sou · H5B363 · 2017-06-29 00:00:00 — Företagsbot kan på yrkande av allmän åklagare under vissa förut- sättningar enligt 36 kap. 7 § åläggas näringsidkare för brott som begåtts i utövningen av deras näringsverksamhet. Företags- bot kan bli aktuell bara om brottet har begåtts i verksamheten. Samt- liga objektiva och subjektiva rekvisit i en straffbestämmelse måste alltså vara uppfyllda. Det finns inte något krav på att gärningsman- nen åtalas för brottet eller ens identifieras, men det måste stå klart att ett brott har begåtts. Företagsboten ska fastställas till lägst och högst . Under vissa förutsätt- ningar kan företagsboten sättas ner eller efterges. Genom en lagändring som trädde i kraft har företagsbot gjorts till den primära sanktionen vid oaktsamma brott i näringsverksamhet som straffvärdemässigt ligger på dagsbotsnivå. En särskild åtalsprövningsregel infördes som innebär att ett brott som kan föranleda talan om företagsbot och som har begåtts av oaktsamhet och inte kan antas föranleda annan påföljd än böter får åtalas av åklagare endast om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Det infördes dessutom en möjlighet till åläggande av företagsbot genom strafföreläggande om boten avser ett belopp som inte över- stiger . Utredningen om vissa frågor om företagsbot har bland annat föreslagit att grunderna för företagsbotens storlek ska ändras, att boten i vissa fall ska kunna bestämmas och att möjligheterna att ålägga företagsbot genom strafföreläggande ska vidgas (SOU 2016:82). Betänkandet bereds för närvarade inom . 5En beskrivning av miljötillsynen Dagens tillsyn har beskrivits i ett antal utredningar och undersök- ningar , som till exempel i Statskontorets undersökning av tillsynsvägledningen 2014 och tillsynsredovis- ningar 2016 och 2017 (Vägledningen till bättre tillsyn, 2014, Tillsyn enligt − möjlighet till utveckling och förbättring, ). Vi bedömer att vi till stor del kan utgå från dessa beskrivningar. Bilden har också bekräftats och nyanserats av de uppgifter vi in- hämtat, bland annat genom vår expertgrupp och genom en skriftlig förfrågan till de centrala myndigheter som inte varit representerade i utredningen i våra samtal med näringsliv och andra. Med utgångs- punkt i det insamlade materialet redovisar vi i detta kapitel en bild av dagens miljötillsyn. 5.1Det är många myndigheter som är inblandade i miljötillsynen I finns en rad tillsynsområden. Av tabellen framgår vilka myndigheter som i huvudsak ansvarar för tillsynen och tillsynsväg- ledningen inom de olika områdena. En beskrivning av miljötillsynen * har ansvar för tillsynsvägledning i länet . ansvarar för tillsynsvägled- ning inom flera tillsynsområden, för allmän tillsynsvägledning i frågor som avser 26 och 30 kap. miljö- balken samt i frågor ingen annan myndighet har ansvar för. Den operativa tillsynen utförs till övervägande del av länsstyrelser och kommuner, men även elva centrala myndigheter och general- läkaren har ett operativt tillsynsansvar. De centrala myndigheterna har i regel ansvar för operativ tillsyn inom ett begränsat område, men inom vissa av dessa är tillsynen relativt omfattande som exempelvis En beskrivning av miljötillsynen den operativa tillsynen enligt 14 kap. som Kemikalie- inspektionen ansvarar för. Generalläkarens ansvar för operativ tillsyn gäller inom flertalet tillsynsområden, men är avgränsat till verksamheter och åtgärder inom Försvarsmaktens, , och (2 kap. 4–5 §§ miljötillsynsförordningen). 