. Undantag från den regeln görs i 4 kap. 7 § ML om det skulle leda till betydande snedvridning av konkurrensen. Uttrycket ”skulle leda till” ska enligt tolkas så att det inte endast omfattar faktisk konkurrens, utan även potentiell konkurrens, såvitt möjligheten för en privat aktör att träda in på den ifrågavarande marknaden är verklig och inte endast hypotetisk. Artikel 13.1 i mervärdesskattedirektivet 112/2006/EG10 anger att stater, regionala och lokala myndigheter och övriga offentlig- rättsliga organ inte ska anses som beskattningsbara personer när det gäller verksamheter som de bedriver eller transaktioner som de utför i sin egenskap av offentliga myndigheter, även om de i sam- band med det uppbär avgifter, arvoden, bidrag eller betalningar. Enligt tredje stycket i artikel 13.1 ska offentligrättsliga organ i vart fall anses som beskattningsbara personer när det gäller de verk- samheter som anges i bilaga I, såvida dessa inte bedrivs i försumbart liten skala. Den verksamhet som det är fråga om här omfattas dock inte av uppräkningen i den bilagan. har i flera domar avseende vägtullar kommit fram till att verksamheter som offentligrättsliga organ bedriver i egenskap av myndigheter i den mening som avses i artikel 4.5 första stycket i sjätte direktivet (numera artikel 13.1 i mervärdesskatte- direktivet) är sådana verksamheter som dessa organ utför inom 9Domstolens dom (stora avdelningen) av i mål nr C-288/07 mot . 10Rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt. Förslag till utformning av ett vägskattesystem ramen för den särskilda rättsliga reglering som gäller för dem, dock med undantag för verksamheter som de bedriver under samma rättsliga förutsättningar som privata företag. I dessa domar har domstolen ansett att vägtullar som tas ut av offentligrättsliga organ inte ska beläggas med mervärdesskatt. Skälen för kommitténs bedömning: Vägskatten är en statlig skatt som ska betalas till staten. Avsikten är att staten ska uppbära skatten i en verksamhet som får anses ingå som ett led i myndig- hetsutövning, vilket innebär att verksamheten inte anses som en ekonomisk verksamhet. Detta gäller under förutsättning att det inte skulle leda till en betydande snedvridning av konkurrensen, vilket skulle kunna bli fallet om en ickeoffentlig väghållare skulle ta ut vägtullar på ett vägavsnitt som kan tjäna som alternativ färdväg till det vägavsnitt där staten tar ut vägskatt. Så är dock för när- varande inte fallet. Kommittén gör därför bedömningen att mer- värdesskatt inte ska tas ut på vägskatten. Kommitténs förslag: ska vara beskattningsmyndighet. Skälen för kommitténs förslag: ska vara beskattnings- myndighet för vägskatten. Detta framgår redan av 1 § förordningen (2007:780) med instruktion för , men för tydlighets skull bör ändå en bestämmelse med det innehållet tas in i lagen. Nedan föreslår kommittén att Transportstyrelsen, för räkning, ska utföra vissa uppgifter. Att är beskatt- ningsmyndighet innebär att verket har det yttersta ansvaret för uttag och kontroll av skatten. Bestämmelsen om beskattningsmyndighet finns i 1 kap. 2 § i förslaget till vägskattelag. 11 Rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt. Se domar av i mål nr C-408/97 kommissionen mot , p. 35 och C-260/98 kommissionen mot , p. Förslag till utformning av ett vägskattesystem Kommitténs förslag: För räkning ska Transport- styrelsen, med stöd av innehållet i en vägskattedeklaration och andra tillgängliga uppgifter, besluta om vägskatt. Transport- styrelsen ska även för räkning besluta om dröjs- målsavgift, förseningsavgift och sanktionsavgift. Övriga beslut, utom beslut om förskott för sanktionsavgift och att fordon inte får fortsätta färden samt beslut om att sådana beslut ska bestå, ska fattas av . Transportstyrelsen ska, för Skatte- verkets räkning, verkställa debitering och återbetalning av skatt och avgifter enligt vägskattelagen. Skälen för kommitténs förslag: ska vara beskattnings- myndighet för vägskatten. är beskattningsmyndighet även beträffande vägtrafikskatt och trängselskatt, men det är i de fallen Transportstyrelsen som för räkning beslutar om skatt genom automatiserad databehandling och även sköter uppbörden av skatt och avgifter som har beslutats med stöd av