sou · H5B347 · 2017-06-02 00:00:00 — En nyckelfråga blir därmed att matcha de krav som arbetslivet ställer mot de kunskaper, kompetenser och förmågor som finns i arbetskraften. Arbetskraften består av de som arbetar och de som strävar efter att arbeta. De som arbetar definieras i statistiken som sysselsatta och de som söker arbete eller väntar på ett arbete som ska påbörjas är arbetslösa. I gruppen arbetslösa ingår även heltidsstuderande som aktivt söker arbete. I tabell 4.1 redogörs för arbetskraftstalet (arbetskraftens andel av befolkningen), sysselsättningsgraden (andelen sysselsatta av befolk- ningen) och arbetslöshetstalet för . Arbetslösheten bland ungdomar (15–) uppgick till . Källa: SCB, . Polariseringen på arbetsmarknaden har ökat har internationellt sett en väl fungerande arbetsmarknad. Sysselsättningen är hög, och bland kvinnor exceptionellt hög i ett internationellt perspektiv. Arbetsfördelningen mellan könen är dock ojämställd. Exempelvis tar kvinnor ut betydligt mer föräldraledighet än män (av ledigheten). De tar också ut mer ledighet för tillfällig vård av barn. Kvinnor som grupp utför mer hem- och om- sorgsarbete än män. Deltidsarbete är vanligare bland kvinnor, dels på grund av mer omfattande omsorgsansvar, men också i hög utsträck- ning på grund av ofrivillig deltid vilket genererar en annan proble- matik med lägre lön och lägre pensioner (Stanfors 2014). För de allra flesta grupper är arbetslösheten relativt låg. Ungdoms- arbetslösheten är visserligen hög men det beror till stor del av att Mer jämlika villkor och möjligheter många unga söker arbete som de studerar.34 Arbetslösheten är framför allt koncentrerad till grupper med svag anknytning till arbetsmarknaden (se t.ex. 2016; Arbetsförmed- lingen 2016). Arbetsförmedlingen identifierar fyra grupper som sär- skilt utsatta på arbetsmarknaden: är födda utanför , har funktionsnedsättning som innebär nedsatt arbetsförmåga, och Den tydligaste vattendelaren vad gäller arbetslöshet går mellan de som har en fullgjord gymnasieutbildning och de som saknar en sådan. Sambandet mellan arbetslöshet och utbildningsnivå är mycket tydligt – ju högre utbildning desto lägre arbetslöshet. Oavsett utbildningsnivå är arbetslösheten betydligt högre för utrikes än inrikes födda. För en given utbildningsbakgrund är arbets- lösheten dessutom högre för de som är födda utanför jämfört med de som är födda i . Särskilt problematisk är situationen för personer som är födda utanför och som saknar gymnasie- utbildning. Att många av dessa helt eller delvis saknar grundskole- kompetens ger dem en särskilt utsatt ställning på arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen konstaterar att denna grupp växer som andel av de inskrivna arbetslösa och att de till liten del har nödvändiga kompe- tenser då huvuddelen av jobben på arbetsmarknaden kräver längre utbildning (Arbetsförmedlingen 2017b). Till största delen utgörs den här gruppen av personer födda utanför . Närmare sex av tio inskrivna arbetslösa med utsatt ställning på arbetsmarknaden är födda i ett land utanför . En stor andel, , av de som är födda utanför och inskrivna vid Arbetsförmedlingen saknar en fullständig gymnasietutbildning. Av dessa saknar i sin tur mer än sex av tio motsvarande en svensk grundskoleutbildning. 34 Statistiken vad gäller ungdomsarbetslösheten är av denna anledning problematisk. Ett alter- nativt mått på hur det går för ungdomar är det så kallade NEET-måttet (Not in Education, Employment or Training). Enligt SCB var det motsvarande knappt 80 000 personer i åldrarna 15–som varken arbetade eller studerade . Mer jämlika villkor och möjligheter I sammanhanget är det också viktigt att påpeka att det ofta finns en koppling mellan att ha en funktionsnedsättning som innebär ned- satt arbetsförmåga (förvärvad eller medfödd) och sakna en fullgjord gymnasieutbildning. Mätt i antal såväl som andel har arbetslösa in- skrivna personer med funktionsnedsättning och äldre (55 till ) ökat men inte lika markant