sou · H5B392 · 2017-11-28 00:00:00 — Regeringens ambitionsnivå: Kulturområdets goda möjligheter att bidra till ökad mångfald och öppenhet ska främjas genom att normer som begränsar människor med avseende på sexuell läggning, köns- identitet eller könsuttryck synliggörs och utmanas. Problembeskrivning: Det anges inga egentliga problem under detta fokusområde, men de möjligheter kulturområdet har att synliggöra, öka kunskapen och medvetenheten om hbt-frågor diskuteras. Kultur- sektoren kan, enligt regeringen exempelvis utmana normer och syn- liggöra mångfald genom kulturuttryck. Fokusområde: Civila samhället Regeringens ambitionsnivå: Förutsättningarna för organisationer som företräder hbt-personer att främja lika rättigheter och möjlig- heter ska stärkas. Problembeskrivning: Föreningslivet kan bidra till en känsla av att ingå i ett sammanhang och ge människor möjligheten att vara sig själva. En inkluderande miljö kan också stärka självkänslan och egen- makten. Studier visar att människor som engagerar sig inom det civila samhället mår bättre och har en bättre hälsa. Föreningar inom det civila samhället som arbetar med att förebygga och motverka diskri- minering fyller en viktig funktion, bland annat genom sitt arbete med att ge råd och stöd om diskrimineringsfrågor på lokal nivå. Strategisk myndighet: Strategisk myndighet saknas. hare det övergripande ansvaret. Ekonomiska förutsättningar för genomförande av strategin I strategin presenterades åtta nya insatser utöver det att de strate- giska myndigheterna utsågs. Av dessa bekostades sju stycken huvud- sakligen under utgiftsområde 13, Jämställdhet och nyanlända invand- rares etablering. När strategin beslutades avsattes för perioden –2016 (Utgiftsområde 13). har totalt sett avsatts till åtgärder för att stärka homosexuellas, bisexuellas och transpersoners lika rättigheter och möjligheter varav åtta miljoner till de strategiska myndigheterna. Statskontorets utvärdering av ”En strategi för lika rättigheter och möjligheter oavsett sexuell läggning, könsidentitet och könsuttryck” gav regeringen i uppdrag att utvär- dera strategin. Utvärderingen analyserade i vilken utsträckning stra- tegins insatser och struktur har bidragit till att uppfylla strategins övergripande mål. Huvuddragen i utvärderingen kan summeras på följande sätt: •Statskontoret slår fast att regeringen har haft ett annat syfte och en annan ambition med strategin än vad de strategiska myndig- heterna och de berörda intresseorganisationerna har haft. heterna och organisationerna har saknat tydliga prioriteringar, fler konkreta insatser och regelbunden uppföljning av strategins effekter. Det föreslås därför att framtida strategier måste få ett förtydligat syfte och en förbättrad förankring av strategins ambi- tioner. •De problem och utmaningar som hbt-personer möter i samhället är föränderliga och nya kunskaper om hbt-personer tillkommer ständigt. Problembeskrivningen i en framtida strategi måste därför revideras och uppdateras. •I och med att problembilden har förändrats och måste revideras måste valet av strategiska myndigheter ses över. Statskontoret före- slår att även och utses som strate- giska myndigheter. •Styrningen av strategiarbetet är inte tillräckligt för att nå upp till regeringens ambitioner. Roll- och ansvarsfördelning mellan stra- tegiska myndigheter samt regeringen och bör förtydligas genom gällande styrdokument för myndigheterna. •Kontakterna mellan och berörda aktörer anses som goda, men ingen direkt samordning av insatser och resurser har skett. Statskontoret föreslår att regeringen utser en myndig- het med ett särskilt samordnande ansvar för strategiarbetet. •Statskontoret föreslår att regeringen, genom myndigheternas reg- leringsbrev ger alla strategiska myndigheter i uppdrag att integrera ett hbt-perspektiv. •Det föreslås vidare att regeringen, genom preciseringar i myndig- heternas regleringsbrev, förtydligar vad som ska följas upp och redovisas, exempelvis genom att strategins övergripande mål