sou · H4B346d2 · 2017-01-01 00:00:00 — sou 2016 46 d2 16Hög kompetens och professionalism hos lärare och annan skolpersonal Utredningens bedömning: I regeringens satsningar på special- pedagogik bör det tydligt ingå satsningar på speciallärare med specialisering mot dövhet eller hörselnedsättning respektive grav språkstörning. bör prioritera dessa specialiseringar inom Lärarlyftet. Kompetens kring dövhet, hörselnedsättning eller grav språkstörning bör också prioriteras i regeringens aviserade insatser som syftar till att fler speciallärare och specialpedagoger anställs i skolan och till att öka tillgången till specialpedagogiskt stöd från förskoleklassen till årskurs 3. Utredningen konstaterar att lärare och annan skolpersonal naturligtvis måste ha relevant utbildning för att möta behovet hos elever med dövhet, hörselnedsättning eller grav språkstörning. Dels för att kunna fokusera på sitt eget språk och samspel med eleverna, dels för att kunna stödja elevernas språkliga utveckling. Kunskaper om arbetsformer, värdegrundsarbete och dövhet, hörselnedsättning eller grav språkstörning är delar av den nödvändiga kompetensen. I detta kapitel redovisas utredningens bedömning av fortbildnings- läget. Det handlar om vilka fortbildningsinsatser som borde genomföras och vilka som redan genomförs. Det handlar också om kompetensen hos lärare och annan skolpersonal som möter elev- grupperna och hur även kortare fortbildning kan ha goda effekter. Hög kompetens och professionalism hos lärare och annan skolpersonal 16.1Statens satsningar på fler speciallärare och specialpedagoger Enligt Arbetskraftsbarometer 20141 råder det brist på nyutexaminerade speciallärare och specialpedagoger. Enligt prognoserna kommer bristen att vara stor , och fram beräknas efterfrågan att öka med 70 procent.2 Det framtida balansläget är beroende av de närmaste årens utbildnings- satsningar. För att täcka behovet föreslår regeringen flera åtgärder i vårbudgeten 2015 och 2016: •utbyggnad av speciallärar- och specialpedagogikutbildningar •insatser som i huvudsak syftar till att öka tillgången till special- pedagogiskt stöd i förskoleklassen och årskurs 1–3.3 Regeringens satsning på specialpedagogisk kompetens uppgår till . –2019 har regeringen avsatt för att bredda Lärarlyftet II. Från att tidigare bara ha erbjudit statsbidrag kopplat till speciallärarexamen med specialisering mot utvecklingsstörning erbjuds alla special- iseringar inklusive specialisering mot dövhet eller hörselnedsättning respektive grav språkstörning . Huvudmännen får ett statsbidrag på per högskolepoäng för de lärare som går utbildningarna.4 Till kunde inte erbjuda special- isering mot grav språkstörning respektive synnedsättning. Antalet ansökningar till specialiseringen mot dövhet eller hörselnedsättning var dessutom betydligt lägre än till andra specialiseringar. Utredningen anser att det därför är rimligt att prioritera specialiseringarna mot dövhet eller hörselnedsättning respektive grav språkstörning. Dels genom att se till att specialiseringarna verkligen kommer igång framöver, dels genom att ge företräde åt specialiseringarna. Utredningen gör bedömningen att även övriga satsningar som görs på specialpedagogik måste leda till att det anställs fler special- 1Arbetsbarometern publiceras på . 2Statistiska centralbyrån (2014). 3Regeringens proposition 2014/15:1 resp. 2015/16:1. (Utgiftsområde 16). 4Regeringens proposition 2015/16:1. (Utgiftsområde 16). Hög kompetens och professionalism hos lärare och annan skolpersonal lärare med specialisering mot dövhet eller hörselnedsättning respektive grav språkstörning och att andelen behöriga ökar. Annars finns det risk att elever med dövhet, hörselnedsättning eller grav språkstörning inte kommer att kunna få det stöd de behöver trots de insatser som utredningen föreslår. 