sou · H5B311d2 · 2017-02-28 00:00:00 — Enligt punkten 2 ska tillståndet återkallas på tillståndshavarens begäran om verksamheten inte har bedrivits eller upphör. Paragrafen har utformats med ledning av 20 § lagen (2014:1020) om redovisningscentraler för taxitrafik. En motsva- rande bestämmelse finns i 4 kap. 5 § taxitrafiklagen (2012:211). Övervägandena finns i avsnitt 10.12.8. Paragrafen stadgar att beslut om återkallelse eller varning ska delges den beslutet gäller. Paragrafen avhandlas i avsnitt 10.12.5. I paragrafens första stycke regleras hur de uppgifter som lagras hos tjänsteleverantören ska hanteras efter att ett tillstånd har återkallats. När detta har skett ska den eller de som för åter- kallelsen var verksamhetsansvariga, senast inom efter det att tillståndet återkallades, överföra de uppgifter som lagras av den tidigare tjänsteleverantören till en annan tjänsteleverantör som den som är skyldig att föra en elektronisk logg enligt vägskattelagen an- visar. Om en sådan anvisning inte kan fås, t.ex. för att den personen gått i konkurs eller lagt ned verksamheten, kan den eller de tidigare verksamhetsansvariga hos tjänsteleverantören välja en annan tjänsteleverantör. Paragrafens andra stycke innehåller en möjlighet för tillstånds- myndigheten, som enligt 27 § också är tillsynsmyndighet, att före- lägga den som varit verksamhetsansvarig hos en tjänste- leverantör vars tillstånd återkallats att fullgöra sin skyldighet enligt första stycket. Ett sådant föreläggande får förenas med vite. Om det finns flera verksamhetsansvariga kan tillståndsmyndigheten välja vem den riktar föreläggandet mot. Övervägandena finns i avsnitten 10.12.9 och 10.12.11. Paragrafens första stycke anger hur länge tjänsteleverantören är skyldig att lagra de uppgifter som överförts till den från den som är skyldig att föra en elektronisk logg enligt vägskattelagen. Eftersom uppgifterna ska användas i skattekontroller har den tid under vilken uppgifterna ska lagras anpassats till den tid under vilken omprövning är möjlig. En fråga som uppkommer är vad som ska ske med redan lagrade uppgifter efter ett byte av tjänsteleverantör som inte har samband med 17 eller 22 §. Lagen innehåller inga hinder mot att sådana fri- villiga byten ska kunna ske. Av paragrafens lydelse följer att den tjänsteleverantör som mottagit uppgifterna också har att lagra dem under hela den angivna tiden. Detta eftersom regeln, med undantag för specialfallen i andra stycket, inte innefattar något fall vid vilken skyldigheten kan upphöra tidigare än som anges. Om ett byte sker har den nya tjänsteleverantören bara skyldighet att ta emot och lagra nya uppgifter som följer av första stycket, det vill säga från utgången av det kalenderår när uppgiften ursprungligen fördes in i loggen. Om en tjänsteleverantörs verksamhet upphör och uppgifter över- förs till en ny tjänsteleverantör enligt 17 eller 22 § följer av det paragrafens andra stycke att den nya tjänsteleverantörens lagring av uppgifterna ska fortgå till dess att uppgifterna lagrats från utgången av det kalenderår som uppgiften först fördes in i loggen. Paragrafen behandlas i avsnitt 10.12.10. Av bestämmelsens första stycke följer att tjänsteleverantören ska lämna uppgift till Transportstyrelsen om det antal kilometer som fordonet har använts på svensk mark. Uppgif- terna ska delas in i användning på de vägar och gator som avses i 2 kap. 5 § vägskattelagen och användning på andra platser. Tjänste- leverantören ska lämna denna uppgift självmant till Transport- styrelsen, det vill säga utan att Transportstyrelsen begär det. Bestäm- melsen anger inte hur ofta denna uppgift ska lämnas till Transport- styrelsen, utan det får i stället föreskrivas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer i enlighet med bemyndigan- det i 31 § 1. Av andra stycket följer att skyldigheten enligt första stycket upphör när det inte längre förs in några nya uppgifter i den elektro- niska loggen. Så är fallet exempelvis om fordonet har bytt ägare eller om det har förstörts eller inte längre används. Några nya upp- gifter kommer inte heller att föras in i loggen om den som är skyl- dig att föra den inte längre deklarerar för skatteperiod utan i stället för skattepliktig händelse. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.12.10. Paragrafens första stycke innehåller tjänsteleverantörens skyldighet att på begäran lämna ut sådana uppgifter som denne enligt 23 § är skyldig att lagra till Transportstyrelsen eller . Andra stycket innehåller även en skyldighet för tjänsteleverantö- ren att till lämna ut andra uppgifter, nämligen uppgift om uteblivna överföringar. Dessa omfattas av samma tidsfrist och möjligheter till föreläggande med vite som när det gäller uppgifterna som ska lämnas ut enligt första stycket. I sammanhanget kan framhållas att Transportstyrelsens och Skatte- verkets rätt att ta del av de lagrade uppgifterna inte ska inverka på de skattskyldigas rätt att också ta del av sina egna uppgifter, se vid- are kommentaren till 26 §. Paragrafens tredje stycke anger den tid inom vilken skyldigheten ska fullgöras men också vilka åtgärder som Transportstyrelsen eller kan vidta om skyldigheten inte uppfylls. I så fall kan styrelsen eller verket förelägga tjänsteleverantören att fullgöra skyldigheten och ett sådant föreläggande får förenas med vite. Paragrafens fjärde stycke innehåller en regel om skyldighet för tjänsteleverantören att självmant lämna uppgift om uteblivna över- föringar till Transportstyrelsen. Femte stycket innehåller en regel om att en tjänsteleverantör som får kännedom om eller har grund för att anta att överförda upp- gifter är oriktiga har en skyldighet att genast anmäla detta till Transportstyrelsen. Att de överförda uppgifterna är oriktiga kan ha olika orsaker. Det kan exempelvis bero på tekniskt fel vid över- föringen. Det kan dock även handla om medvetet fusk. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.12.10. Av paragrafen följer att tjänsteleverantören på begäran av den som är skyldig att föra den elektroniska loggen enligt vägskattelagen ska lämna ut lagrade uppgifter som tidigare överförts till tjänsteleve- rantören av den som är skyldig att föra loggen. Denna regel behövs, eftersom den som är skyldig att föra loggen kan behöva ha tillgång till sina egna uppgifter t.ex. för att fullgöra sin deklarationsskyldighet. De uppgifter som denne har rätt att få ut avser lagrade uppgifter. Tjänsteleverantören har alltså ingen skyl- dighet att bearbeta uppgifterna på något sätt, t.ex. för att göra infor- mationen mer användarvänlig. Transportstyrelsens och rätt att ta del av uppgif- terna inverkar alltså inte på den enskildes rätt att också ta del av sina egna uppgifter. Den tystnadsplikt som gäller för tjänsteleve- rantören enligt 28 § gäller inte heller mot den som har lämnat upp- gifterna. Frågan om den som är skyldig att föra den elektroniska loggen ska betala för att få ut uppgifterna från tjänsteleverantören är en fråga som bör regleras i det civilrättsliga avtalet mellan denne och tjänsteleverantören. Övervägandena finns i avsnitt 10.12.10. Paragrafen behandlar frågan om tillsyn och övervägandena i den delen finns i avsnitt 10.12.14. I paragrafens första stycke stadgas en tystnadsplikt för tjänsteleve- rantören och den som tillhör eller har tillhört personalen vid en sådan leverantör. Tystnadsplikten riktar sig mot den som företräder tjänsteleverantören, t.ex. en verkställande direktör eller styrelse- ledamot, men också leverantörens arbetstagare och tidigare anställda. Dessa får inte obehörigen röja uppgifter, om det kan antas att det finns en risk för att den som lämnat uppgiften utsätts för skada eller men om uppgiften röjs. Det kan t.ex. vara frågan om skada till följd av att andra konkurrerande företag skulle få insikt om företagets affärsförhållanden. Som obehörigt röjande avses inte att någon fullgör sådan upp- giftsskyldighet som följer av lag eller förordning. Exempel på så- dana situationer är förstås