sou · H5B325 · 2017-04-05 00:00:00 — Försäkringsskyddet omfattar i denna del alla typer av smittsamma sjukdomar, även virus- och infektions- sjukdomar som annars inte berättigar till rätt för ersättning från arbetsskadeförsäkringen. Med laboratorium menas exempelvis labora- torier vid universitet och högskolor, läkemedelslaboratorium, bakte- riologiska laboratorium, sjukhuslaboratorium samt laboratorium hos läkarhus eller privatläkare. Samtliga personer som utför någon typ av arbete i ett laboratorium omfattas av försäkringen, förutom labora- toriepersonal även till exempel hantverkare eller lokalvårdare. Den som smittas behöver alltså inte själv ha hanterat det smittsamma ämnet.2 Enligt 5 § 2 FASP ska skada uppkommen genom smitta anses som arbetsskada för vissa angivna sjukdomar som uppkommit i an- givna slags arbeten. Aktuella sjukdomar listas dels i själva bestäm- melsen, dels i en bilaga. I bilagan till FASP återfinns samma sjuk- domar som angavs som samhällsfarliga sjukdomar i 1.1 och 1.2 bi- lagan till smittskyddslag(1988:1472). Smittskyddslagen (2004:168), som trädde i kraft , räknar upp ett antal sjukdomar under rubriken allmänfarliga sjukdomar. De sjukdomar som anges där är delvis andra än dem som förtecknades i bilagan till smittskyddslag. För att tills vidare behålla omfattningen av skyddet i arbetsskadeförsäkringen vid arbetsskada på grund av smitta fördes dock bilagan års smittskyddslag över till arbets- skadeförordningen utan ändringar. 2 Vägledning 2003:4, avsnitt 6.13; Grönwall m.fl., Arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd, 6 uppl. 2003, s. 166; Hessmark m.fl., Socialförsäkringsbalken (Zeteo ), kommentaren till SFB, 39 kap. 6 §. Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta I bilagan till FASP listas följande smittsamma sjukdomar: –hepatit non A non B non C non D non E –svår akut respiratorisk sjukdom (SARS) –virala hemorragiska febrar exkl. nefropathia epidemica Dessutom innehåller 5 § 2 FASP följande smittsamma sjukdomar, nämligen Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta –mul- och klövsjuka –papegojsjuka och andra ornithoser –primär icke varig hjärn- och hjärnhinneinflammation –Weils Sjukdom och andra leptospiroser. Ovan listade smittsamma sjukdomar ska anses som arbetsskada under förutsättning att smittkontakten har förekommit i arbetet vid sjuk- vårdsinrättning eller i annat arbete vid behandling, vård eller om- händerhavande av en smittförande person eller vid omhänderhav- ande eller hantering av smittförande djur eller material. Skyddet gäller inte bara den som skadas när hen utför sina nor- mala arbetsuppgifter utan var och en som i sitt arbete får handskas med smittförande människor, djur eller material. I arbete vid sjuk- vårdsinrättning omfattas därför, förutom sjukvårdspersonal, även hantverkare, lokalvårdare m.fl. som arbetar fast eller tillfälligt vid sjukhus, läkarmottagningar eller liknande (se FÖD mål nr 2114/1981). I förhållande till äldre bestämmelser – som bara avsåg anställda inom hälso- och sjukvården, personal sysselsatt med forskning på institution och laboratorium samt vissa anställda inom socialvården – har den skyddade personkretsen i 5 § 2 FASP utökats till var och en som blir smittad i någon av de angivna situationerna. Skyddet är därigenom utsträckt till bl.a. personal inom , polisen, kriminalvården och tandvården, till industriellt arbete med vaccin, blodplasma eller biokemiska separationer och till frisörer, kosmeto- loger, veterinärer, slaktare, djurskötare, lantarbetare, lokalvårdare, restauranganställda, renhållningsarbetare, tvätterianställda samt vissa Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta rörarbetare och reparatörer. Motsvarande skydd finns givetvis för egenföretagare och uppdragstagare.3 16.2.3Tidigare utredningsarbete – SOU 1998:37 Arbetsskadeförsäkringens regler om smitta har varit före- mål för utredning om än i begränsad omfattning. Nedan följer en kort redogörelse för de förslag och överväganden som