sou · H5B372 · 2017-09-27 00:00:00 — lagen är vid och att ansvar för bl.a. rekrytering enligt 4 § samma lag kan inträda i ett förhållandevis tidigt skede.22 Vad som utesluts är sådana mindre allvarliga fall där straffansvar inte är motiverat. Sam- ma ordning bör gälla även för de bestämmelser som föreslås. Även om direktivet inte uttryckligen innehåller en sådan reglering görs bedömningen att det inte står i strid med direktivets över- gripande syfte och ändamål (jfr direktivets inledande skäl 39 som bl.a. anger att genomförandet av straffrättsliga åtgärder som antagits enligt detta direktiv bör stå i proportion till brottets art och om- ständigheter, med respekt för de legitima mål som eftersträvas och deras nödvändighet i ett demokratiskt samhälle). I likhet med vad som gäller för det befintliga straffansvaret för rekrytering är avsikten inte att det föreslagna kompletterande straff- ansvaret ska ersätta nuvarande lagstiftning i någon del utan endast komplettera denna. Om det i terroristbrottslagen eller föreskrivs samma eller strängare straff för gärningen än vad som följer av de föreslagna bestämmelserna ska således dessa regler tilläm- pas. I fall konkurrens uppstår mellan de olika bestämmelserna i rekry- teringslagen får situationen lösas i varje enskilt fall genom tillämpning av sedvanliga konkurrensregler. Som utgångspunkt ska det således inte beträffande samma gärning dömas för brott enligt mer än en bestämmelse. Bestämmelsen om domsrätt i 9 § rekryteringslagen behandlas sär- skilt i avsnitt 8.3. 22 /10:78 s. 62 f. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Förslag: Straffbestämmelsen om utbildning i 5 § rekryteringslagen förtydligas, anpassas och utformas på så sätt att straffansvaret omfattar fall där gärningen har begåtts med vetskap om att mot- tagaren har för avsikt att använda instruktionerna för att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet. Bestämmelsen ska således omfatta den som meddelar eller söker meddela instruktioner om •tillverkning eller användning av sådana sprängämnen, vapen eller skadliga eller farliga ämnen som är särskilt ägnade att an- vändas för särskilt allvarlig brottslighet, eller •andra metoder eller tekniker som är särskilt ägnade för sådant ändamål. Vad som sagts gäller endast om gärningen har begåtts med vetskap om att mottagaren har för avsikt att använda instruk- tionerna för att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet. Med tillhandahållande av utbildning för terrorismsyften avses enligt artikel 7 i direktivet tillhandahållande av instruktioner om tillverk- ning eller användning av sprängämnen, skjutvapen, andra vapen eller skadliga eller farliga ämnen, eller om andra särskilda metoder eller tekniker, i syfte att begå något av de terroristbrott som anges i arti- kel 3.1 a–i eller bidra till att något av dessa brott begås, med vetskap om att de kunskaper som tillhandahålls är avsedda att användas för detta syfte. I 5 § rekryteringslagen straffbeläggs tillhandahållande av utbild- ning för särskilt allvarlig brottslighet. Bestämmelsen omfattar den som meddelar eller söker meddela instruktioner om tillverkning eller användning av sådana sprängämnen, vapen eller skadliga eller farliga ämnen som är särskilt ägnade att användas för särskilt allvarlig brotts- lighet, eller om andra metoder eller tekniker som är särskilt ägnade för sådant ändamål. För straffansvar krävs också att gärningen be- Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt gåtts med vetskap om att instruktionerna är avsedda att användas för särskilt allvarlig brottslighet. I avsnitt 7.3.5 har, beträffande direktivets krav på ett visst syfte, gjorts bedömningen att krimina- liseringskravet gäller fall där läraren har vetskap om att de kunskaper som tillhandahålls är avsedda att av eleven användas i syfte att begå terroristbrott eller bidra till att ett sådant brott begås och att 5 § rekryteringslagen, som alltså talar