sou · H5B345 · 2017-05-31 00:00:00 — (2000): Affärshemligheter i samtid och framtid. och (, Zeteo): Kom- mentaren till 16 § förvaltningslagen. (2013): Sekretess i allmän verksamhet: en introduktion till de grundläggande reglerna, 5 uppl., (2001): med lagen om skydd för företagshemlig- heter, till Hans Stark. Per (2015): Skyddet för arbetstagare i arbetslivet – en konstitu- tionell och arbetsrättslig studie. m.fl. (, Zeteo): Kommentaren till 10 kap. 3 § OSL. (1993): Processuell preklusion av nya omständigheter eller bevis rörande saken. och . (2012): Disclosure. (2011): EU och arbetsrätten, 4 uppl. (2013): Kommissionen föreslår EU-regler om företags- hemligheter, EU & arbetsrätt 4/2013. (2005): Företagshemligheter i allmän domstol, Ny Juridik 2:05. (, Zeteo): Kommentaren till 1 kap. 15 § varumärkeslagen. (2004): Det provisoriska rättsskyddet i tvistemål, Bok 2. (2001): Konkurrensklausuler i anställningsavtal, till Hans Stark. En särskild utredare ska överväga vilka lagändringar som behövs för att anpassa svensk rätt till de nya EU-regler om skyddet för företags- hemligheter som sannolikt antas . Genom reglerna harmoniseras medlemsstaternas civilrättsliga skydd mot att någon obehörigen befattar sig med en företagshemlighet. Harmoni- seringen ska säkerställa företagens konkurrenskraft och förbättra förutsättningarna för innovation och kunskapsöverföring på den inre marknaden. Utredaren ska också, utan direkt samband med EU-reglerna, överväga hur ett straffansvar kan utformas när det gäller en anställd som obehörigen utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som han eller hon har fått tillgång till inom ramen för sina arbetsuppgifter. Vid utformningen av sina förslag ska utredaren särskilt uppmärk- samma och värna om tryck- och yttrandefriheten, den svenska arbetsmarknadsmodellen och skyddet för anställda och andra som avslöjar brott eller andra allvarliga missförhållanden i en verksamhet. Uppdraget ska redovisas . Skyddet för företagshemligheter är viktigt för att säkerställa före- tagens konkurrenskraft och för att skapa förutsättningar för inno- vation och kunskapsöverföring. Bilaga 1 SOU 2017:45 Lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter trädde i kraft (jfr prop. 1987/88:155 och bet. 1989/90:LU37). Med företagshemlighet avses sådan information om affärs- eller drift- förhållanden i en näringsidkares rörelse som hålls hemlig och vars röjande är ägnat att medföra skada för näringsidkaren i konkurrens- hänseende. Lagen gäller endast obehöriga angrepp på företagshemligheter. Som ett obehörigt angrepp anses inte att någon anskaffar, utnyttjar eller röjer en företagshemlighet för att offentliggöra eller inför en myndighet eller annat behörigt organ avslöja något som skäligen kan misstänkas utgöra brott där det kan följa fängelse eller som kan anses utgöra annat allvarligt missförhållande i näringsidkarens rörelse. Hänsynen till yttrandefriheten och den fria opinionsbildningen väger alltså i vissa situationer tyngre än skyddet för företagshemligheter. Ett obehörigt angrepp på en företagshemlighet medför enligt lagen skadeståndsskyldighet. Lagen innehåller även bestämmelser om straff. Straffansvaret tar, till skillnad från skadeståndsansvaret, bara sikte på den som olovligen skaffar sig tillgång till företagshemligheten eller som på annat sätt befattar sig med företagshemligheten utan lov. Uppdraget att föreslå hur EU-direktivet ska genomföras Det har tidigare saknats EU-rättsliga regler om skyddet för före- tagshemligheter. Europeiska kommissionen lade 2013 fram ett förslag till Europa- parlamentets och rådets direktiv om att skydda know-how och företagsinformation (företagshemligheter) som inte har röjts från att olagligen anskaffas, utnyttjas och röjas (COM[2013] 813). Syftet är att stärka företagens konkurrenskraft och att förbättra förutsättningarna för innovation och kunskapsöverföring på den inre