sou · H5B32 · 2017-01-09 00:00:00 — Systemgränsen för att beräkna energiprestandan i BBR och i redovisade förslag om nära-nollenergibyggnader är levererad (köpt) energi till byggnaderna. Övriga regelverk och styrmedel för transportsektorn I regeringens proposition En sammanhållen svensk klimat- och energipolitik – Klimat (Prop. 2008/09:162) redogörs för den lång- siktiga prioriteringen om att bör ha en fordonsflotta som är oberoende av fossila bränslen. I propositionen beskrivs också visionen om att ska ha en hållbar och resurseffektiv energiförsörjning utan nettoutsläpp av växthusgaser i atmosfären. Prioriteringen om en fossiloberoende fordonsflotta ska ses som ett steg på vägen mot visionen för . För transportsektorn angavs ett särskilt mål om minst 10 pro- cent förnybar energi i transporter och målet nåddes . EU har antagit nya mål . Till skillnad från EU:s 2020- mål inkluderas inget specifikt mål för transportsektorn. (2015a) beskriver ett flertal styrmedel som påverkar konsumenternas val av fordon. infördes en fordonsskatt (2006:227) som baseras på fordonets koldioxidutsläpp i stället för att som tidigare utgå från fordonets vikt. För person- bilar gäller att nya bilar med bättre miljöegenskaper, s.k. miljöbilar, 8 Miljömålssystemet – preciseringar av miljökvalitetsmålen och etappmål, bilaga till regeringens beslut nr I:4. Gällande regelverk och styrmedel befrias från fordonsskatt efter köpet. Vid köp av per- sonbilar som räknas som supermiljöbilar kan en premie om högst erhållas. diskuteras införandet av ett bonus-malus-system . Systemet innebär att miljöanpassade fordon med rela- tivt låga utsläpp av koldioxid ska premieras vid köptillfället. 4.3Regelverk för överföring av el Nedan följer en sammanfattning av de regelverk och styrmedel som finns beslutade i dagens energipolitik för överföring av energi och el. Gemensamma regler inom EU har tidigare beskrivits i kapitel 2. Ellagen (1997:857) inkluderar bestämmelser om hur elnätsverk- samheten ska bedrivas. I syfte att förhindra korssubventionering mellan företag som bedriver olika typer av elverksamhet får nätverk- samhet inte bedrivas av samma juridiska person som bedriver pro- duktion av eller handel med el. Inom samma juridiska person ska nät- verksamheten redovisas ekonomiskt skilt från all annan verksamhet. Detta innebär att elnätsverksamhet måste vara både legalt och redo- visningsmässigt åtskild från företag som bedriver konkurrensutsatt verksamhet som produktion av eller handel med el. Produktion av el får dock ske i ett elnätsföretag om den är avsedd för att täcka nät- förluster eller för att ersätta utebliven el vid elavbrott. Utöver detta finns ett krav på att vissa nätföretag ska vara funktionellt åtskilda från företag som bedriver produktion av eller handel med el. Ett företag som bedriver nätverksamhet och som ingår i en koncern vars samlade elnät har minst 100 000 elanvändare ska till sin organi- sation och sitt beslutsfattande vara åtskilt från företag som bedriver produktion av eller handel med el. Tillstånd för och reglering av elnätverksamhet Det krävs tillstånd, s.k. nätkoncession, för att få bygga och använda elektriska starkströmsledningar (kraftledningar). Förutsättningarna för att meddela tillstånd framgår av ellagen (1997:857) och elför- ordningen (2013:208) samt . Gällande regelverk och styrmedel Den som har nätkoncession för ett område har i princip ensam- rätt att inom det området bygga och använda kraftledningar t.o.m. den högsta tillåtna spänningen för området. För kraftledningar över den högsta tillåtna spänningsnivån och i vissa andra fall krävs nät- koncession för linje. Ett strikt krav på nätkoncession för alla kraftledningar skulle dock leda till praktiska problem. De lokala nätägarna skulle t.ex. bli an- svariga för interna nät i byggnader, alternativt skulle byggnadernas ägare behöva ha nätkoncession. Ända sedan 1902 års ellag infördes har det därför funnits bestämmelser om undantag från kravet på nätkoncession. Gemensamt för flertalet av de elnät som omfattas av undantagen är att de är interna nät som används för egen räkning, har begränsad utbredning och är tydligt avgränsade. Exempel på nät som är undantagna är nät inom byggnader, inom området för en industrianläggning och inom vissa flygplatser. I nuvarande ellag har regeringen ett bemyndigande att besluta om