om lärarens vetskap om att in- struktionerna är avsedda att användas för särskilt allvarlig brottslig- het, motsvarar de krav som ställs i fråga om vem som ska ha ett visst syfte. Som framgått, bl.a. i avsnitt 7.3.5, får direktivets uttryck ”bidra till att brott begås” i svensk begreppsbildning anses motsvara begrep- pet medverkan till brott enligt 23 kap. 4 § . Direktivets bestämmelse innebär således i denna del att även fall då läraren vet om att eleven har för avsikt att använda kunskaperna för att med- verka till terroristbrott omfattas av kriminaliseringskravet. När det gäller 5 § rekryteringslagen motsvaras detta krav av formuleringen att gärningen ska ha begåtts med vetskap om att instruktionerna är avsedda att användas ”för” särskilt allvarlig brottslighet. I avsnitt 7.3.5 har konstaterats att bestämmelsen får anses omfatta även fall då läraren vet om att eleven har för avsikt att använda instruktionerna för att medverka till särskilt allvarlig brottslighet men att formulering- en att gärningen ska ha begåtts med vetskap om att instruktionerna är avsedda att användas ”för” sådan brottslighet är förhållandevis vag och att det därför, i avsikt att skapa en tydlig och sammanhållen reglering, finns ett behov av att tydliggöra och anpassa lagstiftning- en så att den på ett bättre sätt överensstämmer med direktivet. När det gäller direktivets krav på att instruktionerna ska ha mot- tagits, som den svenska texten lyder, i ett visst syfte (”for the purpose of”) är det i svensk rätt, på sätt som skett, mer lämpligt att beskriva kravet på syfte som ett krav på en viss avsikt.23 I avsnitt 8.1.2 har vidare gjorts bedömningen att det i svensk rätt är rimligt att även i förhållande till direktivets kriminaliseringskrav använda sig av be- greppet särskilt allvarlig brottslighet enligt 2 § rekryteringslagen. Mot denna bakgrund bör lagtexten i 5 § rekryteringslagen tydliggöras och utformas på så sätt att straffansvaret omfattar fall där gärningen har begåtts med vetskap om att mottagaren har för avsikt att an- 23 Jfr Straffrättsliga åtgärder mot terrorismresor (SOU 2015:63) s. 113. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt vända instruktionerna för att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet. Formuleringen ”för” särskilt allvarlig brottslighet återfinns även i det led av bestämmelsen i 5 § rekryteringslagen som avser att spräng- ämnena etc., metoderna eller teknikerna ska vara särskilt ägnade att användas ”för” särskilt allvarlig brottslighet. Innebörden av rekvisitet är, enligt förarbetena, att det för straffansvar fordras att sprängämne- na etc. med hänsyn till sin beskaffenhet är av någorlunda central betydelse för brottets genomförande. Begreppet sägs ha samma inne- börd som motsvarande begrepp i bestämmelsen om förberedelse till brott i 23 kap. 2 § brottsbalken.24 Formuleringen ”för” särskilt all- varlig brottslighet har således inte samma betydelse i detta led av bestämmelsen varför den bör kvarstå. Sammantaget innebär det sagda att bestämmelsen i 5 § rekryte- ringslagen ska omfatta den som meddelar eller söker meddela in- struktioner om •tillverkning eller användning av sådana sprängämnen, vapen eller skadliga eller farliga ämnen som är särskilt ägnade att användas för särskilt allvarlig brottslighet, eller •andra metoder eller tekniker som är särskilt ägnade för sådant ändamål. Detta ska dock endast gälla om gärningen har begåtts med vetskap om att mottagaren har för avsikt att använda instruktionerna för att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet. 2009/10:78 s. 46 och 61. Det kvalificerade rekvisitet har tidigare bedömts förenligt med såväl terrorismkonventionen som rambeslutet i dess lydelse ändring och får anses förenligt även med direktivet. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt 8.2.4Inhämtande och mottagande av utbildning Förslag: Straffbestämmelsen om utbildning i 5 a § rekryterings- lagen förtydligas, anpassas och utformas på så sätt att straffansva- ret omfattar den som har för avsikt att använda instruktionerna för att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brotts- lighet. Vidare utvidgas bestämmelsen och ett särskilt straffansvar för s.k. självutbildning införs. Bestämmelsen ska således omfatta den som hämtar in eller tar emot sådana instruktioner som avses i lagens 5 § i avsikt att an- vända dem för att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet. Bestämmelsen i 7 § rekryteringslagen om undantag från straff- ansvar vid ringa fall ska vara tillämplig även i förhållande till självutbildningsgärningar. Det döms således inte till ansvar om det endast har funnits en obetydlig fara för att gärningen skulle leda till förövande av särskilt allvarlig brottslighet eller om gärningen med hänsyn till andra omständigheter är att anse som ringa. Straffet för självutbildningsbrott ska, liksom för mottagande av utbildning i övrigt, vara fängelse i högst . Om brottet är grovt ska straffet vara fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om det avsett särskilt allvarlig brottslighet som innefattat fara för flera människoliv eller för egendom av särskild betydelse, om det ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större om- fattning eller om det annars varit av särskilt farlig art. Om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i eller i terroristbrottslagen döms det inte till ansvar enligt den föreslagna bestämmelsen. Bedömning: Försök, förberedelse och stämpling till självutbild- ningsbrott bör inte straffbeläggas. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Skälen för förslagen och bedömningen Straffbestämmelsen förtydligas och anpassas Med mottagande av utbildning för terrorismsyften avses enligt arti- kel 8 i direktivet mottagande av instruktioner om tillverkning eller användning av sprängämnen, skjutvapen, andra vapen eller skadliga eller farliga ämnen, eller om andra särskilda metoder eller tekniker, i syfte att begå något av de terroristbrott som anges i artikel 3.1 a–i eller bidra till att något av dessa brott begås. Definitionen av den kriminaliserade gärningen är i huvudsak densamma i tilläggsproto- kollet (artikel 3), bortsett från att det där förutsätts att utbildning- en mottas från en annan person. I 5 a § rekryteringslagen straffbeläggs mottagande av utbildning för särskilt allvarlig brottslighet. Bestämmelsen omfattar den som tar emot sådana instruktioner som avses i lagens 5 § i avsikt att an- vända dem för särskilt allvarlig brottslighet (om meddelandet av in- struktionerna varit särskilt ägnat att främja sådan brottslighet). Som framgått får direktivets uttryck ”bidra till att brott begås” i svensk begreppsbildning anses motsvara begreppet medverkan till brott en- ligt 23 kap. 4 § . Såväl tilläggsprotokollet som direkti- vet uppställer således krav som tar sikte på mottagarens syfte att antingen begå eller medverka till terroristbrott. I avsnitt 7.3.6 ovan har konstaterats att den formulering som används i 5 a § (liksom i 5 §) rekryteringslagen att instruktionerna ska vara avsedda att an- vändas ”för” särskilt allvarlig brottslighet är förhållandevis vag och att det därför finns skäl att tydliggöra och anpassa lagstiftningen i detta avseende. När det gäller kravet på att instruktionerna ska ha mottagits i ett visst syfte är det som framgått i svensk rätt, på sätt som skett, mer lämpligt att beskriva kravet på syfte som ett krav på en viss avsikt. Mot denna bakgrund bör lagtexten tydliggöras och utformas på så sätt att straffansvaret i 5 a § rekryteringslagen träffar den som har för avsikt att använda instruktionerna för att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Straffansvaret bör utvidgas till att även omfatta självutbildning Direktivet innebär en förpliktelse för att straffbelägga själv- utbildning för terrorismsyften, dvs. utbildning som t.ex. sker genom att en