respektive lag. Transportstyrelsen beslutar också för räkning om vägavgift och dröjsmålsavgift samt verkställer upp- börden av sådana avgifter i fråga om vissa tunga fordon som är upp- tagna i det . Det finns därmed redan en organisation uppbyggd hos Transportstyrelsen för uttag och upp- börd av fordonsrelaterade skatter och avgifter. Det bör också beaktas att kommittén, som framgår nedan i avsnitt 10.10.1 och 10.20.2, anser att föranmälan ska ske innan fordon börjar färdas på de vägar där vägskatten tas ut och att uppgifter avseende föranmälan bör föras in i vägtrafikregistret. Transportstyrelsen ansvarar för vägtrafikregistret. Mot bakgrund av det anförda och med hänsyn till att anknytningen till övrig skattelagstiftning inte är så stor framstår Transportstyrelsen som en lämplig myndighet för att administrera den nu aktuella skatten (se ytterligare överväganden som avser denna fråga i avsnitt 8.9.3). Kommittén föreslår därför att Transport- styrelsen för räkning ska få besluta om skatten och även verkställa debitering och återbetalning av skatt. Transportstyrelsen bör på samma sätt få besluta om dröjsmåls- avgift samt verkställa debitering och återbetalning av sådan avgift. Förslag till utformning av ett vägskattesystem Vidare föreslår kommittén att Transportstyrelsen för Skatte- verkets räkning ska få besluta om förseningsavgift vid försenad deklaration och även få besluta om sanktionsavgift vid vissa över- trädelser (se avsnitten 10.16.2 och 10.16.3 beträffande förslagen om försenings- respektive sanktionsavgift), samt verkställa debitering och återbetalning av sådana avgifter. Skälet till detta är att det är Transportstyrelsen som i första hand kommer att ha tillgång till den information som behövs för att kunna fatta dessa beslut, vilket i sin tur beror på att Transportstyrelsen föreslås äga och förvalta det centralsystem som behöver användas för att administrera skatten och som också är kopplat till de kontrollstationer som föreslås sättas upp längs med vägarna. Transportstyrelsen bör dock inte få besluta om tilläggsavgift eller ompröva beslut som har meddelats med stöd av lagen. I stället bör dessa uppgifter ligga på , som också får besluta om vägskatt om något automatiskt beslut inte har fattats samt i övrigt ompröva beslut (se avsnitten 10.17.2 och 10.17.3). Kommittén föreslår särskilda regler för att säkra verkställig- heten av sanktionsavgift och förfallna skatte- och avgiftsbelopp när den skattskyldige inte har hemvist i . Enligt dessa regler fattas vissa beslut av en polisman eller bilinspektör i samband med en vägkontroll. Besluten ska underställas Transportstyrelsens pröv- ning (se mer om detta i avsnitt 10.19.4). En bestämmelse om beslutande myndigheter finns i 1 kap. 3 § i förslaget till vägskattelag. Kommitténs bedömning: bör vara avgiftsupptagare då vägskatt tas ut i ett vägtullsområde. Transportstyrelsen bör dock för räkning agera som avgiftsupptagare. Transportstyrelsen bör för räkning underrätta EETS-betalningsförmedlare om godkända färdvägsdeklarationer när vägskatt ska tas ut. Bakgrund: I avsnitt 5.2.3 finns en beskrivning av EETS-beslutet. En avgiftsupptagare definieras i detta beslut som en offentlig eller privat organisation som tar ut vägtullar för fordonstrafik i ett Förslag till utformning av ett vägskattesystem EETS-område (artikel 2k i beslutet). Enligt 4 § lagen (2013:1164) om elektroniska vägtullssystem avses med avgiftsupptagare en myndighet eller en juridisk person som genom ett elektroniskt väg- tullssystem tar upp vägtullar för fordonstrafik i ett vägtullsområde. I 3 § förordningen (2014:59) om elektroniska vägtullssystem anges att , med undantag för Svinesundsförbindelsen, är avgiftsupptagare på allmän väg enligt lagen om elektroniska vägtulls- system. Även i förordningen (2014:1564) om infrastrukturavgifter på väg anges i 3 och 4 §§ att är avgiftsupptagare i fråga om infrastrukturavgifter som tas ut på broarna över och Sundsvallsfjärden. Skälen för kommitténs bedömning: Frågan är då vilken myndig- het som ska anses vara avgiftsupptagare i fråga om vägskatt som tas ut i ett vägtullsområde som avses i lagen om elektroniska vägtulls- system. En avgiftsupptagare är som redan nämnts den myndighet eller juridiska person som tar