undantag. Undantagen finns i förordning (2007:215) om undantag från kravet på nätkoncession enligt ellagen (1997:857). De nät som inte behöver koncession för att byggas och användas kallas icke- koncessionspliktiga nät. Förhandsreglering av intäktsramar för elnät Elnätsnätverksamhet betraktas som ett s.k. naturligt monopol och är därför föremål för reglering. Intäkterna från elnätsverksamhet reg- leras genom intäktsramar som beslutas av Energimarknadsinspek- tionen (Ei). Elnätsavgifterna ska enligt ellagen vara skäliga, objektiva och icke- diskriminerande. Skäligheten avser ett nätföretags totala intäkter, medan objektivitet handlar om att företagets samlade avgifter för en kundkategori måste reflektera de kostnader som nätföretaget har för just denna kategori. Företagen får därför tillämpa olika avgifter för olika kundkategorier, t.ex. villakunder och lägenhetskunder. Före- tagen får däremot inte gynna en kundkategori på bekostnad av en annan. regleras intäkterna genom att Ei på förhand fast- ställer en ram för varje nätföretags intäkter (intäktsram). Den första tillsynsperioden löpte år Gällande regelverk och styrmedel 2012–2015. Förhandsregleringen infördes till följd av krav i EU:s elmarknadsdirektiv. skedde regleringen av intäkterna från elnätsverksamheten genom att nätmyndigheten i efterhand granskade skäligheten för nätföretagens avgifter. har Ei fastställt ramarna för den andra tillsyns- perioden –2019 (Ei 2015d). Inför har regelverket förtydligats genom mer detaljerade regler i intäktsrams- förordningen (EIFS 2015:2). Av dessa regler framgår det bland annat att anläggningarnas ålder ska beaktas vid bedömningen av företagets kapitalkostnader. Vidare har den ekonomiska livslängden (avskriv- ningstiden) lagts fast i förordning. Som en direkt följd av Energi- effektiviseringsdirektivet har en bestämmelse också införts i ellagen enligt vilken hänsyn ska tas till i vilken utsträckning nätverksamheten bedrivs på ett sätt som är förenligt med, eller bidrar till ett effektivt utnyttjande av elnätet. har meddelat föreskrifter med mer detaljerade regler om bedömningen av kvalite- ten, effektiviteten och kostnaderna (bl.a. hur anläggningarnas ålder ska bestämmas). Styrmedel för ett långsiktigt tillförlitligt elnät Det ställs ett antal minimikrav om elöverföringens kvalitet i ellagen och elförordningen. Dessa krav innebär framför allt att miniminivåer på kvaliteten för enskilda kunder ska upprätthållas, exempelvis genom ellagens funktionskrav om att inga avbrott inom nätägarens kon- trollansvar ska överstiga . Ytterligare minimikrav finns i Ei:s föreskrifter om krav på god kvalitet i elöverföringen, där krav ställs på maximalt antal avbrott som får förekomma , spännings- kvalitet, utökade funktionskrav för högre lastnivåer samt trädsäkrings- krav för ledningar av stor betydelse. I de delar av föreskrifterna som handlar om spänningskvalitet preciseras även ansvarsfördelningen mellan nätägare och kund. Det finns två typer av incitament som fungerar som ekonomiska styrmedel för en förbättrad leveranssäkerhet: incitament på kollek- tiv nivå och incitament på selektiv kundnivå. På kollektiv nivå finns incitament som innebär att nivån på elnätsföretagens leveranssäker- het kan medföra en ökning eller minskning av avkastningen som är en del av det som elnätsföretagen får ta ut i avgifter av sina kunder. Gällande regelverk och styrmedel På selektiv kundnivå finns möjlighet för kunden att få skadestånd eller avbrottsersättning vid längre elavbrott. Dessa incitament har till syfte att ge elnätsföretagen drivkrafter att på egen hand öka leverans- säkerheten och att fortlöpande underhålla och investera i sina elnät. Slutligen använder sig Ei av information genom statistik över el- avbrott för att uppmärksamma utvecklingen av leveranssäkerheten i de svenska elnäten. har ansvaret för spänningsregleringen av stamnätet i . Regionala nätägare ansvarar för spänningsregleringen av underliggande distributionsnät. Spänningen i kraftsystemet regleras genom tillförsel eller uttag av reaktiv effekt och är en storhet som påverkas främst av lokal reak- tiv effektproduktion och konsumtion. De nordiska systemoperatörerna ansvarar för att upphandla mängden kapacitet för automatisk frekvensreglering enligt fastställda direktiv. Produktion som deltar i frekvensregleringen kommer kontinuerligt att