de skyldigheter som finns i 24 och 25 §§, men det skulle också kunna bli aktuellt att t.ex. lämna uppgifter till i samband med en förundersökning. Den som bryter mot tystnadsplikten kan göra sig skyldig till brott mot 20 kap. 3 § . I paragrafens andra stycke finns en upplysning om att för det fall uppgifter som avses i första stycket finns hos en myndighet så är offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) tillämplig. Övervägandena finns i avsnitt 10.12.13. Paragrafen behandlar frågan om överklagande och har behandlats i avsnitt 10.12.12. Paragrafen behandlar frågan verkställighet och har behandlats i avsnitt 10.12.12. I paragrafen finns bemyndiganden som innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter i ett antal olika avseenden. Dessa har behandlats i avsnitten 10.12.2, 10.12.4 och 10.12.10. Lagen träder i kraft och tillämpas från och med samma datum. Lagen ändrar inte någon nu gällande lagstiftning. Lagen ersätter inte heller någon nu gällande lagstiftning. Det finns därmed inte behov av övergångsbestämmelser. Övervägandena i denna del finns i kapitel 13. 14.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter En ny sjunde punkt läggs till paragrafen. Tillägget innebär att skatt och avgifter enligt vägskattelagen omfattas av lagens bestämmelser om avräkning vid återbetalning av skatt och avgift enligt vägskatte- lagen. Paragrafen behandlas i avsnitt 10.19.2. 14.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:313) om Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden Bilaga 2 till lagen (1990:313) om Europaråds- och OECD-konven- tionen om ömsesidig handräckning i skatteärenden innehåller en förteckning över de svenska skatter och avgifter som Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatte- ärenden ska tillämpas på. Under Artikel 2 punkt 1 b iii) G i bilagan görs ett tillägg avseende den nya vägskattelagen. Genom tillägget görs konventionen tillämplig på vägskatt. Övervägandena finns i avsnitt 10.19.4. 14.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. En ny elfte punkt läggs till paragrafen. Tillägget innebär att skatt och avgifter enligt vägskattelagen omfattas av lagens bestämmelser om företrädesrätt vid utmätning av lön. Paragrafen behandlas i avsnitt 10.19.1. 14.6Förslaget till lag om upphävande av lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon Genom ändringen kommer lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon att upphävas. Skälet till att denna avgift ska avskaffas är att det enligt Eurovinjettdirektivet inte är tillåtet att ta ut en tids- baserad vägavgift av samma fordonskategorier på samma vägavsnitt som en avståndsbaserad vägtull tas ut. När vägskatten införs måste därför vägavgiften tas bort. Övervägandena finns i avsnitt 10.22.2. 14.7Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:558) om vägtrafikregister I paragrafen regleras vägtrafikregistrets övergripande innehåll. Där anges vilka ändamål uppgifterna i vägtrafikregistret ska tillgodose. Som en ny punkt 1 h) görs ett tillägg som innebär att vägtrafik- registret får tillhandahålla uppgifter för verksamhet för vilken staten eller en kommun ansvarar enligt lag eller annan författning i fråga om väganvändare enligt 4 § 8 lagen (2013:1164) om elektroniska väg- tullssystem. Vidare införs, som en ny nionde punkt, att vägtrafik- registret får tillhandahålla uppgifter för fullgörande av skattekontroll med hjälp av tjänsteleverantörer och fullgörande av tillsyn över sådana leverantörer. Övervägandena finns i avsnitt 10.20.2. I paragrafen regleras övergripande vilka uppgifter som får föras in i registret. I bilagorna till förordningen (2001:650) om vägtrafikregister anges i detalj vilka uppgifter som ska föras in i registret. Ett stavfel rättas till i paragrafens sjätte punkt. Paragrafen kompletteras så att det anges att det i vägtrafikregist- ret förs in uppgifter som avser skattekontroll med hjälp av tjänste- leverantörer och uppgifter som i övrigt behövs för fullgörande av tillsyn över sådana leverantörer. Paragrafen kompletteras även så att det anges att det i registret förs in uppgifter som Transportstyrelsen behöver för att kunna fullgöra sina skyldigheter enligt vägskatte- lagen. Det handlar främst om uppgifter som behövs för att Trans- portstyrelsen ska kunna fatta beslut om bland annat skatt och avgif- ter enligt vägskattelagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.20.2. 