upp vägtull. Med att ta upp vägtull bör enligt kommitténs mening menas att ta emot betalning av vägtull. Att det är avgiftsupptagaren som tar emot betalning av vägtull fram- går av definitionerna av väganvändare och betalningsförmedlare i 4 § lagen om elektroniska vägtullssystem. Som huvudregel är det den som tillhandahåller och driver infra- strukturen, det vill säga väghållaren såvitt avser vägar och gator, som också tar ut eventuella vägtullar (prop. 2013/14:25 s. 112). Som ovan nämnts har i egenskap av väghållare pekats ut som avgiftsupptagare när det gäller infrastrukturavgifter på all- män väg, utom för Svinesundsförbindelsen. I en promemoria lämnade för- slag till regeringen om hur ett system för att ta ut trängselskatt med användning av transponder skulle kunna utformas.12 I promemorian föreslås att ska vara avgiftsupptagare i fråga om trängsel- skatt som tas ut i ett vägtullsområde och att för räkning ska agera som avgiftsupptagare utom avse- ende skyldigheten att besluta om trängselskatt och verkställa upp- börd av sådan skatt. gjorde bedömningen att det inte kan vara någon annan än beskattningsmyndigheten som tar emot 12 promemoria Betalningslösning för trängelskatt, daterad , dnr 131 31809-15/113. Förslag till utformning av ett vägskattesystem betalning av en vägtull i form av trängselskatt och att ingen annan än kan anses utgöra avgiftsupptagare då trängselskatt tas ut i ett vägtullsområde. Förslagen bereds inom . Vägskatten kommer, liksom trängselskatten, att utgöra en statlig skatt och det är som ska vara beskattningsmyndighet. Enligt kommitténs bedömning kan det inte vara någon annan än beskattningsmyndigheten som tar emot betalning av en vägtull i form av en statlig skatt. Därmed bör vara avgifts- upptagare när vägskatt tas ut i ett vägtullsområde som avses i lagen om elektroniska vägtullssystem. Bedömningen förändras inte av att Transportstyrelsen utför vissa uppgifter för räkning. Den nuvarande bestämmelsen i 3 § förordningen om elektroniska vägtullssystem behöver således ändras så att det framgår att Skatte- verket är avgiftsupptagare när vägskatt tas ut i ett vägtullsområde. Skyldigheten för en avgiftsupptagare att ta upp vägtull får anses omfatta skyldigheten att besluta om vägskatt samt verkställa uppbörd av sådan skatt. Dessa skyldigheter ankommer primärt på såsom beskattningsmyndighet, även om det är Transportstyrelsen som för räkning fullgör dessa skyldigheter. Förutom att en avgiftsupptagare ska ta upp vägtullar, finns det dock ett antal bestämmelser i lagen om elektroniska vägtullssystem samt i för- ordningen om elektroniska vägtullssystem som anger andra skyldig- heter som en avgiftsupptagare ska uppfylla. Dessa skyldigheter avser främst att se till att elektroniska vägtullssystem uppfyller tekniska krav, bedöma fordonsutrustning och annan teknisk utrust- ning, ingå avtal med och samarbeta med EETS-betalningsförmedlare samt upprätta områdesdeklarationer för vägtullsområden. Frågan är då om dessa uppgifter bör ligga på eller om uppgifterna i stället bör utföras av eller Transportstyrelsen. Kom- mittén anser att det är mest lämpligt att uppgifterna utförs av Transportstyrelsen, eftersom det är Transportstyrelsen som föreslås vara tillstånds- och tillsynsmyndighet för tjänsteleverantörer enligt lagen om tjänsteleverantörer för vägskatt. Därmed bör Transport- styrelsen för räkning där vägskatt tas ut agera som avgiftsupptagare i ett vägtullsområde såvitt avser dessa skyldigheter. Det är även Transportstyrelsen som för räkning beslutar om vägtull i form av vägskatt samt verkställer uppbörd av sådan skatt. Det innebär att samtliga uppgifter som åvilar en avgifts- Förslag till utformning av ett vägskattesystem upptagare ankommer på Transportstyrelsen att utföra för Skatte- verkets räkning. I 2 § 3 förordningen om elektroniska vägtullssystem anges att Transportstyrelsen för räkning ska underrätta betal- ningsförmedlare om godkända färdvägsdeklarationer enligt 19 § lagen om elektroniska vägtullssystem. Enligt 19 § lagen om elektro- niska vägtullssystem anges att en avgiftsupptagare, eller den som för avgiftsupptagarens räkning tar upp vägtullar, ska underrätta varje betalningsförmedlare om godkända färdvägsdeklarationer för deras respektive