sou · H5B370 · 2017-09-28 00:00:00 — Vidare ansågs den teknologiska utvecklingen ha lett till en ökad sårbarhet, eftersom angrepp mot samhällsviktiga allmänna och privata verksamheter, funktioner och anläggningar skulle kunna få mycket allvarliga konsekvenser. Det framhölls också att datateknologi och vapenteknologi kan utnyttjas av dem som vill skada norska intressen och att deltar i internatio- nellt samarbete som gör att angrepp mot samarbetspartner eller gemensamma intressen också kan utgöra ett hot mot Norge.18 8 (2007–2008), s. 109. SOU 2017:70 En internationell jämförelse En ny straffelov beslutades (lov 20 mai 2005 nr. Därefter har nya bestämmelser om spioneri och annan olaglig underrättelseverksamhet beslutats (lov nr. Den nya lagen och ändringarna trädde i kraft . I detta sammanhang bör även nämnas att loven om fore- byggende sikkerhetstjeneste, sikkerhetsloven (lov nr. 10) innehåller straffbestämmelser vid uppsåtliga eller oakt- samma brott mot tystnadsplikt enligt lagen eller bestämmelser som meddelats med stöd av denna. Straffelovens tillämpningsområde framgår av dess första kapitel. Av 1 kap. § 4 straffeloven framgår bl.a. att lagen är tillämplig på brott som förövats i . I 1 kap. § 5 straffeloven föreskrivs bl.a. att lagen även är tillämplig på gärningar begångna utomlands, om gärningen är riktad mot den eller en norsk myndighet. 11.3.2Olovligt anskaffande av statshemligheter Den nya huvudbestämmelsen om spioneri finns i § 121 straffeloven. Bestämmelsen har följande lydelse: Med bot eller fengsel inntil straffes den som til fordel for en fremmed stat, terrororganisasjon eller uten aktverdig grunn samler inn eller sætter seg i besittelse av en hemmelig opplysning som, om den blir kjent for en slik stat, terrororganisasjon eller for øvrig avsløres, kan skade grunnleggende nasjonale interesser som gjelder a)forsvars-, sikkerhets- og beredskapsmessige forhold, b)de øverste statsorganenes virksomhet, sikkerhet eller handlefrihet, c)forholdet til andre stater, d)sikkerhetsopplegg for fremmede staters representasjon og ved større nasjonale og internasjonale arrangementer, e)samfunnets infrastruktur, så som mat-, vann- og energiforsyning, samferdsel og telekommunikasjon, helseberedskap eller bank- og pengevesen, eller f)norske naturresurser. Bestämmelsen omfattar bara olovlig underrättelseverksamhet som är riktad mot sådana statshemligheter som anges i punkt a–f. Olovlig underrättelseverksamhet som riktar sig mot andra intressen finns i § 126 straffeloven (se nedan). För att straffansvar enligt § 121 straffeloven ska bli aktuellt måste tre kriterier vara uppfyllda. Det första kriteriet innebär att uppgifterna ska vara hemliga. Gärningsobjektet är alltså hemlig- heter (uppgifter som bör hållas hemliga av hänsyn till rikets säker- het). Med detta avses normalt uppgifter som inte är tillgängliga för vem som helst, men det krävs inte att uppgiften omfattas av sekre- tess. Också uppgifter som hämtas från i och för sig öppna källor kan när de ställs samman och tolkas utgöra en hemlighet. Vad som avses med hemligheter har behandlats i flera avgöranden av Høyesterett. I avgörandet Rt 1986 s. 536 uttalade Høyesterett bl.a. att en hemlighet endast inbegriper sådana uppgifter som inte är allmänt kända eller allmänt tillgängliga och som rör förhållanden som är såpass okända att de kan betraktas som en hemlighet. I av- görandet Rt 1980 s. 113 uttalade domstolen vidare att viktiga om- ständigheter vid bedömningen av om en uppgift utgör en hemlighet eller inte är vilka direkta och indirekta slutsatser en främmande stat kan dra av uppgifterna, hur utbredd den kunskap som framgår av uppgifterna är, i vilken utsträckning uppgifterna är tillgängliga från andra källor och hur lätt det i så fall är att skaffa fram dem, vad som görs från berört håll för att uppgiften inte ska bli känd och vilka skadeverkningarna kan bli om uppgifterna kommer i främmande stats händer. Enligt det andra kriteriet ska uppgiften vara kopplad till något av