sou · H5B311d2 · 2017-02-28 00:00:00 — Enligt kommittén skulle detsamma kunna sägas om förväntade kostnads- och prisökningar inom livsmedel och detaljhandel. 162 Steininger, , (2012), Regional and environmental impacts of expanding the heavy duty vehicle charge to the secondary road network in , Empirica 2012 (39), s. 261–278. för dessa varugrupper kan låginkomsttagare förväntas spendera en större del av hushållsbudgeten än vad höginkomsttagare gör. Den österrikiska studien lyfter dock fram att en viktigare aspekt när det gäller fördelningseffekterna är hur skatteintäkterna används. Om skatteintäkterna används i syfte att sänka andra skatter, kan det öka efterfrågan på arbetskraft. Den ökade efterfrågan på arbets- kraft kan i så fall komma att gynna arbetslösa och låginkomsttagare mer än andra grupper. Om skatteintäkter används till att öka tillgängligheten för gods- transporter på järnväg och sjöfart, skulle det underlätta en över- flyttning av gods från vägtransporter till andra trafikslag. En ökad tillgänglighet för gods på järnväg skulle sannolikt även gynna till- gängligheten för persontransporter på järnväg, vilket i så fall sanno- likt skulle gynna låginkomsttagare mer än andra grupper. 12.13.3 Effekter på jämställdhet Åkerinäringen har en mycket hög andel män bland sina anställda. Även inom trävaruindustrin och skogsbruk, som förväntas på- verkas mycket av vägskatten, är andelen män hög. Tabell 12.41 visar några av de yrken som har högst andel män. Bland lastbilsförare är män och bland träarbetare och snickare är andelen . * Standard för svensk yrkesklassificering, SSYK 2012. Källa: SCB, med yrkesstatistik. Tabell 12.42 visar andelen män inom en bredare indelning av näringsgrenar. Där ser vi att även byggsektorn har en mycket hög andel män, liksom jord- och skogsbruk. Källa: SCB, med yrkesstatistik. Kommittén saknar motsvarande statistik över situationen inom livsmedelssektorn, men bedömer att andelen män där är betydligt lägre. Tabell 12.42 visar också att andelen män är högre bland små- företagen inom respektive sektor, jämfört med större företag. Ut- ifrån denna statistik bedömer kommittén att män sannolikt kommer att påverkas i högre eller mycket högre grad än kvinnor av att väg- skatten införs. 12.13.4 Effekter på de integrationspolitiska målen Kommittén bedömer att de integrationspolitiska målen inte på- verkas i högre utsträckning än andra mål. Transporter till och från flyktinganläggningar eller motsvarande kommer att bli dyrare, vilket kan komma att medföra ökade kostnader vid inköp av servicetransporter. 12.13.5 Effekter på offentlig service Kommittén bedömer att kommunerna kommer att få ökade kost- nader till följd av ökade kostnader vid inköp av miljötransporter inom kommunen (avfall, återvinning m.m.). Det kan komma att innebära att kommunen höjer avgiften för avfallshämtning och lik- nande tjänster (se avsnitt 12.5.4). Offentlig service i form av bibliotek, vård, skola och omsorg på- verkas inte mer än andra sektorer. Vägskatten kan leda till margi- nellt högre kostnader vid inköp av tjänster som är beroende av transporter, t.ex. byggande av skolor, sjukhus eller andra offentliga I förlängningen kan det innebära att kommuner och landsting behöver höja avgifterna för offentlig service, men sanno- likt behöver inte kommunalskatten eller landstingsskatten höjas. Kommittén bedömer det som förhållandevis ringa effekter. Andra utbuds- och efterfrågeeffekter är sannolikt av större betydelse för kostnaderna och avgiftssättningen av offentliga tjänster. 