sou · H5B310 · 2017-02-22 00:00:00 — Kritiken som då framfördes mot definitionen avsåg bl.a. frågetecken kring om definitionen tillräckligt tydligt drar en gräns mellan dålig forskning och medveten förvrängning av forskningsresultat och att vetenskapliga konflikter inte ska slitas i oredlighetsnämnder, att definitionen kan innebära att även små misstag, tolkningar och felaktiga slutsatser av vetenskapliga fynd kan betraktas som oredlighet, att definitionen inte hänvisar till internationell standard (FFP) och är alltför vid och oprecis och därmed kan täcka in även forskningens etik i ett större sammanhang och inte bara forskarens faktiska handlande samt att en definition som innehåller mångtydiga begrepp såsom ”falska” och ”förvrängda” kan inbjuda till misstolkningar.7 Alternativ 2 – FFP: Oredlighet i forskning innebär fabricering, förfalskning eller plagiering. Detta är en snäv och sluten definition som pekar ut de beteenden som både i och internationellt anses utgöra kärnan i oredlighetsbegreppet. Motsvarande definition används i och föreslås även i . Skälen till förslaget att göra den danska definitionen snäv och sluten är att skapa en större tydlighet om vad oredlighet i forskning egentligen är. Det har då påpekats att det inte är möjligt att på förhand konkretisera alla de situationer som kan tänkas utgöra oredlighet i forskning och att det inte heller är möjligt att på förhand ens avgöra vad FFP kan omfatta. Med en snäv definition av att oredlighet i forskning endast utgörs av FFP har en definition emellertid ansetts bli så klar som det är möjligt.8 Det har även för svenska förhållanden påpekats att det är ett problem att oredlighet i 7Forskningsrådet för arbetsliv och socialvetenskap, Dnr 2007-3087, , H 2 2918/07, , UFV 2007/1127 samt , Dnr Mahr 69-07/365. Definitionen i remiss avsåg även att det för ansvar krävs att den vetenskapliga oredligheten begåtts uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, U2007/4579/F. 8Uddannelsesog , Styrelsen for Forskning og Innovation, Rapport om det danske uredelighedssystem Anbefalinger til håndtering af videnskabelig uredelighed i , s. 24 och 25. En nationell definition av oredlighet i forskning forskning definieras på så många olika sätt. Alternativ 2 innebär därmed en samling kring att oredlighet i forskning i vart fall utgörs av FFP. Många lärosäten har dock en vidare tolkning av begreppet oredlighet i forskning än att det enbart utgörs av FFP. Även Ex- pertgruppen för oredlighet i forskning har breddat sin syn på definitionen.9 Att föreslå en snäv definition står därmed till viss del i kontrast till den syn som finns inom delar av det svenska forskarsamhället. Å andra sidan finns det inte heller någon fullständig svensk enighet om hur snäv eller vid tolkningen av termen oredlighet i forskning bör vara och det är därför svårt att tala om någon svensk praxis i egentlig mening. Alternativ 3 – FFP och andra allvarliga avvikelser: Oredlighet i forskning innebär fabricering, förfalskning eller plagiering, eller andra allvarliga avvikelser från god forskningssed. Alternativ 3 är en vidare definition av oredlighet i forskning än alternativ 2, eftersom det ger utrymme för att anse att även andra allvarliga avvikelser från god forskningssed än FFP kan utgöra oredlighet i forskning. En liknande definition används i och i vart fall även i . Det är svårt att på förhand helt kunna konkretisera innebörden av oredlighet i forskning. En ”uppsamlingsregel” kan då ge fördelen av att i efterhand kunna bedöma om en viss konkret händelse passar in eller inte. På så vis kan vissa beteenden som i efterhand bedöms vara så allvarliga och oönskade att de bör definieras som oredlighet i forskning också inkluderas genom att tolkas in såsom utgörande ”annan allvarlig avvikelse från god forskningssed”. Regleringen kan på så vis bli mer slagkraftig och effektiv än med en definition av enbart FFP som oredlighet i forskning. En definition som hänvisar till FFP och andra allvarliga avvikelser från god