sou · H5B36 · 2017-02-08 00:00:00 — Om yrkandet avvisades skulle föräldern vara tvungen att ge in en ny stämningsansökan trots att intyget var daterat i anslutning till att den första talan väcktes, vil- ket framstår som oskäligt. Den situationen bör utan svårighet kunna skiljas från den icke önskvärda, där domstolen beviljar anstånd för att göra det möjligt för föräldrarna att delta i ett informations- samtal. Om föräldern i stället för att ge in ett samtalsintyg visar att yrkandet är medgivet av den andra föräldern kan yrkandet inte längre ses som tvistigt. Något krav på samtalsintyg kan då inte ställas utan domstolen får ta upp yrkandet till prövning. Om parten inte följer föreläggandet ska tingsrätten avvisa an- sökan på grund av rättegångshinder (42 kap. 4 § andra stycket RB). Ett mål kan innehålla både tvistiga och icke tvistiga yrkanden. Eftersom samtal är en processförutsättning endast för tvistiga yrk- anden om vårdnad, boende eller umgänge kan tingsrätten endast avvisa yrkanden som är tvistiga. Yrkanden om äktenskapsskillnad ska alltid tas upp till prövning. Detsamma gäller ett yrkande om kvarsittningsrätt. Det ska dock noteras att det inte kommer vara möjligt att framställa ett tvistigt yrkande om barns boende i detta sammanhang utan att dessför- innan ha deltagit i ett informationssamtal. När det gäller mål om äktenskapsskillnad löper betänketid om någon av föräldrarna har vårdnaden om ett eget barn som stadigvarande bor med den föräldern. Det är inte ovanligt att tvist i frågor om vårdnad, boende och umgänge uppstår först . Enligt vår bedömning är det av stor vikt att frågor om vårdnad, boende och umgänge fortfarande kan handläggas gemen- samt med äktenskapsskillnadsmål även om det först senare i pro- cessen uppstår tvist i dessa frågor. I dessa fall bör en förälder som vill få ett tvistigt yrkande om vårdnad, boende eller umgänge prövat kunna begära ett samtal hos socialnämnden medan handläggningen av målet pågår i tingsrätten. När föräldern deltagit i ett informa- tionssamtal kan han eller hon framställa tvistiga yrkanden i det på- gående målet. Vårt förslag innebär att det kommer krävas en ökad vaksamhet under handläggningen för att uppmärksamma nya tvistiga yrkande. Om ett sådant yrkande framställs i ett mål under pågående hand- läggning utan att ett samtalsintyg ges in ska ett komplet- teringsföreläggande utfärdas. Det tvistiga yrkandet får därefter han- teras på samma sätt som när ett mål inleds med ett tvistigt yrkande. Om ett samtalsintyg ges in får yrkandet tas upp och i annat fall ska det avvisas. Som framgått ovan kan det vara så att endast en förälder har deltagit i ett informationssamtal. Om den föräldern därefter fram- ställer ett tvistigt yrkande om vårdnad, boende eller umgänge kan den andra föräldern alltid framställa egna yrkanden i målet. I undantagsfall kommer tingsrätten att påbörja handläggningen av ett tvistigt yrkande om vårdnad, boende eller umgänge även om inte någon av föräldrarna deltagit i ett informationssamtal. Så är fallet när det föreligger särskilda skäl. Om tingsrätten har funnit att det finns särskilda skäl att påbörja handläggningen behöver föräld- rarna inte i något skede delta i informationssamtal. Det gäller även om tingsrätten senare skulle finna att det inte förelåg särskilda skäl för en domstolsprövning utan föregående informationssamtal. 9.5.12Behov av utbildning, information och resurser Vår bedömning: Införandet av systemet med informationssamtal förutsätter riktade utbildningsinsatser till de som ska hålla i sam- talen. Dessutom krävs informationsinsatser i förhållande till med- arbetare i domstol och allmänheten. Vårt förslag: Regeringen ska ge Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd ett uppdrag som tar sikte på att samordna utbildningsinsatserna för samtalsledarna. För att vårt förslag ska leda till så goda resultat som möjligt är det viktigt att samtalen håller hög kvalitet. Det kommer finnas ett be- hov av utbildningsinsatser för de som ska hålla