marknaden. Kommissionen, och Euro- peiska unionens råd har under förhandlingarna enats om rätts- aktens innehåll. Den preliminära överenskommelsen om direktivets innehåll innebär i sak följande. Medlemsstaterna ska säkerställa att det finns en enhetlig civil- rättslig reglering av skyddet mot att företagshemligheter anskaffas, utnyttjas och röjs utan lov. Som en företagshemlighet ska sådan information behandlas som inte är allmänt känd eller lätt tillgänglig, har kommersiellt värde genom att den är hemlig och som innehavaren av företagshemlig- heten vidtar rimliga åtgärder för att hålla hemlig. Det ska anses olovligt att anskaffa en företagshemlighet om det sker utan innehavarens samtycke och genom att någon obehörigen kopierar eller skaffar sig tillgång till dokument, elektroniska filer m.m. som kontrolleras av innehavaren. Det ska vidare anses olovligt att utnyttja eller röja en företags- hemlighet om det sker utan innehavarens samtycke av någon som har anskaffat informationen olovligen eller bryter mot ett sekretess- avtal eller ett avtal som begränsar utnyttjandet. Att tillverka, sälja eller marknadsföra intrångsgörande varor ska också anses som ett olovligt utnyttjande av företagshemligheten. De åtgärder och sanktioner som anges i direktivet ska inte få användas om företagshemligheten anskaffats, utnyttjats eller röjts för att avslöja innehavarens menliga agerande, oegentligheter eller olagliga verksamhet och den som gjort det har handlat i syfte att skydda allmänintresset. Detsamma gäller den som gjort det i sam- band med att han eller hon utövat rätten till yttrande- och infor- mationsfrihet eller för att informera en företrädare för arbetstagarna eller annars för att skydda ett legitimt intresse. Att anskaffa, utnyttja och röja en företagshemlighet ska anses lagligt om handlandet krävs eller är tillåtet enligt nationell rätt. När en företagshemlighet olovligen anskaffas, utnyttjas eller röjs ska det finnas civilrättsliga åtgärder, förfaranden och rättsmedel som står till buds för innehavaren av hemligheten. De ska vara rättvisa, ändamålsenliga och avskräckande. Medlemsstaterna ska slå fast en talefrist som ett anspråk ska göras gällande inom. Talefristen får inte vara längre än . Bland de sanktioner mot intrångsgöraren som ska stå till buds finns skadestånd och föreläggande om att utnyttjandet eller röjandet av företagshemligheten ska upphöra. Ett skadestånd ska stå i proportion till den faktiska skadan. Det ska beräknas på grundval av alla relevanta faktorer, inbegripet storleken på oskälig vinst och omständigheter som inte är av ekonomisk art. Parter och andra aktörer i en rättegång ska inte få utnyttja eller röja en företagshemlighet som de har fått tillgång till under rätte- gången. Det ska också finnas möjligheter för en domstol att i en rättegång besluta om sekretess i fråga om dokument som innehåller företagshemligheter och att begränsa tillträdet till en förhandling. Direktivet innehåller inte några straffrättsliga regler. Det ska inte heller påverka rörligheten på arbetsmarknaden eller möjligheterna för arbetsmarknadens parter att reglera frågor om företagshemlig- heter i kollektivavtal. Tiden för genomförande är från ikraftträdandet. Det finns anledning att analysera EU-reglerna och överväga vilka ändringar i lagen om skydd för företagshemligheter och andra lagar som behövs med anledning av EU-reglerna. En särskild utredare bör få i uppdrag att göra detta. Utredaren ska utarbeta nödvändiga lagförslag för att genomföra de regler som föreslås i EU-direktivet. Utredaren ska ta till vara det mervärde för skyddet av företags- hemligheter som direktivet kan föra med sig. Utredarens förslag ska främja företagens konkurrenskraft och vilja till innovationer. Utredaren ska i sitt arbete ta särskild hänsyn till de små och medel- stora företagens behov av en reglering som är ändamålsenlig, förutse- bar och lätt att tillämpa. Utredaren ska