5.2Förutsättningarna skiljer sig åt mellan de olika tillsynsområdena Förutsättningarna inom de olika tillsynsområdena är mycket olika. är en ramlag och detaljeringsgraden på bestämmelserna som rör olika områden skiljer sig åt. Inom vissa tillsynsområden finns tydliga och specificerade regler i balken och i följdförfatt- ningar. Inom andra områden är det inte lika tydligt reglerat vad som gäller. En verksamhet med tillstånd och villkor är i regel tydligare reglerad än en verksamhet utan tillstånd. I många fall är tillsynen därmed inriktad på att bedöma om hänsynsreglerna följs. Spänn- vidden är också stor när det gäller vilka som är verksamhetsutövare eller av andra skäl kan bli föremål för tillsyn. Det kan vara allt från stora internationella företag till enskilda personer. Vidare förekom- mer det att det inom vissa tillsynsområden är svårt att hitta någon eller veta vem som vidtagit en åtgärd. Detta ställer stora krav på de operativa tillsynsmyndigheterna när det gäller planering, prioritering och genomförande samt att säker- ställa tillgång till kompetens såväl i sakfrågor som när det gäller lag- stiftningen. De utmaningar som operativa tillsynsmyndigheter möter i till- synen får också betydelse för de tillsynsvägledande myndigheter som ska samordna tillsynen och ge råd och stöd till de operativa tillsyns- myndigheterna. I vissa fall kan det dessutom vara flera tillsynsväg- ledande myndigheter som delar på tillsynsvägledande ansvaret vilket ökar komplexiteten. För att belysa detta redovisar vi nedan hur tillsynen genomförs och i vilken mån det är möjligt att ta ut avgift för tillsynen inom de olika tillsynsområdena som regleras i 7–15 kap. . En beskrivning av miljötillsynen Bestämmelserna om skydd av områden i 7 kap. omfattar allemansrätt, nationalparker, naturreservat, kulturreservat, naturmin- nen, biotopskyddsområden och djur- och växtskyddområden, strand- skyddsområden, miljöskyddsområden, vattenskyddsområden och marinvetenskaplig forskning. Den myndighet som fattat beslut om ett områdesskydd är i regel också ansvarig för den operativa tillsynen. I huvudsak är det läns- styrelserna och kommunerna, men när det gäller skogsbruksåtgärder är det och när det gäller tillsyn inom Försvarets verk- samhetsområden är det Generalläkaren. Ansvar för tillsynsvägledning har , Havs- och vattenmyndigheten, och . I tillsynen ingår att granska att balkens bestämmelser om det generella biotopskyddet och strandskyddet följs. För skyddade områden ingår även att granska att beslutade föreskrifter följs. Inom ett skyddat område finns ofta verksamheter som omfattas av andra bestämmelser i . Andra tillsynsmyndigheter än den myn- dighet som har tillsynen över det skyddade området kan därför vara inkopplade. En konsekvens av detta är att det kan uppstå situationer där ansvaret för tillsyn löper parallellt, det vill säga då flera tillsyns- myndigheter har tillsynsansvar för samma tillsynsobjekt men för olika områden. Ett exempel kan vara att det i ett skyddat område bedrivs jordbruk som omfattas av bestämmelserna i 9 och 12 kap. . Tillsynen är till stor del händelsestyrd vilket innebär att tillsynen styrs av yttre händelser, såsom klagomål, och därmed inte av tillsyns- myndighetens planering. Rådgivning till berörda enskilda är också en viktig del. I tillsynen ingår dessutom att lämna information till all- mänheten bland annat för att minska risken att allmänhet ska skada naturvärden. Svårigheter inom tillsynen är bland annat att det är relativt vanligt att den som har begått en överträdelse förblir okänd, och det är få överträdelser som leder till straff. De skador som upp- kommer kan vara irreversibla. Det saknas en samlad lägesbild, till exempel i vilken utsträckning de skyddade områdena är hotade samt ett mål för vad tillsynen ska åstadkomma. Alla kommuner i landet har någon form av skyddade områden. Skyddets omfattning varierar kraftigt. De som berörs av tillsynen är företag av olika storlek och enskilda. En beskrivning av miljötillsynen *SCB, Skyddad natur . **, 2014 – 34 av kulturreservaten har beslutats av länsstyrelser och 9 av kommuner. ***Antalet vattenskyddsområden –2016, SCB. Enligt tillsynsredovisning för angav drygt hälften av kommunerna och 17 av länsstyrelserna att skyddade om- råden och naturvård ingick i behovsutredningen. Alla de olika typer av skyddade områden som anges i 7 kap. fanns med i till- synsplanerna. För länsstyrelserna var naturreservat och Natura 2000- områden vanligast och för kommunerna vattenskyddsområden och strandskydd. I