sou · H5B381 · 2017-10-17 00:00:00 — Vissa ideella organisationer är intresserade av avverkningsanmäl- ningarna och kan exempelvis förse och de berörda markägarna med naturvärdesinventeringar och uppgifter om rödlista- de arter som förekommer i eller i närheten av det anmälda området. De naturvärden som dokumenteras på detta sätt har i många fall inte registrerats tidigare av . Även exempelvis hembygds- föreningar använder digitala information om anmälda avverkningar som grund för att informera myndigheten och de berör- da markägarna om kulturlämningar som finns i eller i anslutning till det avverkningsaktuella området. Noteras i detta sammanhang bör att Förvaltningsrätten i Jön- har beslutat att kartuppgifter om avverkningsanmäl- ningar i ett enskilt ärende inte fick publiceras på hem- sida.17 Domstolen motiverade detta med att vid en intresseavvägning enligt personuppgiftslagen inte hade lyckats visa att intresset av att publicera uppgifterna vägde över när den registrerade inte samtyckte. Domen har överklagats men målet har ännu inte prö- vats av överinstans. 5.4.5Ansvarig för att göra anmälan I 14 § skogsvårdslagen liksom i skogsvårdsförordningen anges att det är den produktiva skogsmarkens ägare som ansvarar för att fullgöra anmälningsskyldigheten. En underrättelse är knuten till ägaren av skogsmarken och inte till skogsmarken i sig. Det innebär bl.a. att en underrättelse är giltig efter ett ägarbyte. En ny ägare måste, för att avverkning ska få utföras, därför lämna in en ny underrättelse. Ett skäl till detta är att en ny ägares avverkningsmöjligheter kan på- verkas av ransoneringsreglerna i 11 § skogsvårdslagen, som begränsar högsta tillåtna areal för föryngringsavverkning inom brukningsenheten. Som har nämnts ska en anmälan göras skriftligt eller elek- troniskt på en blankett för anmälan som har fast- ställt.18 På blanketten ska fastighetsägarens namn och adress anges. Om det finns flera ägare, räcker det med att en av ägarna anges. På blanketten finns även ett avsnitt där uppgifter om ombud ska läm- 17Förvaltningsrätten i , mål nr 563-17. 183 kap. 14 § SKSFS 2011:7. Underrättelse om avverkning m.m. Av anvisningarna för att fylla i blanketten framgår att under detta avsnitt ska namn på antingen ett ombud med fullmakt, en person som hjälpt till att göra anmälan utan att vara formellt ombud eller den som kommer att genomföra avverkningen anges. Blanketten ska undertecknas och detta kan göras av antingen markägaren eller ombudet. Trots det formella ansvaret behöver markägaren alltså inte, som blanketten är utformad, vare sig fylla i eller skriva under an- mälan när ombud eller någon annan behjälplig anlitas. I tabell 5.2 redovisas det totala antalet avverkningsanmälningar –2016 samt hur många av dessa som har gjorts av ombud. Det kan vidare noteras att det är ett fåtal ombud – företrädesvis de större skogsbolagen och skogsägarföreningarna – som svarar för huvuddelen av den anmälda avverkningsarealen. 5.5Tidsfrist innan anmälda åtgärder får påbörjas När skyldigheten att anmäla avverkningar till inför- des i skogsvårdslagen 1975 gällde att anmälan skulle göras minst en månad innan avverkningen påbörjades. Det var i samband med för- ändringen av skogspolitiken 1993 och det de krav som då infördes på en redovisning i avverkningsanmälan av åtgärder gällande natur- och kulturmiljön som tidsfristen förlängdes . Underrättelse om avverkning m.m. till detta var att skulle ha tillräckligt med tid för hand- läggningen av dessa miljöhänsynsfrågor.19 Tidpunkten för när en åtgärd som omfattas av underrättelseskyl- digheten får påbörjas regleras i 15 b § skogsvårdsförordningen. Av be- stämmelsen framgår att åtgärderna såsom avverkning, skyddsdikning och uttag av skogsbränsle får påbörjas tidigast efter det att underrättelsen har gjorts. Underrättelsen måste vara komplett och innehålla de uppgifter som efterfrågas i bestämmelserna. För att sex- veckorsfristen ska börja löpa krävs även, i de fall det är aktuellt, att uppgifter