sou · H5B386 · 2017-11-07 00:00:00 — Utredningen har uppmärksammat att det finns sajter som vid en förmedling av ett andrahandskontrakt tar ut en avgift av andrahandshyresgästen som motsvarar en viss procentandel av andrahandshyresgästens månadshyra för att finansiera tjänster som kommer förstahandshyresgästen till del. Avgiften tas ut som andrahandsuthyrningen pågår. Utredningen anser att något tillägg till hyran inte ska göras för tjänster som inte kommer andrahandshyresgästen till del. Det föreslagna taket för andrahandshyra ska gälla oavsett om lägenheten upplåtits för självständigt eller osjälvständigt brukande (dvs. Om en person bor inneboende i en lägenhet och disponerar en del av lägenheten, ska en rimlig andel av förstahandshyresgästens hyra utgöra ett tak för hyran för den inneboende. Om det bor flera personer inneboende i en lägenhet ska förstahandshyran gälla som tak för vad som sammanlagt får tas ut i hyra av de inneboende. 27 beslut i mål 9929-14 och beslut i mål 4042-11 . 4.4.4Hyresgästen ska i en ansökan om tillstånd till upplåtelse i andra hand intyga att andrahandshyran är skälig Utredningens förslag: Vid en ansökan om tillstånd till en upplåtelse i andra hand ska hyresgästen intyga att hyran för andrahandsupplåtelsen inte överstiger hyresgästens egen hyra. Skälen för utredningens förslag Enligt 39 § hyreslagen kan hyresnämnden lämna tillstånd till en upplåtelse av en lägenhet i andra hand. För att hyresnämnden ska lämna tillstånd, måste hyresgästen ha beaktansvärda skäl för upplåtelsen. Vidare får hyresvärden inte ha befogad anledning att motsätta sig upplåtelsen. gör inte någon prövning av villkoren för andrahandsupplåtelsen. Det är angeläget att uttaget av oskäliga andrahandshyror motverkas. Det finns inte något skäl som talar för att hyresnämnden ska lämna tillstånd till andrahandsupplåtelser om hyresgästen inte ska hyra ut lägenheten till en skälig hyra. Utredningen föreslår därför att en hyresgäst som ansöker om tillstånd till en upplåtelse i andra hand ska intyga att hyran för andrahandsupplåtelsen inte överstiger hyresgästens egen hyra och att eventuellt tillägg för att lägenheten upplåts möblerad eller att upplåtelsen omfattar nyttigheter som inte ingår i hyresgästens hyra följer de principer som föreslagits (se avsnitt 4.4.3 och förslaget till ändring i 55 § fjärde stycket hyreslagen). Om hyresgästen inte intygar detta, ska hyresnämnden avslå ansökan om tillstånd. Det finns i lagen inte några kriterier för när en hyresvärd ska godkänna en upplåtelse av en lägenhet i andra hand. Många hyresvärdar torde följa de kriterier som gäller för hyresnämndens tillståndsprövning. Enligt utredningens mening framstår det som naturligt att hyresvärden, om en hyresgäst begär godkännande till att få hyra ut sin lägenhet i andra hand, ska kunna begära att hyresgästen ska intyga att andrahandshyran inte överstiger förstahandshyran och att eventuellt tillägg för möblemang och nyttigheter följer de nyssnämnda principerna. 4.4.5Hyresrätten är förverkad om hyresgästen hyr ut lägenheten eller en del av den med en oskälig hyra Utredningens förslag: Hyresrätten är förverkad om hyresgästen hyr ut lägenheten eller en del av den med en hyra som är högre än skälig hyra och hyresgästen inte kan visa giltig ursäkt. Skälen för utredningens förslag Som tidigare beskrivits utgör rätten att upplåta en lägenhet i andra hand en förlängning av hyresgästens besittningsskydd och en förmån för hyresgästen. Mot denna bakgrund framstår uttag av oskäliga hyror vid andrahandsupplåtelser som ett åsidosättande av den ömsesidiga lojalitetsplikt som föreligger mellan parterna i ett hyresförhållande. Det innebär ett utnyttjande av andrahandshyresgästens svaga ställning; andrahandshyresgäster saknar i allmänhet besittningsskydd. Det har tidigare till och med varit straffbelagt att ta ut en oskälig hyra av en andrahandshyresgäst som saknar besittningsskydd (straffbestämmelsen avskaffades bl.a. av rättssäkerhetsskäl, se prop. 1987/88:162 s. 11 och 