i samtalen. Utbild- ningen bör avse både samtalens innehåll och den praktiska hante- ringen kring dessa. För att tillämpningen av systemet ska bli lik- artad över landet bedömer vi att det är nödvändigt med en samord- ning av utbildningsinsatserna. Detta är dessutom mest resurseffektivt. MFoF har bl.a. till uppgift att bedriva ett kunskapsbaserat arbete avseende förebyggande insatser inom områdena samarbetssamtal, familjerådgivning och stöd till föräldrar i deras föräldraskap för att främja barnets utveckling (föräldrastöd). Vi menar därför att det är lämpligt att MFoF får ett uppdrag som tar sikte på att samordna utbildningsinsatserna. I många fall är det domstolshandläggare som efter delegation ut- färdar stämning i familjemål (16 § tingsrättsinstruktionen [1996:381]). Enligt vår bedömning ska detta fortfarande vara möjligt trots inför- andet av informationssamtal. Det finns därför behov av utbildning och information till domstolshandläggare. Även domare behöver informeras om den nya ordningen. Huvudsakligen bör detta, i inled- ningsskedet, vara ett ansvar för varje domstol. I de kurser som Dom- stolsverket och anordnar bör dessutom det nya systemet uppmärksammas. Det är relativt många föräldrar som kommer att beröras av vårt förslag. I samband med ikraftträdandet är det rimligt med vissa informationsinsatser som riktar sig till allmänheten. Huvudsakligen bör detta vara ett kommunalt ansvar. Med tanke på MFoF:s upp- drag ligger det nära till hands att även MFoF står för viss infor- mation till allmänheten. Vidare är det lämpligt om Dom- stolar på sin webbplats informerar allmänheten om informations- samtal som en processförutsättning. kan domstolen i mål om vårdnad, boende och umgänge lämna uppdrag till en medlare. Av våra direktiv framgår att det är oklart i vilken utsträckning som medlingsförfarandet används, hur det fungerar i praktiken och om det har haft önskad effekt. I vårt uppdrag ingår att kartlägga och utvärdera området. Vi ska också ta ställning till hur medlingsförfarandet kan utvecklas och förbättras. Vi kommer – med hänsyn till att vårt övergripande uppdrag är in- riktat på att utvärdera vårdnadsreform – att avgränsa oss till att undersöka och kartlägga medlingsinstitutet inom ramen för mål om vårdnad, boende och umgänge enligt 6 kap. 18 a § föräldra- balken (FB). Vi kommer alltså inte beröra medling i verkställig- hetsprocessen (21 kap. 2 § FB). Inför att bestämmelsen om medlare infördes uttalades det i pro- positionen att domstolens möjlighet att ge ett uppdrag till medlare bör vara ytterligare ett sätt för parterna att få en utomstående persons hjälp med att försöka finna en lösning på de tvistiga frågorna (prop. 2005/06:99. s. 64). Lagstiftarens strävan efter att 1 Begreppet familjemedling avser vanligtvis medling i konflikter som gäller bodelning, under- håll, vårdnad, boende och umgänge om gemensamma barn. hitta olika metoder för att få föräldrar att komma överens har stöd i den internationella forskningen. Sådan forskning visar att familje- medling som ges i ett tidigt skede leder till färre stämningar i dom- stol och till att konflikten kan läggas åt sidan snabbare. Det finns vidare stöd i forskning för att familjemedling leder till fler över- enskommelser och fler fall av gemensam vårdnad. Det finns också stöd för att familjemedling leder till fler nöjda föräldrar, särskilt pappor. Forskning visar dessutom att ju bättre föräldrarnas relation fungerar desto färre barn med psykiska problem. forsk- ning visar att en förutsättning för en framgångsrik medling är ut- bildade och erfarna medlare. forskning visar även att förut- sättningarna för en lyckad medling är större om medlingen genom- förs i ett tidigt skede av separationsprocessen och om medlingen pågår en längre period.2 Genom vårdnadsreformen infördes alltså en möjlighet för dom- stolen att besluta om medling i mål om vårdnad, boende och um- gänge. finns det både i dispositiva tvistemål och i verkställighetsmål enligt FB möjligheter för