sou · H5B363 · 2017-06-29 00:00:00 — 1.inte lämnar uppgift om tidigare beslut om avslag och där- igenom bryter mot bestämmelsen i artikel 6.3 i förordning (EG) nr 338/97, eller 2.bryter mot skyldigheten att lämna information enligt artikel 9 iförordning (EG) nr 648/2004. Brott mot skyldighet att lämna miljöinformation 46 § För bristfällig information om kemiska produkter eller bio- tekniska organismer döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1. i fråga om kemiska produkter eller biotekniska organismer bryter mot bestämmelserna om produktinformation i 14 kap. genom att a)felaktigt klassificera eller inte klassificera en produkt enligt vad som krävs i föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av 14 kap., b)inte märka en produkt eller att lämna annan produktinforma- tion enligt vad som krävs i föreskrifter som regeringen har med- delat med stöd av 14 kap., Ett nytt 29 kap. c)inte med en lämplig symbol eller beteckning för fara eller risk eller med annan tydlig varningstext märka en produkt eller på annat sätt lämna produktinformation, om märkningen eller informa- tionen behövs till skydd för människors hälsa eller miljön, eller d)lämna oriktig eller bristfällig produktinformation, 2.i fråga om kemiska produkter bryter mot en bestämmelse i och rådets förordning (EU) nr 649/2012 av om export och import av farliga kemikalier genom att a) inte märka en produkt med en farosymbol, en farobeteck- ning, en riskfras eller ett varningsmärke enligt vad som krävs i för- ordningens artikel 17.1, b) inte lämna säkerhetsdatablad enligt vad som krävs i förord- ningens artikel 17.3, eller c) lämna oriktig uppgift i märkningen eller säkerhetsdatabladet, 3.i fråga om kemiska produkter bryter mot förordning (EG) nr 1907/2006 genom att a) inte förse mottagaren av ett ämne eller en blandning med ett säkerhetsdatablad enligt kraven i artikel 31, b) lämna oriktig eller bristfällig uppgift i säkerhetsdatabladet, eller c) inte enligt vad som krävs i artikel 33 tillhandahålla en motta- gare eller konsument information om namn på ett ämne som ingår i en vara och finns angivet i bilaga XIV till förordningen eller angivet iden kandidatförteckning som avses i artikel 59, eller 4.i fråga om kemiska produkter och explosiva föremål bryter mot förordning (EG) nr 1272/2008 genom att a) felaktigt klassificera eller inte klassificera ett ämne, en bland- ning eller ett explosivt föremål enligt vad som krävs i artiklarna 4.1, 4.2, 4.3 eller 4.8, eller b) felaktigt märka eller inte märka ett ämne, en blandning eller ett explosivt föremål enligt vad som krävs i artiklarna 4.4, 4.7 eller 4.8. 47 § För bristfällig information om tvätt- eller rengöringsmedel döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oaktsamhet i fråga om tvätt- eller rengöringsmedel bryter mot för- ordning (EG) nr 648/2004 genom att inte märka förpackningar en- ligt vad som krävs i förordningens artikel 11. Ett nytt 29 kap. 48 § För bristfällig information om fluorerande växthusgaser döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oaktsamhet i fråga om produkter och utrustning som innehåller fluorerade växthusgaser bryter mot förordning (EU) nr 517/2014 genom att inte märka produkter och utrustning enligt vad som krävs i förordningens artikel 12. 49 § För bristfällig information om bekämpningsmedel döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oakt- samhet 1.i fråga om behandlat utsäde eller växtskyddsmedel bryter mot förordning (EG) nr 1107/2009 genom att a) felaktigt märka eller inte märka ett behandlat utsäde enligt vad som krävs i artikel 49.4, b) felaktigt märka eller inte märka ett växtskyddsmedel enligt vad som krävs i artikel 65.1 och i kommissionens förordning (EU) nr 547/2011 av om tillämpning av Europaparlamen- tets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 vad gäller märknings- krav för växtskyddsmedel, eller c) lämna oriktig eller bristfällig produktinformation enligt vad som krävs i artikel 66.1, 66.2 eller 66.5, eller 2.i fråga om en biocidprodukt eller behandlad vara bryter mot förordning (EU) nr 528/2012 genom att a) inte märka produkten eller varan på ett sätt som uppfyller kraven i artikel 58.3 eller artikel 69.2, eller b) inte lämna produktinformation som uppfyller kraven i arti- kel 72. 