16.2Fortbildningsinsatser inom dövhet och hörselnedsättning Det finns ett antal olika typer av fortbildningar för lärare och annan skolpersonal som arbetar med elever med dövhet eller hörsel- nedsättning. Det handlar om specialpedagogiska högskolekurser, kompetenshöjande åtgärder via Specialpedagogiska skolmyndigheten, SPSM, och kortare fortbildningar och handledning som huvud- männen anordnar för lärarna i olika utsträckning. Fortbildnings- insatser i teckenspråk behandlas i avsnitt 9.4 Behov av lärar- fortbildning i teckenspråk. Vid en genomgång av högskolornas kursutbud framgick att det endast var och som hade speciallärarutbildning med specialisering mot dövhet eller hörselnedsättning. Kompetenshöjande åtgärder via SPSM SPSM:s resurscenter döv/hörsel är ett nationellt resurscenter för barn och ungdomar med dövhet eller hörselnedsättning i kombination med intellektuell funktionsnedsättning. Resurscentret erbjuder bland annat utredningar av elever och fortbildning av skolpersonal. SPSM har också rådgivare med kompetens inom dövhet och hörselnedsättning i sina fem regioner. Rådgivarna samverkar med kommuner och skolor för att elevgruppen ska få en likvärdig skolgång. I de flesta fall är det skolan som kontaktar rådgivarna för att få svar på sina frågor om pedagogiska strategier och förhållningssätt. Hög kompetens och professionalism hos lärare och annan skolpersonal SPSM har olika kurser riktade till lärare och andra som arbetar med barn och elever med dövhet eller hörselnedsättning. Myndigheten erbjuder distanskurser, bland annat en grundkurs och en fördjupningskurs i hur man ska möta barn och elever med hörselnedsättning. Myndigheten erbjuder även en kurs i hur man kan anpassa lärmiljö och pedagogik för elever med hörsel- nedsättning. Dessutom har man kurser i tecken som alternativ och kompletterande kommunikation, TAKK. Även den regionala specialskolan är i viss utsträckning en resurs för fortbildning, då man tar emot mindre grupper med pedagoger på studiebesök. Kortare fortbildning, handledning och nätverk Kompetenshöjande åtgärder kring dövhet och hörselnedsättning arrangeras också av skolhuvudmännen. Exempel på det syns i utredningens statsbidrag, se kapitel 25 Statsbidrag till kvalitets- höjande åtgärder. Åtgärderna har till exempel bestått av pedagogisk fortbildning om dövhet eller hörselnedsättning, fortbildning om tekniska hjälpmedel och fortbildning i teckenspråk eller tecken som stöd. De har också bestått av studiebesök och erfarenhetsutbyte. 16.3Fortbildningsinsatser inom grav språkstörning Det finns ett antal olika typer av fortbildningar för lärare och annan skolpersonal som arbetar med elever med grav språk- störning. Det handlar om specialpedagogiska högskolekurser på , kompetenshöjande åtgärder via SPSM och kortare fortbildningar och handledning som huvudmännen anordnar för lärarna i olika utsträckning. beslutade om en satsning på specialpedagogiska fördjupningskurser inom grav språkstörning –2009.5 5 Regeringsbeslut Dir. 1995:134. Regeringens proposition 1998/99:105. Hög kompetens och professionalism hos lärare och annan skolpersonal Sammanlagt 460 speciallärare, specialpedagoger och logopeder utbildades på , , i och i samarbete med SPSM:s resurscenter tal och språk.6 Efter satsningen har fortsatt att erbjuda högskolekurser på avancerad nivå med inriktning mot grav språkstörning. Där finns det också en inriktning mot grav språkstörning i speciallärarprogrammet. Kompetenshöjande åtgärder via SPSM Resurscenter tal och språk i är ett nationellt resurs- center för barn och ungdomar med grav språkstörning. Resurs- centret erbjuder bland annat utredningar av elever och fortbildning av skolpersonal. SPSM har också rådgivare med kompetens inom grav språkstörning i sina fem regioner. Rådgivarna samverkar med kommuner och skolor för att elevgruppen ska få en likvärdig skolgång. I de flesta fall är det skolan som kontaktar rådgivarna för att få svar på sina frågor om pedagogiska strategier och för- hållningssätt. SPSM har anordnat tvådagarskonferenser om grav språkstörning. Den första arrangerades och den andra , i samarbete