kom- pletteras med ett begränsat antal mätbara mål. Som framgår av översikten ovan som redogör för strategins fokus- områden, problembeskrivning och ambitionsnivå hänvisar regeringen till ett flertal svenska studier om hbt-personers levnadsvillkor och konstaterar att det finns särskilda utmaningar i förhållande till hbt- personers livssituation och levnadsvillkor, i synnerhet när det gäller transpersoners situation. Transpersoners särskilda behov lyfts fram i några av strategins åtgärder, men de är få och präglas av en beskrivan- de karaktär där redan pågående utredningar och uppdrag beskrivs, men inga nya satsningar eller insatser föreslås. I Statskontorets (2016) utvärdering framkommer det att både de strategiska myndigheterna och intresseorganisationerna anser att fler insatser för transpersoner behövs. Statskontoret (2016) konstaterar också att berörda intresseorga- nisationer anser att arbetet behöver utökade ekonomiska resurser. Bland de strategiska myndigheterna är uppfattningarna om finansier- ingen av strategins implementering olika. Några anser att genom- förande borde integreras i myndigheternas ordinarie verksamhet och därigenom även finansieringen av åtgärderna. Andra anser att fler särskilda uppdrag med specifika medel vore det bästa. En fara med att integrera denna typ av insatser i en myndighets ordinarie verk- samhet utan särskilda uppdrag med tydliga krav på uppföljning och återrapportering är att genomförande av åtgärder till stor del faller på respektive myndighets engagemang i frågorna. Finns det ingen vilja att lyfta hbt-frågorna från ledningsnivå finns det en risk att frå- gorna nedprioriteras till fördel för annan verksamhet som uppfattas som mer angelägen. Det behöver dock inte vara ett motsatsförhål- lande mellan en integrering av ett hbt-perspektiv i ordinarie verk- samhet å ena sidan och särskilda uppdrag å den andra. Ett vanligt förekommande tillvägagångssätt är att staten skriver över- enskommelser med Kommuner och Landsting (SKL) där sär- skilda satsningar ska genomföras inom politikområden som faller inom landsting och kommuners ansvarsområde, i synnerhet i de fall då öronmärkta medel ska gå till specifika ändamål. En förutsättning för sådana överenskommelser är att både stat och SKL gemensamt identifierar ett utvecklingsbehov och att det finns behov av att sti- mulera till förbättring, ökad tillgänglighet och jämlikhet. Det finns överenskommelser som berör också transpersoners situ- ation. I överenskommelsen Stöd till riktade insatser inom området psykisk hälsa 2017 (Regeringen 2017) nämns transpersoner som en särskilt utsatt grupp. I denna överenskommelse, liksom i en hel del andra överenskommelser följer det med stimulansmedel till kom- muner och landsting/regioner. I fallet med överenskommelsen om psykisk hälsa fördelas stimulansmedlen av SKL, men detta varierar från överenskommelse till överenskommelse. I vissa fall ansvarar sär- skilda myndigheter för att fördela bidrag, i andra fall fördelar SKL vissa delar av ett bidrag och en myndighet fördelar en annan del. Överenskommelser är en effektiv modell för reell samordning och fördelning av eventuella statsbidrag och stimulansmedel som ska rik- tas mot verksamhet som faller inom landsting eller kommuners an- svarsområden. Ett ytterligare verktyg som kan bidra till att skapa mer enhetlig praxis inom något område som kommuner och landsting ansvarar för är att SKL tar fram en rekommendation. SKL har tagit fram ett flertal olika rekommendationer som rör områden där enhetlighet och samordning behöver utvecklas och där skillnader mellan kommuner och landsting borde minskas. Ett exempel på en sådan rekommenda- tion är Rekommendation om enhetlighet i landstingens och region- ernas erbjudande av offentlig finansierad assisterad befruktning (SKL 2016e, SKL:s diarienummer: 16/01938). Senaste uppdateringen av rekommendationen gjordes i samband med den nya lagstiftningen från gällande ensamståendes tillgång till assisterad be- fruktning. När och hur en