sou · H5B36 · 2017-02-08 00:00:00 — Det är också viktigt att barnet får reda på familjerättens roll och varför det aktuella samtalet med barnet hålls. Information till barn ska inte enbart omfatta faktauppgifter utan även information om vilken betydelse barnets åsikt kan få för t.ex. en utredares för- slag till beslut och utgången i målet. Den som samtalar med barnet, t.ex. en familjerättssekreterare eller en medlare, ansvarar för att barnet får relevant information. Den som pratar med barnet bör också informera barnet om resultatet av samtalet. Det kan handla om att informera barnet om resultatet av samarbetssamtal, medling eller om ett förslag till beslut i en utredning om vårdnad, boende eller umgänge. Inget hindrar att barnets föräldrar, eller någon annan som står barnet nära, lämnar uppgifterna om det bedöms lämpligt. Det kan finnas ett värde i att domstolen, i fall där den inte hämtar in upplysningar inför ett interimistiskt beslut eller en utredning, upplyser vårdnadshavarna om vikten av att på ett lämpligt sätt in- formera barnet om den pågående processen i domstol. All informa- tion som lämnas till ett barn ska anpassas utifrån barnets ålder och mognad på ett sådant sätt att barnet kan ta den till sig. Om barnet inte framför sina synpunkter ska hans eller hennes åsikter eller inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Att ett barn inte framför sina åsikter kan bero på olika fak- torer. Det kan handla om barn som inte verbalt, eller på annat sätt, kan uttrycka sina åsikter. Det kan t.ex. handla om yngre barn eller om barn som, till följd av en funktionsnedsättning eller sjukdom, inte heller med hjälpmedel, kan uttrycka sina åsikter. Att ett barn inte framför sina åsikter kan också bero på att barnet avstått från sin rätt att direkt komma till tals, kanske på grund av att barnet be- finner sig i en lojalitetskonflikt mellan föräldrarna. Ett annat exem- pel är om den som ska hålla ett samtal med barnet bedömer att det inte är till barnets bästa att genomföra ett sådant, t.ex. med hänsyn till barnets psykiska mående. På vilket sätt ett barns åsikt ska klar- läggas på annat sätt än genom barnets direkta uppgifter får be- dömas i det enskilda fallet. Vanligtvis kan det dock ske genom in- hämtande av uppgifter från barnets föräldrar, andra närstående, eller någon annan företrädare för barnet. Vidare kan åsikten i vissa fall klarläggas genom dokumentation av vad barnet har fram- fört. Med hänsyn till principen om barnets bästa är det angeläget att barnets inställning klargörs på ett sätt som iakttar respekten för barnets integritet och självbestämmanderätt. Ytterst ansvarar domstolen för att barnets rätt att komma till tals har tagits tillvara i ett mål eller ärende under domstolens pröv- ning. I de fall domstolen inte begär in upplysningar inför ett interi- mistiskt beslut eller en utredning om vårdnad, boende eller um- gänge, exempelvis p.g.a. att föräldrarna kommit överens, är förhåll- andena regelmässigt sådana att domstolen kan nöja sig med att hämta in barnets åsikt genom uppgifter från föräldrarna. det finns anledning att anta att överenskommelsen skulle strida mot barnets uppfattning kan det finnas anledning att genom en vård- nads-, boende- eller umgängesutredning höra barnet. Det är viktigt att barnet får reda på resultatet av domstolens prövning. Barnet har rätt att veta vilken betydelse som hans eller hennes uppgifter fått för ett beslut eller en dom. I de allra flesta fall är det föräldrarna som informerar barnet. Det kan finnas ett värde i att domaren uppmärksammar föräldrarna på vikten av att de på ett lämpligt sätt, och efter barnets förmågor, informerar barnet om resultatet av beslutet och om utgången i målet. Av 5 kap. 1 § åttonde strecksatsen socialtjänstlagen (2001:453) framgår också att social- nämnden har en uppföljningsskyldighet sedan ett mål eller ärende om vårdnad, boende eller umgänge har avgjorts. 