person laddar ned allmänt tillgängliga instruktioner om bomb- tillverkning från internet, om den sker i syfte att begå terroristbrott eller bidra till att ett sådant brott begås. Ett särfall av självutbild- ning får anses vara deltagande i olika typer av legitima utbildningar eller verksamheter (inom t.ex. kemi, fysik eller liknande), där utbild- ningen mottas från en annan person, som saknar vetskap om elevens avsikt att begå brott. Som framgått ovan i avsnitt 7.3.6 uppfyller svensk lagstiftning inte direktivets kriminaliseringskrav och bedöm- ningen har därför gjorts att lagstiftningsåtgärder är nödvändiga för att ska leva upp till kraven i denna del. När det gäller självutbildning begränsas direktivets kriminalise- ringskrav, liksom när det gäller mottagande av utbildning i övrigt, genom kravet på att instruktionerna ska ha mottagits i syfte att begå terroristbrott eller bidra till, dvs. medverka till, att ett sådant brott begås. Som framgått ovan är det i svensk rätt mer lämpligt att beskriva direktivets krav på syfte som ett krav på en viss avsikt. Avgörande för straffansvaret är alltså avsikten med självutbildning- en. Självutbildningen i sig förorsakar inte någon skada.25 Den utgör däremot i praktiken en form av tidig förberedelse till terroristbrott eller annan särskilt allvarlig brottslighet.26 Direktivets krav på krimi- nalisering är därmed långtgående och omfattar, som nämnts, gär- ningar som ligger på ett tidigt stadium i förhållande till fullbordat brott. En allmän utgångspunkt vid bedömningen av hur långt straff- ansvaret för denna typ av gärningar ska utsträckas bör vara att därigenom ska leva upp till direktivets krav, och att de bestämmel- ser som kan anses nödvändiga ska införas. Kravet på att utbildning- en ska ha skett med en viss avsikt innebär att självutbildaren måste ha uppsåt inte bara till utbildningen utan även till att begå eller med- verka till terroristbrott. När det gäller dessa gärningar som det över- skjutande uppsåtet ska täcka har i avsnitt 8.1.2 gjorts bedömningen 25Resebrottet i 5 b § rekryteringslagen har en liknande konstruktion. 26Detta, dvs. att kriminalisera förberedande gärningar som självständiga brott, har i andra sammanhang presenterats som en möjlig lösning när det finns behov av mer långtgående kri- minalisering av förberedelsegärningar än vad bestämmelsen i 23 kap. ger utrym- me för, se Förberedelse till brott m.m. (prop. 2000/01:85) s. 39. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt att det är rimligt att även i förhållande till direktivets kriminalise- ringskrav använda sig av begreppet särskilt allvarlig brottslighet enligt 2 § rekryteringslagen. Straffansvaret för självutbildning knyter nära an till straffansvaret för mottagande av utbildning i övrigt varför regleringen lämpligen – på sätt som skett i direktivet – bör placeras i samma bestämmelse, 5 a § rekryteringslagen. I samband med införandet av bestämmelsen i 5 a § rekryterings- lagen uttalades att kravet på mottagande innebär att det ska finnas en utbildare och att mottagaren har haft någon form av kontakt med denne.27 Mot denna bakgrund finns skäl att, för att inkludera självutbildningsfallen, låta straffansvaret omfatta den som hämtar in eller tar emot sådana instruktioner som avses i 5 §, dvs. instruk- tioner om tillverkning eller användning av sådana sprängämnen, vapen eller skadliga eller farliga ämnen som är särskilt ägnade att användas för särskilt allvarlig brottslighet, eller om andra metoder eller tek- niker som är särskilt ägande för sådant ändamål.28 Genom kravet på att instruktionerna ska inhämtas eller mottas förutsätts för straff- ansvar att personen på något sätt agerat aktivt. passivitet hos den som utbildar sig ska således inte bestraffas.29 Straffansvaret i 5 a § rekryteringslagen bör alltså inte längre be- gränsas till de fall där elev och lärare utgör två parter i en utbild- ningssituation.30 Det krav på att utbildningen