också fästa vikt vid intresset av en rimlig balans mellan, å ena sidan, företagens behov av att kunna skydda kommer- siella hemligheter och, å andra sidan, intresset av att lagen inte hindrar människor från att fritt utnyttja sina erfarenheter och sitt kunnande och det samhällsekonomiska intresset av att låta kunskap flöda fritt. Utredaren ska utgå från att lagen inte ska vara ett hinder för anställda och andra att påtala och avslöja allvarliga missförhållanden på arbetsplatserna och att lämna uppgifter till en tillsynsmyndighet. Utredaren ska beakta tryckfrihetsförordningens och yttrande- frihetsgrundlagens regler om bl.a. anskaffarfrihet och meddelarfrihet. EU-direktivet motiverar inte några ändringar i grundlag. Utredaren ska vidare värna den svenska arbetsmarknadsmodellen, bl.a. när det gäller arbetstagarföreträdares tillgång till information för utförandet av sina uppgifter, liksom rätten att träffa kollektivavtal om företagshemligheter och näraliggande frågor. Dessutom ska rörligheten på arbetsmarknaden, dvs. möjligheten för arbetstagare att byta arbetsgivare, värnas. Vid utformningen av förslagen ska utredaren ansluta till den systematik och terminologi som används i svensk rätt. som föreslås ska i möjligaste mån ligga i linje med de principer som har legat till grund för lagstiftningen på området. Utredaren får i mån av tid även ta upp andra närliggande frågor om skyddet för företagshemligheter som aktualiseras under utred- ningsarbetet. Utredarens huvuduppgifter är således att •överväga vilka ändringar som måste göras i lagstiftningen för att genomföra direktivet, •beakta att det finns starka skäl att värna tryck- och yttrande- friheten, den svenska arbetsmarknadsmodellen och skyddet för anställda och andra som avslöjar brott eller andra allvarliga miss- förhållanden i en verksamhet, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Uppdraget att se över straffansvarets omfattning Som framgår ovan behandlas skyddet för före- tagshemligheter i i en särskild lag som ger en förhållandevis god skyddsnivå och som, till skillnad från EU-direktivet, innehåller bestämmelser om straff. I lagen om skydd för företagshemligheter föreskrivs att den som med uppsåt olovligen skaffar sig tillgång till en företagshemlighet ska dömas för företagsspioneri. Den som anskaffar en företagshemlighet med vetskap om att den som tillhandahåller hemligheten eller någon före honom har skaffat sig tillgång till denna genom företagsspioneri ska dömas för olovlig befattning med företagshemlighet. Straffet för företagsspioneri är böter eller fängelse i högst eller, om brottet är grovt, fängelse i högst . Straffskalan för olovlig befattning med företagshemlighet sträcker sig från böter till fängelse i högst eller, om brottet är grovt, högst . I det s.k. Ericsson-målet (, dom i mål nr B 5221-03) ansågs en anställd inte kunna dömas för före- tagsspioneri eftersom den information som han hade lämnat ut var information som han hade tillgång till för att utföra sina arbets- uppgifter. Han hade inte olovligen berett sig tillgång till informa- tionen. Domen gav upphov till en diskussion om huruvida lagen ger ett tillräckligt skydd mot att en arbetstagare utnyttjar eller röjer en företagshemlighet. Med anledning av framför allt Ericsson-målet uttalade att regeringen borde ta initiativ till en översyn av lagen (bet. 2004/05:LU12 och rskr. 2004/05:179). Den dåvarande regeringen beslutade att en särskild utredare skulle ges i uppdrag att se över bl.a. straffansvarets omfattning (dir. 2007:54). Utred- ningen tog namnet Utredningen om skyddet för företagshemligheter. Utredningens förslag är redovisade i betänkandet Förstärkt skydd för företagshemligheter (SOU 2008:63). Den förra regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över ett lagförslag som bygger på betänkandet. Enligt förslaget ska lagen om skydd för företagshemligheter kom- pletteras med en ny bestämmelse