forskningssed blir mer otydlig avseende dess omfattning än en definition som bara hänvisar till FFP. 9 T.ex. har oredlighet i forskning ansetts kunna föreligga vid forskning utan erforderliga etikprövningstillstånd om ett skaderekvisit är uppfyllt (O 5 – 2016) samt vid fall av bristande och ofullständig dokumentation (O 1 – 2016). En nationell definition av oredlighet i forskning otydlighet är olycklig i sig, men är enligt utredningen i synnerhet problematisk vid en prövning av även en eller flera forskares ansvar för en oredlighet i forskning, eftersom forskare av rättssäkerhetsskäl på förhand bör kunna vara så medvetna som möjligt om vilka handlingar det är som kan komma att prövas av . Alternativ 4 – FFP och andra konkret uppräknade beteenden: Oredlighet i forskning innebär fabricering, förfalskning plagiering, samt X, Y och Z. Alternativ 4 är en sluten definition som är bredare än alternativ 2 eftersom den utöver FFP kvalificerar fler andra konkret angivna förfaranden som oredlighet i forskning. En definition av denna typ används i , där FFP och stöld anses utgöra oredlighet i forskning. En fördel med detta alternativ är att definitionen kan göras bredare än att endast hänvisa till FFP, men att den inte har den inneboende oklarheten som en öppen hänvisning till andra allvarliga avvikelser från god forskningssed har. Med en sådan definition blir det emellertid lagstiftaren som måste ta ställning till vilka avvikelser från god forskningssed det är som ska kvalificeras som oredlighet i forskning. Som har angetts tidigare är det dock utöver FFP svårt att tydligt utpeka de beteenden som är mer generellt accepterade som oredlighet i forskning. Detta gäller såväl internationellt10 som nationellt. Utredningens överväganden och slutsats Vid överväganden för hur en lämplig definition av oredlighet i forskning bäst bör utformas bedömer utredningen att två utgångspunkter är särskilt viktiga, nämligen att definitionen ska ge en stor tydlighet och rättssäkerhet, och att den ska ha en bred acceptans inom forskarsamhället. 10 Se t.ex. Uddannelsesog , Styrelsen for Forskning og Innovation, Rapport om det danske uredelighedssystem Anbefalinger til håndtering af videnskabelig uredelighed i , s. 23. En nationell definition av oredlighet i forskning En sluten eller en öppen definition? I har föreslagits att man ska införa en sluten och snävare definition av oredlighet i forskning genom att man enbart hänför sig till FFP. Man föreslår därmed att tilläggsskrivningen om ”og andre alvorlige brud på god videnskabelig praksis ” tas bort. I det danska förslaget påpekas särskilt vikten av att definitionen blir så klar som möjligt och kommer i bättre överensstämmelse med internationell praxis. Detta är enligt utredningen viktiga synpunkter som även för svensk del talar för en mer sluten och snäv definition. En sluten definition där det i förväg utpekas vad oredlighet i forskning är skapar störst tydlighet kring definitionen, vilket bl.a. underlättar fördelningen av ärenden mellan och forskningsutförarna. Eftersom en prövning av oredlighet i forskning kommer att bedöma forskares ansvar för eventuella allvarliga felaktigheter, är det också viktigt att definitionen är så tydlig och klar som möjligt. Detta är enligt utredningen viktiga konstateranden eftersom det kommer att vara definitionen av oredlighet i forskning som drar gränsen för vad som ska utredas nationellt av och vad som ska hanteras lokalt av forskningsutförarna. Det bör eftersträvas att den gränsdragningen blir så tydlig som möjligt. Med en öppen definition kan beslut om att vissa typer av beteenden utgör oredlighet i forskning komma överraskande för forskarsamhället och de berörda forskarna. Sådan oförutsägbarhet är enligt utredningen inte invändningsfri om även enskilda forskares ansvar ska bedömas utöver själva forskningen. Utredningen delar därmed de argument som har framförts i för en sluten definition av oredlighet i forskning. En alltför öppen definition skulle också få till följd att det