rekommendation träder i kraft varierar. I vissa fall informeras kommuner och landsting om att SKL har antagit en rekommendation, i andra fall har varje enskilt landsting formellt an- tagit rekommendationen. RFSL – , Bisexuella, Transperson- er och Queeras rättigheter har , 1998, 2006 och 2014/2015 tagit fram en undersökning där organisationen har poäng- satt och rankat landets kommuner utifrån olika hbt-relevanta variab- ler. Den senaste undersökningen gjordes i samarbete med SKL av landets 290 kommuner svarade på enkäten. RFSL och SKL (RFSL 2015a) slår fast att inom det kommunövergripande arbetet och på arbetsgivarområdet har gjorts framsteg . av landets kommuner, i jämförelse 2006, har styrdokument eller policydokument där sexuell läggning uttryckligen nämns i arbetet med att motverka diskriminering. 2006 hade ingen kommun något styr- eller policydokument som in- begrep könsidentitet eller könsuttryck. 2014 svarar däremot 63,2 pro- cent av kommunerna att de har inkluderat kön och könsidentitet/ könsuttryck i plan- och policydokument. Det framkommer dock att det i vissa fall kan ha varit en sammanblandning av kön å ena sidan och könsidentitet/ könsuttryck å andra. I undersökningen slås det vidare fast att av kommunerna har genomfört kompetenshöjande insatser, motsvarande siffra var . RFSL och SKL (RFSL 2015a) undersökte även huruvida social- tjänsten har beredskap att erbjuda hbt-personer, oavsett kön och könsidentitet, som har utsatts för våld eller hot om våld, skyddat boende av en likvärdig kvalitet som den för andra personer i behov av skyddat boende. av kommunerna svarar att de har sådan beredskap och svarar att de inte har tillräcklig beredskap. På följdfrågan om vilka det är som kommunerna har svårt att erbjuda ett likvärdigt skydd svarar att det är män, och att det är transpersoner. I regleringsbrev för (S2014/00197/FS, S2014/01928/FS, S2015/08135/RS) fick myndig- heten i uppdrag att genomföra en förstudie om vilken typ av kun- skapsstöd eller insatser som det finns behov av inom olika verksamheter. I förstudien konstateras det att av kommunerna inte nämner hbt-perspektivet i introduktionsutbild- ningar för personal i , av kommunerna har inte någon blankett med möjlighet att kryssa i ett tredje alternativ gällande kön, samt att av kommunerna har tagit hänsyn till hbt-perspektivet i utformningen av sin hemsida. Enligt är bemötande en viktig fråga för hela hbt- gruppen, men det framkommer att det är för transpersoner, och sär- skilt de unga transpersonerna extra svårt i möte med . kan ha svårt att ge ett bra bemötande då personalen saknar transkunskap. De känner sig osäkra på vilka frågor som kan ställas och vad som kan upplevas kränkande eller inte. Det faktum att av kommunerna inte ger möjlighet att kryssa i ett tredje alternativ gällande kön, är, enligt , en indikation på att majoriteten av kommunerna inte analyserat sitt bemötande av trans- personer. Som en uppföljning av förstudien fick genom regleringsbrev för (S2015/04635/FST, S2016/07779/RS – delvis) uppdraget att ta fram och sprida ett kun- skapsstöd för avseende hbt-frågor. Stödet ska bygga på den förstudie som genomförts och syftar till att skapa förutsätt- ningar för ett bättre bemötande. Regeringen beviljade 2 miljoner kro- nor till ändamålet . Trots brister i kommunernas arbete och att hbt-frågor fort- farande är ett eftersatt område drar RFSL och SKL (RFSL 2015a) slutsatsen att hbtq-perspektivet är mer närvarande 2014 än 2006 i olika plan- och styrdokument. Det är även fler kommuner 2014 som har genomfört särskilda satsningar på området i jämförelse med 2006. Det finns några kommuner som har egna handlingsplaner eller strategier för sitt hbt-arbete. Till exempel , , , stad och Kumla kommun. I har det genomförts en inventering kring behovet av särskilda insatser och på vilket sätt kommunen kan jobba med frågorna. I bedriver kommunen ett systematiskt hbt-arbete med ett flertal akti- viteter och insatser i regi, men som inte är reglerat i en särskild