12.13.6 Effekter på brottslighet och brottsförebyggande Kommitténs förslag bedöms få en viss positiv påverkan på brotts- ligheten och det brottsförebyggande arbetet. Kommittén bedömer att vägskatten kommer att få positiva effekter på regelefterlevnaden i stort bland de som utför tunga vägtransporter. Det förslagna kontrollsystemet (avsnitt 10.15) kommer att minska incitamenten och motiven till att bedriva otillåten transportverksamhet som t.ex. olaga cabotage. Som diskuteras bland annat i avsnitt 12.7.2 ger också vägskatten mer jämlika konkurrensvillkor mellan svenska och utländska åkerier. Detta bedöms öka acceptansen för väg- skatten bland svenska åkerier, vilket i sin tur bedöms minska viljan bland svenska åkerier att konkurrera med utländska åkerier med otillåtna medel. tas sanktionsavgifter, i stället för böter, ut av den som överträder reglerna om cabotage- transporter. Det finns dock vissa andra straffbestämmelser i för- ordningen (1998:786) om internationella vägtransporter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Sanktionsavgifter på yrkestrafikområdet tas även ut t.ex. enligt förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. Vissa gärningar är dock i stället belagda med straff enligt nämnda förordning. Väg- skatten bedöms ha en positiv effekt när det gäller att upptäcka och förebygga sådana brott och detsamma gäller även andra brott på yrkestrafikområdet. Kommitténs förslag: Den föreslagna lagen om tjänsteleverantörer för vägskatt ska träda i kraft . Den föreslagna vägskattelagen ska träda i kraft . När vägskatte- lagen träder i kraft ska lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon upphävas. Lagen upphör att gälla vid utgången av . Den ska dock fortfarande tillämpas i fråga om för- hållanden som hänför sig till tiden före . Några övergångsbestämmelser i övrigt behövs inte. Skälen för kommitténs förslag: En utgångspunkt bör vara att den nu föreslagna regleringen ska träda i kraft . För att förslagen ska kunna genomföras krävs dock att såväl åkeri- näringen och andra skattskyldiga som berörda myndigheter får tid att förbereda vissa åtgärder och anpassa sina rutiner. Det behövs vidare tid för den fortsatta beredningen av förslagen i och . Dessutom måste , innan vägskattesystemet införs, med- dela (notifiering), som ska yttra sig om systemets förenlighet med EU-reglerna. En sådan notifiering ska göras senast systemet sätts i bruk, se artikel 7h i Eurovinjett- direktivet. Kommittén anser dock att notifieringen bör göras innan införandet (se mer om detta i avsnitt 11.3.2). Kommittén lämnar till regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer att avgöra om t.ex. certifiering av teknisk utrustning ska ske. Förutom sedvanligt utredningsarbete för att avgöra vilka krav som bör ställas i föreskrifter med tillhörande samverkan med andra myndigheter och aktörer tillkommer tid för notifiering av föreskrifter om tekniska krav. Notifieringen ska ske genom ett anmälnings- förfarande till enligt direktiv (EU) 2015/1535 i anledning av föreskrifter om teknik samt till enligt förordning (1994:2029) om tekniska regler och Kommers- kollegiums verkställighetsföreskrifter KFS 2008:1. Till viss del kan troligen de ovannämnda åtgärderna och förbere- delserna ske parallellt, men det är ändå oundvikligt att det behövs för genomförandet. Därtill bedömer kommittén att väg- skatten bör införas , dock inte under den typiska semesterperioden (se avsnitt 11.3.2). Mot bakgrund av det anförda bör vägskattelagen träda i kraft . När vägskattelagen träder i kraft uppkommer en skyldighet för de skattskyldiga, utom för de som använder ruttbiljetter, att föra en elektronisk logg med hjälp av en tjänsteleverantör som de har in- gått avtal med. En tjänsteleverantör måste dock ha tillstånd för sin verksamhet. För att tjänsteleverantörerna ska hinna ansöka om och få tillstånd innan skyldigheten att föra en elektronisk logg uppkom- mer, måste lagen om tjänsteleverantörer för vägskatt börja gälla innan vägskattelagen träder i kraft. Med hänsyn till detta bör lagen om tjänsteleverantörer för vägskatt träda i kraft . Eftersom det är fråga om att införa en helt ny lagstiftning, som inte ersätter någon tidigare reglering på samma område samt att det, liksom vid andra beslut om att införa ny lagstiftning, kommer att finnas för de skattskyldiga att förbereda sig inför den nya skatten, anser kommittén att det inte finns något behov av övergångs- bestämmelser, utöver