som personer födda utanför Europa35 vilket framgår av figur 4.1. I liksom andra jämförbara länder ökar ny teknik och innova- tioner efterfrågan på högutbildad och specialiserad arbetskraft. Även lägre avlönade arbeten har ökat mer i antal än arbeten med lönenivåer i mellanskiktet. Omställningen till yrken och arbetsuppgifter som kräver längre utbildning är tidsmässigt och ekonomiskt kostsamt för individen. Den minskade tillgången på jobb i mellanskiktet resulterar därför i hög grad i ökad konkurrens om jobben i de lägre segmenten. kännetecknas arbetsmarknadsläget av två grundläggande drag. Vi har en högkonjunktur som främst drivs av inhemsk efterfrå- gan och det är brist på arbetskraft i framför allt den offentliga sektorn 35 Antalet inskrivna arbetslösa personer med en funktionsnedsättning är omkring 67 000 per- soner medan antalet som är eller äldre är 56 000 personer. Mer jämlika villkor och möjligheter och i de privata tjänstesektorerna. Antalet lediga jobb ligger på en hög nivå, och arbetsgivare uppger att de har problem att hitta personal med rätt kompetens. är arbetslösheten fortsatt hög särskilt för lågkvalificerade, och då inte minst utrikes födda med låg utbild- ningsnivå. Ny teknik och innovationer har ökat efter- frågan på kvalificerad arbetskraft. Arbetsmarknaden lider således av tydliga matchningsproblem. Detta ställer krav på insatser som för- bättrar matchningen mellan de arbetssökande och de tillgängliga jobben, i första hand genom grundläggande utbildning och komplet- terande utbildningar inom bristyrken. Det är också angeläget att underlätta möjligheterna till karriärväxling mitt i livet. Utmaningar för arbetsförhållanden och arbetsmiljö Det finns flera sätt att beskriva utvecklingen av arbetsförhållanden och arbetsmiljö på den svenska arbetsmarknaden. Här avgränsar vi oss till att kort diskutera några centrala aspekter. Svensk arbetsmarknad präglas av dels en horisontell och dels en vertikal uppdelning mellan kvinnor och män. Den horisontella uppdel- ningen visar sig i att kvinnor och män återfinns inom olika branscher, olika yrken och olika arbetsfunktioner. Det finns också klara skillna- der när det gäller arbetstid och lön. Det mest kvinnodominerade yrket är undersköterska och sjukvårdsbiträde och det mest mans- dominerade yrket är motorfordonsmekaniker och reparatörer. Dele- gationen för jämställdhet i arbetslivet har studerat könsuppdelningen i yrken på arbetsmarknaden (SOU 2014:81). Analysen visar att könsuppdelningen efter yrke minskat något . Kvinnor ökar sitt inträde i traditionellt manliga yrken i viss mån, men motsvarande trend kan inte skönjas avseende mäns inträde i traditionella kvinnoyrken. Kommun- och landstingssektorn är kraf- tigt kvinnodominerad, av de som arbetar där är kvinnor. Inom staten är fördelningen jämn. I den privata sektorn är kvinnor och män. Den vertikala uppdelningen visar sig i olikheterna i kvinnors och mäns möjligheter att göra karriär och avancera till högre positioner i yrkeslivet. På ett systematiskt sätt är det exempelvis fortfarande svårare för kvinnor än för män att avancera till chefstjänster och andra höga tjänster i många branscher. Mer jämlika villkor och möjligheter har internationellt sett strikta regler för tillsvidareanställ- ning men jämförelsevis flexibla regler för olika former av tidsbegrän- sade anställningar. Tidsbegränsade anställningar underlättar för arbets- givarna att anpassa personalstyrkan vid temporära förändringar i efterfrågan på arbetskraft och kan ofta fungera som en språngbräda till tillsvidareanställningar. För den anställde är dock en tidsbegränsad anställning ofta ett sämre och mer osäkert alternativ än tillsvidare- anställning. Den vanligaste formen av anställning på den svenska arbetsmarknaden är tillsvidareanställning. har andelen tillsvidareanställningar varierat mellan av samtliga anställningar. Andelen tillsvidareanställningar varierar normalt med konjunkturläget. I högkonjunktur blir en allt större an- del av de sysselsatta