domstolen att besluta om att parterna ska inställa sig till ett möte inför en medlare3. vårdnadskommitté kom fram till att medlingsinstitutet inom ramen för verkställighetsmål delvis hade utvecklats i riktning mot att få föräldrarna att komma överens i den fråga som verk- ställigheten gällde. Enligt kommitténs bedömning var den verksam- heten framgångsrik. Många föräldrar nådde nämligen samförstånds- lösningar som ofta dessutom var hållbara lösningar. Kommittén menade att det inte var tillfredställande att medlingsinsatser gjordes så sent som på verkställighetsstadiet. Den föreslog därför att med- lingsinstitutet skulle flyttas från verkställighetsprocessen till vård- nadsmålen. Kommittén bedömde också att det borde anordnas lämpliga utbildningsinsatser för medlare, lämpligen via Domstols- verket (SOU 2005:43 s. 261, 262 och 264). 2Stiftelsen , Slutrapport. Barnets rättigheter i vårdnadstvister, 2015, bilaga 1, , , Domstolens handläggning – samförståndslösning, s. 65 och 66. 3Se dåvarande lydelse av 42 kap. 17 § (SFS 1987:747) och 21 kap. 2 § FB (SFS 1983:485). Regeringen delade kommitténs bedömning att medling borde införas i vårdnadsmål, men ansåg till skillnad från kommittén att medlingsförfarandet i verkställighetsprocessen ändå skulle behållas. Genom vårdnadsreform infördes därför en ny bestämmelse om medlare i 6 kap. 18 a § FB. Av bestämmelsen framgår att rätten får uppdra åt en medlare att försöka få föräldrarna att nå en sam- förståndslösning som är förenlig med barnets bästa. Bestämmelsen ger rätten möjlighet att lämna medlaren närmare anvisningar om vad han eller hon ska iaktta när uppdraget fullgörs. Det framgår också att medlaren inom den tid som rätten bestämmer ska lämna en redogörelse för de åtgärder som vidtagits. Tiden för medlings- uppdraget får inte sättas längre än . Rätten får dock förlänga tiden om det finns förutsättningar att nå en samförstånds- lösning (6 kap. 18 a § FB). Medlaren har rätt till skälig ersättning för uppdraget. Ersätt- ningen beslutas av rätten och betalas av allmänna medel (6 kap. 18a § FB). Ett beslut om att utse medlare får inte överklagas särskilt. 10.5.1När bör en medlare utses? Av förarbetsuttalanden framgår att en medlare bör utses fram- för allt i situationer där samarbetssamtal har förekommit men för- äldrarna inte lyckats nå en överenskommelse och det trots det be- döms finnas möjligheter att nå en samförståndslösning. Det är den enskilde domaren som bedömer om det finns skäl att utse medlare i det enskilda fallet. Ett beslut om medling kräver inte att parterna samtycker till ett sådant förfarande.4 Förutsättningarna för medling kan dock vara dåliga eller obefintliga om en part motsätter sig med- ling, vilket domstolen måste beakta vid sitt ställningstagande till om det finns skäl att utse medlare (prop. 2005/06:99 s. 64 och 91). 4 Vid medling i dispositiva tvistemål krävs däremot att båda parter samtycker till medling (se 42 kap. 17 § andra stycket RB). Ett sådant förfarande bekostas, till skillnad från medling enligt 6 kap. 18 a § FB, av parterna. 10.5.2Vilka kompetenskrav gäller för medlare? Det ställs inte upp några krav i författning på särskild kompetens hos en medlare. Inte heller finns det något lämplighetskrav.5 För- arbetsuttalanden ger viss vägledning i fråga om vem som bör utses. Av dessa framgår att medlaren måste ha förmåga att sätta barnets bästa i främsta rummet. Han eller hon bör vidare kunna hantera en känslig situation och också kunna vinna förtroende hos föräldrarna och barnet. Det uttalas också att det ibland krävs att personen har mera ingående kunskap om den familjerättsliga lagstiftningen. Det framhålls vidare att i vissa mål kan det vara lämpligt att utse t.ex. en erfaren domare eller advokat. I andra mål kan det vara bättre med t.ex. en familjerättssekreterare (prop. 2005/06:99 s. 91). 