sou · H4B349 · 2017-01-01 00:00:00 — 72I den föregående departementspromemorian hade man föreslagit att överklagandeförbudet endast skulle avse ärenden, jfr bl.a. prop. 2015/16:57 s. 157. 73Se bl.a. prop. 2015/16:57 s. 452. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… Proposition 2015/16:57 Patent- och marknadsdomstol Efter att lagförslaget om Patent- och marknadsdomstol behandlats i lagrådet,74 överlämnade regeringen en proposition till om Patent- och marknadsdomstol. Propositionen antogs av och den nya domstolsordningen träder i kraft den 1 september 2016.75 I fråga om reformbehovet uttalade regeringen att frågor om immaterialrätt, marknadsföringsrätt och konkurrensrätt är av stor betydelse för bl.a. en effektiv konkurrens och ett starkt konsumentskydd. Den nuvarande splittringen gör domstols- prövningen svåröverskådlig och förenad med påtagliga brister. Åtgärder bör därför vidtas för att förbättra förutsättningarna för domstolarna att pröva dylika mål och ärenden effektivt och med hög kvalitet. Målsättningen med den föreslagna reformen är enligt regeringen att domstolsprövningen på dessa rättsområden ska leva upp till högt ställda krav på kvalitet och effektivitet och att det finns en god och enhetlig prejudikatbildning.76 I lag om patent- och marknadsdomstolar (2016:188), som träder i kraft , återfinns bl.a. regler om överklagande av domstolarnas domar och beslut (kapitel 1), om ledamöter (kapitel 2), om själva förfarandet i domstolarna (kapitel 3) samt om sammansättningen i respektive instans (kapitel 4 och 5). Det föreslås även vissa ändringar i konkurrenslagen avseende över- klagande m.m. Här kommer de förändringar som anses intressanta med hänsyn till utredningen lyftas fram. Ändringar avseende regler om överklagande kommer att behandlas i kapitel 4 i betänkandet.77 Enligt 1 kap. 4 § första stycket punkten 3 i lagen om patent- och marknadsdomstolar handlägger Patent- och mål och ärenden enligt vad som föreskrivs i bland annat konkurrenslagen. I 3 kapitlet samma lag återfinns förfaranderegler, dvs. regler om hur handläggningen av mål och ärenden ska gå till i de nya domstolarna. Av 1 § framgår att vid handläggningen av mål ska regler om tvistemål eller brottmål tillämpas om 74Lagrådsremiss Patent- och marknadsdomstol . 2015/16:57, Ny Patent- och marknadsdomstol. s. 1 samt 128 ff. 77Se avsnitt 4.3. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… inte annat föreskrivs. I fråga om såväl mål om konkurrens- skadeavgift som mål om företagskoncentrationer kommer 8 kap. 2 § konkurrenslagen, i den delen, gälla oförändrat. I den paragrafen stadgas det bl.a. att bestämmelserna om indispositiva tvistemål ska tillämpas i dessa mål. I 3 kap. 2 § lag om patent om marknads- domstolar föreskrivs att vid handläggning av ärenden som inleds i Patent- och genom överklagande av en förvaltningsmyndighets beslut tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden om inte något annat föreskrivs. Det finns i konkurrenslagen 8 kap. 6 § regler om gemensam handläggning av mål och ärenden enligt konkurrens- lagen som handläggs av samma domstol om det är till fördel för utredningen. Handläggningen ska enligt huvudregeln ske enligt reglerna för indispositiva tvistemål. Möjligheten till kumulation gäller dock inte mål om utdömande av vite enligt 6 kap. 2 § konkurrenslagen och gäller mål om skadestånd endast i de fall ett sådant handläggs gemensamt med mål om konkurrensskadeavgift. I propositionen föreskrivs att regleringen om kumulation i konkurrenslagen ska upphöra att gälla. Som ett led i arbetet med att genom den nya domstolsorganisationen säkerställa en effektiv handläggning av målen och ärendena föreslås istället ökade möjligheter till kumulation i 3 kap. 6 § i lagen om patent- och marknadsdomstolar.78 I paragrafen föreskrivs att även i andra fall än de som regleras i får mål eller ärenden som