med utredningen. Antalet deltagare begränsades till 350 respektive 900, men vid båda tillfällena var efterfrågan på platser så stor att antalet hade kunnat fördubblas. Utbildningsradion filmade båda konferenserna och SPSM har på så sätt fått möjlighet att använda och hänvisa till föreläsningarna på sin webbsida och i sina kurser. Myndigheten har också distanskurser om grav språkstörning. Kurserna vänder sig till lärare och andra som arbetar med barn och elever med grav språkstörning. De leds av specialpedagoger, psykologer, logopeder och kuratorer på SPSM. Deltagarna på kurserna bjuds in till ett nätverk som erbjuder kompetens- utveckling och erfarenhetsutbyte . Även specialskolan är i viss utsträckning en resurs för fort- bildning. i och tar emot mindre grupper med pedagoger på studiebesök. 6 Specialpedagogiska skolmyndigheten (2011). Hög kompetens och professionalism hos lärare och annan skolpersonal Kortare fortbildning, handledning och nätverk Kompetenshöjande åtgärder kring grav språkstörning arrangeras också av skolhuvudmännen. Exempel på det syns i utredningens statsbidrag, se kapitel 25 Statsbidrag till kvalitetshöjande åtgärder. Åtgärderna har till exempel bestått av att specialpedagoger eller logopeder ger lärare fortbildning och handledning. De har också bestått av studiebesök i kommunikationsklasser, erfarenhetsutbyte kommunikationsklasser emellan eller andra typer av samarbeten mellan skolor som har elever med grav språkstörning. 16.4Brist på formell utbildning om dövhet, hörselnedsättning och grav språkstörning För en gynnsam språkutveckling hos elever med dövhet, hörsel- nedsättning eller grav språkstörning som får sin utbildning i reguljär klass rekommenderas bland annat anpassning av arbetssätt och lärverktyg, tydlig struktur och en inlärningsmiljö som ger god möjlighet till språkligt samspel, se kapitel 6 Pedagogiska behov hos elever med dövhet eller hörselnedsättning respektive kapitel 13 Vilket stöd behöver elever med grav språkstörning i skolan? Utredningen har noterat att det är stor variation i vilken kompetens som finns på olika skolor för att möta dessa behov, även inom samma kommun. På skolor där det finns hörsel- eller kommunikationsklasser eller -spår har ofta hela kollegiet mer kunskap om dövhet, hörselnedsättning eller grav språkstörning tack vare gemensam fortbildning. När det gäller elever med dövhet eller hörselnedsättning ger HODA-rapporten7 inblick i vilken kompetens lärarna som under- visar elevgruppen har. Där framgår att endast drygt hälften av lärarna har tidigare erfarenhet av att undervisa elever med hörsel- nedsättning. Vidare framgår det att för av eleverna saknas hörselpedagog, men det är av eleverna som faktiskt fått stöd av en hörselpedagog. Av en lärarenkät8 framgår att lärarna anser att kunskap om elevernas hörselnedsättning, dess pedagogiska konsekvenser och hörteknik 7Specialpedagogiska skolmyndigheten (2014a). 8Specialpedagogiska skolmyndigheten (2008b). Hög kompetens och professionalism hos lärare och annan skolpersonal är de viktigaste hörnstenarna för att eleverna ska kunna inkluderas på bästa sätt. Lärarna menade sig ha begränsade kunskaper om elever med hörselnedsättning. Utredningen har också i sina kontakter med kommuner noterat att det i vissa kommuner tycks vara så att den specifika hörsel- kompetensen i till exempel den centrala elevhälsan urholkas, bland annat vid pensionsavgångar. Detta är en bild som bekräftas av SPSM9 och som funnit att varannan kommun inte har tillgång till hörsellärare med hörselpedagogisk utbildning.10 Utredning kan konstatera att det tycks finnas ett stort behov av kompetensutveckling inom området. Lärarnas kunskaper om grav språkstörning har också under- sökts. I en svensk studie intervjuades elever som hade gått över från kommunikationsklass till reguljär klass och deras lärare. Det visade sig att lärarna i de mottagande klasserna hade bristande kunskaper om grav språkstörning och begränsade möjligheter