vilken grad tillsynen genomfördes enligt tillsyns- planen varierade från inte alls till mellan för både kommuner och länsstyrelser. Huvuddelen av de kommuner som angav personresurser för naturvårdstillsyn hade mindre än 1 års- arbetskraft för detta. Länsstyrelserna hade sammanlagt 21 årsarbets- krafter för denna typ av tillsyn. Variationer mellan länsstyrelserna låg mellan 0,3 och 4 årsarbetskrafter. besöker biotopskyddsområden regelbundet för att se till att inga skadliga åtgärder vidtagits, för att säkerställa att områ- det är ordentligt utmärkt och för att bedöma behov av naturvårdande skötselåtgärder. Ansökningar om dispens för utförande av skadlig åtgärd är ca 25 stycken . När det gäller tillsyn av kulturreservat gjorde en undersökning . Då svarade de länsstyrelser och några av de kommunerna som har operativ till- syn att de utfört någon form av tillsyn . Länsstyrelserna och kan inte ta ut avgift för till- synen när det gäller områdesskydd, däremot kan de ta ut avgift för att hantera dispenser. Kommunerna har möjlighet att fastställa en taxa som medger att en tillsynsavgift tas ut för tillsyn inom områdes- En beskrivning av miljötillsynen När det gäller kulturreservat kan avgift tas ut i vissa ärenden om dispens från kulturreservatsföreskrifter. Enligt Riksantikvarie- ämbetet har inte någon avgift för tillsyn av kulturreservat tagits ut , av någon myndighet. Bestämmelserna om artskydd enligt 8 kap. omfattar fridlysning och kommersiella aktiviteter och CITES (Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and ). Den operativa tillsynen bedrivs i huvudsak av länsstyrelserna. I de delar artskyddet hanteras inom samråd enligt 12 kap. 6 § kan tillsynen vara överlåten till en kommun. När det gäller skogs- bruksåtgärder är tillsynsmyndighet. Generalläkaren har tillsyn över artskyddet inom . Ansvar för tillsynsvägledning har och Havs- och vattenmyndigheten. I arbete med tillsyn över 8 kap. kan det förekomma att ansvaret för tillsynen löper parallellt i förhållande till exempelvis 7, 9, 11, 12 och 14 kap. . Ett exempel är byggandet av en skogsbilsväg, och avverkning för denna, som ska anmälas för samråd enligt 12 kap. 6 § . Samrådet handläggs av och om området innehåller fridlysta växter eller djur har operativ tillsyn över artskyddet. Parallellt tillsynsansvar för tillsyn över artskyddsfrågor kan också finnas på samma sätt som beskrivits när det gäller tillsyn enligt 7 kap. . För en effektiv tillsyn behövs ett väl fungerande internt sam- arbete inom . Större djurparker och tropikhus intar en särställning genom att de omfattas av många olika lagstiftningar och har en komplex verksamhet. Det finns en stor kunskapsbrist om be- stämmelserna hos både verksamhetsutövare och allmänhet. Läns- styrelsernas förebyggande tillsyn av artskyddet i form av informa- tionsspridning har därför stor betydelse. Det ökar förståelsen för artskyddet och kan minska risken för artskyddsbrott. Nationellt framtaget informationsmaterial ger förutsättningar för en mer lik- artad tillämpning av artskyddsbestämmelserna. De som berörs av tillsynen är företag av olika storlek och enskilda. En beskrivning av miljötillsynen Antalet tillsynsobjekt var 330 stycken enligt Naturvårds- verkets tillsynsredovisning för . De tillsynsuppföljningar inom artskydd som gjort har visat att tillsynen inom artskydd ligger på en låg nivå på alla länsstyrelser. har emellertid bedömt att länsstyrelsernas arbete med artskydd har förbättrats och fort- sätter att förbättras. Enligt tillsynsredovisning för ingår artskydd ofta i länsstyrelsernas behovsutredning men . I vilken grad tillsynen utförs enligt tillsynsplanen varierar från till . De redovisade resurserna för artskyddstillsyn var mycket begränsade. Sammanlagt hade länsstyrelserna 2,5 årsarbetskrafter för denna typ av tillsyn. Antalet årsarbetskrafter varierade mellan 0 och 0,4 per länsstyrelse. Avgift kan tas ut för tillsyn enligt 7 kap. 2–3 §§ förordning om avgifter för prövning och tillsyn enligt . Bestämmelserna