50 § För bristfällig information om kosmetiska produkter döms till böter den som med uppsåt eller av oaktsamhet på marknaden släp- per ut en kosmetisk produkt som inte uppfyller kraven om märk- ning enligt artikel 19.1 eller 19.2 i förordning (EG) nr 1223/2009, eller på marknaden tillhandahåller en kosmetisk produkt som inte uppfyller kraven om märkning enligt artikel 19.1 a, e eller g i samma förordning. Ett nytt 29 kap. 51 § För miljöinformationsförseelse döms till böter den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot en bestämmelse om informa- tion eller dokumentation enligt artikel 32, 34 eller 36 i förordning (EG) nr 1907/2006. 52 § Ansvar ska inte dömas ut enligt 46–49 §§ 1.om underlåtenheten eller den oriktiga eller bristfälliga infor- mationen varit sådan att den inte kunnat försvåra bedömningen av risken för skada på människors hälsa eller i miljön, eller 2.om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 50 §. Brott mot särskilda bestämmelser om miljöfarlig verksamhet, hälsoskydd och vattenverksamhet 53 § För brott mot föreskrifter om försiktighetsmått vid miljöfarlig verksamhet döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bryter mot en föreskrift eller ett beslut om förbud mot ut- släpp av avloppsvatten m.m. som regeringen har meddelat med stöd av 9 kap. 4 §, eller 2.bryter mot en föreskrift om försiktighetsmått vid miljöfarlig verksamhet som regeringen har meddelat med stöd av 9 kap. 5 §. 54 § För brott mot föreskrifter till skydd mot olägenheter för män- niskors hälsa döms till böter den som med uppsåt eller av oaktsam- het bryter mot en föreskrift eller ett beslut i ett enskilt fall om tomgångskörning eller gatumusik som regeringen eller, efter reger- ingens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 9 kap. 12 §. 55 § För brott mot underhållsansvar vid vattenverksamhet döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oakt- samhet bryter mot den skyldighet att underhålla en vattenanlägg- ning som följer av 11 kap. 17 § första stycket, 20 § första stycket eller 21 § första stycket. 56 § Ansvar ska inte dömas ut enligt 53–55 §§, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 2–3 §§. Ett nytt 29 kap. Brott i ett miljöriskområde 57 § För olovlig åtgärd inom ett miljöriskområde döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oaktsamhet vidtar en åtgärd som ökar belastningen av föroreningar i eller om- kring ett miljöriskområde som avses i 10 kap. 17 §, annars försämrar den miljömässiga situationen eller försvårar avhjälpandeåtgärder. Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 2–3 §§. Brott mot skyddet av natur- och kulturvärden i jordbruket 58 § För brott mot föreskrifter om skötsel av jordbruksmark döms till böter den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot en föreskrift om skötsel av jordbruksmark som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 12 kap. 8 §. 59 § För brott mot föreskrifter om gödselhantering döms till böter den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot en föreskrift om hantering av gödsel som regeringen eller, efter regeringens be- myndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 12 kap. 10 §. 