väganvändare. Som föreslås ovan ska vara avgiftsupptagare då vägtull tas upp i form av vägskatt i ett väg- tullsområde. Detta innebär att det är för räkning, och inte för räkning, som Transportstyrelsen ska under- rätta betalningsförmedlare om godkända färdvägsdeklarationer enligt 19 § lagen om elektroniska vägtullssystem när vägskatt tas ut i ett vägtullsområde. En bestämmelse som anger detta bör därför införas. Kommitténs bedömning ovan medför att 2 och 3 §§ i förord- ningen om elektroniska vägtullssystem bör ändras. Något förslag till ändring av förordningen lämnas dock inte. Som redan nämnts bereder frågan om vem som ska vara avgiftsupptagare då trängselskatt tas ut i ett vägtullsområde. Förslag till utformning av ett vägskattesystem Kommitténs förslag: Den som är skattskyldig ska anmäla att fordonet avses användas på ett sådant sätt att skattskyldighet uppkommer (föranmälan). Föranmälan ska göras till Transportstyrelsen innan skatt- skyldigheten inträder. Föranmälan ska innehålla de uppgifter som behövs för att identifiera fordonet och den som är skattskyldig, samt nöd- vändiga uppgifter om fordonets egenskaper. I föranmälan ska även anges om den skattskyldige avser att deklarera för skatteperiod eller för skattepliktig händelse. Den som ska deklarera för skatteperiod ska även ange vilken tjänste- leverantör som har anlitats för att föra den elektroniska loggen. Den skattskyldige ska omgående anmäla ändrade förhållanden (ändringsanmälan). En ändringsanmälan som avser byte från det månadsvisa deklarationsförfarandet (deklaration för skatteperiod) till för- farandet med ruttbiljetter (deklaration för skattepliktig händelse) börjar gälla först efter skatteperiodens utgång. Om en föranmälan inte har lämnats, eller om den innehåller felaktiga uppgifter får Transportstyrelsen förelägga den som är skattskyldig att lämna föranmälan eller att komma in med korrekta uppgifter. Transportstyrelsen får även genom förelägg- ande hämta in uppgifter som behövs för att avgöra om det finns en skyldighet att lämna föranmälan eller anmäla ändrade för- hållanden. Föreläggandet får förenas med vite. Transportstyrelsen ska få ta bort en föranmälan eller ändrings- anmälan som inte längre behövs. Transportstyrelsen ska även få inaktivera en föranmälan eller ändringsanmälan som tillfälligt inte behövs. Om ett fordon ställs av ska föranmälan eller ändrings- anmälan inaktiveras. Föranmälan eller ändringsanmälan ska åter- aktiveras om fordonet ställs på igen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om vilka uppgifter en föranmälan ska innehålla. Förslag till utformning av ett vägskattesystem I det nuvarande systemet för uttag av trängselskatt, som bygger på att fordonens registreringsskyltar fotograferas, måste myndighet- erna utreda vem som är ägare och därmed skatt- skyldig för en passage av en betalstation. För att trängselskatt ska kunna tas ut måste det vara möjligt att identifiera ägaren till ett fordon i någon form av fordonsregister. För fordon registrerade i det uppstår sällan några svårigheter i detta avseende, men för fordon som inte är registrerade i krävs tillgång till andra länders fordonsregister. Eftersom Transport- styrelsen inte alltid har tillgång till dessa register är det ibland svårt att utreda vem som är skattskyldig, med följden att trängselskatt inte kan tas ut. De skattskyldiga har inte någon skyldighet att själv- mant uppge till myndigheterna att skattskyldighet har inträtt. I flera av de länder som har infört avståndsbaserade vägtullar före- kommer olika registreringsförfaranden som medför att de skatt- skyldiga ofta är kända av de myndigheter eller andra aktörer som administrerar och kontrollerar vägtullen. Registrering är inte alltid tvingande, men det förekommer i vissa fall att användare som inte är registrerade måste använda särskilda lösningar för betalning m.m. Skälen för kommitténs förslag De skattskyldiga ska föranmäla sina fordon Som ovan nämnts gör kommittén bedömningen att skattskyldig- heten för ett skattepliktigt fordon inträder när fordonet används på de vägar som vägskatten omfattar (se avsnitt 10.6.2 ovan). Efter- som det annars inte kommer att vara känt för de ansvariga myndig- heterna när skattskyldigheten inträder, anser