enligt 9 kap. omfattar användning av mark, byggnader eller anläggningar som innebär utsläpp till mark, luft eller vatten eller som innebär olägenhet för människors hälsa eller miljön. Miljöfarliga verksamheter regleras i miljöprövningsförord- ningen (2013:251) och delas in i A, B och C-verksamheter: –A-verksamheter tillståndsprövas av mark- och miljödomstol. De är ofta större verksamheter med omfattande miljöstörningar och komplex verksamhet. Berörs ofta av EU-direktiv. –B-verksamheter tillståndsprövas av miljöprövningsdelegationen vid . De är verksamheter med mellanstor miljöstör- ning och medelkomplex verksamhet. Vissa verksamheter berörs av EU-direktiv. –C-verksamheter anmäls till kommunens miljökontor. De är verk- samheter med liten miljöstörning och enklare typ av verksamhet. Det finns även så kallade U-verksamheter. Det är mindre verksam- heter som kan medföra miljöstörning som exempelvis jordbruk, mekaniska verkstäder, mindre plastindustrier och enskilda avlopp. En beskrivning av miljötillsynen Den operativa tillsynen bedrivs i huvudsak av länsstyrelserna och kommunerna samt Generalläkaren när det gäller Försvarets verk- samheter. U-objekten utgör generellt sett en stor andel av tillsyns- objekten i en kommun. Därutöver har ansvaret för operativ tillsyn över verksamheter med joniserande samt icke-joniserande strålning. De verksamheter som omfattas är allt från kärnkraft till sjukvårdsinrättningar och veterinärer som använder röntgen. Vidare har SGU ansvar för operativ tillsyn över geologisk lagring av koldioxid, men det finns ingen sådan verksamhet och därmed bedrivs ingen operativ tillsyn i detta avseende. Ansvar för till- synsvägledning har samt inom respektive sak- område även Havs- och vattenmyndigheten, , Energi- myndigheten, och Myndigheten för sam- hällsskydd och beredskap. Tillsyn kan ske på plats och utföras som detaljtillsyn eller som så kallade systemtillsyn som är tillsyn av verksamhetsutövarens egen- kontroll. sker en kombination av båda. Det är också vanligt med skrivbordstillsyn vilket innebär en granskning av miljörapporter, bedömning av analysresultat, rapportering av utsläppsuppgifter m.m. Projektinriktad tillsyn förekommer både i regional och i nationell samverkan. U-verksamheterna omfattas inte av någon informationsplikt vilket gör det svårt för kommunen att känna till dem. Det är inte ovanligt att denna typ av objekt inte tillsynas regelbundet. Ofta bedriver kom- munerna denna tillsyn kampanjvis, exempelvis genom att gå igenom områden med små industrier eller följa upp klagomål om- rådesvis. De som berörs av tillsynen är företag av olika storlek och enskilda personer. Kommunen kan vara verksamhetsutövare för en miljöfarlig verksamhet, till exempel avloppsreningsverk och förbränningsanlägg- ningar. En beskrivning av miljötillsynen *Kända U-verksamheter som finns i kommunernas tillsynsregister . **SCB, antalet fastigheter med enskilda avloppsanläggningar som har toalettavloppsvatten påkopplat, uppgifter från fastighetstaxeringen 2014. Enligt tillsynsredovisning för varierar det stort hur många miljöfarliga verksamheter som länsstyrelser och kommuner har ansvar för. Medianen för kommunerna var 10 tillstånd- spliktiga verksamheter respektive 63 anmälningspliktiga verksamheter. För länsstyrelserna var medianen 64 tillståndspliktiga verksamheter. Det var också en stor spridning i antalet personresurser för tillsynen av miljöfarliga verksamheter. Majoriteten av kommunerna hade 2 års- arbetskrafter eller mindre. I övrigt fördelar sig svaren från inga person- resurser alls (en svarande) till fler än 10 årsarbetskrafter (25 svarande). På länsstyrelserna var fördelningen 0,8 till 7,2 årsarbetskrafter. På tillståndspliktiga verksamheter sker tillsyn i huvudsak . På icke-tillståndspliktiga verksamheter sker tillsynen mindre fre- kvent, i en fallande skala för C och U-verksamheter. Av Näringslivets regelnämnds enkät till kommunerna framgår att av de kommuner som svarade på enkäten uppgav att de genomförde