sou · H5B395 · 2017-12-05 00:00:00 — I nästa steg, med längre guidningar, och mer utvecklade aktiviteter, tema- tiska vandringar, större grupper etc., är det viktigt att det finns goda förutsättningar för guideföretag. Utredningen anser att frågan bör hanteras genom dialog mellan de företagare som upplever kon- kurrenssituationen som alltför svår och berörda naturum och deras huvudmän. 10.10 Särskilda segment inom naturturism Turism och rekreation är den enskilt största maritima näringen, enligt Havs- och vattenmyndigheten, av de maritima näringarnas23 totala nettoomsättning.24 En stor del av naturturismen, och turism i allmänhet, i sker i kustzonen, med kustområden och havsmiljön som bärare av både attraktionskraft och innehåll för turismupplevelser. Området ingår också i regeringens maritima strategi. 23Med maritima näringar avses verksamheter som bidrar med varor eller tjänster riktade till maritima verksamheter, eller som är beroende av havet, exempelvis turism. Dessa definieras genom ett urval av SNI-koder som Havs- och vattenmyndigheten gjort. 24Havs- och vattenmyndigheten (2017): Ekonomisk statistik om sektorer som är beroende av havet. För att maritim besöksnäring ska kunna utvecklas hållbart finns ett antal förutsättningar att beakta, utöver generella villkor för före- tagande i besöksnäringen. Till detta hör först och främst havsmiljön, där turism ställer krav på rena hav och stränder, och där exempelvis algblomning, oljespill och skräp hämmar förutsättningarna att driva företag inom turism. är ett exempel på ett område som fått stora problem med indrivande plast från havet till stränderna. Tillgång till sunda fisk- och skaldjursbestånd som kan producera giftfria råvaror är en förutsättning för företag i besöksnäringen inom maritim måltidsturism. Ett annat område som påverkar möjligheterna till maritim turism är planering och byggande i strandnära lägen. I merparten av de hearings som utredningen hållit i regionerna lyfts strandskyddet som en utmaning, i synnerhet i skärgårdsområden. Andra aspekter är behovet av en bra kollektivtrafik i skärgården, och regler för framförande av båt, där regler kring säkerhet och klassificering av havsområden ibland orsakat problem för företagare som behöver gå utomskärs med sina besökare. Kusten och skär- gården möter också praktiska utmaningar som tillgänglighet kopplat till isbildning, bredband, betallösningar, tillgång till drivmedel etc. En särskild fråga rör motortrafik i skärgården, där utredningen konstaterar att ett arbete kan behövas för att lösa befintliga och potentiella konflikter mellan motoriserad och icke motoriserad turism, exempelvis genom strategier för etablering av områden med begränsningar för motortrafik. Att möjliggöra en växande turism kring fritidsbåtar ställer sär- skilda krav. Besökarnas förväntningar på bra gästhamnar blir allt högre. Betalningsviljan ökar generellt för bra standard och upp- levelser kring mat, fiske och äventyr, även om det finns regionala och lokala variationer. är ett område med tradi- tionellt fler naturhamnar, medan fritidsbåtturismen på , som har färre skyddade vikar, är uppbyggd kring gästhamnar. I finns också närheten till de norska, danska och tyska marknaderna som ger ett större kundunderlag. Utredningen ser att maritim turism har potential, och att kust och hav generellt har en stark attraktionskraft på besökare, som det är ett svårt område att enkelt sammanfatta. I arbetet med naturturism bör de maritima områdena beaktas. 