sou · H5B321d2 · 2017-03-31 00:00:00 — Källa: , särskild bearbetning på utredningens uppdrag. Av tabell 12 framgår åldersfördelningen på anställda under- sköterskor, vårdbiträden samt övrig vård- och omsorgspersonal fördelat på inrikes/utrikes födda samt sysselsättningsgrad. Källa: , särskild bearbetning på utredningens uppdrag. Tabell 13 visar andelen av de aktuella yrkesgrupperna som har yrkesutbildning för sitt arbete, fördelat efter sysselsättningsgrad och inrikes/utrikes född. Kartläggning av information om förenklad handläggning på kommunernas egna webbsidor samlade utredningen in information om kom- munernas riktlinjer för äldreomsorg från samtliga kommuners (290) webbplatser. Insamlandet av uppgifter från kommunernas webbplatser har genomförts av och bearbetats av för utredningens räkning. I det följande redovisas resultatet för några av frågorna. ANTAL KOMMUNER SOM GER INSATS NEJ, ger inte Resultat från enkäten om flexibla former för handläggning, behovsbedömning och beslut inom äldreomsorgen Kommuner och Landsting (SKL) och utredningen kvalitetsplan för äldreomsorgen (S 2015:03) genomförde en enkätundersökning till samtliga landets kommuner om flexibla former för biståndshandläggning, om kommunen tillhanda- håller så kallad fixartjänst samt om kommunen tillhandahåller service- tjänster enligt den s.k. befogenhetslagen.1 Enkäten besvarades av 226 kommuner. Av dessa tillämpade 29 kommuner att vissa insatser kan ges utan biståndsbeslut. De van- ligaste insatserna var avlösning och dagverksamhet. I tre av dessa kommuner kunde den äldre personen vända sig direkt till utföraren. Tjugoen kommuner hade tillämpat detta förfaringssätt men upphört, ofta för att lagstiftningen bedömdes som oklar eller att det strider mot lagstiftningen. Fyrtio kommuner angav att de kan ge vissa insatser med bistånds- beslut men utan en individuell behovsbedömning. Vanligaste insatsen var trygghetslarm. I två av dessa kommuner kunde den äldre per- sonen vända sig direkt till utföraren. Tjugotvå kommuner hade upp- hört med denna modell, drygt hälften på grund av att lagstiftningen bedömdes som oklar. 1 Lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter. Trettionio kommuner angav att de tillämpade så kallat rambeslut, vanligast för särskilt boende. Fjorton kommuner angav att de upp- hört med att tillämpa rambeslut. Det går inte att urskilja några tydliga mönster mellan olika kom- muntyper eller regioner vilka kommuner som tillämpar de olika modellerna. Fixartjänst tillhandahölls av 156 av de kommuner som besvarat enkäten. De insatser som ”fixaren” gör är ofta med inriktning mot fallförebyggande (t.ex. arbeten där det behövs stege) eller som är tunga. Vanligt är att tjänsten erbjuds alla eller . I en del kommuner tillhandahålls tjänsten också för yngre personer med funktionsnedsättningar. Av de 219 kommuner som besvarade frågan om de tillämpar 2 kap. 7–8 §§ befogenhetslagen var det 71 kommuner som svarade att de gör det. Vanligaste insatsen var fixartjänst. Sex av tio kom- muner som svarat på frågan om åldersgräns hade satt den till . Kommuner och Landsting (SKL) och Utredningen om Nationell kvalitetsplan för äldreomsorgen genomförde en enkätundersökning bland landets samtliga kommuner om flexibla former för handläggning, behovsbedömning och beslut inom äldre- omsorgen. Enkäten skickades till landets samtliga kommuner (290). En- käten besvarades av 226 kommuner. Det är ett stort internt bortfall i vissa enskilda frågor vilket gör att tolkningen av svaren delvis är osäkra. De uppgifter som redovisas nedan om vilka insatser som erbjuds enligt respektive modell i enkäten bör vara relativt säker. Däremot har det inte varit möjligt att läsa ut hur många kommuner som har begränsningar vad gäller målgrupper, åldersgränser, om- fattning och regiform. 