har lämnats om vad som ska göras för att trygga återväxten eller för att tillgodose naturvårdens, kulturmiljövårdens eller ren- näringens intressen. För en ofullständig underrättelse börjar fristen alltså inte att löpa förrän det datum då sådana kompletterande upp- gifter har lämnats som gör att bedömer att underrättel- sen är komplett. Sexveckorsfristen har varit föremål för översyn . redovisade en utredning som landade i att bestämmelsen inte skulle förändras. Som skäl för detta angavs bl.a. att en kortare tidsfrist skulle göra det svårt för myndigheten att hinna kontrollera anmälningarna, vilket i sin tur skulle begränsa myndig- hetens möjligheter att påverka tillståndet i skogen. En annan invänd- ning var att en kortare tidsfrist skulle begränsa allmänhetens och ide- ella organisationers möjlighet att ta del av anmälningar och föra fram synpunkter på dessa.20 redovisade ett regeringsuppdrag i vilket myndigheten hade analyserat om tiden från det att avverknings- anmälan lämnas till dess att avverkningen får påbörjas kunde kortas till tre eller . Även denna utredning ledde till bedöm- ningen att en kortare tidsfrist skulle få negativa konsekvenser, bl.a. med hänvisning till risken att tillsynen inte hinner avslutas inom tids- fristen, att samråd med andra myndigheter inte hinns med samt att det skulle finnas två olika och parallella tidsfrister eftersom fristen som gäller för samråd enligt är sex veckor.21 19Skogsstyrelsens meddelande nr 1 2015, Förenkling i skogsvårdslagstiftningen – redovisning av regeringsuppdrag. 20Skogsstyrelsens meddelande nr 1 2012, Förslag på regelförenklingar i skogsvårdslagstiftningen. 21Skogsstyrelsens meddelande nr 1 2015, Förenkling i skogsvårdslagstiftningen – redovisning av regeringsuppdrag. Underrättelse om avverkning m.m. I ärenden där fattar beslut om förbud eller föreläg- ganden överstiger handläggningstiden i många fall . För alla beslut var den genomsnittliga handläggningsti- den 73 dagar.22 föreslog i sitt betänkande att Skogsstyrel- sen skulle ges möjlighet att besluta om särskild prövning i de fall det behövdes mer tid för att pröva frågor gällande rennäringen. Detta hade sin grund i att tillståndsplikten för avverkning av svårföryngrad skog togs bort och ersattes av den allmänna anmälningsplikten med dess tidsfrist . Förslaget var att beslutet om särskild prövning skulle fattas inom sexveckorsfristen, och avverkningen skulle då inte få påbörjas förrän ärendet hade prövats slutligt. Vid den slutliga prövningen skulle alltid fatta ett beslut om ett föreläggande eller förbud enligt 35 § skogsvårdslagen.23 Regeringen ansåg dock att förslaget inte skulle genomföras bl.a. med motiveringen att det skulle bli otydligt för både samebyar och markägare i vilka situationer möjligheten till särskild prövning skulle gälla.24 Bestämmelsen i 15 b § skogsvårdsförordningen innehåller en möjlig- het till undantag från sexveckorsfristen. Om det finns särskilda skäl får medge att åtgärderna påbörjas innan har förflutit från det att har bedömt att underrättelsen är komplett. Enligt föreskrifter krävs för undantag att detta kan antas leda till en påtaglig fördel för miljön eller för skogs- skötseln som det inte bör kunna antas medföra olägenhet av betydelse i andra former för naturmiljön, kulturmiljön eller ren- näringen. Vidare bör de omständigheter som åberopas för undantag inte rimligen ha kunnat förutses.25 ansöks det i genomsnitt om dispens i cirka fem pro- cent av alla avverkningsanmälningar. Större stormfällningar leder ofta Om man begränsar urvalet till att anmälan skulle ha inkommit eller senare blir antalet dagar 53. Om man enbart tittar på beslut där an- mälan inkommit blir antalet dagar 42. 23SOU 2009:30 Se förslag till ändring i 15 § skogsvårdsförordningen. 2009/10:20, s. 22. 253 kap. 15 § SKSFS 2011:7. Underrättelse om avverkning m.m. till fler ansökningar om dispens, vilket gör att antalet kan variera stort mellan enskilda år. Handläggningen av en dispensansökan avslutas med ett formellt beslut av . Handläggningen ska vara skyndsam vilket innebär att hanteringen av dispensansökningar är resurs- och tids- krävande för myndigheten. beviljades dispens i av ärendena. 