omfattas av Patent- och exklusiva behörighet enligt 1 kap. 4 § lagen om patent- och marknadsdomstolar hand- läggas gemensamt med andra sådana mål eller ärenden i en rättegång. Förutsättningarna för en sådan kumulation är att domstolen anser att det är lämpligt med hänsyn till utredningen och övriga omständigheter. Däremot får inte mål eller ärenden där det finns behov av teknisk sakkunskap handläggas i samma rättegång som mål eller ärenden där det finns behov av ekonomisk sakkunskap. Mål och ärenden som har kumulerats får enligt paragrafens andra stycke särskiljas när det finns skäl för det. I enlighet med 3 kap. 7 § ska ett tvistemål som handläggs av Patent- och enligt 1 kap. 4 § handläggas gemensamt med ett tvistemål enligt 1 kap. 5 §, dvs. ett annat tvistemål mellan 2015/16:57 s. 263. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… samma eller olika parter, om det är lämpligt med hänsyn till utredningen och övriga omständigheter. Det är inte ovanligt att parterna i de måltyper som de nya domstolarna kommer att handlägga, bl.a. konkurrensmål, först i ett sent skede av processen kommer in med nytt material. Detta leder inte sällan till att förhandlingar måste ställas in och kan även innebära att motparten i sin tur ser sig tvungen att åberopa t.ex. ny bevisning. Regeringen anser att en sådan ordning inte är försvarbar ur ett processekonomiskt perspektiv och menar att preklusions- regler kan ge parterna ett incitament att medverka mer aktivt tidigt under domstolsförfarandet.79 Genom reformen kommer de preklusionsregler i allmän domstol som gäller för dispositiva tvistemål tillämpas även gällande indispositiva mål och domstols- ärenden som handläggs av patent- och marknadsdomstolarna (3 kap. 9 § i lag om patent- och marknadsdomstolar). Bestäm- melserna för tingsrätt i 42 kap. tillämpas i Patent- och både i de fall målet eller ärendet har inletts genom en ansökan till domstolen och i de fall ärendet har inletts genom ett överklagande av en förvaltningsmyndighets beslut. Bestämmelserna för hovrätt i 50 kap. tillämpas i Patent- och marknadsöverdomstolen. Bestämmelserna i 42 kap. är fakultativa och överlämnar således till domstolen att beakta det enskilda målets art vid bedömningen av när utredningen i målet kan anses fullständig och det därmed är lämpligt att utfärda ett preklusionsföreläggande. Bestämmelserna i 50 kap. är däremot tvingande till sin karaktär. Paragrafen skapar aldrig en rätt att framställa nya grunder eller att komma med ny bevisning utan prekluderar endast en sådan rätt.80 Genom reformen införs även möjligheten till förhör med en part under sanningsförsäkran i ärenden (3 kap. 10 § lag om patent- och marknadsdomstolar). Detta är en komplettering av de bestämmelser som redan finns i ärendelagen om vittnesförhör under ed samt sakkunnigförhör. Införandet av förhör under sanningsförsäkran med part innebär att denne vid ett sådant förhör talar under straffansvar.81 2015/16:57. s. 269. 2015/16:57 s. 269 ff., 300 f. 2015/16:57 s. 205–206. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… I de konkurrensrättsliga målen vid de nya domstolarna kommer det alltjämt att finnas såväl lagfarna domare som ekonomiska experter i enlighet med 2 kap. 1 § lag om patent- och marknads- domstolar. Vid huvudförhandling i konkurrensrättsliga mål i Patent- och ska domstolen enligt 4 kap. 4 § normalt bestå av fyra ledamöter, varav två lagfarna domare och två ekonomiska experter. Det finns dock möjligheter att i viss mån anpassa antalet ledamöter utifrån det enskilda målet. När huvudförhandling hålls i förenklad form eller om målet avgörs utan huvudförhandling samt vid handläggning som inte sker i samband med huvudförhandling, ska rätten bestå av en lagfaren domare eller av en lagfaren domare och en ledamot med ekonomisk sakkunskap. Vid avgörande i sak av konkurrensrättsliga ärenden ska domstolen enligt