60 § Ansvar ska inte dömas ut enligt 58–59 §§, om ansvar för gär- ningen kan dömas ut enligt 2–3 §§. Brott vid hantering av gentekniskt modifierade organismer 61 § För otillåten genteknisk verksamhet döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oaktsamhet den som på- börjar eller bedriver en genteknisk verksamhet utan tillstånd enligt 1.bestämmelsen i 13 kap. 12 § om avsiktlig utsättning av gene- tiskt modifierade organismer och om att släppa ut produkter som innehåller eller består av sådana organismer på marknaden, eller 2.föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av 13 kap. 16 § om innesluten användning av genetiskt modifierade organismer. Ett nytt 29 kap. 62 § För brott mot utredningsplikt vid genteknisk verksamhet döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oaktsamhet den som bryter mot bestämmelsen i 13 kap. 8 § om utredning innan en genteknisk verksamhet påbörjas eller mot en föreskrift om utredningen som regeringen har meddelat med stöd av 13 kap. 9 §. 63 § För miljöfarlig hantering av genetiskt modifierade organismer döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot en föreskrift om försiktighetsmått vid genteknisk verksamhet som regeringen har meddelat med stöd av 13 kap. 11 §. 64 § För brott mot föreskrifter om försiktighetsmått vid odling av genetiskt modifierade organismer döms till böter den som med upp- såt eller av oaktsamhet vid verksamhet vid en sådan odling av gene- tiskt modifierade organismer som omfattas av ett tillstånd enligt 13 kap. 12 § bryter mot en föreskrift om försiktighetsmått som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 13 kap. 11 §. 65 § För bristfällig information om genetiskt modifierade organismer döms till böter den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bryter mot en föreskrift om märkning av genetiskt modifie- rade organismer som regeringen eller, efter regeringens bemyn- digande, en myndighet har meddelat med stöd av 13 kap. 18 §, 2.bryter mot en bestämmelse om spårbarhet eller märkning enligt artikel 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.6, 5.1 eller 5.2 i och rådets förordning (EG) nr 1830/2003 av om spårbarhet och märkning av genetiskt modifierade organismer och spårbarhet av livsmedel och foderprodukter som är framställda av genetiskt modifierade organismer och om ändring av direktiv /18/EG. 66 § För brott mot informationsskyldighet vid gränsöverskridande förflyttning av genetiskt modifierade organismer döms till böter den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot en bestämmelse om information, identifiering, dokumentation eller anmälan enligt artikel 6, 12 eller 13 i och rådets förordning Ett nytt 29 kap. (EG) nr 1946/2003 av om gränsöverskridande för- flyttning av genetiskt modifierade organismer. 67 § Ansvar ska inte dömas ut enligt 61–66 §§ om ansvar för gär- ningen kan dömas ut enligt 2–3 §§. 68 § För brott mot ett fiskeförbud enligt döms till böter eller fängelse i högs den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot ett förbud mot fiske som i det enskilda fallet har beslu- tats med stöd av 28 kap. 13 §, eller Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 2–3 §§. Brott mot föreskrift för totalförsvaret 69 § För brott mot en föreskrift för totalförsvaret döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot en föreskrift för totalförsvaret som har meddelats med stöd av 1 kap. 5 §, om en överträdelse av den lagbestämmelse från vilken avvikelsen har föreskrivits är straffbelagd. Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 2–3 §§. Åtalsprövning ansvarsfrihet och förverkande 70 § Allmänt åtal för en gärning som avses i 46 § första stycket 3 c och som rör en överträdelse av artikel 33.2 i förordning (EG) nr 1907/2006 får väckas endast om ett åtal är påkallat från allmän synpunkt. Ett nytt 29 kap. 71 § Om en gärning som avses i 2–69 §§ kan föranleda miljö- sanktionsavgift och inte kan antas föranleda annan påföljd än böter, får åtal väckas av åklagare endast om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Ansvarsfrihet för ringa brott och brottskonkurrens 72 § Om en gärning som avses i X–Y §§ är att anse som ringa, döms inte till ansvar. En gärning är att anse som ringa om den fram- står som obetydlig med hänsyn till det intresse som är avsett att skyddas genom straffbestämmelsen. 