5.5.3Giltighetstid för anmäld avverkning En underrättelse är giltig räknat från den dag som den kom in till i komplett skick (15 c § skogsvårdsförordningen). De åtgärder som underrättelsen avser får således inte utföras efter det att giltighetstiden har gått ut, utan i sådant fall måste en ny under- rättelse lämnas in. Det är dock tillåtet att avverka skärm- och fröträd även efter giltighetstidens utgång. Att underlåta att fullgöra anmälningsskyldigheten är kriminaliserat enligt 38 a § 3 skogsvårdslagen. Den som uppsåtligen eller av oakt- samhet inte fullgör skyldigheten enligt föreskrifter som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 14 § skogsvårdslagen döms till böter. I ringa fall ska inte dömas till ansvar. Det som är straffbelagt är att inte fullgöra anmälningsskyldigheten. Det straffbelagda området innefattar således även de fall där anmälan har gjorts men inte innehåller de uppgifter som krävs. Om avverk- ning påbörjas innan anmälan har kompletterats och först därefter har bedömts uppfylla kraven, utgör handlingen ett brott mot bestämmel- sen. Det straffbelagda området innefattar också att påbörja avverk- ningen innan den stadgade fristen har löpt ut. Underrättelse om avverkning m.m. Att underrättelseskyldigheten är straffbelagd beror på vikten av att får underlag för att kunna ta ställning till om det finns skäl att kräva särskilda hänsyn till naturvårdens, kulturmiljövårdens eller rennäringens intressen för samt att myndigheten har en begrän- sad tid på sig att bedöma planerade åtgärder. En underlåtelse att full- göra underrättelseskyldigheten innebär att inte får underlag för att kunna ta ställning om tillräckliga hänsyn kommer att tas vid den planerade avverkningen. Utan en sådan anmälan finns det en risk för att inte förbjuder olämpliga avverkningar eller förelägger skogsägaren att vidta de åtgärder som behövs för att skydda dessa intressen.26 Antalet oanmälda avverkningar under perio- den –2016 och andelen oanmälda avverkningar i förhållande till det totala antalet anmälda avverkningar redo- visas i tabell 5.3. Utöver det antal som redovisas i tabellen tillkommer ett antal oan- mälda avverkningar på mellan 0,5 och . uppgick detta antal till cirka 200. 2009/10:201, s. 47. Underrättelse om avverkning m.m. Vid anmälan om avverkning ska det aktuella området anges på en karta (15 § andra stycket skogsvårdsförordningen). Med den teknik som används är det möjligt att med stor exakthet mäta och an- ge avverkningsområdet på kartan. Sedan en avverkning har genomförts visar det sig ibland att det avverkade området inte överensstämmer med det område som har angivits på kartan vid anmälan. I vissa fall rör det sig om mindre av- vikelser (exempelvis viss förskjutning i sidled), men i andra fall stäm- mer det avverkade området inte alls med det angivna. Anmälningsskyldigheten inträder som nämnts vid avverkningar som omfattar eller mer. Om ytan för en genomförd av- verkning avviker från den anmälda ytan med mer än är det således fråga om en oanmäld avverkning även om områdena gränsar till varandra. Som redogjorts för ovan är det skogsmarkens ägare som ensam an- svarar för att anmäla planerade avverkningar m.m. till . I praktiken är det dock sällan markägaren själv som gör anmälan. Cirka 85–av alla anmälningar lämnas i stället in av ombud för markägaren. Ombuden är ofta en skogsägarförening eller ett skogs- bolag. Ansvaret för att göra anmälan regleras i majoriteten av fallen, när det gäller skogsägarföreningar och större skogsbolag, i avtal med markägaren. Dessa större aktörer använder standardiserade avtal. I andra fall förekommer mer formlösa muntliga överenskommelser. Underrättelse om avverkning m.m. Skogsägaren överlåter ansvaret till annan aktör genom avtal I direktivet till utredningen hänvisas till två hovrättsavgöranden