de grundläggande nationella intressen som anges i bestämmelsen på så sätt att intresset i fråga kan skadas, om hemligheten röjs. Punkten a omfattar delvis vad som i den tidigare straffeloven ut- trycktes genom begreppet ”rikets säkerhet”. Begreppet rikets säkerhet avser förmågan att avvärja krig och militärt angrepp samt att förebygga risken för och hot om detta, att kunna motstå an- grepp och att begränsa skadeföljderna av angrepp samt att mot- verka att en annan stat genom hot om militära insatser kan tvinga landets myndigheter och folkvalda organ att förhålla sig på ett annat sätt än de själva önskar.19 Som exempel på uppgifter av detta slag kan nämnas information som rör militära anläggningar eller andra förhållanden som rör det militära försvaret, systematisk information om organisering och bemanning av försvarets under- rättelse- och säkerhetstjänst samt information av betydelse för nationens självständighet, handlingsfrihet och inre stabilitet. Det är dock inget krav att uppgiften gäller säkerhet i förhållande 19 Stortingsdokument nr. 15 (1995–1996), s. 134 ff. till andra stater.20 Intresset ”sikkerhetsmessige forhold” är avsett att omfatta verksamheten vid polisens säkerhetstjänst och vid den nationella säkerhetsmyndigheten, vilket är en nyhet.21 Punkten b är kopplad till de högsta statsorganens verksamhet, säkerhet och handlingsfrihet och omfattar spioneri som riktas mot kungen, , regeringen eller Høyesterett. Som exempel på uppgifter som träffas av bestämmelsen kan nämnas uppgifter som visar vad de högsta statsorganen arbetar med eller de säkerhets- arrangemang som omgärdar dem. Den del av skyddsintresset som rör de högsta statsorganens handlingsfrihet är nära sammankopplat med skyddsintresset enligt punkten c, förhållandet till andra stater.22 Som exempel på hur ett avslöjande av hemliga uppgifter skulle kunna inskränka de högsta statsorganens handlingsfrihet anges i förarbetena att den norska förhandlingstaktiken, positionen och gränsen för vad kan godta blir känd vid förhandlingar med andra stater. I förarbetena framhålls dock att det inte råder full överensstämmelse mellan punkten b och c, eftersom det utan att förhandlingar pågår kan inhämtas hemliga uppgifter som kan skada förhållande till andra stater. Punkten b är inte endast tillämplig när statsorganens handlingsfrihet skadas i förhållande till andra stater. Bestämmelsen är också tillämplig vid sådan inverkan på handlingsfriheten gentemot internationella organisationer och internt i eller om en terroristorganisation ges möjlighet att otillbörligen tvinga en offentlig myndighet att göra eller underlåta att göra något.23 Punkten d träffar i huvudsak underrättelseverksamhet som riktar sig mot säkerhetsarrangemang vid statsbesök och stora internatio- nella evenemang. Till den del bestämmelsen skyddar främmande staters representation – ambassader och konsulat – omfattar skyddet också norska säkerhetsarrangemang knutna till de främmande staternas representationer, om uppgifterna i det enskilda fallet är sådana att de kan skada grundläggande nationella intressen. Enligt förarbetena är det uppenbart att det är ett grundläggande nationellt intresse för att ha goda diplomatiska förbindelser med andra stater. Om underrättelseverksamheten får till effekt att blir 8 (2007–2008), s. 133. 8 (2007–2008), s. 308. 8 (2007–2008), s. 309. nr 8 (2007–2008), s. 309. väsentligt sämre på att ge ambassader och konsulat nödvändigt skydd, är villkoret om grundläggande nationellt intresse uppfyllt. Som exempel på sådana internationella evenemang som omfattas av punkten d nämns i förarbetena stora konferenser av politisk art, t.ex. möten i , och stora kulturella evenemang, t.ex. de olympiska spelen.24 I punkten e skyddas sådana grundläggande nationella intressen som gäller samhällets infrastruktur. Något som enligt förarbetena är särskilt viktig i förhållande till underrättelseverksamhet som bedrivs till fördel för terroristorganisationer. Syftet med bestäm- melsen är att skydda