10.10.2 Vilt-, jakt- och fisketurism Bedömning: Det behövs utvecklad och kommunicerad kunskap om särskilda förutsättningar för företagande inom fisketurism, vilt- och jaktturism samt naturturism i skog. Kunskapen finns i viss utsträckning hos , och . Kunskapsrollen bör förstärkas och tydliggöras för dessa tre myndigheter. Områden som väcker allt större intresse i den nationella dialogen om besöksnäringens potential är jakt-, vilt- och fisketurism. Dessa ingår i naturturism, men brukar lyftas som områden med särskild potential, inte minst på grund av mycket köpstarka målgrupper. Fisketurismen framhålls ofta som ett område där det finns ut- övare som kan resa långt och är beredda att betala för fina fiske- upplevelser och som gärna köper paket med bekvämt boende. Vid sidan av fisketurismen ägnar cirka 1,6 miljoner svenskar sin fritid åt fiske i hav, sjöar och vattendrag. arbetar med främjande och ut- veckling av fritidsfiske och fisketurism, och är en viktig kunskaps- bärare i arbetet för att stärka fisketurismen. Myndigheten har bland annat tagit fram en nationell strategi för fritidsfiskets och fiske- turismens utveckling. Arbetet sker dock främst på projektbasis, utan långsiktiga resurser. Området är också ett av de sektorsområden där det finns efterfrågan på statistik. Viltturism i form av safari och viltskådning är en annan form av naturturism än jaktturism. Jaktturismen utvecklas i första hand av aktörer som själva förfogar över mark med jakträtt, medan vilt- skådning av olika slag kan utvecklas av en bredare grupp entre- prenörer. har utvecklat en särskild strategi för viltförvaltning med fem vägval, där det första är att främja brukande av vilt som resurs, bland annat för naturturism.25 har kunskap om skogens sociala värden och naturturismföretagande i skog. 25 (2015): Strategi för svensk viltförvaltning. Leder är ett viktigt och utmanande område i utveckling av turism och besöksnäring. Det kan handla om vandrings-, cykel- eller rid- leder, liksom om skoterleder i fjällen. Gemensamt för aktiviteter inom turism längs leder är att de är beroende av tillgänglig och attraktiv natur. Ett växande område är turism- och rekreationscykling. invigdes en nationell turistcykelled, Kattegattleden, och , invigdes Sydostleden. På anläggs den Cykelleden Fyr-till-Fyr. Utöver dessa större leder arbetar flera regioner och enskilda kommuner med utveckling inom cykelturism och rekreationscykling. har regeringens uppdrag att genomföra en kartläggning av pågående arbete inom turism- och rekreationscykling, samt ge förslag på hur området kan utvecklas i hela landet, senast . Ridleder blir allt mer populära och utvecklas på en rad platser i landet, exempelvis i , och Roslagen. Ridled Tivden är , och arbetet med leden har inkluderat utveckling av ett ridledskort och tjänster inom logi, hästlogi, måltider m.m. har i ett annat regeringsuppdrag kartlagt systemet av vandringsleder i hela landet. I fjällen finns det statliga ledsystemet, där har ett övergripande ansvar, men också mindre leder med andra huvudmän och förvaltare. Utanför fjällen finns en mängd leder och ledsystem med olika huvudmän. Dessutom finns leder i skyddade områden, som ofta sköts av länsstyrelserna. planerar informationsinsatser och andra satsningar på vandringsleder som inte är statliga. Att utveckla turism och besöksnäring i anslutning till leder är svårt. Dels beshöver, som vid all destinationsutveckling, en lång rad aktörer involveras, dels saknas ofta en tydlig huvudman, i synnerhet om leden sträcker sig över många markägares mark och genom flera kommuner och län. De nationella initiativ som tagits kring leder är därför uppskattade av många aktörer – såväl privata som offentliga – såsom kartläggningsuppdag och satsning på Hållbar produktutveckling inom natur- och kulturturism, där projekten i hög grad utgår från leder. En särskild utmaning är att det är möjligt att hitta offentliga projektmedel till uppbyggnad av spänger, lägerplatser, skyltar och webbplatser, men att det saknas resurser och modeller för underhåll och förvaltning. En möjlighet är att den myndighet som utlyser projektmedel ställer krav på att ledutvecklingsprojekt ska resultera i förvaltningsavtal, där det finns goda exempel från bland annat Sörmlandsleden, Skåneleden och Kungsleden. Eftersom det är både svårt och resurskrävande att utveckla sam- arbeten kring leder är det ett område som väl lämpar sig för natio- nellt samarbete och utveckling av