om straff för olovligt utnyttjande eller röjande av företagshemlighet. Förslaget gör det t.ex. möjligt att straffa en ingenjör som avslöjar företagets hemliga uppfinningar för en konkurrent. Enligt lagrådsremissen ska det vidare göras tydligare att skyddet för företagshemligheter inte hindrar någon att avslöja allvarliga missförhållanden i verksamheten. Förslaget mötte kritik från Lagrådet. Lagrådet ansåg visserligen att det är rimligt att utvidga det kriminaliserade området till sådana fall som Ericsson-målet rörde, men ifrågasatte om det finns något lagstiftningsbehov i fråga om mindre allvarliga fall. Regeringen borde enligt Lagrådet därför överväga om inte någon begränsning av det straffbara området bör göras. Lagrådet ansåg också att svåra gräns- dragningsproblem kan uppkomma i tillämpningen. Lagrådsremissen ledde inte till lagstiftning. Regeringen för en aktiv politik som syftar till att skapa bättre förutsättningar för innovationer och kunskapsintensivt företagande. Ett utökat straffansvar skulle förbättra möjligheterna att ingripa mot att företagshemligheter sprids och används illojalt. Detta är viktigt för att främja en sund konkurrens på lika villkor och företagens innovationskraft. En nödvändig förutsättning för en sådan reform är dock att det går att åstadkomma ett utökat straffansvar utan att det går ut över andra viktiga intressen, särskilt intresset av öppenhet och ett fritt informationsutbyte. Givetvis bör en eventuell lagstiftning också utformas så att icke straffvärda handlingar hamnar utanför det straffbara området. Mot denna bakgrund och med beaktande av de förslag om ett utökat straffansvar som lämnas i betänkandet SOU 2008:63 och den lagrådsremiss med förslag till ändringar i lagen om skydd för företagshemligheter som den förra regeringen beslutade om samt av Lagrådets yttrande från ska utredaren •överväga hur ett straffansvar som utvidgas till att omfatta även den som obehörigen utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som han eller hon har fått tillgång till inom ramen för sina arbetsuppgifter bör utformas, för att lagen ska uppfylla de krav som Lagrådet ställer med anledning av en sådan utvidgning, •ta ställning till vilka andra lagändringar som bör göras med anled- ning av ett utvidgat straffansvar, •vid sina överväganden beakta att det finns starka skäl att värna tryck- och yttrandefriheten, den svenska arbetsmarknadsmodellen och skyddet för anställda och andra som avslöjar brott eller andra allvarliga missförhållanden i en verksamhet, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Det ingår inte i uppdraget att föreslå ändringar i grundlag. Konsekvensbeskrivningar och internationella jämförelser Utredaren ska allsidigt och grundligt belysa förslagens konsekvenser för näringslivet, anställda, staten, kommuner och landsting samt andra intressenter. Om utredarens förslag medför ökade kostnader för staten, kommuner eller landsting, ska förslag till finansiering redovisas. Utredaren ska göra de internationella jämförelser som anses befogade. I första hand ska jämförelserna avse länder med förhållan- den som är jämförbara med . Genomförande och redovisning av uppdraget Utredaren bör diskutera genomförandefrågor med när det är lämpligt. Utredaren ska i sitt arbete föra en dialog med och inhämta syn- punkter från myndigheter, arbetsmarknadens parter och andra organisationer i den utsträckning som det behövs. Uppdraget ska redovisas . Parallelluppställning över genomförandet av EU-direktivet om skydd för företagshemligheter lagen (2018:0000) om företagshemligheter offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) tryckfrihetsförordningen (1949:105) yttrandefrihetsgrundlagen (1991:1469) Avser direktivets syfte och harmoniseringsnivå Uttrycken kräver ingen särskild definition, jfr 1 och 2 §§ LFH 2 § andra stycket LFH En uttrycklig bestämmelse med detta innehåll är inte nödvändig. Bestämmelsen uppfylls i och med övriga bestämmelser som syftar till att skydda hemlighållandet av företagshemligheter. YGL, TF och EU:s stadga för de grundläggande rättigheterna har företräde 5 b–d Avser principer som ska följas vid lagstiftning i allmänhet. Bestämmelser ska i allmänhet tillämpas proportionellt. Bilaga 2 SOU 2017:45 är överordnad den nationella rätten. 