hemliga uppgifter om infrastrukturen så att inte terroristorganisationer kan använda uppgifterna för att begå terrorhandlingar som skadar en eller flera funktioner av grund- läggande betydelse i samhället.25 Punkten f, är främst avsedd att skydda uppgifter som gäller norska naturresurser som finns hos något annat organ än regeringen, t.ex. en förvaltningsmyndighet eller en privat aktör. Uppgifter som gäller norska naturresurser och som finns hos regeringen omfattas i stället av punkten b.26 Det tredje kriteriet för straffbarhet enligt bestämmelsen innebär att uppgifterna måste vara av sådant slag att de, om de röjs, kan skada de aktuella intressena. Det krävs alltså inte att gärningen har inneburit eller medfört skada. Brottet är således ett s.k. faredelikt. I förarbetena är detta uttryckt så, att de insamlade uppgifterna har en omfattning och en art som gör skada till en näraliggande möjlighet.27 Den straffbara handlingen består dels i att gärningsmannen samlar in eller sätter sig i besittning av hemliga uppgifter till förmån för en främmande stat eller terroristorganisation, dels i att gärningsmannen utan beaktansvärda skäl samlar in eller sätter sig i besittning av sådana uppgifter. Bestämmelsen omfattar dels att gärningsmannen mottar uppgifterna från någon annan, dels att han eller hon själv samlar in dem. När insamlingen av uppgifter sker till förmån för en främmande stat eller en terroristorganisation uppställs det för straff- barhet inget krav på att gärningen ska ha skett utan beaktansvärda skäl. Detta beror på att en insamling av hemliga uppgifter till för- 8 (2007–2008), s. 309. 8 (2007–2008), s. 309. 8 (2007–2008), s. 138 och 309. 8 (2007–2008), s. 138. mån för en främmande stat eller terroristorganisation aldrig anses beaktansvärd. Det främsta syftet med rekvisitet utan beaktansvärda skäl (”uten aktverdig grunn”) är att väga intresset av skyddet för grundläggande nationella intressen mot intresset av informations- och yttrandefrihet. Enligt förarbetena är det främst utövare av kritisk forskning och undersökande journalistik som kan ha ett legitimt behov av att samla in hemliga uppgifter som rör grund- läggande nationella intressen. Varken forskare eller journalister har emellertid en absolut och obetingad rätt att samla in sådan skyddad information. Enligt förarbetena ska man vid avgörandet av om det förelåg beaktansvärda skäl för inhämtning av uppgifter som rör grundläggande nationella intressen bl.a. ta hänsyn till hur känsliga uppgifterna är, om de har inhämtats från öppna eller slutna källor, om inhämtandet har skett i hemlighet eller med svikliga medel, om uppgifterna rör frågor av centralt politiskt intresse och hur upp- gifterna ska användas (som bakgrundsmaterial eller mera direkt). I förarbetena framhålls också att det är av väsentlig betydelse om inhämtningen av uppgifter avslutas, om det med tillräcklig grad av säkerhet visar sig att det insamlade materialet inte kan ge belägg för den hypotes eller misstanke som utgjorde skäl för inhämtningen.28 I subjektivt hänseende fordras att gärningen sker med uppsåt. Enligt § 22 straffeloven anses uppsåt föreligga när någon avsiktligt begår en straffbelagd gärning, när någon begår gärningen trots att han eller hon är medveten om att handlingen säkert eller med stor sannolikt är straffbelagd, eller håller det för möjligt att handlingen är straffbelagd och ändå väljer att företa den. Uppsåtet ska omfatta att uppgiften är hemlig, rör de relevanta grundläggande nationella intressena och att dessa kan skadas om uppgifterna röjs. 11.3.3Olovligt röjande av statshemligheter Den norska straffeloven innehåller även en särskild bestämmelse om röjande av statshemligheter. Bestämmelsen, som finns i § 123 straffeloven, har följande lydelse. Med bot eller fengsel inntil straffes den som uten aktverdig grunn offentliggjør, overleverer eller på annen måte avslører en hemmelig 8 (2007–2008), s. 309 f. opplysning som kan skade grunnleggende nasjonale interesser som nevnt