att ge eleverna språkligt stöd. En slutsats var att lärarna borde få både kompetensutveckling för att höja sina teoretiska kunskaper och handledning kring de individuella eleverna.11 I en liknande brittisk studie intervjuades lärare som hade elever med grav språkstörning. Av svaren framkom att nästan alla lärare saknade formell utbildning inom arbete med elever som har grav språkstörning. De kunskaper lärarna hade var i stället resultat av sam- arbete med kollegor. Avsaknaden av formell utbildning avspeglades i bristande kunskaper om grav språkstörning och dess orsaker och följder. Lärarna hade också bristande kunskaper om elevernas stödbehov. Även här efterlyste forskarna bättre möjligheter till fortbildning. Bilden bekräftas av Skolinspektionens rapport13 där lärarna menar att de har ”för liten kunskap om hur funktionsnedsättningen påverkar inlärningen”. Förhållandena som framkommer i studierna ovan stämmer väl överens med vad som framkommit i utredningens skolenkät om elever med dövhet, hörselnedsättning eller grav språkstörning. 9Specialpedagogiska skolmyndigheten (2009b). 10Hörselskadades (2007). 11Hedman, B. (2009). & , G (2001). 13Skolinspektionen (2009). Hög kompetens och professionalism hos lärare och annan skolpersonal rektorerna fick frågan om vilken utbildning de flesta av lärarna till elever med grav hörselnedsättning eller grav språkstörning fått kring hörselnedsättning respektive språkstörning var det vanligaste svaret handledning i , se figur 16.1 och 16.2. Hur mycket kompetensutveckling har de flesta av berörda klass- och ämneslärare fått kring hörselnedsättning? Svar från 1 439 grundskolor och 372 gymnasieskolor som har elever med grav hörselnedsättning, procent Hög kompetens och professionalism hos lärare och annan skolpersonal Hur mycket kompetensutveckling har de flesta av berörda klass- och ämneslärare fått kring språkstörning? Svar från 1 768 grundskolor och 372 gymnasieskolor som har elever med generell eller grav språkstörning, procent 16.5Goda effekter av kortare fortbildning som det behövs specialpedagoger och speciallärare med inriktning mot dövhet eller hörselnedsättning respektive språk- störning gör utredningen bedömningen att det är nödvändigt att alla berörda lärare får åtminstone kortare kompetensutveckling. Så är det inte . Enligt utredningens skolenkät svarar av grundskolerektorerna som har elever med generell eller grav språk- störning på skolan att de flesta berörda klass- eller ämneslärare inte har fått någon kompetensutveckling alls. På gymnasieskolan är siffran den dubbla, . Nästan lika illa ser det ut på skolor som har elever med grav hörselnedsättning. Även kortare fortbildning inom grav språkstörning kan öka lärares teoretiska kunskaper och förändra deras agerande gentemot eleverna. Det visar en studie där sex nyzeeländska specialpedagoger fick tre timmars fortbildning och handledning om grav språk- störning. Från att innan fortbildningen fokusera på elevernas svårigheter började de efter insatsen fokusera mer på elevernas situation i klassrummet. Enligt forskarna skulle en kombination av Hög kompetens och professionalism hos lärare och annan skolpersonal teoretisk fortbildning och handledning kring lärares arbete i klass- rummet kunna förbättra elevernas skolsituation.14 Studien replikerades med svenska lärare i årskurs 1–4, och även där hade fortbildningen goda effekter. Effekterna var dock större på lärarnas faktakunskaper om språkliga svårigheter än på deras praktiska arbete.15 Det finns enligt forskningen anledning att tidigt ge alla lärare som undervisar elever med dövhet, hörselnedsättning eller grav språkstörning åtminstone kortare fortbildningar och handledning, vilket är förhållandevis lätt att arrangera. 14Cunningham, M. m.fl. (2010). 15Ferm, L. & Gunterberg-Klase, L. (2015). 