3 § Barnet står från födelsen under vårdnad av båda föräldrarna, om dessa är gifta med varandra, och i annat fall av modern ensam. Om föräldrarna senare ingår äktenskap med varandra, står barnet från den tidpunkten under vårdnad av dem båda, om inte rätten har anförtrott vård- naden åt en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare eller åt en tillfällig vårdnadshavare. Om det döms till äktenskapsskillnad mellan föräldrarna står barnet även därefter under båda föräldrarnas vårdnad, om inte den gemensamma vård- naden upplöses enligt 5, 7 eller 8 §. Om barnet även efter domen på äkten- skapsskillnad ska stå under båda föräldrarnas vårdnad, ska rätten i domen upplysa om att vårdnaden är gemensam. Paragrafen innehåller allmänna bestämmelser om vem eller vilka som är ett barns vårdnadshavare. Tillägget i första stycket är en konsekvens av att rätten även kan anförtro vårdnaden åt en tillfällig vårdnadshavare. Övervägandena finns i avsnitt 13.8.6. Paragrafen har också ändrats språkligt. 5 § Om barnet står under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem och vill någon av dem få ändring i vårdnaden, ska rätten besluta att föräldrarna ska ha gemensam vårdnad om barnet eller att en av dem ska ha ensam vård- nad. Vid bedömningen av om föräldrarna ska ha gemensam vårdnad eller om en av dem ska ha ensam vårdnad ska rätten fästa avseende särskilt vid för- äldrarnas förmåga att ta ett gemensamt ansvar i frågor som rör barnet. Rätten får besluta om gemensam vårdnad även om båda föräldrarna motsätter sig det. Frågor om ändring i vårdnaden enligt första stycket prövas på talan av en av föräldrarna eller båda. I mål om äktenskapsskillnad får rätten utan yrkande besluta att en av föräldrarna ska ha ensam vårdnad, om det är uppen- bart att gemensam vårdnad är oförenlig med barnets bästa I paragrafen finns bestämmelser om ändring av vårdnaden om barnet mellan föräldrarna. Andra stycket har ändrats på så sätt att vid bedömningen av vård- nadsfrågan ska rätten, i stället för att fästa avseende särskilt vid för- äldrarnas förmåga att samarbeta, fästa avseende särskilt vid föräld- rarnas förmåga att ta ett gemensamt ansvar i frågor som rör barnet. Syftet med ändringen är att minska det konfliktdrivande inslaget, som bestämmelsen om föräldrarnas förmåga att samarbeta i vissa fall fört med sig, och i stället fokusera på barnet och barnets behov. Andra stycket har också ändrats på så sätt att rätten, till skillnad från vad som gäller , får besluta om gemensam vårdnad även om båda föräldrarna motsätter sig det. Övervägandena finns i av- snitt 8.4.1 och 8.4.2. Viss vägledning för den praktiska tillämpningen finns i avsnitt 8.4.1. Målet är, liksom tidigare, att föräldrarna ska ha gemensam vård- nad i alla fall där det är bäst för barnet. Någon presumtion för eller mot gemensam vårdnad ska inte gälla. Att föräldrarna tar ett gemen- samt ansvar innebär att de tillsammans kan lösa frågor om barnet. Detta kan göras genom omfattande eller få kontakter. Kontakterna kan vara muntliga eller skriftliga. Frågor om barnet syftar fram- för allt på frågor om hälso- och sjukvård, skolval, passansökningar och ansökningar om adressändring för barnet. Det kan även finnas andra frågor som i enskilda fall är så viktiga att de kräver att för- äldrarna kommer överens i saken för att det ska vara aktuellt med gemensam vårdnad. Vidare måste föräldrarna kunna lösa löpande frågor om barnet, som kräver båda vårdnadshavarnas medgivande, på ett sätt så att barnet inte drabbas av föräldrarnas konflikt. Om föräldrarna, oavsett om de har omfattande eller få kontakter med varandra, inte kan lösa frågor om barnet utan att deras agerande går ut över barnet i alltför hög grad talar det mot att föräldrarna kan ha gemensam vårdnad. Av betydelse för vårdnadsfrågan är alltså hur föräldrarnas, eller en förälders, agerande påverkar barnet. Att en förälder, i ett fall där den andra föräldern utsätter barnet eller någon annan i familjen för våld, trakasserier eller annan kränk- ande behandling, inte löser frågor om barnet tillsammans med den andra föräldern