73 § Till ansvar enligt detta kapitel döms inte om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i eller om an- svar för gärningen kan dömas ut enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Om ett vitesföreläggande har överträtts, döms inte till ansvar enligt detta kapitel för en gärning som omfattas av föreläggandet. 74 § Djur, växter, produkter som utvunnits av djur eller växter, sådana genetiska resurser som avses i förordning (EU) nr 511/2014, utbrutet material vid täktverksamhet, kemiska produkter, biotek- niska organismer eller varor innehållande kemiska produkter eller genetiskt modifierade organismer eller produkter som innehåller eller består av genetiskt modifierade organismer, vilka har varit före- mål för brott enligt X–Y §§ får förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller värdet av egendomen eller ut- bytet av ett sådant brott. Fortskaffningsmedel och annan egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt X–Y §§ får förklaras förverkade, om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid sådana brott, om brottet har fullbordats eller om för- farandet har utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förbere- delse. I stället för egendomen kan dess värde helt eller delvis förklaras förverkat. Ett nytt 29 kap. Tillämpligheten av svensk lag 75 § Den som begått brott enligt 40 § döms vid svensk domstol, även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är tillämplig. Har brottet förövats i ekonomiska zon, får åtal väckas vid den tingsrätt vars domkrets är närmast den plats där brottet förövades. 24Effektivare miljöbrottsbekämpning genom bättre samverkan Utmärkande för miljöbrottsbekämpningen är att det inte endast är en fråga för polis och åklagare. Det är många myndigheter som på olika sätt kommer i kontakt med miljöbrottslighet. Här kan nämnas tillsynsmyndigheterna, , , och olika expertmyndigheter som exempelvis riks- museet och . I vårt uppdrag ingår att undersöka om myndigheternas samverkan fungerar tillfredsställande. Vad krävs då för att samverkan ska kunna anses fungera tillfreds- ställande? Den frågan bör naturligtvis besvaras med utgångspunkt i vad man vill åstadkomma med denna form av samverkan. Som vi tidigare anfört är det angeläget att möjligheten att upptäcka mer all- varlig brottslighet bör öka, liksom sannolikheten för att en lagföring ska följa på en överträdelse (kapitel 7). Det förutsätter en långsiktig och strategisk miljöbrottsbekämpning som bygger på kunskap om brottsutvecklingen, brottslighetens struktur och de personer som begår de brottsliga gärningarna. En samverkan som på bästa sätt kan skapa förutsättningar för detta måste anses vara tillfredsställande. I kapitel 12 redogör vi för hur vi använder begreppet samverkan i detta betänkande. 24.1Bakgrund till nuvarande krav på miljöbrottsamverkan När startade sin verksamhet pågick en utredning om hur miljöbrotten skulle hanteras (Ds 1998:22, skr. 1998/99:25, , , Ekobrotts- myndigheten – de första målen. Nitton röster om tjugo års ekobrotts- Effektivare miljöbrottsbekämpning genom bättre samverkan bekämpning, 2016). Den allmänna inriktningen var att även skulle ta hand om miljöbrotten enligt samma koncept som för ekobrotten. Miljöbrotten skulle där- med handläggas av och omfattas av den sam- verkansstruktur som upprättats kring ekobrott med på centralnivå och ett samverkansorgan mot ekonomisk brottslighet på regional nivå. Samverkansorganet bestod av berörda regionala myndig- hetschefer under ordförandeskap av landshövdingen. Det fanns många skäl till varför arbetet fick en sådan inriktning. Problemen med ekobrotten är ungefär desamma som med miljö- brotten. De båda brottstyperna har också många beröringspunkter och gemensamma nämnare. I de undersökningar som Brottsförebyg- gande rådet gjort har det exempelvis visat sig att ekonomiska incita- ment även ligger bakom en stor del av miljöbrottsligheten. Till det kommer att det ställs