12). Uttaget av oskäliga andrahandshyror är också mycket negativ för bostadsmarknaden i stort. Som framgår av kommande kapitel (kapitel 5) förekommer en omfattande andrahandsuthyrning utan samtycke av hyresvärden eller tillstånd av hyresnämnden. Den otillåtna andrahandsuthyrningen har framför allt sin orsak i att förstahandshyresgäster kan göra betydande ekonomiska vinster på andrahandsuthyrning. Detta leder till att ett mycket stort antal hyresavtal som skulle sägas upp inte sägs upp och att ett stort antal lägenheter inte friställs för uthyrning via exempelvis bostadsförmedlingar. Bestämmelsen om att en förstahandshyresgäst kan åläggas att betala tillbaka oskälig hyra som han eller hon har tagit emot (se 55 e § hyreslagen) tillämpas inte i någon större utsträckning. Den synes inte ha någon egentlig effekt på uttaget av oskälig andrahandshyra. Utredningen anser därför att sanktionerna mot uttag av oskälig andrahandshyra och otillåten andrahandshyra (se avsnitt 4.4.2) måste skärpas. Regelsystemet måste på ett tydligt sätt visa att det inte är tillåtet att ta ut en oskälig andrahandshyra. Utredningen föreslår därför att det ska införas en ny förverkandegrund, som innebär att en hyresrätt är förverkad om hyresgästen har hyrt ut lägenheten eller en del av den till en hyra som är högre än hyresgästens egen hyra. Utredningen bedömer att en möjlighet att förklara en hyresrätt förverkad om hyresgästen tar ut en oskälig hyra vid en andrahandsupplåtelse kommer ett vara ett viktigt instrument för att motverka oskäliga andrahandshyror. har innehav av en hyresrätt stor betydelse för hyresgästen. Risken att förlora lägenheten bör ha en avhållande effekt på den som överväger att ta ut oskälig hyra vid vidareupplåtelse. har framfört att ett särskilt problem är att det gäller olika hyressättningsregler för upplåtelse av hyreslägenhet i andra hand, upplåtelse av en bostadsrättslägenhet i andra hand eller om upplåtelsen är för fritidsändamål. Det innebär att det finns en risk att en hyresgäst bestämt fel hyresnivå men trott att hyran var i enlighet med reglerna. Ett förverkande kan då framstå som oskäligt. Utredningen ser i och för sig att denna risk finns men konstaterar att fördelarna med förslaget väger tyngre. Dessutom föreslår utredningen (se nedan) att hyresrätten inte ska vara förverkad om hyresgästen kan visa giltig ursäkt. Just förväxling av hyressättningsregler kan vara en sådan omständighet som innebär att det anses föreligga en giltig ursäkt som medför att hyresrätten inte ska vara förverkad. Åtskilliga lägenheter som ska upplåtas i andra hand annonseras ut via olika sajter på internet. På dessa anger förstahandshyresgästen vilken hyra som han eller hon kräver för en upplåtelse. Det kan övervägas om även en begäran om en oskälig andrahandshyra bör vara förverkandegrundande. Utredningen anser dock att möjligheten att förverka en hyresrätt bör vara förbehållen de allvarligaste åsidosättandena. Utredningen föreslår därför inte att enbart den omständigheten att någon begär en oskälig andrahandshyra ska vara förverkandegrundande. Däremot torde en begäran om en oskälig andrahandshyra ha betydelse i en förlängningstvist beträffande frågan om hyresgästen har åsidosatt sina skyldigheter och om hyresavtalet ska upphöra på den grunden. gäller för flera av förverkandegrunderna i 42 § hyreslagen att hyresrätten inte är förverkad om hyresgästen har vidtagit rättelse. Exempelvis är en hyresrätt som hyrts ut i andra hand utan samtycke av hyresvärden eller tillstånd av hyresnämnden inte förverkad om hyresgästen vidtar rättelse eller ansöker om tillstånd till andrahands- upplåtelsen och får ansökan beviljad. En möjlighet för en hyresgäst att vidta rättelse om lägenheten hyrts ut i andra hand till en oskälig hyra, skulle medföra att förverkandebestämmelsen blir verkningslös, eftersom hyresgästen kan justera andrahandshyran enbart för att undgå förverkande. Med hänsyn till problemet med oskäliga andrahandshyror är omfattande och att intresset av att