ska inte tas till intäkt för att föräldern inte med- verkar till att ta ett gemensamt ansvar. Det är nämligen svårt att tillgodose barnets behov av trygghet och omsorg inom ramen för gemensam vårdnad om den ena föräldern gör sig skyldig till över- grepp mot någon familjemedlem. I ett sådant fall är det i princip bäst för barnet att den föräldern inte får del i vårdnaden, vilket följer av 2 a §. Bestämmelsen om att rätten får besluta om gemensam vårdnad även om båda föräldrarna motsätter sig det markerar att barnets bästa är styrande för vårdnadsfrågan, inte föräldrarnas inställning. I de flesta fall kommer ett beslut om gemensam vårdnad inte vara till barnets bästa om båda föräldrarna motsätter sig den vårdnadsformen. Ett exempel på när det dock kan vara till barnets bästa med gemen- sam vårdnad är om båda föräldrarna motsatt sig detta utan att ha angett några bärande skäl för sin respektive inställning. Paragrafen har också ändrats språkligt. 10 § Om barnet står under vårdnad av en eller två särskilt förordnade vård- nadshavare och vill någon av barnets föräldrar eller båda få vårdnaden över- flyttad till sig, får rätten besluta om detta. Rätten får flytta över vårdnaden till föräldrarna gemensamt även om båda föräldrarna motsätter sig det. Frågor om överflyttning av vårdnaden enligt första stycket prövas på talan av båda föräldrarna eller en av dem eller på talan av socialnämnden. I paragrafen finns bestämmelser om överflyttning av vårdnad från särskilt förordnade vårdnadshavare till barnets föräldrar. Övervägan- dena finns i avsnitt 8.4.2. Av första stycket framgår att rätten, till skillnad från nuvarande reglering, får flytta över vårdnaden till föräldrarna gemensamt även om båda föräldrarna motsätter sig det. Barnets bästa är styrande för vårdnadsfrågan, inte föräldrarnas inställning. I de flesta fall kommer ett beslut om gemensam vårdnad inte vara till barnets bästa om båda föräldrarna motsätter sig den vårdnadsformen. Ett exempel på när det dock kan finnas utrymme för att anse att det kan vara till barnets bästa med gemensam vårdnad är om båda föräldrarna mot- satt sig den vårdnadsformen utan att ha angett några bärande skäl för sin respektive inställning. 10 d § Om det finns skäl att utse en särskilt förordnad vårdnadshavare för ett barn men de praktiska förutsättningarna för ett sådant förordnande för till- fället saknas och den faktiska vården om barnet är tillgodosedd, får rätten, om det finns särskilda skäl, på talan av socialnämnden flytta över vårdnaden till en tillfällig vårdnadshavare. Till tillfällig vårdnadshavare får en advokat, en biträdande jurist på advo- katbyrå eller någon annan utses. Endast den får utses som på grund av sina kunskaper och erfarenheter samt personliga egenskaper är särskilt lämplig för uppdraget. Den som är underårig får inte utses till tillfällig vårdnadshavare. För syskon ska samma person utses, om inte särskilda skäl talar mot det. När en tillfällig vårdnadshavare har utsetts för ett barn, ska socialnämnden verka för att en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare utses för barnet. När förutsättningar för ett sådant förordnande finns ska rätten, på talan av socialnämnden, flytta över vårdnaden från den tillfälliga vårdnadshavaren till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Vid handläggningen av denna fråga ska barnets förälder eller föräldrar ges tillfälle att yttra sig. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om överflyttning av vårdnaden om ett barn till en tillfällig vårdnadshavare. Övervägan- dena finns i avsnitt 13.8.3–13.8.6 och 13.8.8. I första stycket anges förutsättningarna för att rätten ska flytta över vårdnaden om ett barn till en tillfällig vårdnadshavare. En grund- läggande förutsättning för att utse en tillfällig vårdnadshavare är att det finns skäl att flytta över vårdnaden till en särskilt förordnad vårdnadshavare. Regleringen tar huvudsakligen sikte på fall där det förekommit dödligt våld i familjen. Om en vårdnadshavare uppsåt- ligen dödat eller allvarligt skadat den andra föräldern får han eller hon i de allra flesta fall anses ha brustit i omsorgen om barnet på ett sådant sätt att det är till barnets bästa att föräldern inte längre har kvar vårdnadsansvaret. Det kan dock finnas undantagsfall när vård- naden bör bestå. Bedömningen av om det finns skäl för en vård- nadsöverflyttning ska, liksom för övriga frågor om vårdnad, göras utifrån vad som är bäst för barnet. Vid denna bedömning ska barnets åsikter och inställning tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad vilket följer av vår föreslagna lydelse av 2 a §. saknas det för tillfället en lämplig person som är villig att åta sig ett uppdrag som särskilt förordnad vårdnadshavare. Då finns inte de praktiska förutsättningarna för ett sådant förordnande och rätten kan i stället enligt första stycket flytta över vårdnaden om barnet till en tillfällig vårdnadshavare. Uttryckssättet ”för tillfället” ska inte tolkas alltför snävt. När socialnämnden bedömer att en sär- skilt förordnad vårdnadshavare kan utses – – bör socialnämnden avvakta och i stället ge in en ansökan om särskilt förordnande av vårdnadshavare när de praktiska förutsättningarna för ett sådant förordnande är uppfyllda. Uppdraget som tillfällig vårdnadshavare tar sikte på de rättsliga delarna av vårdnadshavarens uppgifter. För att rätten ska få utse en tillfällig vårdnadshavare krävs därför att den faktiska vården om barnet är tillgodosedd på annat håll. Detta kan ske genom insatser som bygger på frivillighet eller med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Avsikten är alltså inte att barnet ska bo hos den tillfälliga vårdnadshavaren. I övrigt har en till- fällig vårdnadshavare samma uppgifter och ansvar som en annan vård- nadshavare. Bestämmelsen ska tillämpas restriktivt. För att rätten ska flytta över vårdnaden om ett barn till en tillfällig vårdnadshavare krävs särskilda skäl. Det måste finnas ett behov av att särskilt skyndsamt få vårdnaden överflyttad från en förälder till någon annan. Så är fallet när det närmast skulle framstå som stötande eller kränkande för barnet att låta en förälder kvarstå som vårdnadshavare. Ett annat exempel är när det finns brådskande behov av att vidta åtgärder rörande barnet. Regleringen tar huvudsakligen sikte på fall av död- ligt våld men kan också i vissa fall tillämpas vid annat allvarligt våld riktat mot den andra föräldern eller barnet. Vidare kan det finnas andra situationer, som inte handlar om familjevåld, men där behovet av en snabb vårdnadsöverflyttning är så starkt att det kan vara moti- verat att flytta över vårdnaden till en tillfällig vårdnadshavare. Som framgår ovan kan det finnas undantagsfall när en vårdnadshavare trots att han eller hon uppsåtligen har dödat den andra föräldern bör kvarstå som vårdnadshavare. I ett sådant fall ska inte heller en tillfällig vårdnadshavare utses för barnet. Detta följer redan av att det då inte finns skäl att utse en särskilt förordnad vårdnadshavare för barnet. En fråga om överflyttning av vårdnaden prövas på talan av social- nämnden och handläggs som ett tvistemål (17 § fjärde stycket). Det är inte möjligt att utse fler än en person till tillfällig vårdnadshavare för ett barn. Av andra stycket framgår vem som kan utses till tillfällig vård- nadshavare. Den som kan utses är en advokat, en biträdande jurist på advokatbyrå eller någon annan. Med biträdande jurist på advo- katbyrå avser vi den som har avlagt de kunskapsprov som har före- skrivits för behörighet till domarämbetet och har antecknats i ett register hos som anställd som biträde på byrån, dvs. samma definition som används i bl.a. lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn (2 § förordningen [1999:998] om särskild företrädare för barn). Endast den får utses som på grund av sina kunskaper och erfarenheter samt personliga egenskaper är särskilt lämplig för uppdraget. Personkretsen och lämplighetskraven är desamma som när det gäller vem som kan komma