handlingsplan. I finns ett Hbtq-råd med re- presentanter från civila samhället. Detta är ingen fullständig översikt, men det ger exempel på att det sker olika former av insatser inom kommunerna för att förbättra hbt-personers levnadsvillkor. fördelade 2015 och 2,9 mil- joner kronor 2016 till kommuner och landsting och där syftet med bidraget var att öka kunskapen om homosexuella, bisexuellas och transpersoners situation (förordning 2014:1542 om statsbidrag till kommuner och landsting för att öka kunskapen om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation).Under oktober 2017 beslu- tades att fördela ytterligare medel enligt samma förordning (dnr Ku2017/02014/DISK). Med förbehåll om att landsting kan ha ett policyarbete på gång har utredningen inte kännedom om att det är något landsting som i dags- läget har aktuella policydokument avseende hbt-arbete. läns landsting hade en policy , hbt-plan gällde till 2013 och Läns Landstings genomförandeperiod var . Inom några landsting pågår dock olika former av insatser. I och Läns Landsting har landstingen själva tagit fram ett utbildningspaket, HBT-Diplomering, som riktar sig till an- ställda inom verksamheter. Diplomeringarna har även köpts in av andra landsting i , exempelvis har Adlon-gruppen (Regionerna , , , samt landstingen , och ) använt sig av HBT-Diplomering. I drivs ett eget utbildningskoncept, HBTQompetens, som är en processutbildning i normkritik och hbtq-personers livsvillkor. Läns Lands- ting har påbörjat ett projekt som syftar till att ta fram ett utbild- ningspaket för verksamheter för att förbättra vården, bemötandet och arbetsmiljön. Läns Landsting har även tagit fram en webb-utbild- ning som riktar sig till personal inom vården. Andra landsting har i stället för att driva ett eget hbt-utbildningsinitiativ använt sig av till exempel RFSL:s utbildning ”Hbtq-Certifiering”, alternativt har särskilda föreläsare hyrts in från RFSL eller någon annan organisa- tion i syfte att föreläsa om ett särskilt ämne. Västra Götalands- regionen har bildat en rättighetskommitté som träffas varje kvartal. I kommittén sitter bland annat representanter från regionens olika RFSL- föreningar och FPES. Gemensamma nämnare och utmaningar Det är viktigt att understryka att antalet hbt-planer i landsting eller kommun inte ger en heltäckande och nödvändigtvis rättvis bild av vad samtliga landsting och kommuner gör på området. Frågor som rör sexuell läggning och/eller könsidentitet och könsuttryck kan finnas inkluderade i andra planer så som likabehandlingsplaner eller mångfaldsplaner. En utmaning är dock att en inkludering av frågor- na i mer generella och övergripande styrdokument kan leda till ett osynliggörande av de särskilda utmaningarna som homosexuella, bi- sexuella och transpersoner har i sin vardag. Vad som framträder som en gemensam nämnare i flertalet av kom- munernas och landstingens styrdokument för hbt-arbetet är att hela gruppen homosexuella, bisexuella och transpersoner adresseras ge- mensamt. Detta är inte nödvändigtvis ett problem i de fall där gene- rella och övergripande insatser, mål och visioner ska formuleras, men det finns utmaningar kopplat till ett sådant tillvägagångssätt när kon- kreta åtgärder och insatser ska formuleras och implementeras. Detta då vi kan konstatera att utifrån de studier som gjorts om homo- sexuella, bisexuella och transpersoners levnadsvillkor kan utmaning- arna och orsakerna till ohälsa och utsatthet skilja sig mellan grup- perna. Lite av bakgrunden till svårigheterna är exempelvis att studier visar på psykisk ohälsa inom samtliga grupper. Utmaningen som då uppstår när policydokument och insatser ska utvecklas och formu- leras är att orsakerna till den psykiska ohälsan, och behoven av stöd och insatser, kan se mycket olika ut mellan homosexuella, bisexuella och transpersoner. För homosexuella cispersoner kan kompetent och professionellt bemötande inom hälso- och sjukvården vara det centrala, som det för transpersoner självklart kan handla om behov av ett professionellt bemötande inom hälso- och sjukvård- en, men också för vissa transpersoner om tillgång till en specifik form av vård. Detta kräver att de riktade insatser som görs grundar sig på analyser av särskilda behov inom varje grupp. Kommuner och Landsting (SKL) kan spela en viktig roll i att ta fram rekommendationer, men även olika former av stöd- verktyg till kommuner och landsting. Sådana stödverktyg måste, säkerställa att de olika grupperna inom hbtq-gruppen får riktade in- satser som tar utgångspunkt i varje grupps särskilda behov. 