som belyser den problematik kring straffansvaret som uppstår när mark- ägaren anlitar någon annan för att genomföra avverkningen och för att fullgöra skyldigheten att anmäla avverkningen till . Ett hovrättsavgörande gällde en skogsägare som upplät avverk- ningsrätt på sin skogsfastighet till en skogsägarförening.27 Det avtala- des att föreningen skulle fullgöra skyldigheten att anmäla avverk- ningen till . Avverkning av ett område om genomfördes sedan, men någon anmälan hade inte gjorts till Skogs- styrelsen. Representanten för föreningen åtalades för brott mot skogs- vårdslagen, medan förundersökningen mot skogsägaren lades ned. Hovrätten konstaterade att utgångspunkten är att legalitetsprincipen ska tillämpas, vilket innebär att det krävs lagstöd vid bestämmandet av vad som utgör ett brott. Vidare anfördes att lagtextens ordalydelse i 14 § skogsvårdslagen är klar och entydig, vilket medför att något egentligt tolkningsutrymme inte finns. Hovrätten fann det därför oförenligt med legalitetsprincipen att genom ett avtalsvillkor överföra det straffrättsliga ansvaret till förvärvaren av avverkningsrätten eller företrädare för denne. Det saknades därmed en avgörande objektiv förutsättning för utdömande av straffansvar. I ett annat mål hade två skogsägare ingått avtal med en skogsägar- förening om avverkningsrätt gällande skog.28 Skogsägarföre- ningen åtog sig genom avtalet att fullgöra skogsägarens underrättelse- skyldighet enligt 14 § skogsvårdslagen. Representanten för föreningen anmälde avverkning till , men missade att anmäla två områden om sammanlagt . Åklagaren yrkade att skogsägarna såsom näringsidkare skulle åläggas företagsbot om var- dera för att denne av oaktsamhet inte hade sett till att avverkningen hade anmälts till . Frågan var således om skogsägarna hade varit oaktsamma genom att lita på att skogsägarföreningen hade anmält avverkningen och inte själva hade kontrollerat att anmälan var gjord. Hovrätten anförde att skogsägarna objektivt sett hade brutit mot skogsvårdslagen. Ägarna hade dock anlitat ett erfaret skogs- företag för avverkningen, och det hade inte framkommit något som Underrättelse om avverkning m.m. gett dem skälig anledning att kontrollera att föreningen hade full- gjort sina åtaganden enligt avtalet. Ägarna hade därför iakttagit de aktsamhetskrav som kunde ställas på dem och inte gjort sig skyldiga till brott mot skogsvårdslagen. Rättsläget är således sådant att straffansvaret för underlåtelse att fullgöra anmälningsskyldigheten enligt 14 § skogsvårdslagen inte, på grund av att bestämmelsen innehåller ett specialsubjekt (dvs. att det förutsätts att brottet har förövats av någon i särskild ställning), kan övergå till någon annan även om denne har åtagit sig ansvaret. Skogs- ägaren kan alltså inte med giltig verkan avtala bort det straffansvar som följer av skogsvårdslagen, utan ägaren är straffrättsligt ansvarig även om ansvaret civilrättsligt har ålagts någon annan. I en situation när anmälningsskyldigheten har avtalats bort kan dock inte heller skogsägaren hållas straffrättsligt ansvarig, eftersom denne inte kan anses ha handlat uppsåtligt eller oaktsamt genom att förlita sig på att avtalsparten fullgör skyldigheten. Möjligen är detta beroende på vem som är avtalspart och om omständigheterna är sådana att ägaren får anses ha haft anledning att kontrollera om anmälan var gjord. Problemet med att någon inte kan hållas straffrättsligt ansvarig när en avverkningsanmälan inte har gjorts, uppstår inte i de fall då skogs- ägaren inte har avtalat med annan att fullgöra skyldigheten. Som exempel kan nämnas en hovrättsdom . Målet gällde två markägare som hade avverkat på sin gemensamma fastighet, trots att någon anmälan inte hade gjorts till . I kontraktet för avverkningsuppdraget med virkesköparen gällde som villkor att säljaren (ägarna) var ansvariga för att avverkningen skulle utföras i enlighet med gällande regler. Det aktuella området hade tidi- gare anmälts för avverkning till , men