motverka detta är starkt, anser utredningen att en hyresgäst som hyrt ut lägenheten i andra hand till en oskälig hyra inte ska kunna undgå att skiljas från sin lägenhet genom att vidta rättelse. I vissa fall kan det framstå som ursäktligt att en hyresgäst har hyrt ut lägenheten eller del av den till en hyra som överstiger skälig hyra. En hyresrätt bör därför inte vara förverkad om hyresgästen kan visa giltig ursäkt. Enligt utredningens mening bör utgångspunkten vara att en hyresgäst som väljer att hyra ut sin lägenhet eller del av den ska känna till eller, om så inte är fallet, ta reda på vilken hyra som han eller hon kan ta ut vid vidareupplåtelsen. Möjligheten för en hyresgäst att ha giltig ursäkt vid uttag av för hög hyra är därmed mycket begränsad. Ett exempel på när giltig ursäkt kan föreligga är om en hyresvärd eller en myndighet lämnat felaktig information till hyresgästen om vilken hyra som hyresgästen kan ta ut. Om hyresgästen i samband med att denna begärt hyresvärdens godkännande för uthyrningen har gett en kopia av andrahandskontraktet till hyresvärden och hyresvärden inte har invänt mot hyran enligt kontraktet, ska hyresvärden inte senare kunna göra gällande att hyresrätten är förverkad på grund av oskälig hyra. Vid uthyrning till inneboende kan frågan om vad som utgör skälig hyra vara något svårare att bedöma, varför ett något större utrymme för att hyresgästen kan ha giltig ursäkt finns i dessa situationer. I övrigt får det överlämnas till rättstillämpningen att bedöma i vilka situationer giltig ursäkt kan anses föreligga. Utgångspunkten bör vara att det är hyresvärden som har bevisbördan för att hyresgästen har hyrt ut lägenheten i andra hand med en oskälig hyra (se beslut i ärende nr ÖH 5269-13). Frågan om vilket beviskrav som bör gälla får avgöras i den allmänna rättstillämpningen och vara beroende av de invändningar som hyresgästen gör och eventuell motbevisning som hyresgästen lägger fram. Om förstahandshyresgästen tagit ut en oskälig andrahandshyra bör möjligheten att förklara hans eller hennes hyresrätt förverkad be- gränsas till att gälla så länge som den oskäliga andrahandshyrningen pågår och sedan den upphört. Om ett hyresavtal sägs upp till upphörande med uppsägningstid, prövas frågan om hyresgästen har rätt att få avtalet förlängt enligt förlängningsreglerna i hyreslagen (se 46 § hyreslagen). Enligt dessa gäller att hyresgästen inte har rätt till förlängning av avtalet om hyresrätten är förverkad eller hyresgästen har åsidosatt sina skyldigheter som hyresgäst (se 46 § första stycket 1 och 2 hyreslagen). Det innebär att den föreslagna bestämmelsen om förverkande av hyresrätten vid uttag av en oskälig andrahandshyra, kommer att kunna åberopas inte bara i en förverkandetvist utan också i en förlängningstvist. Utredningen anser därför att det inte finns behov av någon särskild bestämmelse i förlängningsreglerna som avser den situationen att hyresgästen tagit ut en oskälig hyra vid en vidareupplåtelse. 4.4.6Möjligheten att besluta om återbetalning av oskälig hyra utökas Utredningens förslag: ska kunna besluta om återbetalning av oskälig hyra vid vidareupplåtelse som har betalats upp till före ansökan om återbetalning. En ansökan om återbetalning av oskälig hyra ska ha kommit in till hyresnämnden från det att hyresgästen lämnade lägenheten. Skälen för utredningens förslag Enligt 55 e § hyreslagen är en hyresvärd skyldig att betala tillbaka hyra som han eller hon tagit emot som överstiger skälig hyra. Bestämmelsen gäller dock enbart vid upplåtelse av en lägenhet i andra hand och vid upplåtelse av ett möblerat eller omöblerat rum. När bestämmelsen infördes avsågs att bestämmelsen skulle ha en avhållande verkan på uttag av oskäliga hyror (se prop. 1987/88:162 s. 13). Som har nämnts har den kartläggning som utredningen gjort visat att bestämmelsen inte har fått avsedd verkan. Andrahandshyrorna är mycket höga i jämförelse med förstahandshyrorna och det förekommer få ärenden om återbetalning av oskälig