vad som sägs nedan. Den tidsbaserade vägavgiften för vissa tunga godsfordon ska inte kvarstå när vägskatten införs. Lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon ska därför upphöra att gälla vid utgången av . Lagen ska därefter fortfarande tillämpas i fråga om för- hållanden som hänför sig till tiden före . I den inledande bestämmelsen anges att vägskatt enligt denna lag ska betalas till staten. Vägskatten är alltså en statlig skatt. Paragrafen behandlas i avsnitt 10.4. I bestämmelsen anges att är beskattningsmyndighet i fråga om denna skatt. Att är beskattningsmyndighet framgår redan av 1 § förordningen (2007:780) med instruktion för , men en bestämmelse som klargör detta tas ändå in i lagen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.9.1 I paragrafens första stycke anges att Transportstyrelsen, för Skatte- verkets räkning, fattar vissa beslut om skatt och avgifter enligt denna lag. Vidare anges att övriga beslut, med vissa undantag, fattas av . Undantagen gäller beslut om förskott för sanktionsavgift och beslut om att fordon inte får fort- sätta färden samt Transportstyrelsens överprövning av sådana beslut. Andra stycket anger att Transportstyrelsen även verkställer debi- tering och återbetalning av skatt och avgifter enligt lagen. Kommitténs överväganden i dessa delar finns i avsnitt 10.9.2. Bestämmelsens första stycke anger att fordons- och viktbegreppen som används i lagen har samma betydelse som i lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner och förordningen (2001:651) om vägtrafik- definitioner, om inte annat följer av lagen. Andra stycket anger att fordonsår i 2 kap. 2 § har samma bety- delse som i 1 kap. 5 § vägtrafikskattelagen (2006:227). Med for- donsår avses där uppgift i vägtrafikregistret som anger ett fordons årsmodell eller, om sådan uppgift saknas, tillverkningsår. Om båda uppgifterna saknas i registret, avses med fordonsår det år som for- donet första gången togs i bruk. Skatt enligt lagen ska betalas för motorfordon uteslutande av- sett för godstransporter på väg och med en totalvikt på . I tredje stycket definieras vad som menas med vägskattevikt i 3 kap. 1 §. Vägskattevikt är den vikt efter vilken vägskatten beräk- nas. Vägskattevikten för motorfordon utan draganordning ska vara samma skattevikt som används för beräkning av fordonsskatt för tunga lastbilar enligt 1 kap. 6 § vägtrafikskattelagen. Det innebär att vägskattevikten för sådana fordon är totalvikten, dock högst den bruttovikt som fordonet får föras med på vägar som tillhör bärig- hetsklass 1. Vägskattevikten för motorfordon med draganordning ska vara den högsta sammanlagda bruttovikten för fordonskombi- nationen. Det innebär att för ett motorfordon som har en drag- anordning antas att släp används. Om ett motorfordon kan förses med två eller flera karosserier, beräknas vägskattevikten efter det karosseri som ger den högsta totalvikten för fordonet. I fråga om motorfordon som kan förses med en anordning för påhängsvagn beräknas dock vägskattevikten efter fordonets totalvikt med en sådan anordning. Av 2 § lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner framgår att totalvikten är summan av fordonets tjänstevikt och den beräknade vikten av det största antalet passagerare och den största mängden gods som fordonet är inrättat för. nets vikt i normalt, fullt driftfärdigt skick inklusive förare. Brutto- vikten är den sammanlagda statiska vikt som samtliga hjul, band eller medar på ett fordon vid ett visst tillfälle för över till vägbanan. Den högsta bruttovikten på väg med bärighetsklass 1 framgår av bilaga 1 till trafikförordningen (1998:1276). Skatten enligt denna lag differentieras bland annat utifrån for- dons EURO-utsläppsklass. I fjärde stycket anges att detta begrepp har samma betydelse som i och rådets direktiv /62/EG av om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer, senast ändrat genom Europa- parlamentets och rådets direktiv /76/EU, och 31 § avgas- reningslagen (2011:318). Därmed avses med EURO-utsläppsklass en utsläppsklass för ett fordon baserat på de emissionskrav som fordonets motor uppfyller; ju renare fordon, desto högre utsläpps- klass. Utsläppsklasserna EURO 0–V och EEV (Enhanced Environ- mentally Friendly Vehicle) samt de emissionskrav som gäller för dessa utsläppsklasser framgår av bilaga 0 till nämnda direktiv (Euro- vinjettdirektivet). Utsläppsklass EURO V regleras även i 31 § avgas- reningslagen (2011:318), liksom utsläppsklass EURO VI, som inte omfattas av bilaga 0 till Eurovinjettdirektivet. Enligt femte stycket har begreppet allmän väg samma betydelse som i 1 § väglagen (1971:948). Begreppet allmän väg används i be- stämmelsen i 2 kap. 5 § om skattskyldighetens inträde. Enligt 1 § väglagen avses med allmän väg sådan väg som anläggs enligt väg- lagen eller enligt lagen förändras till allmän och sådan för allmän samfärdsel upplåten väg som av ålder ansetts som allmän eller enligt äldre bestämmelser anlagts som eller förändrats till allmän och som vid väglagens ikraftträdande hålls av staten eller en kommun. En väg upphör att vara allmän när vägen dras in. Om en kommun är väghållare, upphör vägen att vara allmän, när den enligt (2010:900) upplåts eller ska vara upplåten till allmänt begagnande som gata. Om en väg har upplåtits till allmänt begag- nande som gata medan staten är väghållare, upphör vägen att vara allmän, när kommunen övertar väghållningen. I sjätte stycket förklaras vad en tjänsteleverantör är genom att det görs en hänvisning till lagen (0000:000) om tjänsteleverantörer för vägskatt. I sjunde stycket hänvisas till definitionerna i 4 § första stycket lagen (2013:1164) om elektroniska vägtullssystem när det gäller be- greppen fordonsutrustning, betalningsförmedlare och väganvändare. Fordonsutrustning definieras där som en komplett uppsättning maskinvaru- och programvarukomponenter som behövs för att kunna använda ett elektroniskt vägtullssystem och som är installerade i ett fordon för insamling, lagring, bearbetning, fjärrmottagning och överföring av data. Betalningsförmedlare definieras som en juridisk person som förmedlar betalning av vägtull från en väganvändare till en avgiftsupptagare. Väganvändare definieras som en fysisk eller juridisk person som har träffat avtal med en betalningsförmedlare om förmedling av vägtull till avgiftsupptagare. Bestämmelserna om betalningsförmedlare och väganvändare i lagen om elektroniska väg- tullssystem gäller, enligt 2 § andra och tredje styckena, endast betal- ningsförmedlare som är EETS-betalningsförmedlare och väganvän- dare som är EETS-väganvändare. Paragrafen behandlas bland annat i avsnitten 10.5.1, 10.5.4, 10.6.1 och 10.7. Paragrafens hänvisning innebär att vissa bestämmelser i skatteförfa- randelagen (2011:1244) görs tillämpliga beträffande vägskatt. Bestämmelsen behandlas i avsnitten 10.10.4, 10.15.4 och 10.18.5. Vilka fordon är skattepliktiga? I bestämmelsen anges vilka fordon som är skattepliktiga. Såväl svenska som utländska fordon är skattepliktiga. Skatt ska betalas för motorfordon eller ledad motorfordonskombination med en total- vikt på om fordonet är avsett uteslutande för gods- transport på väg. Fordon som uteslutande är avsedda för gods- transporter är skattepliktiga oavsett om en transport verkligen genomförs, transporten sker yrkesmässigt eller för egen räkning eller om det är en privat resa. Genom den valda skrivningen ute- sluts bussar och det gäller även sådana bussar som delvis är avsedda för godstransporter. Fordon med en totalvikt som understiger är inte skattepliktiga, såvida de inte har draganordning. Vikt- gränsen för fordon med draganordning kommer i praktiken att gå vid , eftersom ett sådant fordon i regel kan dra en släpvagn på . Fordon med en totalvikt på , som inte uteslu- tande är avsedda för godstransporter, är inte skattepliktiga. Där- utöver är vissa fordon undantagna från skatteplikt enligt 2 §. För fordon med draganordning grundas skatteplikten på den högsta tillåtna