14.8Förslaget till lag om ändring i fordonslagen (2002:574) Bestämmelsen behandlar fordonslagens (2002:574) tillämpnings- område. En ny femte punkt läggs till paragrafen. Tillägget innebär att lagen också innehåller bestämmelser om kontroll av vägskatt. Övervägandena finns i avsnitt 10.15.3. Bestämmelsen, som är ny, innebär att får göra vägkontroller av fordon som är skattepliktiga enligt vägskattelagen. Vägkontroll får enligt första stycket ske om fordonet anträffas på väg där vägskatt tas ut eller som kan antas ha använts på sådan väg i nära anslutning till anträffandet. Av andra stycket framgår att kontrollen sker för att kontrollera att skyldigheterna att lämna föranmälan och ändringsanmälan, att lämna deklaration för skattepliktig händelse (ruttbiljett), att föra en elektronisk logg samt att betala skatt och avgifter är uppfyllda. Av tredje stycket följer att kontrollen ska utföras av en polisman eller en bilinspektör. Övervägandena finns i avsnitt 10.15.3. Bestämmelsen, som är ny, innebär att är skyldig att rapportera de överträdelser som upptäcks vid en sådan vägkontroll som avses i 15 §. Övervägandena finns i avsnitt 10.20.3 (och avsnitt 10.15.3). 14.9Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Till bestämmelsen görs ett tillägg i tredje stycket som innebär att sanktionsavgiften och tilläggsavgiften enligt vägskattelagen jäm- ställs med skatt. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.20.3. 14.10Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) En ny åttonde punkt läggs till paragrafen. Den innebär att skatte- förfarandelagen (2011:1244) inte gäller för skatt som tas ut enligt vägskattelagen. Däremot finns i lagen särskilda hänvisningar till att regler i skatteförfarandelagen ändå tillämpas i fråga om bland annat ersättning för kostnader, anstånd med betalning och behörig för- valtningsrätt. 14.11Förslaget till lag om ändring i kameraövervakningslagen (2013:460) I paragrafen regleras undantag från tillståndsplikten för kameraöver- vakning av platser dit allmänheten har tillträde. En ny punkt 2 d läggs till paragrafens första stycke. Tillägget innebär att tillstånd till kameraövervakning inte krävs för övervakning som bedriver vid kontrollstationer som används för kontroll av att väg- skattelagen följs eller vid tillsyn av tjänsteleverantörer. Övervak- ningen ska ske för att samla in endast sådana uppgifter som behövs för att kontrollera beskattningen eller för att utöva tillsyn över tjänsteleverantörer enligt lagen om tjänsteleverantörer för vägskatt. Det kan exempelvis vara fråga om uppgifter om vilket fordon som har passerat en kontrollstation och vid vilken tid detta har ägt rum. Övervägandena finns i avsnitt 10.15.2. I paragrafen regleras undantag från upplysningsplikten i 25 och 26 §§. En ny femte punkt läggs till paragrafens första stycke. Tillägget innebär att upplysning enligt 25 och 26 §§ inte behöver lämnas vid övervakning som bedriver vid kontrollstationer som används för kontroll av att vägskattelagen följs eller vid tillsyn av tjänsteleverantörer. Övervägandena finns i avsnitt 10.15.2. 14.12Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:447) om rätt att ta fordon i anspråk för fordringar på vissa skatter och avgifter En ny sjätte punkt läggs till paragrafen. Tillägget innebär att rätten att ta ett fordon i anspråk även gäller för betalning av statens ford- ringar på skatt eller avgift enligt vägskattelagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.19.3. 