1.3Olika former för flexibel handläggning Enkäten inleddes med frågor om kommunen tillämpar någon av fyra definierade modeller för flexibel hantering av insatser inom äldreomsorgen, nämligen; Modell 1 – Individuellt inriktade insatser till äldre personer, utan en individuell behovsbedömning och utan beslut av bistånds- handläggare/annan tjänsteman hos nämnden. Modell 2 – Individuellt inriktade insatser till äldre personer, utan en individuell behovsbedömning men med biståndsbeslut om insatsen/insatserna av biståndshandläggare/annan tjänsteman hos nämnden. Modell 3 – Individuellt inriktade insatser till äldre personer, med en individuell behovsbedömning där biståndshandläggare/- annan tjänsteman hos nämnden fattar ett så kallat ”rambeslut”2 avseende insatserna. Modell 4 – Äldre kan vända sig direkt till en av kommunens godkända utförare för att få individuellt inriktade insatser utförda. Totalt tillämpade 82 kommuner (av de som besvarat enkäten) någon eller flera former av flexibel för handläggning och beslut om insatser till äldre. Härutöver har 49 kommuner (22 pro- cent av de som besvarat enkäten) tillämpat en eller flera av dessa modeller men upphört med det. Sammantaget har således mer än hälften () av de som besvarat enkäten tillämpat en eller flera av modellerna antingen eller någon period . 2 Rambeslut definierades i enkäten som ”att beslutet inte i detalj reglerar vad som ska utföras. Den enskilde och utföraren kan, inom ramen för till exempel antalet beviljade hem- tjänsttimmar, situationsanpassa stödet”. Många kommuner tillämpar mer än en modell (tabell 1). Utan individuell behovsbedömning och utan beslut Av de 29 kommuner3 som angivit att de tillämpar modell 1 (utan individuell bedömning och utan beslut), tillämpar hälften enbart denna modell. Sju kommuner tillämpar också modell 2 (utan indivi- duell bedömning men med beslut), tre tillämpar även modell 3 (”ram- beslut”) och en att den äldre personen kan vända sig direkt till godkänd utförare. I två kommuner tillämpas tre av modellerna. Det finns ingen tydlig skillnad mellan olika kommuntyper vilka som tillämpar modell 1. Ingen av de tre största städerna, få förorts- kommuner till dessa städer och ingen av de 20 glesbygdskom- munerna tillämpade modell 1. Vanligast var att förortskommuner till större städer tillämpade modell 1 (tabell 2). 3 35 kommuner har svarat ja på ”modell 1”, av dem har 4 angett att de avbrutit, 2 har angett att tjänsten är fixartjänst. Dessa 6 kommuner har inte tagits med i redovisningen. Insatstyper och begränsningar i vilka insatser som kan ges utifrån ålder, målgrupp och/eller regiform Vanligaste form av insats är avlösning (17 kommuner), följt av dag- verksamhet (11 kommuner), hemtjänst serviceinsatser (8 kom- muner) och trygghetslarm (8 kommuner) (tabell 3). Av de åtta kommuner som tillhandahåller hemtjänst service- insatser utan biståndsbeslut har sex kommuner ett tak för antalet timmar som är lägre än . För avlösning har fem kommuner angett ett tak lägre än , tre kommuner 10–och tre kommuner har ingen begränsning (fyra kommuner har inte svarat). Av de kommuner som angett åldersgräns för någon av in- satserna har nio kommuner svarat alla , tre kommuner alla och sex kommuner har svarat att de har annan eller ingen gräns. Det interna bortfallet är dock så stort för alla modellerna att det är svårt att dra någon slutsats om förekomsten av åldersgränser och var de i så fall ligger. Upphört med att erbjuda insatser utan biståndsbeslut Tjugoen kommuner har avbrutit att tillhandahålla individuellt in- riktade insatser utan en individuell biståndsbedömning, utan beslut. Oklar lagstiftning eller att förfarandet strider mot gällande lag- stiftning angavs som skäl av 14 kommuner. Bristande rättssäkerhet och otydlighet för den äldre personen var skäl som redovisades av åtta kommuner. Fem kommuner hänvisade till att det var kostnads- drivande och en att det ökade volymen (tabell 4). Utan individuell behovsbedömning men med beslut Av de 40 kommuner4 som angivit att de tillämpar modell 2 (utan individuell behovsbedömning men med beslut), tillämpar enbart denna modell. Sju kommuner tillämpar också modell 1 (utan individuell bedömning och utan beslut), 13 