hyra. ningen anser ändå att det är viktigt att den aktuella bestämmelsen är kvar för att motverka oskäliga andrahandshyror. Enligt 55 e § hyreslagen kan hyresnämnden i ett ärende om återbetalning av oskälig hyra fastställa hyresvillkoren för den fortsatta uthyrningen. Utredningens genomgång av återbetalningsärenden visar att hyresnämnden inte i något av de ärenden som utredningen granskat har fastställt villkoren för den fortsatta uthyrningen. Detta förhållande tyder på att andrahandshyresgäster inte begär återbetalning av oskälig hyra som hyresförhållandena pågår utan att det sker sedan hyresförhållandena upphört. Enligt bestämmelsen ska en ansökan om återbetalning av oskälig hyra ha kommit in till hyresnämnden från det att hyresgästen lämnade lägenheten. Utredningen anser att är mycket kort och att tiden bör förlängas till för att öka möjligheten att begära återbetalning av oskälig hyra. Ett beslut om återbetalning får inte avse hyra tillbaka än före ansökan. gällde en tvåårsgräns. Skälet till att tidsgränsen sänktes var att det ansågs att det i många fall ledde till orimliga konsekvenser för förstahandshyresgästen och att parterna ofta inte hade några särskilda kunskaper i hyressättningsfrågor. Utredningen konstaterar dock att de angivna skälen 2009 inte längre har samma bäring som . gäller lagen om uthyrning av egen bostad. Reglerna i den lagen innebär en friare hyressättning av bostadsrättslägenheter som upplåts i andra hand. Vad gäller hyresgästens upplåtelse av hyreslägenhet eller del av sådan innebär det förslag som utredningen lämnat (se avsnitt 4.4.3) att det blir mycket lättare för parterna att bestämma skälig hyra eftersom en hyra som överstiger förstahandshyran inte kommer att vara skälig. Till detta kommer att andrahandshyrorna har stigit kraftigt – betydligt snabbare än förstahandshyrorna – och att det finns starka skäl som talar för att vidta åtgärder för att motverka oskäliga andrahandshyror. Utredningen anser därför att ett beslut om återbetalning ska, liksom före lagändringen 2009, få avse hyra som betalats . 4.4.7Otillåten uthyrning i andra hand i vinningssyfte bör kriminaliseras Utredningens förslag: Det ska vara straffbart att hyra ut en lägenhet i andra hand utan samtycke av hyresvärden eller tillstånd av hyresnämnden om upplåtelsen sker i vinningssyfte. Straffet ska vara böter eller fängelse i högst . Om brottet är ringa, ska inte dömas till straff. Skälen för utredningens förslag Otillåten uthyrning av en lägenhet i andra hand i vinningssyfte bör kriminaliseras Den kartläggning som utredningen har gjort visar att det i orter med hög bostadsbrist inte sällan förekommer att hyresgäster som inte längre har något behov av sin lägenhet hyr ut lägenheten i andra hand med en oskälig hyra i stället för att säga upp hyresavtalet. Dessa uthyrningar sker i allmänhet utan hyresvärdens kännedom och därmed utan hyresvärdens godkännande eller hyresnämndens tillstånd (se avsnitt 5.3.1 och 5.3.2). Ett exempel på en situation då hyresgästens behov av lägenheten upphört är då hyresgästen förvärvat och flyttat till en bostadsrättslägenhet eller en villa. I stället för att säga upp hyresavtalet, väljer en del hyresgäster att hyra ut sin lägenhet i andra hand med en hyra som överstiger förstahandshyran i syfte att göra en ekonomisk vinst på uthyrningen. Eftersom hyresgästen vet att andrahandsupplåtelsen inte kommer att godkännas av hyresvärden eller hyresnämnden, informerar hyresgästen inte sin hyresvärd om upplåtelsen. Med hänsyn till de höga hyresnivåer som råder på andrahandshyresmarknaden, kan förstahandshyresgästen göra en betydande ekonomisk vinst på uthyrningen. Vinsten är dessutom enkel att undgå att redovisa för beskattning. För utredningen har det också påtalats att det blivit vanligare med olika former av upplägg för att tjäna pengar på andrahandsupplåtelser. Ett exempel som har nämnts är att par som bor tillsammans i en hyreslägenhet bestämmer sig för att genomgå en skenseparation. En separation gör att en av