ska ha meddelats på ett sätt som varit särskilt ägnat att främja särskilt allvarlig brottslig- het och som tar sikte på lärarens kännedom om elevens avsikter bör därför utgå. Detta får som konsekvens att fall då en elev mottar instruktioner inom ramen för en legitim utbildning eller verksamhet, t.ex. i samband med utbildning inom kemi, omfattas av straffansvaret trots att läraren saknar kännedom om elevens avsikter att använda instruktionerna för att begå eller annars medverka till särskilt all- varlig brottslighet. Att låta sådana fall omfattas av straffansvaret är förenligt med såväl direktivet som tilläggsprotokollet.31 Lärarens instruktioner faller fortsatt utanför det straffbara området enligt 27SOU 2015:63 s. 98 f. och prop. 2015/16:78 s. 29 f. 28Jfr definitionen av informationsfrihet i 2 kap. 1 § RF: frihet att inhämta och ta emot upplysningar samt att i övrigt ta del av andras yttranden. 29Att endast aktivt handlande avses omfattas av direktivet framgår av dess inledande skäl 11. 30Jfr SOU 2015:63 s. 102 f. 31Se Explanatory Report to the Additional Protocol to on the Prevention of Terrorism, stycke 41. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt 5 § rekryteringslagen, förutsatt att denne saknar vetskap om att eleven har för avsikt att använda instruktionerna för att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet. Som redan berörts är det av avgörande betydelse för straffansva- ret att den som inhämtar eller mottar instruktionerna gör det i avsikt att använda dem för att begå eller annars medverka till särskilt all- varlig brottslighet. Avgörande för straffansvaret är således avsikten med självutbildningen och det åligger åklagaren att, inom ramen för en brottmålsprocess, lägga fram utredning som har bäring också på denna avsikt.32 Därmed avgränsas det straffbara området, på mot- svarande sätt som gäller i fråga om mottagande av utbildning i övrigt, till gärningar som är straffvärda. Som behandlats i avsnitt 8.1.3 är det också avsikten med gärningen som kan motivera den inskränk- ning i främst informationsfriheten som härigenom görs. Sammanfattningsvis föreslås alltså straffansvaret omfatta den som hämtar in eller tar emot sådana instruktioner som avses i 5 § rekry- teringslagen, i avsikt att använda dem för att begå eller annars med- verka till särskilt allvarlig brottslighet. Det förslag till straffbestämmelse som lämnas innebär att en självutbildningsgärning är fullbordad redan när inhämtandet eller mottagandet sker, förutsatt att den föreskrivna avsikten med utbild- ningen finns . Det innebär att straffansvaret kan inträda i ett tidigt skede. Denna tidiga fullbordanspunkt, tillsam- mans med det förhållandet att den fullbordade självutbildningen som sådan utgör en förberedande gärning, gör att försök, förbere- delse eller stämpling till självutbildningsbrott, i likhet med vad som gäller för mottagande av utbildning i övrigt, inte bör vara krimina- liserat. Som framgått bör bestämmelsen om självutbildning placeras i 5 a § rekryteringslagen. En sådan placering innebär att undantaget från straffansvar vid ringa fall i 7 § rekryteringslagen blir tillämpligt, om inte annat regleras. Kriminalisering av självutbildning är i likhet med vad som gäller för mottagande av utbildning i övrigt en fråga om straffbeläggande på ett tidigt stadium i förhållande till t.ex. full- bordat terroristbrott. Det kan ofta återstå många och kanske både tids- och arbetskrävande åtgärder innan risken för brottets full- bordan konkretiseras. Den fara som utbildningen innebär kan alltså 32 Jfr dom i mål B 6344-16. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt i vissa fall vara begränsad. För att straffansvaret inte ska bli alltför långtgående eller få orimliga konsekvenser bör det därför finnas en möjlighet att utesluta sådana mindre allvarliga fall där ett straff- ansvar inte kan anses motiverat. Undantaget från straffansvar vid ringa fall i 7 § rekryteringslagen gäller redan för offentlig uppmaning, rekrytering och övriga utbild- ningsbrott i lagen. Dessa bestämmelser har genomfört instrument på terrorismområdet som inte heller de innehållit uttryckliga möjlig- heter till undantag för ringa fall. Detta har emellertid inte ansetts oförenligt med instrumentens syfte och har ansetts ligga i linje med de proportionalitetsavvägningar som det funnits utrymme för.33 Själv- utbildningsbrottet har genom sin förberedande karaktär likheter med samtliga nu uppräknade brott och samma hänsyn gör sig gällan- de här. Ett undantag från straffansvar vid ringa fall bör därför finnas även när det gäller självutbildningsbrott och får anses vara ett rim- ligt sätt att utesluta mindre allvarliga fall från den nu föreslagna be- stämmelsen.34 Bestämmelsen i 7 § rekryteringslagen bör därför vara tillämplig också i förhållande till detta brott. I vanlig ordning bör samtliga relevanta omständigheter vid gärningen beaktas vid bedöm- ningen av vad som ska utgöra ringa fall. Av bestämmelsens orda- lydelse framgår att det kan finnas skäl att bedöma en gärning som ringa när det förelegat endast obetydlig fara för att gärningen skulle leda till förövande av särskilt allvarlig brottslighet. Detta kan t.ex. vara fallet om syftet med inhämtandet visserligen varit att begå sådan brottslighet men där den tänkta brottsplanen utifrån objektiva om- ständigheter varit mer eller mindre orealistisk eller omöjlig att genom- föra. Vidare framgår att ansvar inte heller ska dömas ut om gär- ningen med hänsyn till andra omständigheter är att anse som ringa. När det gäller övriga brott i 5 a § rekryteringslagen har anförts att det därigenom finns utrymme att beakta t.ex. att gärningen ligger i ett tidigt skede eller att en mycket lång gärningskedja måste kon- strueras för att nå fram till den punkt där en allvarlig skada faktiskt uppstår.35 Detta bör gälla även i förhållande till den nu föreslagna 2009/10:78 s. 47 och prop. 2015/16:78 s. 40. Motsvarande undantag gäller för finan- siering av särskilt allvarlig brottslighet enligt finansieringslagen, se vidare prop. 2001/02:149 s. 45. 34Ett alternativ skulle vara att kräva ett, på något sätt, kvalificerat inhämtande. 2015/16:78 s. 32. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Såväl aktivitetsnivån som utbildningens innehåll är faktorer som bör beaktas i detta sammanhang. Valet av placering av självutbildningsbrottet medför vidare att subsidiaritetsregeln i 8 § rekryteringslagen blir tillämplig, dvs. om gär- ningen är belagd med samma eller strängare straff i eller terroristbrottslagen ska det inte dömas till ansvar enligt den före- slagna bestämmelsen. Detta är en rimlig konsekvens av att självut- bildning i vissa fall kan utgöra bl.a. förberedelse till terroristbrott. I sådana fall bör gärningen bedömas enligt terroristbrottslagen. Slutligen kan konstateras att en placering av den föreslagna be- stämmelsen i rekryteringslagen innebär att bestämmelsen om doms- rätt i 9 § blir tillämplig, om inte annat särskilt regleras. Frågan om domsrätt behandlas i avsnitten 7.6 och 8.3. Självutbildning i avsikt att använda denna för att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet medför, som ovan behand- lats, en ökad risk för att sådan brottslighet ska komma till stånd. Med hänsyn till detta kan gärningar som är avsedda att träffas av bestämmelsen i grunden sägas vara av allvarligt slag. ligger gärningen i ett tidigt skede i förhållande till t.ex. fullbordat terro- ristbrott. En sådan gärning har därmed ett väsentligt lägre straff- värde än denna brottslighet. Straffskalan för mottagande av utbildning i övrigt är fängelse i högst och, om brottet är grovt, i lägst och högst . Som skäl för denna straffskala anfördes i förarbetena bl.a. att den överensstämmer med straffskalan för tillhandahållande av utbild- ning i 5 § rekryteringslagen.36 Samma skäl kan anses gälla beträffan- de självutbildning.