tillämpar modell 3 (”ram- 4 48 kommuner har svarat ja att den tillämpar ”modell 2”. Av dem har dock 7 svarat att de av- slutat och en kommun angivit fixartjänster. Dessa kommuner finns inte med i denna sammanställning. beslut”) och tre att den äldre personen kan vända sig direkt till godkänd utförare. I två kommuner tillämpas flera modeller. Inte heller för modell 2 finns det några tydliga skillnader mellan t.ex. stora och små kommuner, inte heller några regionala skill- nader. Modellen är lika vanlig i såväl små kommuner (< 10 000 innevånare) som i större städer. Insatser och begränsningar i vilka insatser som kan ges utifrån ålder, målgrupp och/eller regiform Vanligaste form av insats är trygghetslarm (28 kommuner), följt av matdistribution (14 kommuner) och hemtjänst serviceinsatser (13 kommuner), (tabell 3). Av de 13 kommuner som tillhandahåller hemtjänst serviceinsatser utan individuell bedömning har sju kommuner angivit ett tak för antalet timmar som är lägre än . En kommun har angivit 10–. Två kommuner har annan begränsning och två kommuner ingen begränsning . En kommun erbjuder denna insats till strokepatienter inom ramen för tryggt hemteam efter sjukhusvård Av de kommuner som angett åldersgräns för insatserna har tolv kommuner svarat alla , 13 kommuner alla över 75 och fem kommuner har svarat att de har annan eller ingen gräns. Två av dessa kommuner har olika åldersgränser, lägre för trygghetslarm och högre för hemtjänst. Upphört med att erbjuda insatser med biståndsbeslut men utan individuell bedömning Tjugotvå kommuner har avbrutit att tillhandahålla individuellt in- riktade insatser utan en individuell biståndsbedömning. Oklar lag- stiftning angavs som skäl av 13 kommuner och snarlika skäl finns i kommentarerna från ytterligare fem kommuner. Sju kommuner hänvisade till att det var kostnadsdrivande och att det ökade volymen. Ett par kommuner redovisade att modellen var rättsosäker och otydlig för de äldre personerna. Två kommuner angav svarsalterna- tivet svårt att nå ut till de berörda, och två kommuner byte av politisk majoritet (tabell 4). Av de 39 kommuner5 som angivit att de tillämpar modell 3 (”ram- beslut”), tillämpar drygt hälften bara denna modell. Tre kommuner tillämpade också modell 1 (utan individuell bedömning och utan beslut), 13 tillämpade modell 2 (utan individuell bedömning men med beslut) och ingen att den äldre personen kan vända sig direkt till godkänd utförare. En kommun tillämpar tre av modellerna. Modell 3 är mindre vanlig i glesbygdskommuner och kommuner i glesbefolkade regioner, men i övrigt finns inget tydligt mönster mellan olika kommuntyper. Insatser och begränsningar i vilka insatser som kan ges utifrån ålder, målgrupp och/eller regiform Vanligaste form av insats som ges med rambeslut är hemtjänst service (19 kommuner), följt av permanent särskilt boende (17 kommuner), hemtjänst omvårdnad (14 kommuner), avlösning (13 kommuner), korttidsboende (12 kommuner) och matdistribution (10 kommuner) (tabell 3). Tre kommuner har inget av dessa alternativ, utan har angett någon form av trygg hemgång efter sjukhusvistelse. Av de 19 kommuner som tillhandahåller hemtjänst serviceinsatser med rambeslut har fem kommuner angivit ett tak för antalet timmar som är lägre än och tre av dem har en nedre åldersgräns vid . I övrigt har få kommuner besvarat om de har åldersgränser avseende insatser som beviljas med rambeslut. 