i fråga för ett uppdrag som särskild företrädare för barn. Se förarbetena till lagen om särskild företrädare för barn i fråga om kraven på särskild lämp- lighet (prop. 1998/99:133 s. 45). Den som är underårig får inte ut- ses till tillfällig vårdnadshavare. Detta hänger samman med att en tillfällig vårdnadshavare normalt också är barnets förmyndare. Lik- som för särskilt förordnade vårdnadshavare ska för syskon samma person utses, om inte särskilda skäl talar mot det. Som framgår av terminologin är avsikten inte att ett uppdrag som tillfällig vårdnadshavare ska vara av mer permanent karaktär. Enligt tredje stycket ska socialnämnden verka för att en eller två sär- skilt förordnade vårdnadshavare i stället utses för barnet. Det är viktigt att socialnämnden så snabbt som möjligt försöker hitta en eller två lämpliga personer att föreslå som särskilt förordnade vård- nadshavare. bör fortlöpande utvärdera om förutsätt- ningarna för ett sådant förordnande finns. När så är fallet ska social- nämnden föra talan om överflyttning av vårdnaden. En sådan pro- cess, som handläggs som ett tvistemål, bör huvudsakligen koncen- treras kring frågan om den eller de av socialnämnden föreslagna per- sonerna är lämpliga som särskilt förordnade vårdnadshavare. Barnets förälder, eller i förekommande fall föräldrar, är inte part i denna process men ska ges tillfälle att yttra sig. En förälder som vill föra talan om överflyttning av vårdnaden till sig kan i stället föra talan med stöd av 10 §. I ett sådant fall bör det relativt ofta finnas skäl att handlägga målen gemensamt. 10 e § En tillfällig vårdnadshavare har rätt till ett skäligt arvode för uppdraget och ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för uppdragets fullgörande. Beslut om arvode och ersättning för utgifter fattas av överförmyndaren. Arvode och ersättning för utgifter ska betalas av kommunen. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om en tillfällig vård- nadshavares rätt till arvode och ersättning för utgifter. Överväg- andena finns i avsnitt 13.8.7. Av första stycket framgår att en tillfällig vårdnadshavare har rätt till ett skäligt arvode för uppdraget och ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för uppdragets fullgörande. En av de omständigheter som bör beaktas vid bedömningen av arvodets storlek är uppdragets komplexitet. Den timkostnadsnorm som tillämpas vid ersättning enligt rättshjälpslagen (1996:1619) bör vara ett riktmärke vid bedömningen av vad som utgör ett skäligt arvode. En tillfällig vårdnadshavare kan i vissa fall även vara målsägande- biträde för barnet. För de uppgifter som utförs i egenskap av måls- ägandebiträde utgår ersättning enligt regelverket för detta uppdrag. I andra stycket anges att beslut om arvode och ersättning fattas av överförmyndaren. Enligt tredje stycket betalar kommunen arvodet och ersättning för utgifter. 10 f § Vad som sägs i 10 §, 10 b § första stycket och 10 c § första och tredje styckena om en särskilt förordnad vårdnadshavare gäller i tillämpliga delar också en tillfällig vårdnadshavare. Om en tillfällig vårdnadshavare entledigas eller dör, ska rätten efter an- sökan av socialnämnden utse en annan person att vara tillfällig vårdnads- havare. Paragrafen, som är ny, innehåller hänvisningar som innebär att mot- svarande regler som för en särskilt förordnad vårdnadshavare gäller beträffande dels entledigande, dels överflyttning av vårdnaden till den ena föräldern eller båda. Paragrafen innehåller också en bestäm- melse som reglerar den situationen att en tillfällig vårdnadshavare entledigas eller dör. Övervägandena finns i avsnitt 13.8.8. Genom hänvisningen i första stycket till 10 § tillämpas bestäm- melsen, enligt vilken rätten får flytta över vårdnaden från en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare till den ena föräldern eller båda, även för en tillfällig vårdnadshavare. En fråga om överflytt- ning av vårdnaden prövas på talan av båda föräldrarna eller en av dem eller på talan av