krav på särskild kompetens som skiljer sig från vad som normalt finns inom polis och åklagare. Dessutom är ären- dena åklagarledda, ofta saknar tydliga brottsoffer och att kraven på samverkan med andra myndigheter är framträdande. Miljöbrotten blev emellertid kvar i polis och åklagarorganisationen och finns där fortfarande (, – de första målen. , Vad hände med miljöbrotten? Nitton röster om tjugo års ekobrottsbekämpning, 2016). är det många myndigheter som kommer i kontakt med miljöbrottslighet. Brottsbekämpning där flera myndigheter har olika roller ställer särskilda krav på en fortlöpande samverkan mellan myn- digheterna, inte bara i enskilda utredningar utan också för att lägga fast handläggningsrutiner och driva ett utvecklingsarbete som tar hän- syn till lokala förhållanden. I 1998-års miljöbrottsstrategi betonades därför vikten av bättre samordning och samarbete, kompetenshöjning och en effektivare organisation (skr. 1998/99:25). Budskapet åter- kommer i förarbetena till där regeringen framhöll att tillsynsmyndigheter, polis- och åklagare måste samordna sina resurser och samarbeta för att åstadkomma ett så effektivt beivrande av brott mot miljön som möjligt (prop. 1997/98:45, del 2, s. 270). Länsstyrelserna har ett särskilt ansvar för att verka för att en sådan samverkan verkligen kommer till stånd på lokal och regional nivå. Bestämmelsen grundar sig på ett förslag i en rapport från Arbets- gruppen om tillsyn och tillämpning (Ds 1998:22). När rapporten skrevs var det mycket som talade för att miljöbrotten skulle Effektivare miljöbrottsbekämpning genom bättre samverkan hanteras av enligt den modell som beskrivits ovan. Arbetsgruppen utgick därför från att det skulle bli så. Det an- sågs emellertid vara angeläget att komplettera de regionala samverkans- organen på chefsnivå med en mer operativ miljöbrottssamverkan, varför arbetsgruppen föreslog att tillsynsmyndigheter, polis och åkla- gare på andra organisatoriska nivåer skulle inleda ett kontinuerligt samarbete för att effektivisera hanteringen av miljöbrott (Ds 1998:22, s. 115 f., se också skr. 1998/99:25, avsnitt 3.6). 24.2Miljöbrottssamverkan måste bli bättre 24.2.1Miljöbrottssamverkan är alltför personberoende Det krävs samverkan för att kunna förebygga, upptäcka och lagföra brott mot . Miljöbrottslighet påverkas i likhet med annan brottslighet av en rad olika faktorer i samhället och polisen kan inte ensam påverka dessa. Här har tillsynsmyndigheter och andra aktörer en viktig roll. Samverkan är också en förutsättning för en mer strate- gisk och långsiktig brottsbekämpning som i större utsträckning kan upptäcka den mer allvarliga miljöbrottsligheten. För att brott mot ska utredas effektivt av polis och åklagare är det också viktigt att dokumentationen i ärendet och polisanmälan från tillsyns- myndigheterna är av hög kvalitet. Det förutsätter att inspektörerna har god kunskap om regelverket, om hur deras agerande gentemot verksamhetsutövarna påverkar möjligheterna att lagföra brott och att de får återkoppling från de brottsutredande myndigheterna om vil- ken dom som fallit eller varför ärendet lagts ned. Något som också framhålls av polis och åklagare är behovet av rutiner i en brottsutred- ning. Det är viktigt att alla aktörer vet vad som ska göras, vem som ska göra det och när det ska göras. Det ska, som en åklagare uttryckt det, vara som att trycka på en knapp. Vi konstaterar att det sker samverkan på området. Den kan vara geografisk, ske på olika myndighetsnivåer och mellan myndigheter med helt olika uppdrag och mandat. Det kan röra sig om en praktisk fråga i ett enskilt ärende eller en strategisk sådan på central nivå. Miljö- brottssamverkan utvecklas regionalt och efter olika förutsättningar vilket innebär att formerna, frågorna och intensiteten ser olika ut. Omfattning och inriktning beror till stor del på vilka personer och vilket engagemang för verksamheten de har. Effektivare miljöbrottsbekämpning genom bättre samverkan men några generella slutsatser om verksamheten går att dra utifrån vår kartläggning: 1.Samverkan är begränsad till att utbyta information om arbetsför- hållanden och bidra till ökad kompetens hos deltagarna. 