5 40 kommuner har svarat ja att de använder ”modell 3”, av dem har en svarat att kommunen avslutat, varför den kommunen inte finns med i sammanställningen. Upphört med att erbjuda insatser med rambeslut Fjorton kommuner har avbrutit att tillhandahålla individuellt in- riktade insatser med rambeslut. Oklar lagstiftning eller att förfaran- det strider mot gällande lagstiftning angavs som skäl av nio kom- muner. Fem kommuner hänvisade till att det var kostnadsdrivande och en att det var för generöst med åtta timmars service (tabell 4). Vända sig direkt till utförare Av de fem kommuner6 som angivit att de tillämpar modell 4 (att den äldre personen kan vända sig direkt till godkänd utförare), tillämpar en kommun bara denna modell. En kommun tillämpar både modell 1 och 4, två kommuner modell 2 och 4 och tre kom- muner modell 1,2 och 4. Fem kommuner har angivit att de tillämpar modell 4. Tre av dem har färre än 10 000 innevånare, och kommunerna ligger geografiskt spritt över hela landet. Insatser och begränsningar i vilka insatser där den äldre personen kan vända sig direkt till utföraren utifrån ålder, målgrupp och/eller regiform Fyra av de fem kommunerna har angett avseende vilka insatser där den äldre personen kan vända sig direkt till utföraren. Två kom- muner använder denna modell för avlösning, en för trygghetslarm och matdistribution och en för hemtjänst service och ledsagning max . 6 7 kommuner har svarat ja att de använder ”modell 4”, av dem har två svarat att de avslutat, varför de båda kommunerna inte finns med i sammanställningen. Upphört med att erbjuda att äldre personer kan vända sig direkt till utförare Sju kommuner har valt att ta bort möj- ligheten för äldre personer att vända sig direkt till en av kommunens godkända utförare för att få individuellt inriktade insatser utförda. Fyra kommuner angav oklar lagstiftning eller att modellen strider mot lagen som skäl, två kommuner hänvisade till bristande rätts- säkerhet och möjlighet att dokumentera. En kommun angav att modellen var kostnadsdrivande (tabell 4). [1] Alla kommuner i denna kommungrupp, även de som inte besvarat enkäten. Som framgår av tabellen och redovisats ovan så förekommer de olika modellerna i nästan alla de olika kommuntyperna. Det går inte att urskilja några tydliga mönster varken regionala eller skill- nader storstad – små kommuner. De vanligaste insatserna som erbjöds utan biståndsbeslut (modell 1) var avlösning (17 kommuner) och dagverksamhet (11 kommuner). Vanligaste insatserna som erbjöds utan individuell behovsbedömning (modell 2) var trygghetslarm (28 kommuner), matdistribution (14 kommuner) och hemtjänst serviceinsatser (13 kommuner). Beslut som ges i form av så kallat rambeslut (modell 3) visar ett delvis annat mönster. Här är den vanligaste insatsen hemtjänst serviceinsatser (19 kommuner), följt av permanent särskilt boende (17 kommuner). Svaren på den frågan är dock, vilket framgår av vissa kommuners kommentarer, svårtolkad. Det kan bero på att begreppet rambeslut, även om det angavs en förklaring i enkäten, inte är ett entydigt eller allmänt använt begrepp. Det kan vara fler kommuner som använder rambeslut för framför allt särskilt boende än de som svarat ja på frågan i enkäten. 1.4Avstå från att tillämpa någon form av flexibel hantering av bedömning och beslut inom äldreomsorgen Femton kommuner har aktivt valt att avstå från att tillämpa någon form av flexibel hantering av handläggning och beslut om insatser för äldreomsorg. Tretton av dessa angav oklar lagstiftning som en orsak till att avstå. 1.5Avbryta modell för flexibel hantering av bedömning och beslut Sextiofyra av de kommuner som angivit att de tillämpar eller tillämpat någon modell för flexibel hantering valde av olika anledningar att avbryta arbetssättet. 153 kommuner angav att de inte tillämpade någon modell för flexibel hantering av handläggning och beslut inom äldreomsorgen. Anledningen till att de 64 kommunerna valt att avbryta arbetssättet var främst på grund av oklar lagstiftning, oavsett vilken modell de valde att avbryta. Flera kommuner har angivit annat som orsak. Vanligaste skälet var att modellen inte bedömts som lagenlig, att den försvårar doku- mentation och försämrar rättssäkerheten för den äldre personen. I redovisningen under respektive modell har öppna svar som att modellen inte är lagenlig räknats samman med de som angett det fasta svarsalternativet ”oklar lagstiftning”. Fixartjänster är en tjänst som innebär praktisk hjälp i hemmet som inte är biståndsbedömd och som riktar sig till vissa målgrupper för att bland annat förebygga fall och skador. Av