egentligen endast blir det bedömda allvaret i en avvikelse från god forskningssed som kvalificerar om avvikelsen utgör oredlighet i forskning eller inte. Det innebär i sin tur att normbasen för definitionen i vart fall teoretiskt kan bli mycket stor. Gränsen mellan forskningsutförarnas hantering av sin egen verksamhet och den nationella inblandning blir då också mer oklar. En nationell definition av oredlighet i forskning En snäv eller vid definition? Utredningen anser att det också är viktigt att själva grundsynen på vilka företeelser som är oredliga är så tydlig som möjligt. FFP är de beteenden där det såväl nationellt som internationellt råder en enighet kring att de utgör oredlighet i forskning. En snäv definition som enbart hänvisar till FFP motsvarar därför en minimireglering av den uppfattning som råder i det svenska och internationella forskarsamhället om att oredlighet i vart fall utgörs av FFP. Som har redogjorts för kan utredningen inte se att det finns en bredare enighet kring vad en samlande definition borde omfatta utöver FFP, vare sig i det nationella eller i det internationella forskarsamhället. Vi vill här särskilt kommentera de handlingar som flera svenska lärosäten har klassificerat som oredliga. Förutom FFP så är underlåtenhet att inhämta eller följa etiskt eller annat tillstånd för sin forskning den enskilt vanligaste handlingen som ingår i definitioner av oredlighet. Många anser att det självklart är oredligt att forska utan att ha ett sådant tillstånd, eller att hävda att man har tillstånd fast man inte har det. menar många andra att det inte är självklart att en sådan handling ska ingå i en definition av oredlighet. Utredningen anser att det finns i huvudsak tre skäl mot att inbegripa dessa handlingar i en lagstadgad definition av oredlighet i forskning. För det första finns ingen fullständig enighet i forskarsamhället kring att sådana handlingar ska innefattas i definitionen. För det andra utgår de förfarandena från en helt annan grundsyn på vad oredlighet i forskning är, än FFP som handlar om vilseledanden om forskningens resultat eller vilseledanden om gjorda insatser i forskningen. För det tredje finns redan en lagstiftning kring etikprövning av forskning enligt vilken det inom lagens tillämpningsområde också är straffbart att forska utan godkännande från en etikprövningsnämnd. Nästan lika vanligt är att lärosäten anger att oberättigat hävdande av författarskap räknas som oredlighet. Utredningen har emellertid uppmärksammats på att oenighet i författarskapsfrågor ofta bottnar i personkonflikter och samarbeten som har gått snett. Sådana personkonflikter bör bäst lösas lokalt hos forskningsutföraren och inte genom föreskrift i lag hanteras av en nationell myndighet. Utredningen anser därför att oberättigat hävdande av författarskap inte självständigt bör föreskrivas som en del En nationell definition av oredlighet i forskning av definitionen av oredlighet i forskning och därmed alltid komma att utredas nationellt av , utan i vart fall som en utgångspunkt mer lämpligt hanteras på lokal nivå. De olika kategorier av handlingar som lärosätena betecknar som oredlighet i forskning är dock inte ömsesidigt uteslutande. Vissa handlingar kan troligen klassificeras som både fabricering eller förfalskning och oberättigat hävdande av författarskap. Det får enligt utredningen överlämnas till att i varje enskilt fall bedöma om en anmäld handling faller inom ramen för definitionen av oredlighet i forskning. Ett annat förfarande som flera lärosäten anser är oredligt är försvårande av vetenskaplig granskning. Det kan t.ex. röra sig om att förstöra eller inte överlämna material som en granskare behöver för att kunna verifiera påstådda resultat. Här vill vi anföra att konsekvensen av att inte kunna visa de data som en forskningsrapport bygger på möjligen skulle kunna vara att man bedöms som oredlig för fabricering av data. Men det kan också leda till att den som utreder den misstänkta oredligheten inte kan uttala sig om