generiska modeller och praktiska stöd, men också för uppdrag till länsstyrelser i samarbete med regionerna och andra berörda parter. Precis som behovet av att peka ut naturområden som är värdefulla för friluftsliv och naturturism bedömer vi att motsvarande behov finns för leder. Utredningen väljer att inte lägga något enskilt förslag avseende utveckling av ledturism, eftersom området innehåller så många dimensioner och aktörer. Ledturism bär dock ingår inom ramen för arbetet med en nationell strategi för hållbar turism och växande besöksnäring. Kompetensfrågorna för besöksnäring och turism i bredare bemärkelse diskuteras i kapitel 6, men eftersom frågan om kompetensbehovet inom naturturism specifikt varit aktualiserad inför och under utred- ningsperioden, berörs den kort även här. Generellt efterlyser flera aktörer ett samlat grepp när det gäller kompetensförsörjning inom naturturism. Behovet av långsiktiga och högkvalitativa utbildningar och vikten av att de utbildningsdelar som omfattar naturturism ska finnas kvar i gymnasiets naturbruks- program är frågor som har väckt stort engagemang hos besöks- näringens bransch- och intresseorganisationer. Frågan om gymnasie- utbildningarna har också aktualiserats genom Gymnasie- utredningen26. Turism är en allt viktigare näringsgren för lantbrukare, oavsett om dessa driver jord- eller skogsbruk, och där- för är det angeläget att utbildningarna förstärks med kurser som ger kunskap om turismutveckling. 26 SOU 2016:77: En gymnasieutbildning för alla – åtgärder för att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Förslagen har konsekvenser för flera statliga myndigheter och bolag i form av förändrade direktiv och nya uppdrag avseende utveckling av naturturism vilket kan väntas påverka prioritering av arbets- insatser och kompetensbehov. Utredningen uppskattar att förslagen innebär engångskostnader för staten på . Utveckling av naturturism har synergier med skydd av natur- miljöer, inklusive skydd av vatten och kustområden och hållbart jord-, skogs- och vattenbruk. Därför bidrar insatserna till positiva effekter för klimat och miljö under förutsättning att arbetet sker med krav på hållbar utveckling och styrning av besökare på ett sätt som skyddar särskilt värdefulla områden. Tydligare och förbättrade förutsättningar för företag inom natur- turism bidrar till sysselsättning och företag i hela landet. Framför allt räknar vi med positiva effekter för små företag i landsbygderna i hela landet eftersom många av företagen inom naturturism är små och verksamma i anslutning till natur i landbygder. Sammanfattningsvis gör utredningen bedömningen att förslagen kommer att medföra en marginell kostnad för staten och indirekta positiva effekter för företag inom naturturism i hela landet, varav merparten är små företag i landsbygder, samt för miljö och håll- barhet. –att regeringen som en del i framtagandet av en nationell strategi för hållbar turism och växande besöksnäring formulerar och antar politiska mål och en delstrategi för utveckling av kultur- turism. Arbetet ska ske i samverkan med statliga myndigheter och bolag, länsstyrelser, regioner, kommuner samt besöks- näringen. –att inom ramen för befintligt uppdrag och i samarbete med , kartlägger och beskriver samband och synergier mellan kulturella och kreativa näringar och besöksnäringen, kommunicerar resultatet och ger förslag på insatser som stödjer regionalt tillväxtarbete inom detta fält. –att regeringen ger uppdrag att i sam- arbete med och länsstyrelsernas Kulturmiljö- forum, samt i dialog med museer och ett eller flera universitet, utveckla ett förslag på hur ett arbete kring turism- ekonomiska kretslopp och finansieringsmodeller för turism i kulturmiljöer kan utformas. –att regeringen ser över Statens fastighetsverks uppdrag så att besöksmålsutveckling blir en integrerad del och kan bedrivas långsiktigt, att regeringen ger i uppdrag att, utifrån påbörjat arbete inom myndigheten, utveckla affärs- och