7.1 c och 7.2 9 kap. 1–4 §§, 42 kap. 5 § och 18 kap RB Bestämmelsen är inte obligatorisk och införs inte. 5 kap. 4 §, 9 kap. 6 §, 23 kap. 10 § RB 10 kap. 3, 3 a, 4 och 4 a §§, 27 kap. 2–3 §§, 31 kap. 22 a §, 34 kap. 1 §, 36 kap. 2 § OSL Avseende talerätt 23 § LHF 20 och 21 §§ LHF samt 15 kap. 3 § RB 11.1 a–b Avser beviskrav vid interimistiska beslut. 20 och 21 §§ LHF samt 15 kap. 3 § RB § andra stycket, 17 § tredje stycket och 25 § andra stycket LHF. Avser principer som ska tillämpas i allmänhet. § LHF och 15 kap. 7 § RB 15 kap. 6 § RB och 3 kap. 22 § UB 15 kap. 6 § RB och 3 kap. 22 § UB Avseende talerätt 23 § LHF 12.1 a–b 14 och 15 §§ LHF 12.1 c–d och 12.2 Bestämmelsen är inte obligatorisk och införs inte. § fjärde stycket LHF Bestämmelser ska i allmänhet tillämpas proportionellt. 8–13 §§ 14 och 15 §§ LHF samt allmänna rättsprinciper att domstol får förena förelägganden, där svaranden måste prestera något, med vite. En uttrycklig bestämmelse med detta innehåll är inte nödvändig. Olika EU-organ ska följa upp och utvärdera tillämpningen av direktivet. Europeiska unionens officiella tidning L 157/1 OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2016/943 av om skydd mot att icke röjd know-how och företagsinformation (företagshemligheter) olagligen anskaffas, utnyttjas och röjs (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)Företag och icke-kommersiella forskningsinstitutioner investerar i anskaffning, utveckling och tillämpning av know-how och information som är kunskapsekonomins valuta och som ger en konkurrensfördel. Dessa investeringar i att generera och utnyttja intellektuellt kapital är av avgörande betydelse för deras konkurrenskraft och innovationsrelaterade resultat på marknaden och följaktligen deras investeringsavkastning, som är den underliggande drivkraften till forskning och utveckling i företag. Företag har olika sätt att tillägna sig resultaten av sin innovationsrelaterade verksamhet när öppenhet inte medger att deras investering i forskning och innovation utnyttjas till fullo. Ett sådant sätt är att utnyttja immateriella rättigheter som patent, mönsterskydd eller upphovsrätt. Ett annat sätt att tillägna sig resultaten av innovation är att skydda tillgången till, och utnyttja, kunskap som är värdefull för företaget och inte allmänt känd. Sådan värdefull know-how och företagsinformation, som inte har röjts och som är avsedd att förbli konfidentiell, benämns företagshemlighet. (2)Företag oavsett storlek skattar företagshemligheter lika högt som patent och andra former av immateriella rättigheter. De använder konfidentialitet som ett verktyg för förvaltning av företagets konkurrenskraft och forskningsinnovation och med avseende på olika slags information som utöver tekniska kunskaper omfattar även kommersiella uppgifter som information om kunder och leverantörer, affärsplaner, marknadsundersökningar och marknadsstrategier. Små och medelstora företag värdesätter och förlitar sig på företagshemligheter i ännu större (1) EUT C 226, , s. 48. (2) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . L 157/2 Europeiska unionens officiella tidning Genom att företagshemligheter skyddar en sådan bred räckvidd av know-how och företagsin formation, antingen som ett komplement eller ett alternativ till immateriella rättigheter, gör de det möjligt för upphovsmän och innovatörer att generera vinst från sina skapelser och innovationer, vilket gör företagshem ligheter särskilt viktiga för företagens konkurrenskraft samt för forskning, utveckling och innovationsrelaterade