oredlighet har begåtts eftersom bakgrundsmaterialet inte är tillgängligt. Eftersom det inte finns någon bred enighet kring att beteendet försvårande av vetenskaplig granskning ska räknas in i definitionen av oredlighet så stannar utredningen vid att inte uttryckligen föreslå att det ingår i definitionen. Andra handlingar som ingår i olika lärosätens definitioner av oredlighet är förtigande eller undertryckande av resultat eller uppgifter, presentation eller spridning av falska eller förvrängda resultat och osaklig eller missvisande sammanställning av egna resultat. Sådana typer av handlingar anser utredningen kan hänföras till fabricering eller förfalskning. Obehörigt användande av information given i förtroende är också en handling som nämns som exempel på oredlighet av flera lärosäten. Utredningen anser att ett sådant agerande självfallet är allvarligt men inte är av den arten att det bör utredas nationellt av . Utredningen anser att rättssäkerhetsskäl och mål om tydlighet talar för en sluten definition. Juridiska definitioner med ansvarsutpekanden mot enskilda personer bör ha tydliga avgränsningar En nationell definition av oredlighet i forskning och inte riskera att kunna bli oförutsägbara. Vidare råder stor enighet kring att fabricering, förfalskning och plagiering utgör oredlighet i forskning. Även om många andra förfaranden är allarliga avvikelser från god forskningssed råder ingen enighet kring vilka av dessa som också skulle utgöra oredlighet i forskning och därmed utredas av . En alltför öppen eller vid definition av oredlighet i forskning kan därför skapa rättsosäkerhet för forskare samt också ge problem med legitimiteten från hela forskarsamhället och därmed också riskera att undergräva förtroendet för den föreslagna utredningsorganisationen. Utredningen anser även att det inte är lämpligt att föreslå en alltför långtgående reglering av nationella utredningar eftersom det skulle innebära en större förändring mot nuvarande förhållanden och ingrepp i bl.a. lärosätenas forskningsverksamheter. Definitionen av oredlighet i forskning blir den föreskrift som reglerar ansvaret mellan nationell utredning och lokal hantering. Det talar därför ytterligare för en sluten och snäv definition och talar mot en öppen och vid definition. Att även många andra forskningsutförare än statliga universitet och högskolor ska omfattas av förslagen, talar enligt utredningen dessutom ytterligare mot att definitionen och därmed det nationella granskningsmandatet av deras forskningsverksamheter blir alltför öppet eller vitt. Vid en samlad bedömning föreslår utredningen därför att en svensk definition av oredlighet i forskning endast bör hänvisa till fabricering, förfalskning och plagiering (alternativ 2). På så vis uppnås enligt utredningen störst tydlighet och rättssäkerhet samt bredast stöd från forskarsamhället för att i vart fall det som definitionen utpekar tveklöst utgör oredlighet i forskning. Genom en sådan snäv definition uppnås enligt utredningen också en tydlig och mer rimlig avvägning mellan vilka fall som bör utredas på en nationell nivå och vilka som alltjämt bör hanteras av forskningsutförarna. I detta sammanhang har vi också övervägt om det skulle vara fruktbart att definiera oredlighet som FFP och liknande avvikelser från god forskningssed. Fördelarna med en sådan definition skulle vara att den inte breddar grundsynen på vad oredlighet är och att den inte är alltför otydlig men att den lämnar lite utrymme för att beteenden som är att likställa med FFP inte definieras bort. Den största nackdelen med en sådan formulering är dock En nationell definition av oredlighet i forskning att den ändå inte är helt tydlig och vi har därför slutit oss till att den inte utgör det bästa alternativet. Vi vill understryka att de förfaranden förutom FFP som av vissa lärosäten bedöms ingå i begreppet oredlighet i forskning alla är mer eller mindre allvarliga avsteg från god forskningssed. Att utredningen föreslår en snäv definition av oredlighet i