kommittén att de skattskyldiga bör åläggas en föranmälningsskyldighet som innebär att de ska vara skyldiga att anmäla sina skattepliktiga fordon innan dessa börjar användas på de vägar där skatt tas ut. Enligt kommitténs bedömning skulle ett sådant föranmälningsförfarande underlätta för ansvariga myndigheter att administrera skatten och kontrollera skattskyldigheten. I flera andra länder som har infört avstånds- baserade vägtullar förekommer registreringsförfaranden, som har vissa likheter med den föranmälningsskyldighet som föreslås. Förslag till utformning av ett vägskattesystem Kommittén föreslår alltså att ett skattepliktigt fordon ska vara föranmält innan skattskyldigheten inträder, vilket innebär att för- anmälan ska ske innan fordonet används på en väg där vägskatt tas ut. För att undvika utredningsproblem föreslår kommittén att anmälan dessutom ska ha kommit in till myndigheten innan fordonet får börja användas. Det är den som är skattskyldig för vägskatt avseende det aktuella fordonet som har ansvar för att föranmälan görs. Att anmälnings- skyldigheten ligger på den skattskyldige är naturligt, eftersom det är denne som är betalningsskyldig för skatten och som riskerar att drabbas av sanktioner. Det hindrar i och för sig inte att denne rent faktiskt låter någon annan göra anmälan. Vissa skattskyldiga är dock inte betalningsskyldiga gentemot staten, eftersom en betalnings- förmedlare i stället är betalningsskyldig (se avsnitt 10.14.1). Anmäl- ningsskyldigheten bör trots allt ligga på den skattskyldige, som är den som använder fordonet och har ansvar för det. Den skatt- skyldige får ingen uppmaning om att lämna föranmälan utan måste själv vara aktiv och underrätta Transportstyrelsen om att fordonet kommer att användas på ett sådant sätt att skattskyldighet upp- kommer. Som nämnts ovan föreslår kommittén att det är Transport- styrelsen som ska administrera skatten. är det även Transport- styrelsen som ansvarar för vägtrafikregistret, vari kommittén bedö- mer att de föranmälda uppgifterna bör föras in (se avsnitt 10.20.2 nedan). Av dessa skäl anser kommittén att föranmälan ska lämnas till Transportstyrelsen. Föranmälan ska innehålla uppgifter som gör att fordonet och den skattskyldige kan identifieras samt uppgifter om de fordons- egenskaper som skatten baseras på. För svenska fordon finns upp- gifter om deras egenskaper i vägtrafikregistret, men för utländska fordon bör fordonsdokument eller liknande skickas in. I annat fall saknas uppgifter om de fordonsegenskaper som skatten differentieras utifrån och ska skatt tas ut enligt den högsta nivån (se avsnitt 10.7). Kommittén anser att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om vilka uppgifter en för- anmälan ska innehålla. I föranmälan ska även anges vilket deklarationsförfarande den skattskyldige avser att använda, det vill säga deklaration för skatte- period (månadsvisa deklarationer) eller deklaration för skattepliktig Förslag till utformning av ett vägskattesystem händelse (ruttbiljetter). I avsnitt 10.10.2 nedan finns kommitténs förslag om deklarationsförfaranden. I avsnitt 10.11 nedan föreslår kommittén att de skattskyldiga som inte använder förfarandet med ruttbiljetter ska omfattas av en skyldighet att med hjälp av en tjänsteleverantör föra en elektronisk logg över väganvändningen. Dessa skattskyldiga ska i föranmälan lämna uppgift om anlitad tjänsteleverantör. Det bör nämligen vara känt för kontrollmyndigheterna vilken tjänsteleverantör den skatt- skyldige använder, så att myndigheterna vet vart de ska vända sig t.ex. för att begära ut uppgifter ur loggen. Det kan hända att de uppgifter som har lämnats i föranmälan senare ändras. Eftersom det är viktigt att uppgifterna förblir aktu- ella, föreslår kommittén att de skattskyldiga ska vara skyldiga att omgående anmäla ändringar av de förhållanden som ska uppges i föranmälan (ändringsanmälan). Om den skattskyldige vill byta deklarationsförfarande ska detta anges i en ändringsanmälan. En ändringsanmälan som avser byte från skyldighet att deklarera för skatteperiod (månadsdeklaration) till att deklarera för skattepliktig händelse (ruttbiljett) ska börja gälla först efter skatteperiodens utgång. Skälen till detta anges i avsnitt 10.10.2 nedan.