resultat. (3)Öppen innovation är en katalysator för nya idéer som tillgodoser konsumenternas behov och tar itu med samhällsutmaningar, och gör det möjligt för idéerna att nå fram till marknaden. Sådan innovation är en viktig metod för att skapa ny kunskap och stöder framväxten av nya och innovativa affärsmodeller som baseras på att man använder kunskap som skapats av flera aktörer. Forskningssamverkan, däribland gränsöverskridande samarbete, är särskilt viktig för att öka nivån på företagens forskning och utveckling på den inre marknaden. Spridning av kunskap och information bör betraktas som en förutsättning för att man ska kunna säkerställa dynamiska, positiva och likvärdiga utvecklingsmöjligheter för företagen, särskilt för de små och medelstora företagen. På en inre marknad där hinder för gränsöverskridande samarbete minimeras och där samarbete inte snedvrids bör intellektuellt skapande och intellektuell innovation främja investeringar i innovativa processer, tjänster och produkter. En sådan för intellektuellt skapande och intellektuell innovation gynnsam miljö, där arbetskraftens rörlighet inte hindras, är också viktig för att öka sysselsättningen och förbättra unionsekonomins konkurrenskraft. Företagshemligheter spelar en viktig roll för att skydda kunskapsutbytet mellan företag, särskilt små och medelstora företag, och forskningsinstitutioner både inom och över den inre marknadens gränser i samband med forskning, utveckling och innovation. Företagshemligheter är ett av näringslivets vanligaste sätt att skydda intellektuellt skapande och innovativ know-how, men har de i unionens befintliga regelverk det sämsta skyddet mot andra parters olagliga anskaffande, utnyttjande eller röjande. (4)utsätts i ökande utsträckning för ohederliga metoder som syftar till angrepp på deras företags hemligheter, t.ex. stöld, otillåten kopiering, företagsspioneri eller underlåtenhet att iaktta krav på konfidentialitet, som bedrivs av aktörer såväl inom som utanför unionen. Utvecklingen , exempelvis globalisering, ökad utkontraktering, längre leveranskedjor och ökad användning av informations- och kommunikationsteknik, bidrar till att öka risken för att sådana metoder används. Om någon olagligen anskaffar, utnyttjar eller röjer en företagshemlighet äventyrar detta möjligheten för legitima innehavare av företagshemligheter att genom sina innovationsrelaterade satsningar uppnå de vinster som tillfaller den som är först på marknaden. Utan effektiva och jämförbara rättsliga medel för att skydda företagshemligheter i hela unionen undergrävs incitamenten att bedriva innovationsrelaterad gränsöverskridande verksamhet inom den inre marknaden och företagshemligheter kan inte förverkliga sin potential att driva på ekonomisk tillväxt och sysselsättning. Därigenom motverkas innovation och skapande och investeringarna minskar, vilket inverkar på den inre marknadens smidiga funktion och undergräver dess tillväxtfrämjande potential. (5)Internationella insatser för att ta itu med detta problem inom ramen för ledde till avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (). innehåller bland annat bestämmelser om skydd mot att företagshemligheter olagligen anskaffas, utnyttjas eller röjs av tredje part som utgör gemensamma internationella standarder. Samtliga medlemsstater samt unionen är bundna av detta avtal, som godkändes genom rådets beslut 94/800/EG (1). (6)Trots finns det viktiga skillnader mellan medlemsstaternas lagstiftning när det gäller skydd mot att företagshemligheter olagligen anskaffas, utnyttjas eller röjs av andra personer. Exempelvis har inte samtliga medlemsstater antagit nationella definitioner av begreppen företagshemlighet eller olagligt anskaffande, utnyttjande eller röjande av företagshemligheter, vilket innebär att kunskapen om skyddets omfattning inte är lättillgänglig och att skyddets omfattning skiljer sig åt mellan medlemsstaterna.