i § 121. Den som avslører en slik opplysning til en fremmed stat eller terrororganisasjon, anses ikke for å ha en aktverdig grunn. Gärningsobjektet enligt denna bestämmelse är, precis som i § 121 straffeloven, hemliga uppgifter som kan skada sådana grundlägg- ande nationella intressen som sägs där. Gärningen kan vara fort- sättningen på den insamling av hemliga uppgifter som straffbeläggs genom § 121 straffeloven, men behöver inte alltid vara det. Brottet kan också begås av den som rättmätigt fått tillgång till uppgifterna. Om personen i fråga t.ex. värvas av en främmande underrättelse- tjänst och röjer uppgifterna till denna, gör han eller hon sig skyldig till olovligt röjande av statshemligheter. Den brottsliga handlingen består i att uppenbara, offentliggöra eller på annat sätt röja uppgiften. För att uppgiften ska ha uppen- barats är det tillräckligt att den olovligen gjorts känd för någon annan person. Handlingen är straffbar även om mottagaren har tystnads- plikt eller håller uppgiften för sig själv. Uppgiften är offentliggjord om den har gjorts känd eller tillgänglig för allmänheten.29 Det straffbara röjandet är det som sker utan beaktansvärda skäl (uten aktverdig grunn). Enligt förarbetena får man vid avgörandet av om det förelåg beaktansvärda skäl för ett röjande ställa avslöjan- dets betydelse ur samhällshänsyn mot vilka skadeverkningar avslöj- andet fått. Gärningsmannens personliga motiv till avslöjandet av uppgifterna är av underordnad betydelse. Ett röjande av i bestäm- melsen aktuella uppgifter till en främmande stat eller en terrorist- organisation anses aldrig gjord med beaktansvärda skäl.30 Också enligt denna bestämmelse är det tillräckligt att uppgif- terna med hänsyn till arten och omfattningen kan skada grundlägg- ande nationella intressen. I subjektivt hänseende fordras att gärningen sker med uppsåt avseende samma omständigheter som enligt § 121 straffeloven (se ovan under avsnitt 11.3.2). Därutöver krävs att själva röjandet omfattas av gärningsmannens uppsåt. I förarbetena påpekas dock att om gärningsmannen avser att avslöja en statshemlighet, men de aktuella uppgifterna är oriktiga och därför inte kan utgöra någon 8 (2007–2008), s. 311. 30Se vid § 121 och Ot.prp. 8 (2007–2008), s. 311. hemlighet om grundläggande nationella intressen, gör han eller hon sig endast skyldig till försök till röjande.31 De båda nu behandlade brotten omfattas av särskilda straffbestäm- melser för grova fall. Dessa bestämmelser finns i § 122 respektive § 124 straffeloven. De har följande lydelse § 122 Grov etterretningsvirksomhet mot statshemmeligheter Grov etterretningsvirksomhet mot statshemmeligheter straffes med fengsel inntil . Ved avgjørelsen av om etteretningsvirksomheten er grov, skal det særlig legges vekt på om a)gjerningspersonen er et medlem av regjeringen, eller Høyesterett eller tilhører landets øverste sivile eller militære ledelse, b)gjerningspersonen hadde til hensikt å avsløre opplysningen til en fremmed stat eller terrororganisasjon, c)en avsløring ville ha voldt betydelig skade. § 124 Grov avsløring av statshemmeligheter Grov avsløring av en statshemmelighet straffes med fengsel inntil . Ved avgjørelsen av om avsløringen er grov, skal det særlig legges vekt på om a)gjerningspersonen er et medlem av regjeringen, eller Høyesterett eller tillhører landets øverste sivile eller militære ledelse, b)hemmeligheten er betrodd gjerningspersonen i tjeneste eller arbeid, c)hemmeligheten er avslørt til en fremmed stat eller en terroror- ganisasjon, d)betydelig skade er voldt. De omständigheter som innebär att brottet kan bedömas som grovt är endast exemplifierande. Beträffande de omständigheter som kan medföra att brottet be- döms som grovt kan konstateras att § 122 c straffeloven avser det fallet att ett röjande hade orsakat betydande skada och § 124 d straffeloven att betydande skada har uppkommit. Enligt dessa be- stämmelser är det således inte tillräckligt att sådan skada hade kunnat uppkomma. I förarbetena framhålls det i anslutning till § 122 b straffeloven att det inte krävs att gärningsmannen fått i uppdrag av den främ- mande staten eller terroristorganisationen att anskaffa uppgifterna i 8 (2007–2008), s. 311. Även den som insamlar uppgifter med avsikt att mot någon form av kompensation lämna dem till en sådan mottagare kan alltså dömas för grovt brott.32 För att gärningsmannen ska kunna dömas för grovt olovligt an- skaffande av statshemligheter eller grovt olovligt röjande av stats- hemligheter måste hans eller hennes uppsåt också omfatta de kvali- ficerande omständigheterna. 