samarbetsmodeller för besöksmålsutveckling i samarbete mellan myndigheten och dess hyresgäster, samt att i dialog med , besöksnäringen, regioner, kommuner och civilsamhället utveckla förslag på hur myndighetens fastigheter kan bidra i regional och lokal destinationsutveckling. –att regeringen ger i uppdrag att i sam- arbete med och i nära dialog med Världsarv i och , utveckla en plan för hållbar besöksmålsutveckling av världsarven i , kopplad till nationella världsarvsstrategi. Arbetet ska även inkludera dialog med berörda länsstyrelser, regioner och kommuner, övriga förvaltare samt besöksnäringen. –att regeringen ger i uppdrag att stödja utvecklingen av ett branschnätverk för samisk turism. Turism och kultur är två begrepp som hänger tätt samman. Även om turism definitionsmässigt inte inkluderar begreppet kultur, så är ”människors aktiviteter när det vistas utanför sin vardagliga om- givning” i praktiken kopplade till antingen vistelse i kulturmiljö eller konsumtion av en eller flera kulturupplevelser. Ordet kultur kommer från latinets cultura som betyder ungefär bearbetning, odling och bildning.1 Med denna bredd har det historiskt varit svårt att definiera begreppet kulturturism. beskriver utmaningen i en rapport : Because culture touches every aspect of human life, it can be argued that everything is cultural. According to this view, all tourism might be considered as “cultural tourism”.2 Andra tolkningar av kulturturism har varit inriktade på fysiska miljöer i form av platser och sevärdheter, men gradvis har begreppet breddats till att också omfatta scenkonst, hantverk, kulturevenemang, arkitek- tur, design och form, kreativ verksamhet och immateriella kultur- värden. This has also stimulated a move away from product-based to process- based or “way of life” definitions of culture. Tourists increasingly visit destinations to experience the lifestyles, everyday culture and customs of the people they visit.3 1Nationalencyklopedin (1993). 2OECD (2009), The Impact of Culture on Tourism. Forskarna och du Cros4 kategoriserar, enligt en rapport från , kulturturism i fyra typer: –Turismhärledda definitioner, där kulturturism är en typ av ”special interest tourism”. –Resemotivdefinitioner, som utgår ifrån att kulturturisters rese- motiv skiljer sig från andra turisters. UNWTO5 har exempelvis definierat kulturturism som ”personer som reser i huvudsak för kulturella resemotiv såsom studieturer, scenkonst och kulturella utflykter, till festivaler och andra evenemang, besök till platser och monument, samt för att studera natur, folklore eller konst och pilgrimsfärder”. –Upplevelsedefinitioner, som bygger på att enbart resemotiv inte räcker för att beskriva kulturturism, utan måste kompletteras med ett sätt att beskriva upplevelsens värde. –Operationella definitioner som är det vanligaste och mest prak- tiska sättet att definiera kulturturism, och som utgår ifrån aktuella utbudet av kulturella besöksmål och upplevelser.6 En utmaning i definitionsarbetet är att en resa är sammansatt av flera kulturupplevelser. Bland annat detta har lett till en kategorisering av kulturattraktioner som primära, sekundära eller tertiära.7 Ytterligare en aspekt är att det finns ett stort mått av sociala normer och kvalitativ värdering av olika kulturellt innehåll som påverkar definitionerna.8 I utredningens uppdrag är det relevant att studera de begrepp används i kulturpolitikens styrdokument. Kulturarvspolitiken är ett av flera vägledande områden, där kulturarv avser ”alla materiella och immateriella uttryck för mänsklig påverkan”.9 Kulturmiljön är en del av kulturarvet och avser den av människor påverkade miljön. 4Mc Kercher, B., du Cros, H. (2002): . The Haworth Hospitality Press. 5FN:s organ för turismfrågor, . (2012): Turismens betydelse för kulturekonomin, , företagsekonomiska institutionen. 7Leiper, N. (1990): Tourist attraction systems. 8Andersson, T. (2012): Turismens betydelse för kulturekonomin, , företagsekonomiska institutionen. 