17.1Ansvarsfördelning stat – landsting – kommun Ansvaret för stöd till elever med funktionsnedsättning delas mellan staten, landstingen och skolhuvudmännen – i de flesta fall kommun- erna. I detta avsnitt fokuseras ansvarsfördelningen när det gäller elever med dövhet, hörselnedsättning eller grav språkstörning. Kommunernas ansvar för elevernas skolgång är långtgående. Enligt skollagen (2010:800) ska alla, oberoende av geografiskt hemvist och sociala och ekonomiska förhållanden, ha lika tillgång till utbildning i det offentliga skolväsendet. Lika rättigheter och möjligheter inom utbildningsområdet ska gälla avsett kön, köns- överskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder. I utbildningen ska hänsyn tas till elevers olika behov och en strävan ska vara att uppväga skillnader i elevernas förut- sättningar att tillgodogöra sig utbildningen. Om det framkommer att det kan befaras att en elev inte kommer att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås, ska eleven skyndsamt ges stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen.1 Om det finns särskilda skäl att anta att sådana anpassningar inte skulle vara tillräckliga ska rektorn se till att elevens behov av särskilt stöd skyndsamt utreds. Om utredningen visar att eleven är i behov av särskilt stöd, ska sådant stöd ges. Behovet av särskilt stöd ska även utredas om eleven uppvisar andra svårigheter i sin skolsituation.2 Ett åtgärdsprogram ska utarbetas för en elev som ska ges särskilt stöd. Av programmet ska behovet av särskilt stöd och hur det ska tillgodoses framgå. Det ska vidare framgå när 13 kap. 5 a § skollagen (2010:800). 23 kap. 8 § skollagen (2010:800). åtgärderna ska följas upp och utvärderas och vem som är ansvarig för uppföljningen respektive utvärderingen. Eleven och elevens vårdnadshavare ska ges möjlighet att delta när ett åtgärdsprogram utarbetas.3 På kommunala och enskilda skolhuvudmän ligger med andra ord långtgående krav att ge eleverna det stöd de behöver för att uppnå målen för utbildningen. Skolhuvudmännen ska också tillhandahålla de lokaler och den utrustning som behövs för att syftet med utbildningen ska kunna uppfyllas.4 För elever med dövhet, hörsel- nedsättning eller grav språkstörning har alltså skolan ansvar för att extra anpassningar görs i form av till exempel pedagogisk kunskap och teknik för att möta eleverna i skolsituationen. Landstingen har ansvar för hälso- och sjukvård. Enligt hälso- och sjukvårdslagen5 innebär detta att de ska erbjuda habilitering och rehabilitering samt ansvara för hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning. Dessutom ska landstingen erbjuda tolktjänst för vardagstolkning för personer med dövhet, hörselnedsättning eller dövblindhet. Med habilitering avses enligt Socialstyrelsen6 insatser som ska bidra till att en person med medfödd eller tidigt förvärvad funktions- nedsättning, utifrån sina behov och förutsättningar, utvecklar och bibehåller bästa möjliga funktionsförmåga. Insatserna ska skapa goda villkor för ett självständigt liv och ett aktivt deltagande i sam- hällslivet. Habilitering omfattar insatser från medicinska, sociala, psykologiska såväl som pedagogiska kompetensområden. För studerande med funktionsnedsättning tillhandahåller landstingen hjälpmedel i undervisningssituationen. Det är alltså landstingen som förskriver såväl hörapparater som hörteknik till elever med dövhet eller hörselnedsättning. I samband med förskrivningarna ges som regel olika former av information och stöd till eleven och elevens föräldrar och lärare. Även om landstingen enligt LSS7 har ett särskilt ansvar att ge råd och stöd som ett komplement till habiliteringen för barn och ung- domar med funktionsnedsättning har de inget reglerat ansvar för 33 kap. 9 § skollagen (2010:800). 42 kap. 35 § skollagen (2010:800). 5Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). 6Samordning av insatser för habilitering och rehabilitering (SOSFS 2007:10). 7Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (1993:387). att erbjuda specialpedagogiskt stöd till skolan. Landstingens uppdrag är riktat mot enskilda individer. De är skyldiga att planera habilitering och rehabilitering och tillhandahålla hjälpmedel i sam- verkan med den enskilde. Landstingens pedagogiska hörselvård arbetar på uppdrag av föräldrarna och erbjuder habilitering för elever med dövhet eller hörselnedsättning. Hörselvården stödjer eleverna med personlig teknik samt erbjuder vid behov hörsel- och talträning. Man erbjuder också föräldrar en grundläggande kurs i teckenspråk. Hörselvården följer barnen från spädbarnsåren upp till och med gymnasieskolan, även om det i praktiken kan se lite olika ut när det gäller gymnasie- elever. Även när det gäller elever med grav språkstörning arbetar lands- tingen på uppdrag av föräldrarna. Vanligast är att arbetet sker genom logopediska mottagningar, men i vissa lands- ting kan arbetet vara organiserat på annat sätt, till exempel genom privata aktörer. Landstingen gör logopediska och psykologiska utredningar och insatser. Insatserna från landstingens logopeder kan antingen vara direkta och genomföras av logopederna själva eller indirekta, genom att en lärare handleds kring hur man kan stimulera elevernas språkliga utveckling. Det finns stora skillnader mellan hur landsting tolkar sitt upp- drag kring elever med dövhet, hörselnedsättning eller grav språk- störning. När det gäller elever med dövhet eller hörselnedsättning går vissa landsting in i skolan för att se till att det där finns fungerande teknik, medan andra landsting har en mer strikt gräns mellan vad som betraktas som personliga hjälpmedel och hjälp- medel som är pedagogiskt motiverade och därmed ligger inom det som är skolhuvudmännens uppdrag. När det gäller elever med grav språkstörning överlåter vissa landsting insatserna till skolan när eleverna börjar där medan andra landsting fortsätter sina insatser i skolåldern. Staten svarar för lagstiftning, tillsyn, uppföljning, utvärdering och en del utvecklingsinsatser i förhållande till skolan. För elever med vissa funktionsnedsättningar har staten tagit ett utökat ansvar. Staten ansvarar, genom Specialpedagogiska skolmyndigheten, SPSM, för utbildningen vid de statliga specialskolorna och ger även råd och stöd till andra skolhuvudmän i specialpedagogiska frågor samt anordnar och medverkar i kompetensutveckling. heten främjar även utveckling av läromedel samt administrerar vissa statliga bidrag, såsom statsbidrag för särskilda insatser på skol- området, SIS-bidraget. Staten bidrar även ekonomiskt till bland annat riksgymnasiet i för elever med dövhet, hörselsnedsättning eller språk- störning med behov av insatser av samma slag som döva. Det specialpedagogiska stödet ges huvudsakligen genom råd- givnings- och utredningsinsatser, strategisk huvudmannasamverkan, kompetensutveckling och nätverk. Målgruppen för insatserna är bred, från förvaltningschefer till pedagoger. Stödet ges utifrån att skolhuvudmännen begär det, men det efterfrågas endast undantags- vis av enskilda huvudmän. Av genomgången ovan framgår sammanfattningsvis att trots att stat och landsting erbjuder specialpedagogiskt stöd för elever med vissa funktionsnedsättningar är det primära ansvaret i de flesta fall skolhuvudmännens. Landstingen gör olika tolkningar av sitt upp- drag när det gäller pedagogiskt och tekniskt stöd till skolorna. Det finns inget samlat grepp om vilka insatser som görs av staten, landstingen och kommunerna. Det stöd som ges till elever med dövhet eller hörselnedsättning upplevs inte som samordnat och överblickbart av elever och föräldrar.8 Det har visat sig att både föräldrar och skolpersonal har svårt att se vilka olika parter som är inblandade för att stödja eleverna och vem som gör vad. Föräldrar har också svårt att hitta information om vilka utbildningsalternativ som finns för deras barn och vad de olika alternativen innebär. 17.2Stöd från Specialpedagogiska skolmyndigheten SPSM bildades genom en sammanslagning av två olika myndig- heter som båda arbetade med frågor som rörde utbildningen för elever med funktionsnedsättning.