giltighetstiden för anmälan hade gått ut. Såväl tingsrätten som hovrätten fann att ägarna inte hade haft skäl att utgå från att virkesköparen skulle om- besörja en ny underrättelse till . Genom att underlåta att göra en ny underrättelse om avverkning hade de således gjort sig Underrättelse om avverkning m.m. skyldiga till brott mot 14 och 38 a §§ skogsvårdslagen och påföljden bestämdes till 40 dagsböter.29 I ett rättsfall ingick markägaren avtal med ett företag om att genomföra en avverkning. Enligt avtalet hade skogsägaren ansvaret för att nödvändiga tillstånd och underrättelser fanns för av- verkningen. Någon underrättelse om avverkningen lämnades inte till innan avverkningen utfördes. Avverkningsområdet uppgick till . Tingsrätten fann att förseelsen att inte under- rätta var att betrakta som oaktsam och kunde enligt domstolen inte anses som ringa. Skogsmarkens ägare dömdes för brott mot skogsvårdslagen 14 och 38 a §§ till 40 dagsböter.30 Medhjälp till brott mot anmälningsskyldigheten Enligt 23 kap. 4 § krävs för ansvar för medhjälp till brott i annan lag eller författning än , att det är föreskrivet fängelse för brottet. Efter en lagändring 2010 ingår inte längre fängelse i straffskalan för brott mot anmälningsskyldigheten i 14 § skogsvårdslagen. Att med- verka till att avverkning sker utan att anmälan har gjorts är således inte straffbelagt. ska anmäla misstanke om överträdelser av straffrätts- liga bestämmelser till Polis- eller . De straffbe- stämmelser som är aktuella i skogsvårdslagen är 38, 38 a och 39 §§. Utöver detta ska även anmäla avvikelser från 29 kap. samt 9 § i lagen om handel med timmer och trävaror. I anmälan anger vilket brott som avses och vilka per- soner som är inblandade. I de fall det rör sig om misstänkt brott mot görs åtals- anmälan till miljöåklagare, i övriga fall till allmän åklagare. 29Hovrätten för , mål nr B 3041-14. har beslutat att inte med- dela prövningstillstånd, mål nr B 167-15. 30Göteborgs tingsrätt, mål nr B 2680-13. Underrättelse om avverkning m.m. –2015 gjorde totalt 173 åtalsanmäl- ningar. Detta kan jämföras med 2016 då antalet åtalsanmälningar var 150. Åtalsanmälningarna avsåg misstanke om brott mot skogsvårds- lagen, och lagen om handel med timmer och trävaror. Den betydande skillnaden i antalet åtalsanmälningar mellan 2016 och den närmast föregående treårsperioden förklaras av med att myndigheten prioriterade att åtalsanmäla fler fall än tidigare eftersom man bedömde att timmerlagen skulle kunna leda till påföljd i fler ärenden. –2015 avsåg av Skogsstyrel- sens åtalsanmälningar avverkningar som inte hade anmälts enligt 14 § skogsvårdslagen. Motsvarande siffra var . Av de 118 åtalsanmälningar som gjorde – 2015 hade 64 ärenden återrapporterats till myndigheten per . I 57 fall () hade ärendet lagts ned av åklagaren. An- mälan har lett till påföljd i 7 ärenden (av de återrappor- terade ärendena). Underrättelse om avverkning m.m. I fråga om oanmälda avverkningar –2015 hade per således straffrättsligt ansvar utkrävts i sju ärenden av totalt 4 816 kända oanmälda avverkningar (dvs. i av fallen). I ärenden där markägaren är en fysisk person har påföljd för brott mot skogsvårdslagen utdömts i två fall. Påföljden bestämdes i dessa fall till 30 respektive 40 dagsböter. I tre fall utfärdades strafföreläggande mot juridiska personer för brott mot skogsvårdslagen. Företagsboten bestämdes i två av dessa till och i det tredje fallet till (den senare innefattade även fornlämningsbrott). Företagsbot om för virkesköpare utfärdades i ett (1) ärende för brott mot miljö- balken, dvs. då anmälan för samråd inte hade gjorts. En virkesköpare har även genom strafföreläggande ålagts att betala en företagsbot om för brott mot lagen om handel med timmer och trä- varor. Som har redovisats tidigare framgår det av 15 b § skogsvårdsförord- ningen att skogsbruksåtgärder som har anmälts till får påbörjas tidigast efter det att har förflutit från den tid- punkt då har funnit att en anmälan är komplett. –2015 