9Riksantikvarieämbetet (2015): Kulturhistorisk värdering och urval, Grundläggande förhåll- ningssätt för arbete med att definiera, värdera, prioritera och utveckla kulturarvet. kulturmiljö kan omfatta en enskild anläggning eller lämning, ett landskapsavsnitt, en bygd eller en region. Det kan röra sig om inten- sivt utnyttjade stads- eller industriområden såväl som extensivt påverkade skogs- eller fjällandskap. Kulturmiljön omfattar inte bara landskapets fysiska innehåll utan även immateriella företeelser som ortnamn eller sägner.10 Detta betyder att kulturmiljö är starkt kopplad till naturmiljö. I verkligheten finns få naturmiljöer utan spår av mänsklig påverkan, och ofta är människors motiv för såväl friluftsliv som turismupp- levelser med kommersiella inslag en kombination av dessa. I inspel till utredningen har flera aktörer påpekat att en samlad politik för hållbar turism och växande besöksnäring bör natur- och kulturturism ses mer som en helhet. I kapitel 3 utvecklar vi detta, och i arbetet med en nationell strategi för hållbar turism och växande besöksnäring ser vi potential till ökad integrering av de båda områdena. De bredare definitionerna av kulturturism, som kopplar till värden i livsstil och upplevelser, kan också ge vägledning till andra politiska vägval. De kulturella och kreativa näringarna stärker ofta förutsättningarna för besöksnäringens företag genom att de bidrar till attraktionskraft och upplevelsevärden i platser. Det finns många aktörer i kulturturismens samlade erbjudande, eller som bidrar till att stödja utveckling av kulturturism i dess olika dimensioner och former. Att göra en heltäckande beskrivning är inte görligt, men det kan vara på sin plats att nämna några av dessa aktörer, där merparten har funktioner som bidrar till att främja förut- sättningarna för besöksnäringen. är ansvarig myndighet för frågor om kulturarv och kulturmiljöer. I myndighetens uppdrag ligger att leda och stödja arbetet med att bevara, använda och utveckla kulturarvet, liksom att främja kunskapsförsörjning. Myndighetens arbete har omfattat insatser för just utveckling av turism och besöksnäring och samspelet mellan utveckling av kulturmiljö och entreprenörskap. 10 A. a., s. 12. ett samordnande museiansvar och ska främja utveckling och sam- arbete på museiområdet. () förvaltar kulturhistoriskt värdefulla byggnader och är en stor statlig markägare. Myndigheten förvaltar drygt 3 000 byggnader i , ambassadbyggnader och mark som täcker en sjundedel av yta. Till myndighetens ansvar hör att förvalta de byggnader som disponeras av H.M. Konungen. 200 av är besöksmål, varav 30 är utvalda för insatser inom besöksmålsutveckling –2018, vilket i hög grad handlar om utvecklat samarbete med myndighetens hyresgäster som driver restauranger och caféer, butiker eller konferensverksamhet. ansvarar för den publika verksamheten vid de kungliga slotten, som tar emot över en miljon besökare från hela världen. Till ämbetets ansvar hör att förmedla det svenska stats- skickets samhällsroll och historia, samt kunskap om de byggnader som är knutna till det. svarar också för drift och för- valtning av de kungliga parkerna, bland annat i och . och är andra myndigheter med fastighetsinnehav. äger ett antal fyrar och lots- stationer av kulturhistoriskt värde, och förvaltar försvarets fastigheter, varav många historiska byggnader som ibland utgör en del av en större kulturmiljö. beslutar om vägvisning på statliga vägar till turistiskt intressanta resmål med brun-vit vägvisning. ansvarar också för landets 18 turistvägar. Delar av transportsystemet – inte minst vissa broar, tunnlar och vägfärjor – är dessutom sevärdheter som är värda en omväg eller en egen resa. arbete med tätortsnära natur och friluftsliv inkluderar ett turismperspektiv, och samspelet med kulturmiljö- värdena ska tas tillvara. Även i nationalparkernas naturum lyfts kultur- historiska aspekter. Staten äger en rad museer som fyller en stor funktion