de 220 kommuner som besvarade denna fråga i enkäten angav 156 att de tillhandahöll fixartjänster. Kommunerna fick också besvara vilken typ av tjänster som ingick i servicen. *T.ex. byta ut batterier, glödlampor och proppar. **T.ex. att bära in och ut trädgårdsmöbler eller hämta saker från vind eller källaren. ***Annat angavs i kommentar som t.ex. sätta upp tavlor, trädgårds-arbeten, arbeten som är förenade med fallrisk, sanda salta m.m. De vanligaste tjänsterna var enklare elektroniktjänster, sätta upp gardiner och tunga lyft. Åttiotre av 156 kommuner hjälpte till med att montera halkskydd inom ramen för fixartjänsten. I flertalet kommuner riktar sig fixartjänsten till äldre personer, vanligen alla ålderspensionärer (65 eller ). Vissa kom- muner erbjuder också fixartjänster till personer med funktionsned- sättning , och knappt var femte kommun har ålders- gränsen (tabell 6). Endast två kommuner hade en undre åldersgräns . [1] Här är inkluderat de kommuner som svarat personer med funktionsnedsättning, förtidspension/sjukbidrag resp. beslut enligt SoL/LSS. 1.7Servicetjänster enligt den s.k. befogenhetslagen Kommuner får utan föregående individuell behovsprövning till- handahålla servicetjänster åt personer som fyllt med stöd i 2 kap. 7–8 §§ lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter, den s.k. befogenhetslagen. Av de 219 kommuner som besvarade frågan var det 71 som svarade att de tillhandahöll servicetjänster enligt befogenhetslagen och 148 svarade att de inte gjorde det. Servicetjänsterna innefattade fixartjänster, städning, tvätt, inköp och trygghetslarm. Sextiofyra av de 71 kommuner som erbjöd servicetjänster enligt befogenhets- lagen besvarade frågan om vilka tjänster de tillhandahöll. Trettionio kommuner har angivit att de tar ut en avgift för service- tjänster som tillhandahålls enligt befogenhetslagen. Frågan om vilken åldersgrupp som kunde ta del av kommunens servicetjänster enligt befogenhetslagen besvarades av 63 av de 71 kom- muner som angivit att de tillhandahöll tjänsten. Åldersgränsen för att få ta del av servicetjänster var generellt låg. Endast fem kommuner hade en undre åldersgräns . I 38 kommuner kunde personer ta del av servicetjänsterna. Kommunerna fick även möjligheten att besvara frågan, varför de inte tillhandahöll servicetjänster enligt befogenhetslagen, åttio kom- muner besvarade frågan (flera svarsalternativ kunde fyllas i). Den vanligaste anledningen till att kommunerna valt att inte till- handahålla servicetjänster var att de ville tillhandahålla alla insatser till äldre personer enligt socialtjänstlagen (57). Tretton kommuner har angivit att de tillhandahållit servicetjänster enligt befogenhetslagen men valt att avsluta. En vanlig orsak till att de valt att avbryta var att kommunen ville tillhandahålla alla insatser till äldre enligt socialtjänstlagen (6 kommuner). Fem angav avsaknad om regler för dokumentation, kvalitet, tillsyn som en orsak. Fyra angav att de inte ville att ålder skulle ligga till grund för att fördela individuellt riktade insatser. Bostadstillägg för pensionärer () och effekter av höjning av taket för bostadsutgiften Bostadstillägg för pensionärer () Utredningen om bostäder för äldre (S 2014:44) föreslår i be- tänkandet Bostäder att bo kvar i. Bygg för gemenskap i tillgänglig- hetssmarta boendemiljöer (SOU 2015:85) ett höjt tak för bostads- utgiften för bostadstillägget för pensionärer ().1 Syftet med höjningen är att göra det möjligt för pensionärer med låga in- komster och begränsade tillgångar att efterfråga en bostad som det går bra att bo i även med nedsatt funktionsförmåga. I arbetet med att ta fram underlag för mitt förslag att regeringen ska tillsätta en utredning som bl.a. ser över bostadstillägget för pensionärer har vi låtit göra beräkningar för vad förslaget om att höja taket för bostadsutgiften inom BTP från till skulle innebära för staten, äldre personer och kommunen. Resultatet av dessa beräkningar redovisas i det följande. 