4.3Internationella exempel på nationellt strategiskt arbete 2010 antog rekommendation CM/Rec(2010)5. Rekommendationen uppmanar medlemsstaterna att genomföra insatser för att motverka diskriminering på grund av sexuell läggning och könsidentitet. har ett antal med- lemsstater utvecklat och beslutat om nationella handlingsplaner, lik- som alltså även i och med den ovannämnda strategin. Handlingsplanerna varierar i karaktär och detaljnivå, men gemen- samt är att de alla som syftar till att koordinera, främja och skydda hbtqi-personers mänskliga rättigheter, samt att systematiskt motverka diskriminering baserat på sexuell läggning och könsidentitet (Europa- rådet 2016c). Bland hbtqi-organisationer i har nationella hand- lingsplaner lyfts som ett viktigt verktyg för att motverka diskrimi- nering av hbtqi-personer. Transgender Europe (TGEU) skriver bland annat i sin rapport and Gender Identity – Best practice catalogue (TGEU 2016) att det är osannolikt att transpersoner kom- mer uppnå jämlikhet om inte specifika och omfattande nationella handlingsplaner tas fram och beslutas om av länders regeringar. De skriver även att lokala och/eller regionala handlingsplaner kan vara ett alternativ om nationella handlingsplaner inte kan tas fram av politiska skäl. Slutligen poängteras det att handlingsplanerna måste utvärderas och vara tidsbegränsade. 4.3.1Rekommendationer från för frågor om sexuell läggning och könsidentitet I en konferensrapport (från en konferens som hölls ) om hur stater kan ta fram handlingsplaner för frågor som rör lika rättigheter oavsett sexuell läggning, könsidentitet, könsuttryck och könskarakteristika listade åtta egenskaper som de anser att ideala handlingsplaner bör ha (2016c): •Görliga: handlingsplaner ska presentera realistiska mål och få stöd från en funktion på departementsnivå eller myndighetsnivå. Funk- tionen ska vara ansvarig för framtagandet och implementeringen av handlingsplanen. •Ha tillgång till tillräckliga resurser: de ansvariga för handlings- planerna ska ha tillräcklig tid, budget och kompetens, och dessa resurser ska vara avsatta specifikt för detta ändamål. •Samverkande: när handlingsplanerna tas fram och implementeras ska de ansvariga funktionerna involvera hbtqi-communityt. •Omfattande och övergripande: alla områden där staten är ansvarig som påverkar hbtqi-personer och deras liv ska undersökas under framtagandet av handlingsplanen. •Djärva: handlingsplanerna ska adressera potentiellt känsliga frågor, som till exempel familjepolitiska frågor, transpersoners rättig- heter, inklusive rätten till könskorrigerande vård, och rättigheter för hbqti-personer i fängelse. •Mainstreamade: alla nivåer och områden på regerings- och myn- dighetsnivå ska veta hur handlingsplanen påverkar deras ansvars- områden och ha tillräckliga resurser för att integrera detta arbete i det ordinarie arbetet. •Övervakade och utvärderade: handlingsplanerana är levande doku- ment, ansvariga funktioner ska övervaka kränkningar av mänsk- liga rättigheter, utvärdera effekten av handlingsplanerna och an- passa sitt arbete efter detta. •Välkommunicerade: kommunikation med allmänheten och civila samhället om handlingsplanerna är nödvändigt för att de ska lyckas, särskilt om det finns ett motstånd. fick sin första handlingsplan . Planen hade ett treårs- perspektiv och involverade 64 konkreta åtgärder som skulle genom- föras . I samband med handlingsplanen etablera- des även Lhbt-Senteret