tillsvidareanställda på heltid och under lågkon- junktur sjunker andelen. Arbetsgivarna blir mindre benägna att tills- vidareanställa personal i osäkra tider. i ett längre perspektiv har andelen tidsbegränsade anställningar ökat. Ökningen inträffade fram- för allt . Under 1990-talskrisen ökade andelen personer med tidsbegränsade anställningar från . första årtionde var andelen tidsbegrän- sade anställningar relativt stabil och varierade mellan 15–. I samband med neddragningarna , då upplevde ett kraftigt fall i sysselsättningen på grund av finanskrisen, sjönk andelen tidsbegränsat anställda. Många neddragningar tycks alltså ha skett genom att tidsbegränsade anställningar inte förlängdes (SCB 2014). Uthyrning av arbetskraft (bemanningsarbete) har växt markant under . omfattade beman- ningsbranschen cirka 5 000 anställda. var 172 000 personer anställda i bemanningsbranschen enligt SCB.36 Andelen med osäkra anställningsvillkor såsom tidsbegränsad anställning varierar med ålder (vanligast bland unga), etnicitet (vanligare bland personer födda utan- för ) och bland personer med svag ställning på arbetsmark- naden (vanligast bland icke facklärda arbetare). En undersökning av (2013) visar att oro för att förlora arbetet är högst bland de som hade en sådan anställningsform. Samma studie visar att önskan om att byta yrke är lägst bland tjänstemän i högre eller mellan- 36 infördes lagen (2012:854) om uthyrning av arbetskraft. Lagen innebär att uthyrd arbetskraft tillförsäkras minst de grundläggande arbets- och anställningsvillkor som skulle ha gällt om personen hade anställts direkt av kundföretaget. Mer jämlika villkor och möjligheter position, samt bland egna företagare men mer än var tredje icke facklärd arbetare önskar byta yrke (bland män och 43 pro- cent bland kvinnor). Såväl osäkra arbetsvillkor som att vara i ett oönskat yrke är i uppföljningsstudier förknippat med en ökad risk för nedsatt psykisk hälsa och beräknas i en svensk studie förklara av den nedsatta psykiska hälsan bland de yrkes- verksamma (et al., kommande). Osäkra arbetsvillkor är det mest framträdande problemet bland yngre och att vara i ett oönskat yrke det mest framträdande problemet bland äldre. Arbetsförmåga är en matchning mellan individens förmåga och arbetets krav. Självrapporterad nedsatt arbetsförmåga37 är starkt pre- diktiv för utträde från arbetslivet i form av sjukskrivning, sjuk- och aktivitetsersättning samt arbetslöshet. En nedsatt arbetsförmåga i relation till både arbetets fysiska och psykiska krav är väsentligen vanligare bland de som har en förgymnasial utbildning än de som har en längre utbildning. Gradienten är svagare bland kvinnor än bland män beroende på att även kvinnor med längre utbildning relativt ofta rapporterar nedsatt arbetsförmåga inom vård- och omsorgssektorn. Bland dem som har förgymnasial utbildning rapporterar knappt var femte att de har nedsatt arbetsförmåga. På grund av boendesegrega- tionen ger detta stora lokala variationer i behovet av insatser. Inom varierar exempelvis andelen förvärvsarbetande män och kvinnor som rapporterar nedsatt arbetsförmåga i relation till arbetets fysiska och psykiska krav i olika stadsdelar/kommuner mellan respektive i och respek- tive i (och miljömedicin 2016). Nedsatt arbetsförmåga, sjukdom och sjukfrånvaro är samman- kopplade men inte identiska. har diskussionen om sjuktal fokuserat på sjukfrånvaro. Men både perioder med sjuknär- varo och perioder med sjukfrånvaro är förknippade med senare ned- satt självrapporterad hälsa och nedsatt arbetsförmåga (och 2011; Taloyan et al. I samma grupper finns ofta både en förhöjd förekomst av sjuknärvaro och sjukfrånvaro. Sjukfallen varierar med utbildningsnivå och position på arbets- marknaden. hade exempelvis ledningsarbete 54 sjukfall (om 37 Den svarande skattar med den mest använda metodiken, Work Ability Index sin arbets- förmåga i relation till de fysiska och psykiska krav arbetet ställer. Mer jämlika villkor och möjligheter eller längre) per 