till- syn på plats enligt det tillsynsexempel som användes (anmäl- ningspliktig biltvätt). av kommunerna hade förkortat in- tervallet mellan tillsynsbesöken (Miljöfarlig verksamhet, Tillämpning, avgifter, tillsyn och samordning, 2016). Avgift kan tas ut för tillsyn över miljöfarlig verksamhet. Avgif- terna skiljer sig åt beroende på om verksamheten är tillståndspliktig eller inte. De skiljer sig också åt beroende på om eller kommunen är tillsynsmyndighet eftersom kommunerna själva be- stämmer sina taxor. Det är också en skillnad på avgifterna mellan kommunerna. När det gäller tillsyn betalar tillståndshavare en årlig avgift för myndighetens tillsyn inom respektive område kärnsäkerhet och strålskydd. En beskrivning av miljötillsynen Bestämmelser i 9 kap. om hälsoskydd syftar till att reglera olägenheter för människors hälsa framför allt i samband med använd- ning av en byggnad som bostäder och lokaler för allmänna ändamål men också i verksamheter som bassängbad och så kallad yrkesmässig hygienisk behandling, såsom tatuering, piercing och liknande. Det är kommunerna som bedriver den operativa tillsynen samt Generalläkaren inom Försvarets verksamheter. Ansvar för tillsyns- vägledning har och inom sina respektive ansvarsområden. De som berörs av tillsynen är företag av olika storlek, fastig- hetsägare som hyr ut bostäder, bostadsrättsföreningar och enskilda. Kommunen är i många fall verksamhetsutövare för till exempel skolor, förskolor, olika typer av boende och bassängbad. Tillsyn sker oftast efter klagomål. Det är inte vanligt med planerad och uppsökande tillsyn. Men det finns kommuner som genomför planerad tillsyn i bostäder i särskilt utsatta områden. Vissa verksam- heter är anmälningspliktiga som till exempel yrkesmässigt hygienisk behandling som innebär risk för blodsmitta, bassängbad, förskolor och grundskolor. När det gäller dessa typer av objekt förekommer både planerad och händelsestyrd tillsyn samt projekt. Kommunen har svårt att få kännedom om allmänna lokaler som inte är anmälnings- pliktiga innan eventuella problem uppkommer. Svårigheter i tillsynen när det gäller bostäder är bland annat att tillsynsobjektet utgör enskil- das bostad vilket innebär att särskild respekt för privatlivet behövs. Enligt tillsynsredovisning för hade kommunerna totalt ca 238 000 anmälningspliktiga hälsoskyddsverk- samheter i sina register. Det finns dessutom ett stort antal hälso- skyddsobjekt som inte är anmälningspliktiga. De kommuner som svarat på frågor hade tillsamman 393 årsarbets- krafter för hälsoskyddstillsyn. Av tillsynsredovis- ning för framgår att huvuddelen av de kommuner som svarade hade 2 årsarbetskrafter eller mindre för hälsoskyddstillsynen. Det är möjligt att ta ut avgift för tillsynen. Det är vanligt att kom- munerna anser att det är svårt att debitera hela kostnaden för tillsyn, liksom vid klagomålsärenden inom bostadstillsynen. Kostnadstäck- ningsgraden för tillsynen är för merparten av de kommuner som svarat 30–. En beskrivning av miljötillsynen 5.2.5Verksamheter som orsakar miljöskador Bestämmelser i 10 kap. om verksamheter som orsakar miljöskador gäller verksamhetsutövares skyldighet att avhjälpa skador på miljön som orsakats på en fastighet. Det krävs att en förorening är konstaterad och att den riskerar att medföra skada på människors hälsa eller på miljön för att ansvar för efterbehandling ska föreligga. När det gäller privata bostadsfastigheter finns en viss inskränkning i fastighetsägarens skyldighet att åtgärda föroreningsskador enligt 10 kap. 3 § . Det är länsstyrelserna och kommunerna som ansvarar för den operativa tillsynen samt Generalläkaren inom Försvarets verksam- heter. samordnar arbetet och kan bistå med expertstöd. Ansvar för tillsynsvägledning har och . De som berörs av tillsynen kan vara företag av olika storlek och enskilda. Kommunen kan också vara berörd som markägare eller ansvarig för en verksamhet som har förorenat ett område. Det är vanligt när det gäller förorenade områden att det inte går