Arbetsskade- utredningen lade fram i SOU 1998:37 Den framtida arbets- skadeförsäkringen. Utredningen föreslog att en grundlig översyn skulle göras av arbetsskadeförsäkringens skydd vid smittsamma sjukdomar. Vid denna borde man bl.a. analysera konsekvenserna av en bredare defi- nition av begreppet arbetsskada framkallad av smitta, granska skyddet för dem som arbetar vid landets infektionskliniker samt utreda tredje- mansskyddet närmare. Utredningens arbete begränsades i avvaktan på en sådan översyn till att i några avseenden närmare granska det skydd som arbets- skadeförsäkringen ger när den försäkrade varit sysselsatt i arbete vid sjukvårdsinrättning eller i annat arbete vid behandling, vård eller omhändertagande av smittförande person eller vid omhänderhav- ande eller hantering av smittförande djur eller material. Efter sam- råd under hand med expertis vid smittskyddsenhet föreslog utredningen följande ändringar. Utredningen föreslog att mul- och klövsjuka skulle tas bort från uppräkningen i 5 § FASP, eftersom det inte längre fanns behov av att låta försäkringen omfatta sjukdomen. Utredningen föreslog vidare att försäkrade som var sysselsatta i arbete där de riskerar att ut- sättas för smitta till följd av Herpes B, HIV/AIDS och EHEC 0157- bakterie skulle omfattas av det särskilda skyddet i LAF. Sjukdomar till följd av dessa smittämnen borde således föras till de särskilt upp- räknade i 5 § FASP. utredningen bedömde att Herpes B, HIV/AIDS och EHEC 0157-bakterie är smittämnen som förekommer i och som en försäkrad riskerar att ådra sig genom arbete med smitt- förande djur och personer. Sjukdomar till följd av dessa smittämnen 3 Hessmark m.fl., Socialförsäkringsbalken (Zeteo ), kommentaren till 39 kap. 6 § SFB. Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta kan även klassas som samhällsfarliga, men de fanns inte upptagna som sådana i punkterna 1.1 och 1.2 i bilagan till smitt- skyddslag. I och för sig kunde man tänka sig att smitta till följd av exempelvis HIV/AIDS i realiteten redan omfattades av eftersom sådan smitta oftast kan betecknas som ett olycksfall i arbetet, när den överförs genom en plötslig, ovanlig eller oförutsedd händelse. Utredningen ansåg det emellertid riktigast att inte låta frågan om godkännande av en smittsam sjukdom som arbetssjukdom vara beroende av denna typ av resonemang. Vissa förslag i SOU 1998:37 behandlades i prop. 2001/02:81, och de ledde efter riksdagsbehandling (2001/02:SfU10) till en del lagändringar. Utredningens förslag när det gällde skyddet vid smitt- samma sjukdomar berördes inte i propositionen. 16.3.1Definitioner i smittskyddslagen och smittskyddsförordningen Regelverket för att skydda allmänheten mot smittsamma sjukdomar finns i smittskyddslagen (2004:168) och smittskyddsförordningen (2004:255). Det bakomliggande syftet med dessa bestämmelser är inte detsamma som för reglerna om smitta i arbetsskadeförsäkringen. Smittskyddslagen innehåller i 1 kap. 3 §4 följande definitioner: Med smittsamma sjukdomar avses i denna lag alla sjukdomar som kan överföras till eller mellan människor och som kan innebära ett inte ringa hot mot människors hälsa. Med allmänfarliga sjukdomar avses smittsamma sjukdomar som kan vara livshotande, innebära långvarig sjukdom eller svårt lidande eller medföra andra allvarliga konsekvenser och där det finns möjlighet att förebygga smittspridning genom åtgärder som riktas till den smittade. Med samhällsfarliga sjukdomar avses allmänfarliga sjukdomar som kan få en spridning i samhället som innebär en allvarlig störning eller överhängande risk för en allvarlig störning i viktiga samhällsfunktioner och som kräver extraordinära smittskyddsåtgärder. 4 Författningskommentar till 1 kap. 3 § smittskyddslagen finns i prop. 2003/04:30 s. 208–211 och i prop. 2003/04:158 s. 103 f. Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta De allmänfarliga sjukdomarna och vissa andra smittsamma sjukdomar skall anmälas eller bli föremål för smittspårning enligt bestämmelserna i denna lag. Sådana sjukdomar benämns anmälningspliktiga sjukdomar respektive smittspårningspliktiga sjukdomar. De allmänfarliga sjukdomarna anges i bilaga 1 och de samhällsfarliga sjukdomarna i bilaga 2 till denna lag. I den anslutande smittskyddsförordningen (2004:255) anges i en bilaga de smittsamma sjukdomar som, utöver allmänfarliga sjuk- domar, ska vara anmälningspliktiga och därmed ska anmälas enligt föreskrifterna i 2 kap. 5 § smittskyddslagen. Listan i bilaga 1 till smitt- skyddsförordningen med anmälningspliktiga sjukdomar utöver all- mänfarliga sjukdomar har utökats med influensa och mers-virusinfektion. har dock föreskrivit undantag från anmälningsskyldigheten av influensa, se HSLF- FS 2015:26. Smittskyddslagen (2004:168) trädde i kraft . Lagen är inriktad på att förhindra att smitta sprids från person till person och på åtgärder som riktar sig till människor. Smittskyddsåtgärder som riktas mot objekt eller djur regleras i andra lagar. Lagen anger det övergripande målet för smittskyddet och vissa allmänna riktlinjer. Tyngdpunkten i smittskyddsarbetet ligger på det frivilliga förebyggande arbetet. har ansvaret för att behövliga smittskyddsåtgärder vidtas inom . Undantag gäller för åtgärder som riktar sig mot objekt och djur för vilka kommunerna och vissa nationella myndigheter har ansvaret. Ansvaret för direkta smittskyddsåtgärder vilar på smittskyddsläkarna och de behandlande läkarna. Bestämmelserna i smittskyddslagen omfattar alla sjukdomar som kan överföras till eller mellan människor och som inte endast innebär ett ringa hot mot människors hälsa. Möjligheterna till smitt- skyddsåtgärder som kan vara integritetskränkande begränsas till vissa s.k. allmänfarliga sjukdomar. Var och en ska genom uppmärksamhet och rimliga försiktig- hetsåtgärder medverka till att förhindra spridning av smittsamma sjukdomar. Den som har anledning att misstänka att hen bär på en smittsam sjukdom är skyldig att vidta de åtgärder som krävs för att Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta skydda andra mot smittrisk. Den som vet att hen bär på en all- mänfarlig sjukdom är skyldig att lämna information om smittan till andra människor som hen kommer i sådan kontakt med att beak- tansvärd risk för smittöverföring kan uppkomma. Den som misstänks bära på vissa smittsamma sjukdomar är skyl- dig att söka läkare, låta sig undersökas samt genom att ge upplys- ningar till läkaren medverka till smittspårning. Om det behövs av smittskyddsskäl ska den enskilde erbjudas psykosocialt stöd. Vid allmänfarlig sjukdom ska den enskilde erbjudas den vård eller be- handling som behövs av smittskyddsskäl. Om det av smittskydds- skäl finns behov av särskilda behandlingsinsatser ska detta erbjudas den enskilde. Den behandlande läkaren ska ge den smittade medicinska och praktiska råd vid samtliga smittsamma sjukdomar som omfattas av smittskyddslagen. Om det är fråga om smitta av en allmänfarlig sjukdom ska den behandlande läkaren även besluta om individuellt utformade förhållningsregler för den smittade i syfte att förhindra smittspridning. Förhållningsreglerna kan endast omfatta ett eller flera av de moment som anges i smittskyddslagen. Förvaltningsrätten ska under vissa förutsättningar kunna besluta om läkarundersökning när den enskilde motsätter sig detta. Iso- lering av den som bär på en allmänfarlig sjukdom får ske om vissa särskilda förutsättningar är uppfyllda. Beslut om isolering fattas av förvaltningsrätten. Isolering får bestå . Fortsatt isolering i perioder får medges av förvalt- ningsrätten efter ansökan av smittskyddsläkaren. I vissa brådskande fall får smittskyddsläkaren besluta om tillfällig isolering som kan pågå . I mål om isolering och fortsatt isolering ska en sakkunnig höras vid den muntliga förhandlingen. En stöd- person ska utses för den som isolerats om den isolerade inte mot- sätter sig det. Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta 16.4Praxis rörande arbetsskada på grund av smitta Praxis gällande arbetsskada på grund av smittsamma sjukdomar är sparsam. Följande redogörelse är hämtad ur kommentaren till SFB5 och hänvisar till domar i dåvarande Försäkringsöverdomstolen, FÖD. I FÖD 1989:29 var fråga om en fartygsinspektör som, med det då gällande beviskravet sannolikt, ansågs ha ådragit sig en amöba- infektion vid hantering av något smittförande material när han inspekterat en färja. En sakkunnig ansåg att infektionen inte nöd- vändigtvis måste ha uppstått via mat eller dryck. Andra exempel på när arbetsskada godkänts är FÖD 2286/84 med fall av salmonella på ett bageri där smittan spridits genom deg med torr- mjölkspulver, FÖD 2114/81 där en undersköterska smittats med resistenta stafylokocker vid ett sjukhus där sådana hade förekom- mit FÖD 2468/90 där en läkare som tjänstgjort i ådragit sig salmonellautlöst reaktiv artrit. I rättsfallet FÖD 1145/89 var fråga om en lokalvårdare vid ett vårdhem. Eftersom det inte framstod som sannolikt att hon årdragit sig sådan sjukdom i sitt arbete fick hon avslag i fråga om hepatit. Samma bedömning gjordes i fråga om en person som enbart han- terat smutstvätt FÖD 1814/88. Andra fall med smittsam sjukdom som inte ansetts omfattas av skyddet i arbetsskadeförsäkringen är FÖD 277/81 som rörde en chaufför som fått salmonella på en mat- rast under en utlandsresa och FÖD 21/79 rörande en lärare som ätit skollunch som måltidsvakt. 16.5Om smittvägar och vanliga smittor Nedan följer en kort beskrivning av vilka olika former av smitta som finns och av de vanligast förekommande smittsamma sjukdomarna. Smitta kan spridas på olika sätt, från människa till människa eller via värddjur till människa. Informationen i detta avsnitt har huvud- sakligen hämtats ur (texter/smitta-och-smittspridning/smittvagar) samt ur de informa- 5 Hessmark m.fl., Socialförsäkringsbalken (Zeteo ), kommentaren till SFB, 39 kap. 6 §. Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta tionsblad om olika smittsamma sjukdomar som återfinns på Folk- hälsomyndighetens webbplats.6 De olika smittvägar som finns är –kontaktsmitta, direkt eller indirekt –droppsmitta, direkt och indirekt –insektsburen (vektorburen) smitta. Om de smittor som är vanligast i samhället och de smittor som an- mäls som arbetsskador (se avsnitt 16.7.1 och 16.7.4) kan följande sägas. –Campylobacterinfektioner sprids huvudsakligen via förorenade livsmedel. De vanligaste smittkällorna för campylobacter är otill- räckligt tillagad fågel och kött, opastöriserad mjölk och förorenat brunnsvatten. –MRSA (meticillinresistenta Staphylococcus aureus) sprids genom kontaktsmitta. MRSA har tidigare spridits framför allt mellan och inom vårdinrättningar och en äldre benämning är därför ”sjuk- hussjuka”, men ses en ökad spridning ute i samhället. –Tuberkulos (TBC) är en smitta som sprids genom upphost- ningar av droppar från en patient med tuberkulos i luftvägarna. Smittrisken är störst vid nära och upprepad kontakt inomhus, t.ex. inom hushållet. Barn upp till skolålder är nästan aldrig smitt- samma. De personer som löper störst risk att smittas av TBC är de som delar bostad med någon som är sjuk, spridningen utanför riskgrupper är därför mycket liten. –Caliciviridae och norwalkvirus orsakar så kallad ”vinterkräksjuka”. Vinterkräksjuka kan spridas via direkt eller indirekt kontakt med smittade personer, via dricksvatten, via råa skaldjur eller grön- saker som förorenats med avloppsvatten eller via livsmedel som Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta hanterats och förorenats av en person som är eller har varit sjuk. Vinterkräksjuka är mycket smittsamt. –Borreliainfektion är en vektorburen zoonos som sprids via fäst- ingar. Borrelia är inte en anmälningspliktig sjukdom enligt smitt- skyddslagen. –Brucellos (hos människa även kallad Maltafeber eller undulant- feber) är liksom borrelia en zoonos, dvs. en sjukdom som kan spridas från djur till människa. Människan smittas framför allt via direktkontakt med infekterade djur eller via opastöriserade mejeriprodukter, i första hand mjölk eller