14.13Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:1437) om åtgärder vid hindrande av fortsatt färd Åtgärder i syfte att säkra verkställighet av vägskatt och särskild avgift enligt vägskattelagen Bestämmelsen, som är ny, innebär att omhändertagande eller klamp- ning får vidtas när ett beslut att fordonet eller fordonskombinationen inte får fortsätta färden har meddelats enligt 10 kap. 8 eller 13 § väg- skattelagen. En sådan åtgärd ska upphöra så snart det inte längre finns skäl för den och får inte bestå än . Övervägandena finns i avsnitt 10.19.4. 14.14Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1977:937) om allmänna domstolars behörighet m.m. Paragrafen reglerar vilken domstol som är behörig att pröva ett överklagande enligt lagen (2004:629) om trängselskatt beträffande en fysisk eller juridisk person som inte omfattas av bestämmelserna i 67 kap. 7, 8 eller 9 § skatteförfarandelagen (2011:1244). Av bestäm- melsen följer att Förvaltningsrätten i ska pröva över- klagandet. Till denna bestämmelse görs ett tillägg som innebär att Förvaltningsrätten i är behörig domstol även i fråga om överklaganden enligt vägskattelagen beträffande en fysisk eller juri- disk person som inte omfattas av bestämmelserna i 67 kap. 7, 8 eller 9 § skatteförfarandelagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.18.3. uppdrag har enligt kommittédirektivet varit att analysera hur en avståndsbaserad vägslitageskatt för tunga lastbilar kan utformas samt att utarbeta nödvändiga författnings- förslag. Uppdraget har bl.a. omfattat att kartlägga och analysera möjliga tekniska lösningar för uttag av skatt och att ta fram förslag till modell och funktionsbeskrivning för en teknisk lösning. Avstånds- baserade vägavgifter och vägskatter finns i vissa andra länder och kommitténs uppdrag har därmed även inneburit att kartlägga och analysera införda och planerade system för avståndsbaserade väg- avgifter och vägskatter. Det framgår av kommitténs analys av de vägtullsystem som finns eller har planerats i andra länder att inget av dem i sin helhet går att direkt överföra till . Kommittén har vidare gjort en analys avseende för- och nackdelar mellan ett deklarations- respektive avläs- ningsbaserat vägskattesystem och redovisar också flera olika alter- nativ för hur sådana system kan utformas. Kommitténs bedömning är att ett deklarationsbaserat vägskattesystem enligt alternativ B, där de skattskyldiga lämnar uppgifter om sin användning av vägarna och där dessa uppgifter sedan ska läggas till grund för beslut om och debitering av skatt, är att föredra. I alternativet ställs även krav på en särskild dokumentationsskyldighet för den som i efter- hand ska deklarera sin väganvändning genom att den skattskyldige ska föra en s.k. elektronisk logg med hjälp av en godkänd s.k. tjänste- leverantör. Syftet med den elektroniska loggen är att myndighet- erna ska kunna kontrollera att de skattskyldiga har lämnat korrekta uppgifter till ledning för beskattningen och att dessa uppgifter finns dokumenterade hos tjänsteleverantören. Jag delar dock inte kommitténs uppfattning att det föreslagna deklarationsbaserade vägskattesystemet är att föredra utan anser att de i förslaget beskrivna nackdelarna med det deklarationsbaserade vägskattesystemet ger skäl till att ytterligare utreda ett mer avläsnings- baserat vägskattesystem (t.ex. alternativ C). Jag kan därför inte ställa mig bakom förslaget. Ett skattesystem där den enskilde ska lämna deklaration till följd av skattepliktiga händelser ställer stora krav på att regelverket är enkelt och tydligt utformat och att det upplevs som rättssäkert, rätt- vist och legitimt av dem som ska betala skatten. Det är vidare viktigt att reglerna skapar förutsättningar för likformighet och neu- tralitet. Det ska vara lätt för de enskilda att deklarera rätt skatt och lätt för myndigheterna att kontrollera skatten. Den administrativa bördan bör även ligga på en rimlig nivå för såväl berörda myndigheter som för de enskilda. Jag bedömer att det föreslagna vägskattesystemet innebär ett för komplext regelsystem