11.3.5Flyktingspionage och annan olovlig underrättelseverksamhet Den norska straffeloven innehåller vidare en bestämmelse som omfattar annan olovlig underrättelseverksamhet än den som riktar sig mot hemliga, grundläggande nationella intressen. Bestämmelsen återfinns i § 126 straffeloven och har följande lydelse. Med bot eller fengsel inntil straffes den som på norsk område til fordel for en fremmed stat eller terrororganisasjon a)innsamler opplysninger om personlige forhold, når meddelelse av disse kan volde fare for noens liv, helse, frihet eller eiendom, eller b)innsamler opplysninger som kan skade andre staters sikkerhets- interesser. Bestämmelsen innebär inte någon generell kriminalisering av under- rättelseverksamhet på norskt område. I likhet med de andra uppsåt- liga formerna av olovlig underrättelseverksamhet är det bara under- rättelseverksamhet som sker till fördel för främmande stat eller terroristorganisation som träffas av straffansvaret enligt § 126 straffeloven. Det krävs emellertid inte att gärningsmannen handlar på uppdrag från sådan intressent. Det krävs dock att gärnings- mannens uppsåt omfattar att uppgifterna ska göras kända för en sådan stat eller organisation.33 För straffansvar krävs inte att verksamheten bedrivs hemligen eller med olovliga metoder. Också en insamling från öppna källor, men där uppgifterna sammanställs och bearbetas till personkänslig information, kan omfattas av bestämmelsen.34 32Ot.prop.nr.8 (2007–2008), s. 310. 8 (2007–2008), s. 312 f. 8 (2007–2008), s. 313. Bestämmelsen omfattar bara olovlig underrättelseverksamhet som är riktad mot sådana uppgifter som anges i punkt a och b. Punkten a omfattar uppgifter om personliga förhållanden. Med sådana uppgifter avses bl.a. uppgifter om politisk åskådning och sympatier. En ytterligare förutsättning för att straffansvar enligt punkt a ska kunna komma i fråga är att ett röjande av uppgifterna kan orsaka fara för någons liv, hälsa, frihet eller egendom. För straff- ansvar är det inte nödvändigt att det är den person som uppgifterna avser som är utsatt för faran. Det kan till exempel vara dennes familj i hemlandet som kan drabbas. Bestämmelsen gäller inte bara insamling av uppgifter som gäller flyktingar. Den omfattar också uppgifter om etniska norrmän som t.ex. ägnar sig åt verksamhet som misshagar en annan stat eller en terroristorganisation.35 Föremålet för sådan underrättelseverksamhet som skyddas i punkten b är uppgifter som kan skada andra staters säkerhetsintressen. Vad gäller den möjliga effekten av gärningen framhålls i förarbetena att det räcker med en objektivt grundad och inte alltför avlägsen fara för att en främmande stats säkerhetsintressen kan bli lidande (”kan skade”). I förarbetena framhålls också att det inte ansetts nödvändigt att i bestämmelsen kräva att gärningen ska vara rätts- stridig. Det har ändå ansetts klart att bestämmelsen inte träffar lovlig underrättelseverksamhet som bedrivs av norsk myndighet eller med dess samtycke.36 11.3.6Oaktsamt röjande av statshemlighet Som framgått ovan omfattar § 123 straffeloven bara uppsåtligt röj- ande av statshemligheter. I § 125 straffeloven finns emellertid en straffbestämmelse som avser oaktsamt röjande av sådana hemlig- heter. Den har följande lydelse. Den som uaktsomt avslører en statshemmelighet, straffes med bot eller fengsel inntil . Enligt § 23 straffeloven är den oaktsam som handlar i strid med kravet på försvarligt uppträdande på ett visst område och som dessutom utifrån sina personliga förutsättningar kan förebrås för 8 (2007–2008), s. 313. 