ost. Sjukdomen är också en viktig laboratoriesmitta. finns ingen inhemsk brucellos i . –Salmonella sprids vanligen genom förorenade livsmedel. Även kontakt med infekterade djur, till exempel reptiler som hålls som husdjur, kan dock leda till smittöverföring. Personer inom livs- medelsbranschen bör vara särskilt uppmärksamma på risken för salmonellainfektion. –Hepatit B sprids sexuellt eller via blod. I västvärlden sprids hepa- tit B-virus främst genom orena injektionsnålar eller genom sam- lag med en person som är smittbärare. Smittan kan också över- föras om blod från en smittsam person hamnar på skadad hud eller på slemhinnor, exempelvis ögat. –Hepatit C orsakas av ett virus som sprids genom att den smittade personens blod kommer in i blodbanan på en annan person. Detta kan ske via orena injektionssprutor eller, i sällsynta fall, genom att blod kommer i kontakt med sår på hud eller med slemhinnor. Smittsamheten för hepatit C är betydligt lägre än för hepatit B. Förteckningen ovan är en ögonblicksbild över vilka smittor som just nu är aktuella. Denna bild kan förändras snabbt – nya sjuk- domar kan komma och gamla sjukdomar kan blossa upp. Inte minst medför det ökade allmänna resandet i samhället att smittor riskerar att spridas snabbt och över stora geografiska områden. Potentiella smittrisker kan t.ex. finnas hos hemvändande turister, utländska turister, affärsresenärer, biståndsarbetare och anknytningsfall från utlandet. Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta Smittor kan spridas på många sätt och i många miljöer. I en del fall kan man säga att vissa arbetsplatser är särskilt utsatta för risken att få in en viss smitta, i andra är det fråga om smittsamma sjuk- domar som likaväl kan spridas i privata miljöer. 16.6Synen på behovet av förändrade eller kompletterade regler inom är den myndighet som har övergripande an- svar för smittskyddsområdet. Myndigheten har övertagit de arbets- uppgifter rörande smittskydd som tidigare låg hos och . Utredningen har vid kontakt med inhämtat följande synpunkter. De flesta infektionssjukdomar har ett sjukdomsförlopp som gör att de har läkt ut när det gått . Flera av de sjukdomar som finns upptagna på listan i FASP är i många delar inte aktuella med dagens regler, eftersom sjukdomsförloppen är relativt kortvariga. De sjukdomar som skulle kunna medföra att förmågan att skaffa inkomst blir nedsatt är begränsade till antalet. Dock kan många infektionssjukdomar under olyckliga omständigheter leda till följdsjukdomar eller komplikationer som kan ge långvariga besvär. De smittsamma sjukdomar som kan orsaka långvarig nedsätt- ning av arbetsförmågan torde i första hand vara hepatit B och C, TBC och HIV. Även mag- och tarmsjukdomar kan ge kvarstående ledbesvär. För gulsot/Hepatit B är det akuta sjukdomsläget relativt kortvarigt, men individen vara smittbärare och kom- plikationer och symtom kan visa sig efter 20–. Även TBC kan ge långvariga skador längre fram även om den akuta sjukdomen behandlas. För sådana så kallade ”senskador” blir det en fråga om att bevisa sambandet efter så . Ur ett allmänt perspektiv vore det mer ändamålsenligt med mer generellt skydd som också kan ta hänsyn till nya smittor som inte var påtänka när listorna gjordes. Det är svårt att förutse när man gör en lista, vilka sjukdomar som bör finnas med. Till exempel rabies är en sjukdom, som knappt finns i , men där Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta det finns en ökad risk för smittspridning på grund av ökad illegal införsel av hundar. Ett exempel på en nyare smittsam sjukdom är luftvägsinfektionen mers, som orsakas av mers-corona- viruset vilket spridits från till bl.a. . Det kom- mer sannolikt att komma nya smittor som exempelvis svår akut respiratorisk sjukdom (SARS-coronavirus) och ebola. Förklaringar till varför det uppstår nya smittor är bl.a. att befolkningsmängden i världen har ökat, att människor är mer rörliga över gränser och att kontakt med djur är vanligt. De smittor som är allvarligast är