1 000 anställda medan arbete som inte kräver högskoleutbildning hade fler än 100 sådana sjukfall per 1 000 anställda. Det finns också en tydlig könsskillnad med nästan dubbelt så många sjukfall bland kvinnor som bland män (130 respektive 69 per 1 000 an- ställda). Detta förklaras i stor utsträckning av höga sjuktal inom delar av offentlig sektor, t.ex. vård- och omsorg inom särskilt boende för äldre och personer med funktionsnedsättning (200 per 1 000 kvinnor), förskoleverksamhet (171 per 1 000 kvinnor) och öppna sociala in- satser (163 per 1 000 kvinnor). Även långa sjukskrivningar (fler än ) är nästan dubbelt så vanligt bland kvinnor som bland män och kvoten är starkt stigande (2016). Företagshälsovården ska utgöra en oberoende expertresurs till stöd för det förebyggande arbetsmiljöarbetet och för anpassning av arbetet till den anställde.38 Enligt arbetsmiljölagen (SFS 1977:1160) är det arbetsgivaren som ska svara för att den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver finns att tillgå.39 Tillgången till företags- hälsovård bland de förvärvsarbetande har emellertid sjunkit kraftigt, mer bland arbetare än bland tjänstemän och mer bland kvinnor än bland män. Tillgången till företagshälsovård är nu markant högre bland tjänstemän än bland arbetare och högre bland män jämfört med kvinnor. Gradienterna i tillgång till företagshälsovård är således nu motsatta de i behov, såväl utifrån fördelningen av kända riskfyllda arbetsmiljöer som utifrån skillnader i behov av expertstöd för rehabi- litering (et al. 38I det följande används begreppet företagshälsovård så som det definieras i svensk lagstiftning genom Arbetsmiljölagen: ”Med företagshälsovård avses en oberoende expertresurs inom om- rådena arbetsmiljö och rehabilitering. Företagshälsovården skall särskilt arbeta för att förebygga och undanröja hälsorisker på arbetsplatser samt ha kompetens att identifiera och beskriva sam- banden mellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet och hälsa" (AML, 3 kap. 2b §). ratificerade som första land 1986 (prop. 1985/86:141) (nr 161) om företags- hälsovård och dess rekommendation (nr 171) och har därmed förbundit sig (artikel 3) att successivt bygga ut företagshälsovården för alla arbetstagare. I den mån företagshälsovård ej om- fattar alla arbetstagare ska planering ske i samråd med de mest representativa arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna för att det ska kunna genomföras. 39Det är arbetsgivaren som har huvudansvaret för att upphandla/anlita företagshälsovård eller motsvarande sakkunnig hjälp. Behovet av tjänster från och uppdrag till företagshälsovården ska behandlas inom ramen för det systematiska arbetsmiljöarbetet på arbetsplatsen i samråd mellan arbetsgivare och arbetstagare. Baserat på att de tjänster som upphandlas ibland inte motsvarar behoven har arbetsmarknadens parter på nationell nivå, såväl på offentlig som privat sida, ut- arbetat riktlinjer och checklistor för behovsinventering och behovsanalyser till stöd för de lokala parterna (t.ex. Prevent ”Att köpa arbetsmiljö- och hälsotjänster” framtagen i samarbete mellan LO, PTK och Svenskt näringsliv). Mer jämlika villkor och möjligheter genomför regelbundna analyser om arbets- miljöfaktorer och arbetsorsakade besvär. I den senaste publikationen (2016a) konstateras att drygt var femte sysselsatt () hade någon form av besvär till följd av arbetet som gjorde det svårt att arbeta på jobbet eller utföra det dagliga hem- arbetet . Drygt var fjärde kvinna () hade besvär till följd av arbetet jämfört med var femte man (19 pro- cent). De vanligaste orsakerna till arbetsrelaterade besvär, för både kvinnor och män, var stress och psykiska påfrestningar, påfrestande arbetsställningar samt tung hantering. av kvinnorna och av männen hade besvär till följd av stress och/eller psykiska påfrestningar i arbetet . var det mer vanligt förekommande med besvär or- sakade av fysiska än psykiska påfrestningar. ökade psykiska orsaker, särskilt tydligt