1 SOU 2015:85 Utredningen om bostäder för äldre. Bostäder att bo kvar i. Bygg för gemenskap i tillgänglighetssmarta boendemiljöer. Konsekvenser av en höjning av taket för bostadsutgiften för bostadstillägget för pensionärer En höjning av taket för bostadsutgiften för bostadstillägget för pensionärer () från till skulle innebära en ökad kostnad för staten om . Totalt skulle cirka 128 000 personer beröras av förslaget om höjt tak för bostadsutgiften för bostadstillägg för pensionärer. Tabell 1 visar att de äldre personer som gynnas mest av en höjning av taket för bostadsutgiften tillhör de två lägsta decilerna, dvs. de två grupper med lägst inkomster. Siffrorna visar genom- snittsinkomster och effekterna utifrån dem. Som framgår ökar den disponibla inkomsten med för äldre personer i den lägsta decilen och med i den näst lägsta. Äldre personer i de två högsta decilerna – dvs. med inkomster över – berörs inte i någon nämnvärd utsträckning. Tabellen representerar alla pensionärer och de flesta erhåller inget bostadstillägg. Av tabell 3 framgår dock att ökningen kan uppgå till . I första hand är det äldre kvinnor som skulle påverkas av en höj- ning av taket för bostadsutgiften och främst de allra äldsta kvin- norna – tabell 2. I åldersgruppen berörs av höjningen och i gruppen 65–. Skillnaderna är stora om vi jämför med männen där i den äldsta gruppen påverkas och bland dem som är mellan 65–. Med tanke på att kvinnor i genomsnitt har lägre pensioner än män är det inte förvånande att det i första hand är bland kvinnorna vi finner dem som har nytta av reformen. Skillnaden är liten mellan männens åldersgrupper och en förklaring är att de överlag har högre inkomster än kvinnorna. De flesta som skulle få nytta av en höjning av taket för bostadsut- giften är ensamstående, vilket framgår av tabell 3 Ser vi till hela gruppen ensamstående äldre personer blir den genomsnittliga in- komstökning . Bland gifta/sambo är det en mycket blygsam ökning på i genomsnitt. För gifta/sambo som är är ökningen något större, men ändå endast . Eftersom hushållens inkomster läggs ihop är det naturligt att det är ensam- hushåll i första hand har nytta av en höjning av taket för bostads- utgiften. Av tabell 4 framgår skillnaderna mellan både kön och ålder, för dem som är berörda av höjningen av taket för bostadsutgiften. Kvinnor som är får en genomsnittlig ökning på nästan . Minst ökning blir det för män i ålders- gruppen 80–. Statistiken visar mycket klart och tydligt att ett höjt tak för bostadsutgiften har stor betydelse för att utjämna in- komstskillnaderna mellan äldre personer. De som främst får del av ökningen är äldre kvinnor, eftersom de generellt sett har lägst in- komster. Tabell 4 redovisar genomsnittliga belopp. Av median- värdena kan vi förstå att många får en inkomstökning med mer än . Bland kvinnor får hälften en inkomstökning som är högre än . En höjning av taket för bostadsutgiften innebär att kommunerna kan få ökade intäkter för avgifter för äldreomsorg och hälso- och sjukvård. De ökade intäkterna skulle kunna uppgå till . 2 För män i åldersgruppen 80–och var medianuppgifterna osäkra och har inte tagits med. –en sammanhållen politik för arbete, hållbar tillväxt och välfärd. 2.Kraftsamling för framtidens energi. 3.Karens för statsråd och statssekreterare. 4.För en god och jämlik hälsa. En utveckling av det folkhälsopolitiska ramverket. 5.Svensk social trygghet i en globaliserad värld. Del 1 och 2. 7.Straffprocessens ramar och domstolens beslutsunderlag i brottmål – en bättre hantering av stora mål. 8.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2017. Kärnavfallet – en fråga i ständig förändring. 9.Det handlar om oss. –unga som varken arbetar eller studerar. 10.Ny ordning för att främja god sed och hantera oredlighet i forskning. Volym 1 och 2. 12.Att ta emot människor på flykt. 13.Finansiering av infrastruktur med privat kapital? 16.Sverige i –2014. 17.Om oskuldspresumtionen och rätten att närvara vid rättegången. Genomförande av EU:s oskuldspresumtionsdirektiv.