blodsmittorna. Det är främst inom vården som arbetstagare är utsatta för smitta. I begreppet vård inbegrips härmed social omsorg och äldreomsorg. Vid utbrott av nya smittor, som exempel kan tas SARS, smittas i regel främst vårdpersonal. är vårdsmitta av t.ex. hepatit mycket säll- synt. Såväl inom vård som inom laboratorieverksamhet finns väl fungerande rutiner som syftar till att minimera risk för smitta. Ett laboratorium är en så skyddad och kontrollerad miljö att risken för smitta när rutiner följs är liten. Det finns väldigt få fall av laboratoriesmitta. Även infektionsklinikerna är en kontrollerad miljö. Personal inom andra delar av vård- och omsorgssektorn än i sjuk- husmiljö löper större risk att smittas av vårdtagare, eftersom miljön på t.ex. äldreboenden och liknande inte alls är lika kontrollerad. Om målet med försäkringen är att skapa ett starkt skydd för arbets- tagare borde skyddet vara lika starkt för denna grupp som för per- sonal i laboratorier. Meticillinresistenta gula stafylokocker, MRSA, är främst ett problem för vårdpersonal. Även om man inte är akut sjuk länge blir man bärare av bakterien, vilket kan medföra att en omplacering till andra arbetsuppgifter blir nödvändig ur smittskyddssynpunkt. Samma sak gäller för andra smittbärare, t.ex. en bärare av gulsot eller HIV skulle inte längre kunna arbeta som opererande kirurg. Dessa om- placerade personer gör dock sannolikt inte någon inkomstförlust, varför frågan om livränta troligen inte aktualiseras. En fråga att uppmärksamma är skyddet för kriminalvårdsperso- nal. Det är vanligt internationellt sett att intagna på kriminalvårds- anstalt har tuberkulos. Någon smittspridning finns inte på svenska kriminalvårdsanstalter, men detta är ändå en fråga som kriminal- vården har funderat på. Översyn av arbetsskadeförsäkringens regler om smitta Skäl saknas för att utvidga personkretsen till att omfatta perso- nal inom förskola och skola. De smittor som förekommer där är mer av magsjukekaraktär vilka går över snabbt. har märkt av en ökad oro bland samhälls- medborgarna för att drabbas av smitta. Oron motsvaras dock inte av en faktiskt ökad risk. Vad gäller TBC beror ökningen av sjuk- domen på att det kommer hit personer som redan är sjuka, men smitt- spridning sker inte i . Om man skulle utvidga den skyddade personkretsen skulle det kunna sprida mer oro som inte är befogad. Frågan om sjukdomar som sprids till människa från djur är inte så stor. Möjligtvis kan man tänka sig att smittämnen som campylo- bacter och salmonella sprider sig i t.ex. slakterier, men de svenska djurbesättningarna är fria från sådana bakterier. I har det förekommit att svin som varit bärare av antibiotikaresistenta bakte- rier har smittat bönder. Detta har ännu inte detta hänt i , men det finns potential för att det kan ske även här. Inte heller inhemsk livsmedelsindustri har problem med smitta. Vid de utbrott av smittsamma sjukdomar som sker rör det sig om hantering av utländska livsmedel. I de spridningsutredningar som gjort för att spåra smittkällor vid sjukdoms- utbrott har det ibland hänt att någon enstaka medarbetare på en restaurang blivit smittad. Vektorburen smitta som orsakas av t.ex. myggor och fästingar är mer en geografisk risk för smitta där man också kan smittas . Det skulle också medföra stora gränsdragningsproblem avseende vilka yrkesgrupper som skulle vara aktuella för ett sådant skydd. erfar att de personer som arbetar professionellt i skog och mark som regel inte smittas av fästing- buren smitta, eftersom de är adekvat klädda och sannolikt även är vaccinerade mot TBE. Risken för sådan smitta är större för andra yrkesgrupper, som vistas i skog och mark . Det är lätt att spåra smittkällan till en specifik arbetsplats om man har ett bakterie- eller virusprov som kommer från arbetsplatsen och ett från den insjuknade personen. I den situationen kan man genom epidemiologisk typning (”fingeravtryck”) jämföra de två smittämnena och stärka eller avfärda misstanke om kopplad smitt- kedja.