att hitta någon ansvarig verksamhetsutövare eller markägare. Dessa områden utgör ändå tillsynsobjekt som bör bli föremål för tillsynsinsatser. Tillsynsuppgiften kan då bestå i att inledningsvis samla och samman- ställa data om förhållandena på och omkring tillsynsobjekten som underlag för en riskbedömning. Efter genomförd riskbedömning innebär tillsynsuppgiften att se till att undersökningar och åtgärder kommer till stånd. Undersökningar kan utföras av tillsynsmyndig- heten. Det är vanligt med projekt inom detta tillsynsområde. Det kan till exempel vara fråga om olika informationsinsatser, metodikutveckling i form av utbildningar, gemensamma branschprojekt, framtagande av checklistor och liknande. Källa: Utdrag EBH-stödet. Nationell databas över potentiellt och konstaterat förorenade områden i , . En beskrivning av miljötillsynen I den nationella databasen () över förorenade områden har ca 1 000 objekt hög prioritet i tillsynsarbetet och ca 14 000 något lägre prioritet i tillsynsarbetet. De operativa tillsynsmyndigheterna bedriver tillsyn i de ärenden som kommer in och de kan vara lägre prioriterade utifrån nationell prioritering och utgöra lägre risk för hälsa och miljö. Enligt tillsynsredovisning för hade huvuddelen av kommunerna mindre än 1 årsarbetskraft avsatta för till- syn av förorenade områden och efterbehandling. Enligt Naturvårds- verkets tillsynsredovisning för hade länsstyrelserna 2016 sammanlagt 25,5 årsarbetskrafter för tillsyn av förorenade områden och miljöriskområden. fördelade för förstärkning av länsstyrelsernas tillsyn. I detta ligger förutom tjänster för förstärkt tillsyn även en tillsyns- samordnare för länens tillsynsarbete, samordning av juristsamverkans- gruppen och rättsfallssamlingen, drift av databasen och webbplatsen EBH-portalen samt expertstöd för tillsynsmyndigheter via Statens geoteknisk institut. har fördelat ut medel till länsstyrelserna från ramanslaget för sanering och åter- ställning av förorenade områden (1:4) för tillsyn av förorenade områ- den. Medlen är avsedda att vara en förstärkning till länsstyrelsernas ordinarie tillsynsarbete. har bidragsbeslut gjort ett förtydligande om detta. Trots det utgjorde bidraget från , precis som , huvuddelen av finansieringen av tillsynen i flera län. I den mån det finns en ansvarig verksamhetsutövare kan en avgift tas ut för tillsyn. Bestämmelser om vattenverksamhet i 11 kap. avser vattenkraftverk, dammar och andra anläggningar i vattenområden, vattenuttag, grävning och utfyllnad i vattenområden samt åtgärder som utförs för att avvattna mark. Den operativa tillsynen utförs i huvudsak av länsstyrelserna, i enstaka fall är tillsynen överlåten till kommunerna. Ansvaret för till- synsvägledningen har Havs- och vattenmyndigheten, Naturvårds- verket och . En beskrivning av miljötillsynen Tillsyn genomförs både som skrivbordstillsyn och platsbesök. Eftersom bedömning av tillståndsplikten för en åtgärd sker i det enskilda fallet finns ett behov att göra bedömningar av miljöförhål- landena på den specifika platsen. måste därför göra en avvägning av hur mycket information som ska krävas från verksamhetsutövaren i förhållande till åtgärdens omfattning. Hand- läggningen av tillsynsärenden blir lätt komplex då enskilda intressen berörs samt eftersom bedömningar i det enskilda fallet av vilken påverkan åtgärden får på miljön kan var svår att göra. Svårigheter i tillsynen är bland annat att många verksamheter saknar tillstånd eller har gamla tillstånd med omoderna villkor. Generellt finns ingen föreskriftsrätt inom vattenverksamhetsområ- det, undantaget är dammsäkerhet. Det finns inte heller krav på miljö- rapport vilket gör att det är svårare att ha en ”löpande” kontroll av vissa typer av vattenverksamheter. Krav finns däremot på en årlig dammsäkerhetsrapport som ska innehålla information om en damms egenskaper och de åtgärder som vidtas för att förhindra haveri samt skador till följd av ett sådant haveri (8 § förordning, 2014:214, om dammsäkerhetsrapport).