8 (2007–2008), s. 313. Grov oaktsamhet föreligger enligt samma bestämmelse när någon utför en grovt klandervärd handling och det också finns skäl för stark förebråelse. Straffansvar för oaktsamt röjande av statshemlighet inträder redan vid normal oaktsamhet. Detta motiverades i förarbetena till bestämmelsen med att det med hänsyn till de allvarliga följder som kan uppkomma av ett röjande bör gälla en förhållandevis sträng plikt att vara aktsam om uppgifterna så att dessa inte röjs.37 I består regleringen av säkerhetsskydd av lov om forebygg- ende sikkerhetstjeneste (sikkerhetsloven) med tillhörande förord- ningar. Syftet med sikkerhetsloven är att skapa förutsättningar för att effektivt motverka hot mot rikets självständighet och säkerhet samt hot mot andra vitala nationella säkerhetsintressen. Den norska säkerhetsskyddslagstiftningen är emellertid under översyn. lämnade en utredning ett förslag om en ny lag om förebyggande nationell säkerhet till skydd för grundlägg- ande nationella funktioner vid terroristattentat, spioneri, sabotage och annan allvarlig kriminalitet till Forsvarsdepartementet. Lag- förslaget – som innehåller bestämmelser om säkerhetsförebyggande arbete – är avsedd att gälla alla verksamheter av kritisk betydelse för grundläggande nationella funktioner och bereds för när- varande av Forsvarsdepartementet.38 Sikkerhetsloven och tillhörande föreskrifter anger minimikraven för skyddet av information och objekt av betydelse för rikets eller allierades säkerhet samt andra vitala nationella säkerhetsintressen. Begreppet vitala nationella säkerhetsintressen omfattar bl.a. kritisk infrastruktur och andra kritiska samhällsfunktioner, t.ex. elförsörj- ning, elektronisk kommunikation, vatten- och avlopp, transporter samt olja- och gasförsörjning. Regelverket innehåller också bestäm- melser om förebyggande åtgärder mot förberedelse till, försök till och genomförande av spioneri, sabotage och terrorhandling. 8 (2007–2008), s. 140 och 312. 38Se mer om detta i NOU 2016: 19, ”Samhandling for sikkerhet – Beskyttelse av grunnleggende samfunnsfunksjoner i en omskiftelig tid”. Skyldigheten att skydda säkerhetsklassificerade uppgifter är reglerad i § 12 sikkerhetsloven och i föreskrifter om informations- säkerhet. Uppsåtlig eller oaktsam överträdelse av enskilda bestäm- melser i sikkerhetsloven och tillhörande föreskrifter straffas enligt § 31 sikkerhetsloven med böter eller fängelse . Även försök till brott mot sikkerhetsloven är straffbart. Bestäm- melsen i § 31 sikkerhetsloven har följande lydelse. Den som forsettlig eller uaktsomt overtrer bestemmelser gitt i eller i medhold av §§ 5, 10, 12 annet ledd, 13 første og fjerde ledd, 14 første, tredje og fjerde ledd og 17 i loven her, eller overtrer pålegg gitt av Nasjonal sikkerhetsmyndighet i medhold av § 9 første ledd bokstav c i loven her, straffes med bøter eller fengsel inntil seks måneder, hvis ikke forholdet går inn under en strengere straffebestemmelse. Den som forsettlig eller grovt uaktsomt overtrer § 11 annet ledd første punktum i loven her, straffes med bøter eller fengsel inntil seks måneder, hvis ikke forholdet går inn under en strengere straffe- bestemmelse. Den som forsettlig eller grovt uaktsomt krenker taushetsplikt etter § 12 første ledd, straffes med bøter eller fengsel inntil , hvis ikke forholdet går inn under en strengere straffebestemmelse. Den som overtrer forbud med hjemmel i § 18 a straffes med bot eller fengsel inntil , hvis ikke forholdet går inn under en strengere straffebestemmelse. Forsøk straffes på samme måte. I den danska straffeloven (lov nr. 1052 af ) finns be- stämmelser om olovlig spridning och avslöjande av känslig infor- mation i kap. 12 (om Landsforræderi og andre forbrydelser mod statens selvstændighed og sikkerhed) och kap. 16 (om Forbrydelser i offentlig tjeneste eller hverv m.v.