huvudregeln bestå av tre ledamöter, av vilka minst en ska vara lagfaren domare och, om det finns behov av ekonomisk sakkunskap, en eller två ledamöter vara ekonomiska experter. Om det finns särskilda skäl får rätten bestå av fyra ledamöter; två lagfarna domare och två ekonomiska experter. I 5 kap. i den nya lagen finns regler om sammansättningen i Patent- och marknadsöverdomstolen. Liksom för Patent- och anser regeringen att sammansättningsreglerna för Patent- och marknadsöverdomstolen bör utformas med utgångspunkt i att ledamöter med särskild sakkunskap ska ingå i rätten. Vid avgörande av konkurrensrättsliga mål ska rätten enligt 5 kap. 1 § normalt bestå av minst tre lagfarna domare eller, om tre lagfarna domare har deltagit i Patent- och avgörande, minst fyra lagfarna domare. Om en eller flera ledamöter med ekonomisk sakkunskap har deltagit i Patent- och marknads- domstolens avgörande ska minst lika många sådana ledamöter delta i Patent- och marknadsöverdomstolen. Fler än fem lagfarna domare och tre ledamöter med ekonomisk sakkunskap får dock inte delta i rättens avgörande. Vid avgörande av konkurrensrättsliga ärenden ska domstolen enligt 5 kap. 7 § bestå av fyra ledamöter. Om Patent- och har bestått av fyra ledamöter ska Patent- och Marknadsöverdomstolen i stället bestå av fem ledamöter. Antalet ekonomiska experter i Patent- och marknads- överdomstolen ska vara detsamma som antalet experter som har Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… deltagit i Patent- och medan antalet lagfarna domare ska vara fler.82 Genom lagändringar som trädde i kraft infördes vissa åtgärder för att ytterligare förbättra effektiviteten vid handläggning av koncentrationsärenden m.m. Bland annat infördes en bestämmelse i konkurrenslagen som möjliggör för Konkurrens- verket att ”stoppa klockan” i koncentrationsprövningar, vilket kommissionen och flera medlemsstater inom EU också har möjlighet att göra. Verket ges därmed möjlighet att tillfälligt stoppa löptiden för de tidsfrister som tillämpas vid prövningen av företagskoncentrationer. Löptiden kan även stoppas om en part i koncentrationen inte har följt ett åläggande att lämna uppgifter som verket behöver för att kunna pröva koncentrationen. Löptiden för en frist kan också stoppas på begäran av en part. Att ”stoppa klockan” innebär alltså att fristen kan avbrytas till dess att företaget lämnar korrekta uppgifter.83 Vid samma tillfälle infördes ett ”kölappssystem” för företag som vill göra en eftergiftsansökan. En ansökan om eftergift kan innebära att det företag som först avslöjar delaktighet i ett konkurrensbegränsande samarbete helt kan undgå konkurrens- skadeavgift. Kölappssystemet utformades med utgångspunkt i det modellprogram som tagits fram inom ramen för Network (ECN).84 Kölappssystemet innebär att ett företag som avslöjar ett olagligt samarbete kan medges anstånd av med att lämna uppgifter utan att företaget äventyrar sin möjlighet till eftergift.85 Detta syftar till att effektivisera verkets handläggning och kan även sägas vara ett led i den fortsatta harmoniseringen med övriga EU-medlemsstaters regler på konkurrensrättens område. 2015/16:57 s. 235 ff. 2013/14:135 s. 1, 25 ff., SOU 2013:16 s. 12, 71 ff. 84ECN är ett nätverk bestående av nationella konkurrensmyndigheter (i EU:s medlems- stater) och . 2013/14:135 s. 17 ff., SOU 2013:16 Effektivare konkurrenstillsyn, s. 13, 139 ff. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… I vilken utsträckning som det är lämpligt att låta förvaltnings- myndigheter pröva frågor om t.ex. sanktionsavgifter diskuteras utförligt i betänkandet Marknadsmissbruk II.86 Där konstateras bl.a. att Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (EKMR)87 i och för sig inte hindrar att förvaltningsmyndigheter beslutar om sanktionsavgifter och andra administrativa sanktioner. Det avgörande är att rätten till domstolsprövning tillgodoses och att övriga krav enligt artikel 6 i är uppfyllda i ett helhetsperspektiv. Detta innebär att om en förvaltningsmyndighet har befogenhet att fatta bindande beslut om sanktionsavgifter får myndighetens agerande inte försämra eller omintetgöra rättssäker- hetsgarantierna, eftersom artikel 6 då riskerar att kränkas. Det krävs dessutom, enligt artikel 2 i det sjunde tilläggsprotokollet till Europakonventionen88, att det finns en möjlighet att få myndig- hetens beslut prövat i domstol samt en möjlighet till överklagande av domstolens beslut.89 I betänkandet hänvisas även till riktlinjer regeringen har utfärdat för när sanktionsavgifter bör användas och hur de bör utformas.90 I riktlinjerna anges bl.a. att det i vissa fall är lämpligt att överlämna prövningen i fråga om avgiftsskyldighet till de allmänna domstolarna, främst när avgiftsskyldigheten görs beroende av huruvida överträdelsen skett av uppsåt eller oaktsamhet samt när reglerna är utformade på sådant sätt att det finns utrymme för betydande skönsmässiga bedömningar. Det uttalas vidare att bestämmelser om beräkning av avgiftsbeloppet bör konstrueras så att de utgår från ett mätbart moment i den aktuella överträdelsen, en parameter, som gör det möjligt att förutse och fastställa hur stor avgiften ska bli i det särskilda fallet. riktlinjer för hur man 87Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, av . Se vidare i kapitel 7 om och dess tillämpning samt dess inverkan på svensk lagstiftning. 88Protokoll nr 7 till Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, , 22.11.1984. 89SOU 2014:46 s. 327 f. 90Se regeringens skrivelse En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn (skr. 2009/10:79) s. 45 ff., betänkandet 2009/10:FiU12 samt riksdagsskrivelsen 2009/10:210. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… beräknar avgifterna anförs i betänkandet som en omständighet som kan antas bidra till förtroendet för beslutsförfarandet.91 I betänkandet påpekades att varken rådande rättssäkerhetskrav eller uttalanden i tidigare lagstiftningsärenden kan anses innebära något absolut eller principiellt hinder mot att en förvaltnings- myndighet fattar beslut i sanktionsärenden som är att jämställa med en brottsanklagelse, eller om det i prövningen ingår ställnings- tagande till subjektiva rekvisit. Avgörande för hanteringen av och beslutsordningen för sådana ärenden är i stället en avvägning mellan, å ena sidan, lämplighet och, å andra sidan, effektivitet i form av ett enklare och snabbare beslutsförfarande.92 En annan aspekt som utredningen ansåg borde vägas in i lämplighetsbedömningen är om det kan finnas en risk, verklig eller upplevd, för konflikter mellan en förvaltningsmyndighets olika uppgifter. För förtroendet för hela processen är det av vikt att det tydligt framgår att den utredande verksamheten och besluts- fattandet inte sammanblandas och att det för alla också står klart att så inte sker. Vidare kan kompetens och sakkunskap inom ett specialområde påverka bedömningen huruvida det är lämpligt att låta en förvaltningsmyndighet fatta det första rättsligt bindande beslutet.93 har också tagit upp frågan om effektivisering av handläggningen av den konkurrensrättsliga lagtillämpningen i några rapporter. En fråga som har lyfts är att instansordningen för var ska föra talan om konkurrensskadeavgift bör ändras från tingsrätt till Marknadsdomstolen.94 gav regeringen i uppdrag att göra en bred översyn av konkurrenssituationen i och lämna förslag på åtgärder som stärker konkurrensen. Uppdraget redovisades i en 91SOU 2014:46 s. 336. 