forskning betyder inte att sådana andra ageranden inte är allvarliga eller klandervärda. Vi bedömer dock att de inte bör utredas nationellt av inom ramen för de förslag som lämnas i det här betänkandet, utan i stället bättre hanteras av den enskilda forskningsutföraren. Valet av definition påverkar i den delen mer gränsytan mellan vad som tydligt bör utredas på nationell nivå och vad som tydligt bör hanteras på lokal nivå. Det kan därmed få till följd att en forskningsutförare vid sin hantering av misstankar om en annan typ av avvikelse än FFP anser att den avvikelsen är av sådan art och allvar att den t.ex. kan föranleda samma eller t.o.m. mer långtgående konsekvenser än en handling som har bedömt som oredlighet i forskning. Frågan är då vad FFP i sin tur egentligen innebär och omfattar för typer av beteenden. Nedan kommer därför en kort genomgång av vad som har sagts i förtydligande syfte om FFP. Fabricering, förfalskning och plagiering har diskuterats i den vetenskapliga litteraturen, bl.a. enligt följande.11 Med fabricering menas att man hittar på data eller resultat. Det kan göras avsiktligt, men också genom slarv eller av oskicklighet, t.ex. genom feltolkningar eller felinformation. Fel som har begåtts av misstag brukar emellertid inte betecknas som fusk. 11 Återgivandet i denna inledande del utgör en kort sammanfattning från en översyn av begreppen som gjordes i , , Vetenskap och moral, Bokförlaget , 2002, s. 63–68 och däri angivna källor. En nationell definition av oredlighet i forskning Förfalskning kan ske på en rad olika sätt, men innebär ofta att man tar bort något icke önskvärt, ofta i ledet mellan framtagandet av data och publicering. Sådana handlingar kan göras avsiktligt, eller genom att nonchalera möjligheten att uppställa alternativa tolkningar. Vissa redigeringar kan anses normala att göra, men att undanhålla oönskade resultat från väl genomförd forskning är lika allvarligt som att fabricera data eftersom syftet är att lura forskarsamhället. Begreppen fabricering och förfalskning har också diskuterats i t.ex. betänkandet God sed i forskningen respektive av på följande sätt: Fabrikation av data innebär att man hittar på nya data som inte framkommit i en undersökning eller finns med i den undersökning som refereras. Förfalskning av data innebär att erhållna data justeras på något sätt. Det är i sak ingen skillnad mellan att förfalska data och att, med någon av de populära termerna, ’frisera’, ’trimma’ eller ’massera’ data. Följer man indelningsgrunden här och frågar efter avsikten blir det en avgörande skillnad mellan att fabricera och förfalska data och att övertolka data. I gråzonen dem emellan kan man placera selektion av data som stöder den egna hypotesen och undanhållande av sådant som motsäger den. En viktig skillnad mellan de olika missgärningarna är att när det gäller eventuell övertolkning av data kan detta kontrolleras genom att gå till primärdata. När det gäller fabrikation, förfalskning eller sådan selektion som förstör data finns det ingen möjlighet att gå till primärdata och kontrollera.12 Det mest uppenbara fallet av forskningsfusk torde vara att forskaren helt enkelt fabricerar sina data eller resultat, hittar på dem, för att sedan framställa dem som riktiga.13 I förslaget till nya dansk lag om vetenskaplig oredlighet föreslås det att fabricering och förfalskning definieras på följande sätt: Fabrikering: Konstruktion af data eller substitution med fiktive data. Forfalskning: Manipulation af forskningsmateriale, udstyr eller processer, eller ændringer eller udeladelse af data eller resultater, hvorved forskning fremstår misvisende.14 12SOU 1999:4 s. 48 och 49. 