åtalsanmälde 21 fall där avverkning har genomförts innan sexveckorsfristen har löpt ut. Tolv av dessa åtals- anmälningar hade per avskrivits av åklagare medan de återstående inte hade slutbehandlats. Underrättelse om avverkning m.m. 5.7Avverkningsanmälan och samråd enligt När skogsnäringens miljöansvar utökades fogades samrådsskyldig- heten till skogspolitiken. I stället för att som tidigare anmäla åtgärder för samråd till innebar förändringen att samråd om att t.ex. avverkning, skogsbilvägar och skogsgödsling skulle anmälas till den dåvarande regionala myndigheten skogsvårdsstyrelsen.31 Vid in- förandet av uttalades att samrådsplikten fyller en viktig funktion som komplement till regler om tillståndsplikt och därför ska ingå i . Samrådsreglerna ska fungera som ett förebyggande och lättillgängligt medel för samrådsmyndigheten att kontrollera, styra och eventuellt hindra miljöstörande verksamheter.32 I skogsvårdsförordningen anges att det i 12 kap. 6 § och förordningen (1998:904) om anmälan för samråd finns bestäm- melser om anmälan för samråd av verksamhet eller åtgärd som kan komma att väsentligt ändra naturmiljön. För verksamhetsutövare som bedriver skogsbruk gäller således en samrådsplikt enligt 12 kap. 6 §. Alla verksamheter och åtgärder som kan komma att väsent- ligen ändra naturmiljön ska anmälas för samråd. 3123 a § i den numera upphävda naturvårdsförordningen. 1997/98:45, s. 381 ff och del 2, s. 150. Underrättelse om avverkning m.m. heten syftar till att ge myndigheterna en möjlighet att reagera, om naturvärden hotas till följd av de planerade åtgärderna. Den som i enlighet med gällande bestämmelser har underrättat om en kommande avverkning på sin mark, om uttag av skogsbränsle eller om sådan dikning i samband med avverkning som inte kräver tillstånd enligt 11 kap. ska anses ha gjort en anmälan för samråd för åtgärden enligt 12 kap. 6 § (6 § förordning om anmälan för samråd). *Den ringa mängden ärenden för dikesrensning och för bas- och traktorvägar –2013 beror enligt på att dessa åtgärder då inte kunde anges på blanketten för avverkningsanmälan. **anger att antalet anmälningar som rör nyckelbiotoper är osäkert. Värdet är därför bara en ungefärlig skattning. 5.7.1När det föreligger samrådsplikt Om en verksamhet eller en åtgärd kan komma att väsentligt ändra naturmiljön, ska alltså en anmälan för samråd göras hos den myndig- het som utövar tillsynen. En verksamhet eller åtgärd som ska anmä- las för samråd får påbörjas tidigast efter det att anmälan har gjorts, om inte tillsynsmyndigheten medger något annat (12 kap. 6 § första och tredje styckena ). I fråga om särskilda verksamheter eller åtgärder som kan medföra skada på naturmiljön kan föreskriva anmälningsskyldig- het för samråd. Detta gäller om verksamheten eller åtgärden ska ut- föras på mark som omfattas av skogsvårdslagen och avser avverkning, hyggesbehandling, beståndsanläggning, beståndsvård, uttag av skogs- bränsle, skogsbilvägar, skogsgödsling, skogsmarkskalkning eller andra skogsbruksåtgärder (7 § förordning om anmälan för samråd). Underrättelse om avverkning m.m. I föreskrifter och allmänna råd om anmälnings- skyldighet för samråd enligt 12 kap. 6 § avseende skogs- bruksåtgärder har myndigheten utfärdat bestämmelser om vissa åtgär- der och verksamheter som till sin natur är sådana att de riskerar att väsentligt ändra naturmiljön och därför alltid ska anmälas för samråd.33 De verksamheter och åtgärder som alltid ska anmälas för samråd är34 –skogsbruksåtgärder i områden med mycket stor betydelse för flora och fauna –vissa typer av dikesrensning –maskinell återföring av aska –stubbskörd i vissa områden –anläggande av vissa skogsbilvägar, traktorvägar och basvägar. En planerad skogsbruksåtgärd kan således vara anmälningspliktig en- ligt både skogsvårdslagen och . Ett exempel på detta är vid byggande av en skogsbilväg. I en sådan situation är avverkningen av området där vägen ska dras anmälningspliktig enligt skogsvårds- lagen, om området uppgår till .