makarna kan få förtur i bostadsköer och kan i vissa fall få stöd av i form av en ny lägenhet. nya lägenheten hyr makarna ut i andra hand med en oskälig hyra i syfte att göra en ekonomisk vinst, som de fortsätter att bo tillsammans i sin gamla lägenhet. Det har också nämnts för utredningen att det i de största städerna finns ett antal aktörer på bostadsmarknaden som hyr ett flertal lägenheter och sedan hyr ut dessa i andra hand i syfte att tjäna pengar på upplåtelserna. Utredningen konstaterar att det är mycket ovanligt att andrahandshyresgäster kräver att oskälig hyra ska betalas tillbaka (se avsnitt 4.3.3). En orsak till detta kan vara att andrahandshyresgästen accepterar den aktuella hyresnivån. En annan orsak kan vara att andrahandshyresgästen inte vågar driva återkravsärenden mot förstahandshyresgästen. De otillåtna andrahandsupplåtelserna med oskälig hyra innebär en påtaglig skada för såväl berörda andrahandshyresgäster som för bostadsmarknaden i stort. Upplåtelserna leder till att andrahandshyresgäster tvingas betala oskäliga hyror och får otrygga boendevillkor med korta hyresavtal. För bostadsmarknaden leder upplåtelserna till att hyresavtal som rätteligen skulle sägas upp inte sägs upp och att lägenheter inte friställs för förmedling till bostadssökande. Uppgifter som utredningen har fått tyder på att det i de större städerna finns ett stort antal lägenheter som otillåtet hyrs ut i andra eller tredje hand. Utredningen utgår från att dessa upplåtelser i allmänhet sker till en hög hyra. Den nuvarande lagstiftningen innehåller inte några bestämmelser som på ett effektivt sätt motverkar otillåtna andrahandsuthyrningar i vinningssyfte. Utredningen föreslår att en hyresrätt ska vara förverkad om lägenheten otillåtet upplåtits i andra hand eller hyrts ut med en hyra som överstiger förstahandshyran (se avsnitt 4.4.5 och 5.4.5). Ett förverkande av hyresrätten utgör en kännbar sanktion om hyresgästen har behov av sin lägenhet. Om hyresgästen saknar behov av lägenheten, utgör ett förverkande inte någon verkningsfull sanktion. Den enda sanktion som då finns är att hyresgästen riskerar att få betala tillbaka oskälig andrahandshyra som han eller hon tagit emot . Som nämnts visar statistiken att det förekommer få återbetalningsärenden i hyresnämnderna. Utredningen slutsats är därmed att för att den otillåtna andrahandsuthyrningen som sker i vinningssyfte effektivt ska motverkas, krävs att beteendet också kriminaliseras. Det fanns tidigare i hyreslagen en bestämmelse om att det var straffbart för en hyresvärd att ta ut en uppenbart oskälig hyra med hänsyn till en lägenhets bruksvärde om hyresgästen saknade besittningsskydd. Denna bestämmelse upphävdes 1988. Bestämmelsen förutsatte inte att en andrahandsuthyrning var otillåten utan bara att hyran var oskälig. Som skäl för upphävandet anförde lagstiftaren att lämpligheten av en straffsanktion kunde ifrågasättas ur rättssäkerhetssynpunkt, eftersom en felbedömning av lägenhetens bruksvärde skulle kunna medföra ett straffansvar. En förutsättning för straffansvar ansågs vara att lämna en bred marginal för vad som var skälig hyra enligt bruksvärdereglerna och vad som var straffbar överhyra. Detta skulle i sin tur medföra ett alltför svagt skydd mot oskäliga hyror eftersom man vid en bostadsbrist kunde räkna med att hyrorna skulle anpassas till en nivå strax under straffbar överhyra som skulle ligga väsentligt över lägenhetens bruksvärde (se prop. 1987/88:162 s. 11–12). De förslag som utredningen har lämnat tidigare om att hyran vid en vidareupplåtelse inte får överstiga förstahandshyran (avsnitt 4.4.3) innebär att det blir enkelt att fastställa skälig hyra för en lägenhet som upplåts i andra hand. Skälen emot en kriminalisering har därmed minskat. En kriminalisering av ett beteende som varit straffritt kräver mycket starka skäl och ska användas med försiktighet. Kriminalisering bör ske endast när det framstår som den mest effektiva metoden för att motverka det oönskade beteendet (prop. 