som också kommer att vara svårt att kon- trollera för berörda myndigheter. ska enligt förslaget i efterhand göra stickprovs- kontroller avseende lämnade deklarationer. Ett deklarationsförfa- rande som enbart förlitar sig på lämnade uppgifter från den deklara- tionsskyldige innebär en stor risk för fel, såväl medvetna som omedvetna. Det gäller också när en elektronisk logg förs på det sätt som föreslås av kommittén, d.v.s. där uppgifterna som förs in i den elektroniska loggen hos tjänsteleverantören lämnas av den deklara- tionsskyldige själv. Uppgifterna i loggen upprättas således inte av tredje man på det sätt som exempelvis gäller för kontrolluppgifter vid inkomstbeskattningen. Det saknas även möjlighet för tjänste- leverantören att säkerställa att samtliga uppgifter från den deklara- tionsskyldige förts över till den elektroniska loggen. Den elektroniska loggen uppfyller därmed inte syftet att vara ett jämförbart kontroll- material till lämnade deklarationer. Vidare innebär det omfattande deklarationsflödet att möjligheter till kontroll minskar. En av förutsättningarna för kontroll är även att relevant kontroll- material finns tillgängligt. möjligheter att kontrollera utländska skattskyldiga är begränsade eftersom sådana kontroller sker genom ett s.k. handräckningsförfarande som är ett komplicerat förfarande. Det föreligger därmed en risk för att de svenska respek- tive utländska skattskyldiga inte kan hanteras likformigt i det före- Detta kan även leda till att konkurrensen mellan svenska och utländska skattskyldiga påverkas. Det föreslagna vägskattesystemet kommer även att innebära en stor administrativ börda för såväl de enskilda som för myndighet- erna då varje fordon ska föranmälas och sedan ska varje fordon dekla- reras per skatteperiod (kalendermånad) eller per händelse. Slutligen bedömer jag att det saknas möjlighet för att på ett effektivt sätt kontrollera de lämnade deklarationerna på det sätt som kommittén föreslår i det föreslagna vägskattesystemet. Det kan leda till att vägskatten inte uppfattas som rimlig och rättvis av de enskilda och att vägskattesystemet därmed brister i legitimitet. Mot denna bakgrund anser jag att det finns skäl för att arbeta vidare med inriktning på att uttömmande analysera om ett mer avläsnings- baserat vägskattesystem kan leda till bättre kontrollmöjligheter för berörda myndigheter och vara mer kostnadseffektivt för samhället. av , , , och Vi finner skäl att yttra följande. Kommittén har haft i uppdrag att analysera hur en avståndsbase- rad vägslitageskatt för tunga lastbilar kan utformas. Det har varit ett svårt uppdrag och kommittén har kommit med innovativa för- slag för att försöka få en samhällsekonomisk effektiv skatt utifrån särskilda förhållanden. En tidig utgångspunkt för kommittén var att systemet skulle vara enkelt och att befintlig positioneringsteknik i fordonen skulle kunna användas även för beskattningsändamål. Enligt vår mening låste man sig alltför tidigt vid det s.k. deklarationsbaserade systemet, vilket resulterat i att det avläsningsbaserade systemet (kommitténs s.k. alternativ C) inte blivit tillräckligt utrett och kostnadsberäknat. Vi är inte övertygade att förslaget, där de beskattningsgrundande upp- gifterna kommer från de skattskyldiga själva, kommer att leda till en effektiv beskattning. Detta gäller särskilt vad gäller möjligheterna att driva in skatt från ägare av utländskt registrerade fordon. Vissa av grundförutsättningarna för systemet, däribland att befintlig icke standardiserad fordonsutrustning kan användas tillförlitligt för beskatt- ningsändamål är inte heller tillräckligt utrett. Konstruktionen med en myndighetsliknande, men konkurrensutsatt, roll för de obligatoriska tjänsteleverantörena kräver vidare analys. Detta gäller särskilt påståendet om att en marknad med tjänsteleverantörer skulle uppstå med mycket låga priser för de skattskyldiga. Vidare anser vi att systemet med ruttbiljetter öppnar upp för möjligheter till fel och fusk.