92SOU 2014:46 s. 335 f. 93SOU 2014:46 s. 336 f. 94Konkurrensverkets rapportserie 2000:1, Konkurrensen i – problem och förslag, s. 330 ff. Två huvudsakliga modeller för en konkurrensmyndighetsbeslutsbefogenheter… tvådelad rapport.95 I rapportens första del lämnade Konkurrens- verket ett stort antal förslag till åtgärder som syftade till att förbättra förutsättningarna för en fungerande konkurrens till nytta för konsumenterna. Bland annat föreslogs att marknadsrelaterade mål skulle samlas i ett och samma domstolsslag för en effektivare handläggning. Som en konsekvens av det förslaget och för att ytterligare effektivisera förfarandet vid konkurrensrättsliga ingripanden föreslogs även att skulle ges beslut- anderätt vad avser konkurrensskadeavgift, förbud mot företags- koncentrationer m.m. Förslaget lades fram mot bakgrund av att de flesta medlemsländer i EU tillämpar en ordning där konkurrens- myndigheten fattar sådana beslut. Vidare menade att möjligheten att fatta beslut om administrativa sanktionsavgifter förekommer i svensk rätt på flera andra rättsområden, t.ex. i form av skattetillägg och miljösanktionsavgift.96 Frågan om verket ska få fatta beslut om konkurrensskadeavgift har därefter på nytt lyfts av i bl.a. ett remiss- yttrande från 2013.97 95Konkurrensverkets rapportserie 2009:4, Åtgärder för bättre konkurrens – förslag och Åtgärder för bättre konkurrens – konkurrensen i . 96Ds 2014:2 s. 159 f., rapportserie 2009:4 s. 242 ff. 97Remissyttrande (dnr N2013/1012/MK) över SOU 2013:16, jfr rapporten i (rapportserie 2013:10) samt promemorian från general- direktören, En utökad beslutanderätt för , dnr 304/2013. är förvaltningsmyndighet för konkurrensfrågor och tillsynsmyndighet för den offentliga upphandlingen. ska verka för en effektiv konkurrens i privat och offentlig verksamhet till nytta för konsumenterna samt en effektiv upphandling till nytta för det allmänna och marknadens aktörer. Verket ska se till att de regelverk och rutiner det disponerar över är kostnadseffektiva och enkla för medborgare och företag.1 Ramen för verksamhet bestäms genom det årliga regleringsbrevet av vilket det bland annat framgår vilken verksamhet verket ska fokusera på samt hur verksamheten finansieras. Handläggningen av ärenden vid styrs framför allt av konkurrenslagen (2008:579), förordningen med instruktion för (2007:1117) och konkurrensförordningen (2008:604) samt, liksom vid andra myndigheter, av förvaltningslagen (1986:223) och myndighetsförordningen (2007:515). Det finns även bestämmelser i arbetsordning som reglerar olika frågor om bland annat organisationen. leds av en generaldirektör och är en enrådighetsmyndighet.2 Generaldirektören är den som ansvarar inför regeringen för verksamheten och ska se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt. Generaldirektören ska även besluta om en arbetsordning och i den bestämma de närmare föreskrifter som behövs för bland annat organisation och delegering av beslutanderätt. 3 Det är endast generaldirektören som 11–2 §§ förordning (2007:1117) med instruktion för . 211 och 15 §§ förordningen med instruktion för , jämförd med 2 § myndighetsförordningen. 33 och 4 §§ myndighetsförordningen, Arbetsordning för , bilaga 1. har en formell rätt att fatta beslut för räkning vid tillämpning av konkurrensreglerna. Till sitt stöd har han eller hon en ledningsgrupp som består av ställföreträdande generaldirektören och avdelningscheferna. Enligt 5 § myndighetsförordningen får andra ärenden än de som anges i 4 § (som t.ex. beslut om arbetsordning och verksamhetsplan samt delegering) dock avgöras av den som generaldirektören bestämmer. Delegationer anges i bilaga till arbetsordning.4 övergick den upphandlingsstödjande verksamheten från till den nya Upphandlings- myndigheten och verket har en ny organisation från det datumet. är organiserat i åtta avdelningar och fem enheter. Avdelningarna är internationella, administrativa och juridiska avdelningarna, kommunikationsavdelningen, chefs- ekonomavdelningen, avdelningen för analys, avdelningen för upphandlingstillsyn (AU) samt avdelningen för konkurrenstillsyn (AK). Under avdelningen för upphandlingstillsyn finns enheterna för upphandlingstillsyn (AU1) och upphandlingsskadeavgift (AU2) och under avdelningen för konkurrenstillsyn finns enheterna för karteller och förvärv (), missbruk och vertikala avtal (AK2) och för konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet (AK3). En stor del av arbete sker dock över avdelnings- och enhetsgränserna i projektform.5 Se figur 4.1 för en överblick av hur är organiserat. 