som är ett nationellt för frågor som rör sexuell läggning, könsidentitet, könsuttryck och köns- karakteristika. Centret sorterar under Barne-, ungdoms og familie- direktoratet. påbörjades en omfattande utvärdering av handlingsplanen som resulterade i en ny handlingsplan, Trygghet, mangfold, åpenhet – Regjeringens handlingsplan mot diskriminering på grunn av seksuell orientering, kjønnsidentitet og kjønnsuttryk –2020 (2017). Planen innehåller 40 olika åtgärder som täcker ett brett antal sam- hällsområden. Åtgärderna reglerar budgetssatsningar och planen ska utvärderas halvvägs in i genomförandeperioden samt efter genom- förandeperiodens slut. Nytt för denna handlingsplan jämfört med tidigare planer är att personer med intersexvariationer är inkluderade och att planen inne- håller specifika åtgärder som riktar sig till denna grupp. Utöver den nationella handlingsplanen finns även ett flertal lokala och regionala handlingsplaner i . LHBT-senteret är ett nationellt för sexuell lägg- ning, könsidentitet och könsuttryck i . Centret arbetar för att förbättra levnadsvillkoren för lesbiska, homosexuella män, bi- sexuella, transpersoner och personer med intersexvariationer (lhbti). Det övergripande målet för verksamheten är att bidra till bättre livs- kvalitet för lhbti-personer och centrets vision är ett samhälle där alla oberoende av sexuell läggning, könsidentitet eller könsuttryck åtnjuter respekt, acceptans och öppenhet. Centret etablerades 2011 och är en integrerad del av den nationella myndigheten, Barne-, ungdoms og familiedirektoratet (Bufdir) och fungerar som norska myndig- heters expertmyndighet på lhbti-frågor. Verksamheten hade 2011 en verksamhetsbudget på 4 miljoner kro- nor och tre anställde. Förutom verksamhetsbidraget erhåller centret olika former för projekt- och forskningsbidrag. Centrets viktigaste uppgifter är att •Systematisera, förvalta och sprida kunskap om lhbti-frågor. Ge vägledning, råd och kunskap till andra myndigheter, förvaltning och verksamheter. •Bedriva forskning om lhbti-personers levnadsvillkor, utsatthet och rättigheter. •Vara en samlingspunkt för lhbti-kompetens i samarbete med andra myndigheter, forskare och frivilliga organisationer •Se till att regeringens politik och handlingsplan på området blir genomförda och implementerade, samt att bidra till att identi- fiera utvecklingsbehov och föreslå ny politik på området. lanserade en hbtqi-handlingsplan för perioden –2017 (2015). Handlingsplanen togs fram i nära dialog mellan Ministry for Social Dialogue, Consumer Affairs and Civil Liberties och det nationella hbtqi-rådet som består av representanter från civil- samhällets organisationer. Handlingsplanen består av en omfattande intentionsförklaring, samt 10 målområden och totalt 38 olika åtgär- der tillhörande varje målområde som ska genomföras . Åtgärderna består av allt ifrån lagförändringar till attitydförändrings- kampanjer. 2011 lanserades en hbt-handlingsplan och en särskild handlingsplan avseende transpersoners situation, Advancing Transgender Equality (Her Majestys Government 2011) i . Både planerna täcker ett antal politikområden som exempelvis utbildning, hälso- och sjukvård och hatbrott. publicerades en rapport från Women and i brittiska parlamentet, Transgender Equality – First Report of Session 2015–16 (House of Commons 2016). I rapporten konstateras det att de flesta av åtgär- derna i handlingsplanen inte har genomförts, vilket föran- leder ett behov av att regeringen ansluter sig till kommitténs före- slagna strategi, där ett antal åtgärder föreslås i syfte att förbättra transpersoners levnadsvillkor och rättigheter. antog en hbt-handlingsplan (2013). Planen består av ett antal strategiska mål inom områdena 1) mänsk- liga rättigheter, 2) utbildning, 4) kultur, säkerhet och attityder, 5) rättsväsendet, 6) hälso- och sjukvård, 7) media, 8) idrott, 9) ekono- misk växt och turism, 10) internationella hbt-frågor. Under varje mål- område finns indikatorer för måluppnåelse, totalt 51 stycken.