socialnämnden. Enligt 10 b § första stycket har en särskilt förordnad vårdnadshavare rätt att på begäran bli ent- ledigad från sitt uppdrag. Av 10 c § första stycket följer att en sär- skilt förordnad vårdnadshavare ska entledigas, om han eller hon vid utövandet av vårdnaden gör sig skyldig till missbruk eller försum- melse eller av någon annan orsak är lämplig som vård- nadshavare. Genom hänvisningarna i första stycket gäller dessa be- stämmelser även för en tillfällig vårdnadshavare. Av andra stycket framgår att om en tillfällig vårdnadshavare ent- ledigas eller dör, ska rätten efter ansökan av socialnämnden utse en annan person att vara tillfällig vårdnadshavare. En sådan fråga hand- läggs som ett domstolsärende (17 § fjärde och femte styckena). 15 § Barnet ska ha rätt till umgänge med en förälder som det inte bor till- sammans med. Umgänget kan ske genom att barnet och föräldern träffar varandra eller genom att de har annan kontakt. Barnets föräldrar har ett gemensamt ansvar för att barnets behov av um- gänge med en förälder som barnet inte bor tillsammans med så långt möj- ligt tillgodoses. Särskilt förordnade vårdnadshavare och en tillfällig vårdnads- havare har motsvarande ansvar. Barnets vårdnadshavare har ett ansvar för att barnets behov av umgänge med någon annan som står det särskilt nära så långt möjligt tillgodoses. Om barnet står under vårdnad av båda föräldrarna och ska umgås med en förälder som det inte bor tillsammans med, ska den andra föräldern lämna sådana upplysningar om barnet som kan främja umgänget, om inte särskilda skäl talar mot det. Om barnet ska umgås med en förälder som inte är vård- nadshavare eller med någon annan som står barnet särskilt nära, ska upp- lysningar enligt första meningen lämnas av vårdnadshavaren. Paragrafen innehåller allmänna bestämmelser om umgänge. Den personkrets som omfattas av bestämmelsen i andra stycket har utvid- gats till att även omfatta en tillfällig vårdnadshavare. Övervägan- dena finns i avsnitt 13.8.6. Ett barn har rätt till umgänge med en förälder som det inte bor tillsammans med. Umgänget kan ske genom att barnet och föräldern träffar varandra eller genom att de har annan kontakt. Genom tillägget i andra stycket framgår att en tillfällig vårdnadshavare har motsvarande ansvar som föräldrar och särskilt förordnade vårdnads- havare för att barnets behov av umgänge med en förälder som bar- net inte bor tillsammans med så långt möjligt tillgodoses. Ett barn har alltså rätt till umgänge med en förälder även om vårdnaden om barnet har flyttats över till en eller två särskilt för- ordnade vårdnadshavare eller till en tillfällig vårdnadshavare. I dessa fall får bestämmelsen i 2 a § om att risken för att barnet far illa ska beaktas särskild aktualitet (jfr prop. 1997/98:7 s. 115). Umgänget är i första hand till för barnet och det är barnets intressen och behov som ska vara avgörande. Om föräldern har gjort sig skyldig till över- grepp mot den andra föräldern kan ett umgänge vara direkt skadligt för barnet. Ett umgänge behöver dock inte vara uteslutet i alla situa- tioner. Om, och i så fall på vilket sätt, umgänge mellan ett barn och en förälder bör ske i en situation där det funnits skäl att utse en tillfällig vårdnadshavare får därför bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet med utgångspunkt från vad som är bäst för bar- net (2 a § och prop. 1997/98:7 s. 114 och 115). Här bör uppmärk- sammas möjligheten enligt första stycket att ha umgänge på annat sätt än genom att träffas. Paragrafen har också ändrats språkligt. 16 a § För att rätten, när föräldrarna inte är överens, ska få pröva ett yrk- ande om vårdnad om barn, barns boende eller umgänge med barn i mål en- ligt 5, 14 a eller 15 a § eller i mål om äktenskapsskillnad ska den förälder som först framställer ett sådant yrkande ge in ett giltigt samtalsintyg. Intyget ska visa att föräldern innan yrkandet framställdes har deltagit i ett informations- samtal som avses i 5 kap. 3 a § socialtjänstlagen (2001:453).