totalvikt som fordonskombinationen kan ha. En förutsättning för skatteplikt är naturligtvis att skattskyldig- het har inträtt. Skattskyldighetens inträde behandlas i 5 §. Vägskatt betalas för ett visst skattepliktigt fordon. Det innebär att såväl betald som obetald skatt följer med det vid ett ägarbyte. Kommitténs överväganden i dessa delar finns i avsnitten 10.5.2 och 10.5.3. Vilka fordon är undantagna från skatteplikt? Paragrafen reglerar vilka fordon som är undantagna från skatte- plikt. Av första stycket framgår att militär-, polis-, utrycknings- och väghållningsfordon inte är skattepliktiga. En förutsättning för skattebefrielse för ett sådant fordon är att det är försett med yttre kännetecken som visar dess ändamål, vilket framgår av paragrafens andra stycke. I tredje stycket undantas veteranfordon från skatteplikt. I bestäm- melsen används begreppet fordonsår, vilket definieras i 1 kap. 4 §. I fjärde stycket sägs att för fordonskombinationer är det motor- fordonet som är avgörande för om kombinationen är undantagen från skatteplikt. Eftersom det är fråga om en statlig skatt ska den som enligt lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall är undan- tagen från skatteplikt i inte betala vägskatt. Detta följer dock direkt av den lagen och behöver därför inte också anges i denna lag. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 10.5.4. Vilka är skattskyldiga? I denna paragraf anges att fordonets ägare är skattskyldig, om inte annat anges i 4 §. Fordonsägaren har alltså ett strikt ansvar för att betala skatten, vilket är en förutsättning för att systemet ska fungera. I andra stycket förklaras vem som anses vara ägare. Enligt den första punkten är ägaren den som när skattskyldigheten inträder är eller bör vara upptagen som ägare i vägtrafikregistret. Genom hänvis- ningen till vägtrafikregistret blir ägarbegreppet i 4 § lagen (2001:558) om vägtrafikregister tillämpligt. Bestämmelserna om ägarens ansvar gäller därmed även för innehavaren av fordonet då detta innehas på grund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt eller med nyttjanderätt för en bestämd tid om . Vidare aktuali- seras bestämmelsen i 4 a § lagen om vägtrafikregister när någon äger ett fordon. Enligt den andra punkten anses med ägare, i fråga om ett fordon som används med stöd av saluvagns- licens, den som när skattskyldigheten inträder innehar licensen. Enligt den tredje punkten, som gäller utländska fordon, anses som ägare den som när skattskyldigheten inträder är upptagen som ägare i ett utländskt register motsvarande vägtrafikregistret eller, om innehavare finns registrerad i det utländska registret, innehavaren. Med utländskt register motsvarande vägtrafikregistret avses ett regis- ter som fyller samma funktion som det . Kommitténs överväganden i dessa delar finns i avsnitt 10.6.1. I denna bestämmelse finns ett undantag till föregående bestämmelse om skattskyldiga personer. Här sägs att om ett fordon har försetts med fordonsutrustning som är kopplad till ett avtal med en betal- ningsförmedlare, är väganvändaren som ingått avtal med betalnings- förmedlaren skattskyldig. Definitioner av fordonsutrustning, betal- ningsförmedlare och väganvändare finns i 1 kap. 4 §. Innebörden av bestämmelsen är att en EETS-väganvändare, när det finns en sådan, är skattskyldig i stället för fordonsägaren. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.6.1. När inträder skattskyldigheten? Bestämmelsen anger att skattskyldighet inträder när ett skatteplik- tigt fordon används på allmän väg eller sådan väg som enligt (2010:900) upplåts eller ska vara upplåten till allmänt begagnande som gata och som har en kommun som väghållare. Enligt 1 kap. 4 § har vägbegreppen i lagen samma betydelse som i väglagen (1971:948). Med att fordonet används menas varje form av rörelse i någon riktning, med eller utan motorn påslagen. Det innebär att även t.ex. bogsering och puttning innefattas i begreppet ”används”. I be- greppet får dock anses ligga att någon styr fordonet i fråga. Ett for- don som bärgas omfattas alltså inte av skattskyldighet. Med bärg- ning menas här att fordonet dras av ett annat fordon på så sätt att det dragna fordonets ena ände är upplyft genom en anordning på dragfordonet, som något av det dragna fordonets hjulpar rullar på vägen. Omfattas av skattskyldighet gör inte heller fordon som t.ex. fraktas på en släpvagn eller transporteras på ett biltrans- portfordon. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 10.6.2. Av bestämmelsen följer att skatt, när deklaration ska lämnas måna- den efter det att fordonet har använts på väg där vägskatt tas ut, ska betalas för varje skatteperiod. En skatteperiod består av en kalender- månad. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.6.3. Av denna bestämmelse följer att skatt, när deklaration ska lämnas före det att fordonet används på väg där vägskatt tas ut, ska betalas för den skattepliktiga händelse som deklarationen avser. Paragrafen behandlas i avsnitt 10.6.3. I bestämmelsens första stycke anges att vägskatt tas ut för varje hel kilometer som ett skattepliktigt fordon används på väg som avses i 2 kap. 5 §. Av bestämmelsen framgår alltså att skatten är avstånds- baserad. Vad som innefattas i begreppet ”används” framgår av kom- mentaren till 2 kap. 5 §. I andra stycket anges att skatten tas ut med olika belopp bero- ende på vägskattevikt, antal hjulaxlar och EURO-utsläppsklass. Skattebeloppen framgår av tabellerna. Det är antalet monterade axlar på motorfordonet som avses. Det är alltså oberoende av om axlarna kan höjas upp eller inte. Övervägandena finns i avsnitt 10.7. Vad händer om uppgifter inte finns tillgängliga? I paragrafen anges att om de uppgifter om fordonets egenskaper som anges i 1 § inte finns tillgängliga när ett beslut om vägskatt fattas, ska skatt tas ut enligt den högsta nivån. Det innebär att om de egenskaper som skatten varieras utifrån inte är kända när skatte- beslutet fattas, ska den högsta skattesatsen tillämpas. Det är alltså skattesatsen för den fordonskategori som betalar allra mest som ska användas. Som kan utläsas av tabellen är det motorfordon med tre eller fler hjulaxlar och draganordning som betalar allra mest. Uppgift om ett fordons egenskaper kan t.ex. finnas i fordonsdoku- ment, vägtrafikregistret eller motsvarande register i andra länder. Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 10.7. Vad händer när fordonets beskaffenhet ändras? I bestämmelsen anges att om ett fordons beskaffenhet ändras så att vägskatt ska utgå efter en högre skattesats än tidigare, utgår den högre skatten från och med den dag då registreringsbesiktning i anledning av ändringen skedde eller senast skulle ha skett. Medför ändringen att skatt ska utgå efter en lägre skattesats än tidigare, utgår den lägre skatten från och med den dag då besiktning i anled- ning av ändringen skedde. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.7. Skyldighet att lämna föranmälan Av paragrafen följer att den som är skattskyldig, det vill säga for- donsägaren eller i förekommande fall väganvändaren, ska anmäla till Transportstyrelsen att fordonet kommer att användas på ett sådant sätt att skattskyldighet uppkommer. Så är fallet om fordonet kommer att användas på en sådan väg där vägskatt tas ut. Att anmälningsskyldigheten ligger på ägaren är naturligt, eftersom det är denna som är betalningsskyldig för skatten och som riskerar att drabbas av sanktioner. Det hindrar i och för sig inte att ägaren rent faktiskt låter någon annan göra anmälan. En väganvändare är dock inte betalningsskyldig gentemot staten, utan i stället gentemot betalningsförmedlaren. Anmälningsskyldigheten bör trots allt ligga på väganvändaren, som är den som använder fordonet och har an- svar för det. Föranmälan ska ha kommit in till Transportstyrelsen innan skatt- skyldigheten inträder. Det innebär att anmälan ska ha kommit in till myndigheten innan det skattepliktiga fordonet används på väg där skatten tas ut.