13Vetenskapsrådet, God forskningssed, rapportserie 2011:1 s. 107. L 117 fremsat den 25. januar 2017 af uddannelsesog forskningsministeren (). En nationell definition av oredlighet i forskning Plagiering har i den vetenskapliga litteraturen15 bl.a. beskrivits som att man stjäl eller använder texter m.m. utan att ange att man själv inte är upphovsman. Det finns emellertid inga fasta gränser för hur mycket som får användas utan upplysningar om ursprunget. Idéer är inte heller skyddade. Under utredningens arbete har det framkommit att det finns delvis olika normer kring plagiat, i synnerhet s.k. självplagiat, i olika vetenskapliga discipliner. Det har påpekats att det inom vissa discipliner är accepterat att återge egen tidigare forskning utan källhänvisning medan det inom andra inte är accepterat. Begreppet plagiering har också diskuterats i t.ex. Kommitténs om forskningsetik betänkande samt av på följande sätt: Den grundläggande etiska man bryter mot vid plagiering kan kort och gott uttryckas så: den som gör en vetenskaplig insats skall ha vederbörligt erkännande för den …Plagiering innebär att man tar data, idéer eller något som en annan person har skrivit eller uttryckt och vidareför detta som om det var ens egna insatser. Förbudet mot plagiering kommer till uttryck i olika vetenskapliga normer för hur källor skall citeras eller refereras. I detaljerna kan det variera något men andemeningen, den etiska grundnormen bakom ett avståndstagande mot nyttjande av andras insatser utan erkännande, är densamma.16 Plagiat inom forskning innebär att en forskare använder ett forskningsmaterial (texter, idéer, hypoteser, ’design’, metoder, data, resultat eller slutsatser) – medvetet eller av oaktsamhet – på ett sådant sätt att denna användning ger en vilseledande föreställning om forskarens insatser i det aktuella forskningsprojektet.17 I förslaget till ny dansk lag om vetenskaplig oredlighet definieras plagiering på följande sätt: Plagiering: Tilegnelse af ideer, processer, resultater, tekst eller særlige begreber uden retmæssig kreditering. 15Återgivandet i denna inledande del utgör en kort sammanfattning från en översyn av begreppet som gjordes i , , Vetenskap och moral, 2002, Bokförlaget s. 68–69 och däri angivna källor. 16SOU 1999:4, s. 49 och 50. 17Vetenskapsrådet, God forskningssed, rapportserie 2011:1, s. 108. En nationell definition av oredlighet i forskning Liksom med begreppet oredlighet i forskning finns det inga självklara svar om vad det exakt är som avses med begreppen fabricering, förfalskning och plagiering. Det får enligt utredningen överlämnas till att i varje enskilt fall bedöma om en anmäld handling faller inom ramen för FFP, med stöd av bl.a. de källor som här har angetts. Endast allvarliga avvikelser ska omfattas Utredningen anser att det i definitionen av oredlighet i forskning ska klargöras att oredlighet i forskning avser allvarliga avvikelser från god forskningssed, i form av fabricering, förfalskning och plagiering. Det innebär att måste göra en viss bedömning av allvaret i varje enskilt fall av misstänkt fabricering, förfalskning och plagiering. Särskilt när det gäller plagiering kan det finnas fall som inte kan bedömas som så allvarliga att de bör prövas av . I den aktuella propositionen med förslag till ändringar i den norska forskningsetiklagen påpekas t.ex. att definitionen av oredlighet i forskning är avgränsad mot mindre allvarliga avvikelser och att mindre allvarliga fall av plagiat därför inte heller ska definieras som oredlighet i forskning, men väl kan utgöra andra avvikelser från god forskningssed.18 Utredningen delar bedömningen om gränsdragning mot allvarliga avvikelser och anser att det t.ex. skulle vara olämpligt att göra det obligatoriskt för att pröva alla typer av misstankar om t.ex. plagiering, även sådana som gränsar mot att över huvud taget utgöra en plagiering. Att genom lag framtvinga en nationell prövning av sådana typer av ageranden anser inte utredningen framstår som vare sig behövligt eller proportionerligt i förhållande till de ingrepp som prövningen kommer att innebära för en misstänkt forskare och berörd forskningsutförare. Som tidigare nämnts betyder inte detta att alla andra avvikelser från god forskningssed per definition är acceptabla. Utredningen har dock stannat vid att föreslå att endast allvarliga avvikelser i