10.5.3Hur ska uppdraget genomföras? Hur medlingen närmare ska genomföras lämnades oreglerat vid vårdnadsreform. Förarbeten ger inte heller någon vägled- ning om hur medlingen ska gå till. I propositionen uttalades följ- ande (se prop. 2005/06:99 s. 64). Det är naturligt att domstolen lämnar medlaren anvisningar om hur upp- draget skall fullgöras och att medlaren bedriver medlingen på ett aktivt sätt och alltid låter barnets bästa vara i fokus. Hur medlarens arbete närmare ska bedrivas är emellertid inte möjligt att närmare reglera i lag, utan detta bör medlaren, i samråd med domstolen, få bedöma från fall till fall. Gällande återkopplingen till domstolen framhölls att medlarens redogörelse normalt kan begränsas till korta uppgifter om vilka möten som har förekommit och vilka kontakter som eventuellt har tagits. Det angavs också att redogörelsen inte ska innehålla några uppgifter om parternas eventuella förslag till lösningar eller i övrigt om vilka ståndpunkter de kan ha intagit under medlingsförsöken. Det betonades även att det är väsentligt att parterna öppet och med förtroende kan redovisa sina åsikter för medlaren, utan rädsla för att dessa sedan avslöjas utåt (prop. 2005/06:99 s. 91). 5 Jfr regleringen i 21 kap. 2 § FB gällande medlare i verkställighetsärende av vilken det följer att uppdraget får ges åt en ledamot eller suppleant i socialnämnden eller en tjänsteman inom eller åt någon annan lämplig person. 10.5.4Medlare, vittnesplikt och frågeförbud Varje person som inte är part i ett mål är i regel skyldig att vittna (jfr 36 kap. 1 § RB), dvs. För vissa person- eller yrkeskategorier gäller dock tystnadsplikt i fråga om uppgifter som de har fått reda på i sin yrkesutövning. Exempelvis finns det en tystnadsplikt för advokater (8 kap. 4 § första stycket RB). I flera fall får tystnadsplikten ge vika för vittnesplikten. Genom det s.k. frågeförbudet i RB ställs dock vissa begränsningar i vittnesplikten upp. Frågeförbudet innebär bl.a. att personer som tillhör vissa yrkes- kategorier, t.ex. advokater, läkare och psykologer, får höras som vittnen om något som anförtrotts dem i deras yrkesutövning, endast om det är medgivet i lag eller den till vars förmån tystnadsplikten gäller samtycker till det (jfr 36 kap. 5 § RB). Det finns ingen reglering om tystnadsplikt eller frågeförbud som tar sikte på medlare enligt 6 kap. 18 a § FB. Ett frågeförbud som avser medlare i dispositiva tvistemål6 in- fördes (36 kap. 5 § RB) som en följd av Europaparlamen- tets och Europeiska unionens antagna direktiv (2008/52/EG) om vissa aspekter på medling på privaträttens område (medlingsdirek- tivet).7 med frågeförbudet infördes bestämmelser om sekretess som träffar medling som sker vid domstol. Sekretess innebär såväl handlingssekretess som tystnadsplikt. Sekretess gäller för medlare i dispositiva tvister för uppgift som en part har lämnat i samband med medlingen, om parten gjort förbehåll om det (2 kap. 1 §, 3 kap. 1 §, och 36 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) [OSL], se även prop. 2010/11:128 s. 72–74). 10.6Vår kartläggning och utvärdering av medlingsförfarandet I detta avsnitt redovisar vi den kartläggning som vi gjort av med- lingsförfarandet. För att kunna få en uppfattning om i vilken ut- sträckning som medlingsförfarandet används har vi genomfört en 6Benämns som särskild medling, se 42 kap. 17 § andra stycket och 50 kap. 11 § andra stycket RB. 2010/11:128. undersökning vid landets samtliga tingsrätter, 48 stycken. I samma syfte och för att få en uppfattning om hur medlingsförfarandet fungerar i praktiken och om det har haft önskad effekt har vi också hämtat in synpunkter från medlare, domare och advokater. När det gäller medlare har vi varit i kontakt med föreningen för Medling och konflikthanering (SFM). Föreningen har två huvudinriktningar, en av dessa är familjemedling.8 Vi har också varit i kontakt med ett tiotal medlare. Några av dem har på eget initiativ kontaktat oss. Övriga medlare har vi tagit kontakt med efter att några domare och advokater berättat att dessa med- lares uppdrag ofta är framgångsrika. Med hänvisning till hur vårt urval av medlare gjorts och då vårt underlag