2.Samverkan berör sällan frågor om prioriteringar i planeringen av tillsyn, gränsdragningsfrågor avseende provtagningar i brotts- utredningar och möjligheterna till förbättrat informationsutbyte i enskilda ärenden och underrättelseverksamhet. 3.Den leder inte till några samverkansstrukturer såsom fasta hand- läggningsrutiner, gemensamma riktlinjer eller verksamhetsinrikt- ningar. 4.Verksamhetens uppgifter upplevs som otydliga och det saknas konkreta målsättningar för samverkan i form av en gemensam strategi eller handlingsplan. 5.Aktiviteten har generellt sett varit låg vad gäller att initiera myndig- hetsgemensamma insatser för att förebygga och bekämpa brott mot . 6.Samverkan behöver anpassas bättre till den brottslighet som sam- hället är mest angelägen att förebygga och beivra. Det finns flera skäl till att det blivit som det blivit. Förtroende och tillit till varandras roller och kompetenser är avgörande för en bra sam- verkan. Såväl tillsynsmyndigheter som polis och åklagare har gett ut- tryck för att förtroendet mellan myndigheterna och förståelse för de beslut och prioriteringar som respektive myndighet gör kan utvecklas. Ett annat skäl är att regeringens krav på samverkan inte har varit tillräckligt precisa. Det har lett till att myndigheternas skyldigheter att samverka får ge vika för andra rättsliga krav. Samverkan blir då en se- kundär uppgift som myndigheterna vidtar i mån av tid och resurser. Länsstyrelserna har exempelvis i samtal med utredningen betonat att det har varit svårt att få till en bra samverkan när inte insatser och resurser möts och övriga aktörer har samma ambitionsnivå. Vi kan också se att innebörden av samverkanskraven styrs i stor utsträckning av hur myndigheterna uppfattar och tolkar begreppet samverkan. Effektivare miljöbrottsbekämpning genom bättre samverkan Det behövs en tydligare styrning En miljöbrottsbekämpning som i större utsträckning upptäcker och beivrar den mer allvarliga brottsligheten kräver en mer strategisk sam- verkan. Rättsväsende, tillsynsmyndigheter och andra aktörer behöver arbeta mer samordnat och målinriktat och de åtgärder som vidtas behöver vara förankrade i kunskap om miljöbrottsligheten och miljö- brottslingarna. Miljöbrottsbekämpningen kan effektiviseras med en utvecklad operativ samverkan som i större utsträckning innehåller riktade och myndighetsgemensamma insatser och leder till bättre ingångsvärden i förundersökningar. En operativ samverkan kan också bidra till tydlig- het beträffande vilka händelser som ska åtalanmälas med följd att det undviks att händelser som inte rör misstankar om brott blir anmälda. Samverkan bör mot denna bakgrund stå i fokus och tillmätas ett större värde än vad som har gjorts. Det finns dessutom skäl för regeringen att styra samverkan. Inriktningen för våra överväganden och förslag är att skapa tydliga uppgifter för de samverkande myndig- heterna och ett handlingsutrymme för att bedriva och ut- veckla verksamheten efter behov. 24.2.2Kraven på samverkan bör tydliggöras Vårt förslag: Syftet med miljöbrottssamverkan bör framgå av . Länsstyrelsernas ansvar för att verka för en miljöbrottssam- verkan på lokal och regional nivå liksom övriga myndigheternas ansvar för att medverka till att så sker bör tydliggöras. Skälen för vårt förslag Det behövs en lokal, regional och nationell samverkan i såväl operativa som strategiska frågor Vi ser ett behov av att även fortsättningsvis ha en regional och lokal samverkan. Verksamheten bör utvecklas och utökas till att omfatta fler frågor än , strategiska överväganden och inriktningar och leda till samverkansstrukturer såsom rutiner, mål och verksamhets- Effektivare miljöbrottsbekämpning genom bättre samverkan