1994/95:23 s. 55). Som har redovisats leder den otillåtna andrahandsuthyrningen med oskälig hyra till påtaglig skada för såväl andrahandshyresgäster som för bostadsmarknaden i stort. För hyresgäster som saknar behov av sin lägenhet saknas en effektiv sanktion mot otillåten andrahandsupplåtelse. Det finns inte något alternativ till en straffsanktion som kan anses vara lika effektivt för att ändra människors beteende och motverka den otillåtna uthyrningen. Utredningen anser att en straffsanktion krävs med hänsyn till gärningens allvar. Utredningen föreslår därför att otillåten andrahandsuthyrning som sker i syfte att tjäna pengar ska vara straffbar. Utredningen anser att det straffbara handlandet ska avse att otillåtet hyra ut en lägenhet i andra hand för att få ekonomisk . En förutsättning är alltså att upplåtelsen sker utan samtycke av hyresvärden eller tillstånd av hyresnämnden. Lägenheten ska upplåtas för självständigt brukande och inte för inneboende. Vidare ska andrahandshyran överstiga förstahandshyran för att agerandet ska vara straffbart. Utredningen föreslår att det straffbara området ska omfatta uttag av en hyra som överstiger den norm för andrahandshyra som utredningen föreslagit (se avsnitt 4.4.3 och förslaget till ändring i 55 § hyreslagen). Det innebär att hyresgästen får ta ut en hyra som motsvarar förstahandshyran samt ett tillägg för nyttigheter som inte ingår i förstahandsupplåtelsen och för att lägenheten är möblerad. Ett uttag av en andrahandshyra som överstiger denna nivå innebär att hyresgästen gör en ekonomisk vinst på upplåtelsen och bör utgöra ett straffbart handlande. Enligt utredningens mening bör inte varje uttag av andrahandshyra som överstiger den angivna vara straffbar. Om andrahandshyran beloppsmässigt i mindre mån överstiger förstahandshyran inklusive eventuella tillägg för möbler och nyttigheter, bör gärningen inte vara straffbar. Samma sak bör gälla för en enstaka kortvarig andrahandsupplåtelse. Även sådana situationer då hyresgästen hade beaktansvärda skäl för upplåtelsen som innebar att han eller hon kunde ha fått tillstånd till upplåtelsen av hyresnämnden (se 40 § hyreslagen), bör vara undantagna från det straffbara området. Utredningen anser därför att ringa brott bör vara undantaget från det straffbara området. Enbart uppsåtliga gärningar ska vara straffbara. Utredningen föreslår att straffet för brottet ska vara densamma som för brott av normalgraden avseenden förvärv av en hyreslägenhet mot särskild ersättning, dvs. böter eller fängelse i högst . Utredningen anser inte att det finns behov av en särskild straffskala för grovt brott. I utredningens uppdrag ingår att ta ställning till om reglerna om upplåtelse av en bostadslägenhet i andra hand och upplåtelse av en del av en bostad bör – utöver vad som följer av uppdraget enligt kapitel 4 Kapitlet inleds med en redogörelse för nuvarande bestämmelser om andrahandsuthyrning och uthyrning till inneboende och tillämpningen av dem. Resultatet av den kartläggning som utredningen har gjort redovisas i avsnitt 5.3. I slutet av kapitlet redovisas utredningens förslag till åtgärder. 5.2Nuvarande bestämmelser och rättstillämpning 5.2.1Andrahandsuthyrning och uthyrning till inneboende Förbud mot upplåtelse i andra hand för självständigt brukande Enligt 39 § hyreslagen får en hyresgäst inte utan hyresvärdens samtycke hyra ut eller på annat sätt upplåta lägenheten i andra hand till annan för självständigt brukande om inte hyresnämnden lämnar tillstånd till upplåtelsen. Från förbudet mot att upplåta lägenhet i andra hand finns ett undantag som gäller den situationen att lägenheten upplåtits till en kommun. Förbudet mot att upplåta lägenheten i andra hand omfattar endast sådan upplåtelse som medför en självständig rätt för annan person att använda lägenheten (”självständigt brukande”).1 Enligt tidigare lydelse av bestämmelsen fanns ett förbud mot att upplåta lägenheten i andra hand i dess helhet, vilket ändrades 2009 till att hyresgästen 2008/09:27 s. 20.