i den här delen är be- gränsat, kan medlares synpunkter och arbetsmetoder som beskrivs nedan inte ses som representativa för medlare i allmänhet. Vi har dock ansett det viktigt att få reda på hur framgångsrika medlare arbetar för att på så sätt få en bild av hur en god medling kan gå till. 10.6.2Vår undersökning av antalet mål med medlare Vi har begärt in samtliga domar och avskrivningsbeslut som rör mål där tingsrätten, enligt 6 kap. 18 a § FB, gett en medlare i uppdrag att försöka få föräldrarna att komma överens. Det finns ingen officiell statistik över i hur många mål tingsrätterna utser medlare. Det finns inte heller någon tillförlitlig sökmetod för att hitta målen. Det finns alltså en risk för att de uppgifter om antal mål med medlare som vi fått in inte ger en korrekt bild av antalet medlingsuppdrag vid varje enskild tingsrätt. Genom vår undersök- ning har dock en generell bild av antalet mål med medlare fram- trätt. 8 Enligt uppgift från SFM. Resultaten av vår undersökning talar för att medlare utses i mellan 0–av familjemålen vid olika tingsrätter. Vid de flesta tings- rätter utses medlare mellan 1–av målen.9 Frågan om hur ofta medlare utses verkar inte ha något samband med tingsrättens storlek. 10.6.3Hur uppfattar de olika aktörerna medlingsförfarandet? Flera av de advokater vi varit i kontakt med menade att medlare bör komma in tidigt i processen. En advokat berättade att hon hade utsetts till medlare efter det att en vårdnadsutredning hade utförts. Det blev då ett omöjligt uppdrag. Vad gäller kun- skapskrav rådde enighet om att det borde finnas sådana. Det fram- hölls att medlare måste ha erfarenhet av och kunskap om familje- rätt för att på ett bra sätt kunna tala med såväl barn som vuxna. Det framfördes också att det hade varit önskvärt om medlare, i vissa fall, hade goda språkkunskaper och kunskaper om olika kulturer. Någon menade att advokater är goda medlare efter- som de är vana vid att hantera och lösa konflikter. Det varierar från domare till domare hur ofta medlare utses. De flesta domare som vi varit i kontakt med angav dock att de utser medlare mycket sällan eller aldrig. Anledningen till det förklarades 9 I en rättssociologisk undersökning som genomfördes som besvarades av 60 domare vid 29 tingsrätter svarade av domarna att ibland anlitas externa medlare på den egna tingsrätten (Stiftelsen , se fotnot ovan, s. 68.). Inom ramen för två examensuppsatser vid vid respektive har två undersökningar tidigare gjorts om hur ofta medlare utses i mål om vårdnad, boende och umgänge. Undersökningarna omfattade dels , och , och dels . I de undersökningarna redovisades att medlare vid de tre förstnämnda tingsrätterna utsågs i av målen –och vid i av målen , vid utsågs i genomsnitt medlare i av målen åren 2009–2013 (, , Medling vid familjerättsliga tvister, Handelshög- skolan vid , magisteruppsats, 2011 och Nordenmalm, och , , Medling i vårdnadstvister, vid , C-uppsats i rätts- vetenskap, 2014). bl.a. med att de har negativa erfarenheter av medlingsförfarandet. Förfarandet är också kostsamt. Majoriteten av de domare som utsåg medlare angav att det är vanligast att utse medlare i ett tidigt skede under processen, t.ex. vid den muntliga förberedelsen. Någon framhöll att om föräldrar återkommer efter dom kan det vara lämpligt att utse med- lare . Några domare angav att de utser medlare först när alla andra möjligheter att få parterna att komma överens har ut- tömts. De flesta domare angav att de vanligtvis inte ger några sär- skilda anvisningar till medlare. Om anvisningar ges rör de i regel barnsamtal. De flesta domare var positiva till tidsgränsen för medlings- uppdraget. Det framfördes att tidsgränsen sätter viss press på för- äldrar. Någon menade också att det är lättare att ”sälja in” medling till föräldrar eftersom tiden för medling är kort. Det framhölls också att den möjlighet som finns att bevilja viss förlängning av upp- draget är positiv och att medlare begär sådan förläng- ning. Vad gäller krav på medlare