i besöks- näringen, bland annat Arkitektur- och designcentrum, Livrustkam- maren, , , Riks- museet, , Statens museer för världskultur, och universitetsmuseerna. De statliga bolagen och Kungliga Dramatiska Teatern, liksom stiftel- sen bidrar till samlade utbud av upplevelser och till huvudstadens attraktionskraft. museer är intresseorganisation för både statliga museer, och museer med andra ägandeformer. Organisationen har med cirka 220 medlemmar en position att kunna samla aktörer av betydelse för besöksnäringen i hela landet. Totalt finns 1 700 museer. I siffran ingår även de allra minsta museerna. samlar 2000 föreningar och 1 350 hem- bygdsgårdar med tillhörande museer. Såväl som Visit har i sina bredare uppdrag inom regional tillväxt, besöksnäring och kulturella och kreativa näringar en koppling till olika aspekter av kulturturism. Tillväxt- verket genomför insatsen Hållbar produktutveckling inom kultur- och naturbaserad turism, och arbetar också med utveckling av kulturella och kreativa näringar. , Visit , Business , Utrikes- departementet, ambassader, och arbetar gemensamt med att sprida kunskap om svensk kultur och bidra till exportfrämjande genom en gemensam strategi för Sverigebilden i utlandet. Visit har även reger- ingens uppdrag att stärka bilden av som designland mot mål- gruppen potentiella besökare, och har fått i upp- drag att utforma ett exportpris för insatser inom kulturella och kreativa näringar. är nationell myndighet med ansvar för Landsbygdsprogram för 2014–2020. Programmet innehåller stöd för bevarande av kulturmiljöer och landskap, kompetens- utveckling och rådgivning för företagsutveckling med koppling till kulturmiljö m.m. är en myndighet som verkar för konstnärligt och kulturpolitiskt värdefull utveckling inom bland annat scenkonst, litteratur och läsfrämjande, bild och form, regional kulturverksamhet samt minoritetsfolkens kultur. brukar inte vara en själv- klar aktör i de forum och sammanhang där besöksnäringens utveck- ling är i fokus, men eftersom myndigheten hanterar både ekono- miska stöd och kunskapsspridning spelar den en viktig roll för näringen. och samarbetar kring frågor om kulturexport och regional kulturdriven utveckling. hemslöjdsfrågor är en annan myndighet som främjar ett område med betydelse för samlade attraktionskraft. På regional nivå finns ett brett aktörssystem. Länsstyrelserna ansvarar för statens kulturmiljöarbete på länsnivå genom tillämpning av kulturmiljölagen och med arbete för att uppnå de nationella kulturmiljömålen. De svarar för fördelningen av anslag 7:2 bidrag till kulturmiljövård, med stödmedel för vård och restaurering av kultur- historiskt värdefull bebyggelse, kulturlandskap och fornlämningar, liksom för att sprida kunskap om och tillgängliggöra kulturmiljöer för allmänheten. kan inrätta och förvalta kultur- och naturreservat och ansvarar för den regionala delen av landsbygds- programmet. De kan också samordna arbete inom kulturmiljö- respektive naturvård i respektive län. Genom kultursamverkansmodellen fördelar landstingen statligt stöd till kulturverksamheter, bland annat konsthallar, teatrar, konsert- hallar och musikscener. De regionalt utvecklingsansvariga kan lyfta fram både kulturella och kreativa näringar och besöksnäringen i regionala utvecklingsstrategier, och har också ett ansvar för att dessa implementeras. Både och Region har exempelvis strategier för att utveckla turism- och besöks- näring och kulturella och kreativa näringar. I alla regioner utom finns även en regional turism- organisation/-funktion med ansvar för det turismfrämjande arbetet och mer eller mindre starka kopplingar till kultursektorn. Kommunerna ansvarar för planläggning av mark- och vatten- områden och har därmed ansvar för den fysiska miljön och dess arkitektoniska, gestaltningsmässiga och kulturhistoriska kvaliteter. Stadsmiljöerna har stor betydelse för en plats attraktionskraft och inte sällan är kommunernas egna byggnader och parker besöksmål.