är detta bland kvinnor. Det finns även en tydlig koppling till sjukskrivning bland dem som rapporterat att de haft besvär till följd av arbetet. av de som hade besvär till följd av arbetet har också varit sjukfrån- varande på grund av besvären. till samtliga sysselsatta var sjukfrånvarande från arbetet minst till följd av arbets- orsakade besvär . Enligt (2015) är den viktigaste förklaringen till att kvinnor i högre utsträckning än män drabbas av arbetssjukdomar att det könsmönster som finns i samhället i stort även återspeglas i arbetslivet. I rapporten framhålls att kvinnors arbeten värderas lägre vilket innebär att deras arbetsmiljörisker inte synliggörs och därför inte åtgärdas i tillräckligt hög grad. Det finns även en tydlig socioekonomisk fördelning av vilka som drabbas av arbetsorsakade besvär. Personer med hög inkomst och med eftergymnasial utbildning drabbas i mindre utsträckning än personer med låg inkomst och kortare utbildning. Gjutare, svetsare, plåtslagare m.fl. är yrkesgrupper där en hög andel sysselsatta har besvär till följd av arbetet. Andra yrken där en hög andel av de syssel- satta har besvär finns t.ex. inom skolväsendet. Bland förskollärare, fritidspedagoger och grundskollärare hade drygt tre av tio arbets- orsakade besvär. Yrkesgrupper där en relativt låg andel av de syssel- satta hade besvär till följd av arbetet är t.ex. verkställande direktörer, verkschefer, kassapersonal m.fl. Sammanfattningsvis är den svenska arbetsmarknaden både hori- sontellt och vertikalt könsuppdelad. Mer jämlika villkor och möjligheter har ökat något och bemanningsbranschen har växt markant, vilket ställer krav på nya modeller för arbetarskydd. Vad gäller arbets- orsakade besvär återfinns en tydlig socioekonomisk fördelning där personer med hög inkomst och eftergymnasial utbildning drabbas i mindre utsträckning än dem med låg inkomst och kortare utbildning. Sammantaget är emellertid underlaget för att beskriva arbetsförhål- landena för olika grupper betydligt osäkrare än när vi tittar på vilka grupper som har arbete och vilka som är arbetslösa. (2016) har t.ex. pekat på att det saknas en nationell rapportering som samlar tillgänglig data för att allsidigt fånga utvecklingstrenderna och därmed ge ett relevant underlag för en samsyn mellan olika aktörer kring hur arbetsmiljön utvecklas för olika grupper. 4.3.2Inriktning inom målområdet arbete, arbetsförhållanden och arbetsmiljö Sysselsättning och ekonomisk trygghet är viktigt för hälsan, och för de allra flesta är arbete den primära källan till inkomster. För att åstadkomma en god och jämlik hälsa bör arbetet inriktas på att stärka människors egna möjligheter till sysselsättning och därmed möjligheter att agera och generera resurser. Det handlar om att öka sysselsättningsgraden och minska arbetslösheten, att göra det lättare att byta arbete vid behov, samt att stärka arbets- miljöpolitiken så att arbetsmiljön är god och arbetslivet är hållbart över hela arbetsmarknaden för den som redan har ett arbete. För att åstadkomma förbättringar för grupper i särskilt utsatta positioner är det centralt att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten i dessa grupper. Åtgärder bör riktas mot att: –stärka humankapitalet, genom utbildningssatsningar, för per- soner födda utanför men även inrikes födda som saknar gymnasieutbildning, –motverka diskriminering och minska inträdeshinder för att underlätta för särskilt utsatta grupper att ta sig in på arbets- marknaden, Mer jämlika villkor och möjligheter –pröva fler former av särskilda arbeten för dem som ändå inte lyckas ta sig in på arbetsmarknaden. För att åstadkomma förbättringar för de breda grupper som redan är på arbetsmarknaden krävs en sammanhållen arbetsmiljöpolitik med en god kompetensförsörjning, men också utökade möjlig- heter till arbetsbyte inom och utanför pågående anställning och förstärkt kunskap om arbete och hälsa i rehabiliteringskedjorna. Åtgärder bör riktas mot att: –stärka uppföljningen och utvärderingen