var den generella uppfattningen att det borde finnas någon form av kvalitetssäkring. Det framhölls bl.a. att det är viktigt att medlare är duktiga på att hantera barn och att det är positivt att kunna utse medlare med olika kompetens. Vid flera tingsrätter var det vanligt att advokater utses till medlare. Vid någon tingsrätt framhölls att de har tillgång till duktiga medlare och därför inte ser något behov av ett gemensamt kunskapskrav. Det framkom att flera domstolar har en s.k. medlarlista. Vid de flesta domstolar förs alla som anmäler sitt intresse för medlings- uppdrag upp på listan. Vid någon tingsrätt kontrollerar en domare medlarens bakgrund, utbildning och andra domstolars uppfattning innan medlaren förs upp på listan. Någon domare berättade att det i finns ett nätverk inom familjerätt (human- juridik). Alla domstolar som ingår i det nätverket har samma gemen- samma medlarlista. Listan uppdateras cirka en gång . Flera domare angav att de tycker det är svårt att utse medlare eftersom de inte vet om medlare som finns upptagna på medlar- listor har den kompetens som krävs för uppdraget. Flera domare berättade också om personer som fått medlingsuppdrag men som under medlingsförfarandet visat sig inte vara lämpliga för uppdragen. Det framkom att medlare ibland hörs som vittnen. Flera domare menade att det är olyckligt att medlare inte omfattas av något fråge- förbud. Det framkom vidare att medlare i vissa fall lämnar en fyllig redogörelse för medlingsförfarandet och en bedömning av hur med- laren menar att tingsrätten ska döma. Vid någon tingsrätt ger man numera medlare besked om att de inte närmare ska redovisa vad som inträffat vid medlingen. Den överrätt vi har varit i kontakt med hade ingen större erfar- enhet av medlingsinstitutet. SFM menade att det är ett stort problem att det inte finns några behörighetskrav för vem som kan utses som medlare och efter- frågade sådana krav. Föreningen känner till många exempel där medlare inte har haft den kompetens som krävts för ett sådant uppdrag. I sådana fall är det, enligt SFM, inte ovanligt att med- lingen inte går till på ett godtagbart sätt. Föreningen betonade dock att med rätt kompetens är medling en mycket framgångsrik metod. SFM framhöll att även om förfarandet är kostsamt leder medling till hållbara lösningar som föräldrar själva varit med om att arbeta fram. Detta leder till en besparing för samhället och en långsiktig mycket betydelsefull stressreducering för den berörda familjen. Inte minst eftersom föräldrarna i många fall inte åter- kommer till domstol med en ny talan. Även de medlare som vi varit i kontakt med efterlyste kompetenskrav. Flera medlare betonade att den personliga fallenheten är viktig. Medlare uppgav att det varierar från tingsrätt till tingsrätt om och i vilken utsträckning som medlingsuppdrag ges. Hur ofta som medlaruppdrag ges skiljer sig också mellan enskilda domare. SFM menade att det är en brist att medlare utses i ett sent skede i processen. En medlare bör i stället utses i ett så tidigt skede som möjligt. Medlare betonade att det är väldigt viktigt att föräldrar, inför ett beslut om medling, får information från domstolen om vad med- ling innebär. Någon medlare underströk att det är viktigt att dom- stolens beslut om medling är tydligt, t.ex. i fråga om barnsamtal poängterade flera medlare att det är efter- strävansvärt om beslutet lämnar öppet för medlaren att avgöra den närmare inriktningen på uppdraget då detta måste anpassas efter förhållandena i varje enskilt fall. Det rådde delade meningar bland medlarna om tiden för med- lingsuppdraget är tillräcklig eller inte. De flesta menade att de ofta hinner slutföra uppdraget inom utsatt tid, särskilt om förlängning medges. Någon framhöll att det faktum att arbetet är kort och inten- sivt signalerar att man tror på parternas föräldraförmåga vilket sän- der positiva signaler till föräldrar. Några medlare tyckte att tiden är för snäv när barnsamtal ska hållas eller försöksumgänge ska ske.