4Se t.ex. årsredovisning samt webbplats. Källa: webbplats. 4.2Konkurrensverkets befogenheter enligt konkurrenslagen Konkurrenslagens ändamål är att undanröja och motverka hinder för en effektiv konkurrens i fråga om produktion av och handel med varor, tjänster och andra nyttigheter.6 De konkurrensrättsliga reglerna avser att generellt skydda konsumenterna. Konkurrenslagens materiella bestämmelser i de delar som avser utredningen är utformade med som förebild och avsikten är att konkurrenslagen ska likna konkurrens- 6 1 kap. 1 § konkurrenslagen (2008:579). regler så mycket som möjligt.7 Lagreglerna är inriktade på att motverka tre slag av åtgärder som kan skada konkurrensens effektivitet, gemensamma förfaranden som omfattar flera aktörer på marknaden (2 kap. 1 §, förbud mot konkurrensbegränsande samarbete), ensidiga förfaranden (2 kap. 7 §, förbud mot missbruk av dominerande ställning) och strukturella åtgärder (4 kap. 1 §, förbud mot företagskoncentrationer). Om ett företag eller någon som handlar på dess vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har överträtt något av förbuden i 2 kap. 1 § och 7 § konkurrenslagen kan enligt 3 kap. 5 § väcka talan vid om konkurrens- skadeavgift. I de fall där konkurrensskadeavgift kan komma i fråga är det alltså fråga om en överträdelse som redan har begåtts, en överträdelse som verket måste styrka i domstol.8 Företagskoncentrationsärenden är av ett annat slag och genomgår en annan typ av prövning. Enligt 4 kap. 1 § konkurrenslagen ska en företagskoncentration prövas och förbjudas om den är ägnad att påtagligt hämma konkurrensen. Prövningen omfattar bland annat en prognos om vad koncentrationen kan förväntas ha för inverkan på den aktuella marknaden och där verkets och domstolarnas uppgift är att göra en bedömning av om koncentrationen är förenlig med bestämmelserna i konkurrenslagen. Förbuden mot konkurrensbegränsande samarbete respektive missbruk av dominerande ställning har sin förebild i artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget (fördraget om Europeiska unionens funktionssätt).9 Av rådets förordning (EG) nr 1/2003 följer att och domstolarna har en skyldighet att tillämpa artikel 81 och 82 i fördraget, numera 101 och 102 i EUF-fördraget, om nationell konkurrensrätt tillämpas på avtal och förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstaterna inom EU.10 Behörigheten är parallell med kommissionens behörighet att 7Jfr bl.a. prop. 1992/93:56 s. 19. 8Konkurrensverket har även möjlighet att ålägga ett företag att upphöra med en pågående överträdelse i enlighet med 3 kap. 1 § konkurrenslagen. Åläggandet kan förenas med vite i enlighet med 6 kap. 1 §. 9Detta fördrag utgör tillsammans med fördraget om Europeiska unionen de grundläggande fördrag som EU är uppbyggt på. Se bl.a. prop. 2007/08:168, Lissabonfördraget. 10Rådets förordning (EG) nr 1/2003 utfärdades och avsåg tillämpning av artiklarna 81 och 82 i fördraget, vilket nu motsvaras av artikel 101 och 102 i EUF- fördraget. Se artikel 3 i förordningen. tillämpa artikel 101 och 102. Förordning nr 1/2003 innehåller också särskilda regler om samarbete mellan kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter inom ramen för det Europeiska Nätverket av konkurrensmyndigheter, (), bland annat avseende informa- tionsutbyte och medverkan vid utredningar.11 På området för företagskoncentrationer finns inga formella krav på konvergens mellan nationell rätt och EU-rätt.