av arbetsförhållanden och arbetsmiljö, –stärka kompetensförsörjningen (kunskapsförmedling, forsk- ning, utveckling och utbildning) för att i större utsträckning nyttiggöra befintlig kunskap ute på arbetsplatserna, –förstärka regelarbetet och tillsynen på arbetsmiljöområdet och öppna för fler flexibla lösningar vid behov av arbetsanpassning och arbetsbyten. Arbetslöshet påverkar människors hälsa negativt. Det finns ett posi- tivt samband mellan att ha ett arbete och en god hälsa. Sambandet förutsätter emellertid gynnsamma arbetsförhållanden (ogynnsamma arbetsförhållanden ökar risken för ohälsa). Detta innebär att arbets- livet bidrar till ojämlikhet i hälsa på två sätt. För det första genom att arbetslösheten är ojämlikt fördelat och för det andra att det bland dem som har ett arbete finns påtagliga skillnader mellan olika grupper i vilken utsträckning som arbetet präglas av rimliga och goda arbets- förhållanden. För att uppnå rimliga och goda förhållanden över hela arbetsmarknaden behöver befintlig kunskap kunna nyttiggöras bättre, såväl genom ett nationellt som en bredare kun- skapsförsörjning för arbetsplatsens arbetsmiljöarbete. be- hövs även ett förstärkt regelarbete och tillsyn. Med ett snabbt för- änderligt och förlängt arbetsliv ökar också kraven på flexibla lösningar när det befintliga arbetet inte kommer fungera på . Vi noterar att det kan finnas en målkonflikt mellan arbetslöshet och arbetsförhållanden, och i vart fall att de arbeten som på kort sikt skulle kunna ge högre sysselsättning i de grupper som har svårast att etablera sig på arbetsmarknaden riskerar att vara problematiska ur Mer jämlika villkor och möjligheter Ur ett jämlik-hälsa perspektiv är det dock inte rimligt att bara byta en sorts hälsorisker mot en annan. Ambitionen bör snarare vara att öka sysselsättningen genom att öka kvali- fikationerna så att fler kan komma in på arbetsmarknaden som de goda arbetena blir fler. Genom att ha ett gott arbete stärks människors egna möjligheter att agera och generera resurser som är positiva för hälsan, dessutom gynnar det produktiviteten. 4.3.3Förslag för att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten, samt för goda arbetsförhållanden och en hållbar arbetsmiljö Förslag för ökad sysselsättning i grupper med en utsatt ställning på arbetsmarknaden En väl fungerande arbetsmarknad är en arbetsmarknad där hela arbetskraftens potential tas tillvara. Den bidrar till sammanhållningen i samhället och till en mer jämlik hälsa. Arbetslösheten är ojämnt för- delad mellan olika grupper. Arbetsmarknaden präglas av ett stort arbetslöshetsgap mellan de som har och de som inte har goda kun- skaper och färdigheter. Växande kunskapsklyftor är en konsekvens av strukturomvandlingar som ökat efterfrågan på utbildad arbetskraft, problem i det svenska skolsystemet och av en hög flyktinginvandring . Problematiken har ställts på sin spets av det historiskt höga antalet asylsökande som följs av kraftigt stigande antal nyanlända som söker arbete, där en betydande andel har svaga kunskaper och färdigheter i relation till kraven på svensk arbetsmarknad. Kommissionen menar att åtgärder bör riktas mot de som riskerar att hamna långt från arbetsmarknaden. Fokus på att korta tiden till sysselsättning för marginalgrupper som lågut- bildade och personer födda utanför samt i viss mån även äldre är centralt för att uppnå jämlik hälsa. På en övergripande nivå finns tre möjliga angreppssätt för att öka sysselsättningen för dessa grupper. För det första kan investeringar i utbildning stärka deras färdigheter och kompetenser. För det andra kan reducerade inträdeshinder under- lätta etableringen på arbetsmarknaden. För det tredje kan olika former av särskilda arbeten bli nödvändiga för personer som inte bedöms kunna få reguljära anställningar på den öppna arbetsmarknaden. Nedan följer en indelning av åtgärder enligt denna uppdelning samt Mer jämlika villkor och möjligheter ett antal förslag till åtgärder som Kommissionen identifierat.