regleras upp eller ned med ökat slitage och ökade driftskostnader som följd. Upphandlingen bygger inte på marginalprissättning vilket gör att de som sällan blir avropade i många fall väljer att ta bort den reglerande förmågan från sina aggregat för att minska slitage och kunna optimera intäkterna (Svk 2015c). Inom det nordiska området hanteras sedan ett tiotal år balansregle- ringen gemensamt av de nordiska systemansvariga, vilket innebär att balansregleringen hanteras som om det nordiska synkronområdet skulle vara ett enda kontrollområde. Både produktion och använd- ning kan ingå i balansregleringen. Detta sker emellertid med bibehållet ansvar för varje nationell systemansvarig. Vidare finns en gemensam Gällande regelverk och styrmedel marknad för reglerkraft9, där de mest effektiva produktionsresur- serna i hela används för upp- eller nedreglering genom fri- villiga bud. Svenska kraftnäts balansansvar har genom avtal delegerats till ett antal balansansvariga företag. Dessa har tagit på sig det ekonomiska ansvaret för att den el som matas in av de aktörer som omfattas av balansansvaret under varje driftstimme är densamma som den el som tas ut av dessa aktörers kunder. kan vara el- producenter eller elhandlare. Under drifttimmen gör Svk den sista justeringen av de obalanser som kvarstår genom att reglera upp eller ned elproduktion eller förbrukning i systemet. Lagen om effektreserv (2003:436) infördes som en övergångslös- ning till följd av en svag effektbalans och den risk för effektbrist som därmed bedömdes finnas i extrema situa- tioner. I lagen ges Svk i uppdrag att upphandla en effektreserv. När det uppstår effektbrist i elsystemet kan effektreserven aktiveras för att upprätthålla balansen mellan tillförsel och uttag av el. Effekt- reserven ska vara ett komplement till den övriga produktionskapa- citeten som finns på elmarknaden. Lagen skulle enligt sin ursprung- liga lydelse upphöra att gälla . Lagens giltighetstid har förlängts . Senast förlängdes effekt- reserven, då t.o.m. . t.o.m. får effektreserven uppgå till högst 1 000 MW och därefter till högst 750 MW. Effektreserven hanteras utanför prisbildningen för elmarknaden. handlar upp en effektreserv bestående av både produktion och förbrukningsreduktion för att undvika att effektbrist uppstår. För att hantera kritiska situationer vid störningar i elsystemet har Svk tillgång till en störningsreserv på cirka 1300 MW som består av gasturbiner som kan startas och kan användas vid plötsliga fel för att upprätthålla driftsäkerheten. Delar av störningsreserven kan användas för att undvika tvingande 9 Förutom avsedd volym (MW) och pris (kronor per MWh eller EUR per MWh) måste reg- leringsbud även ange aktiverings- och varaktighetstider. Minsta budvolym i SE1, SE2 och SE3 är 10 MW, och 5 MW i SE4. Gällande regelverk och styrmedel frånkoppling av förbrukning. Vid kritisk effektbrist kopplas för- brukning bort enligt Svk:s föreskrift för frånkoppling. Sam- hällsviktig verksamhet kan ges en högre prioritet vid urvalet av vilka elanvändare som ska frånkopplas vid en akut effektbrist (Styrel) (2011:931). 4.5Regelverk och styrmedel för gasnät Naturgaslagen (2005:403) ändrades , så att alla naturgasnät i omfattas av lagen. Det innebär att stads- och fordonsgasnäten i numera är reglerade på samma sätt som det västsvenska naturgassystemet. Gas har därför delats upp i en reglerad verksamhet med distribution och förgasning och en icke reglerad handelsverksamhet. Den reglerade verksamheten be- drivs av och handeln av . Det krävs tillstånd, s.k. koncession, för att få bygga och använda högtrycksledningar för naturgas. Koncession krävs också för lagrings- och förgasningsanläggningar som är anslutna till en naturgasledning. Förutsättningarna för att medge tillstånd framgår av naturgaslagen (2005:403) och naturgasförordningen (2006:1043) samt . Till skillnad från elnät krävs inte koncession för distributionsled- ningar för naturgas (naturgasledningar efter en mät- och reglersta- tion). Det finns inte heller någon områdeskoncession för naturgas- ledningar. Förhandsreglering av intäktsramar för gasnät Fram reglerades gasnätsverksamheten främst genom att tillsynsmyndigheten på förhand godkände de metoder som användes för att utforma avgifterna eller villkoren. För att tillsynen av energi- marknaderna i ska bedrivas på ett likartat sätt, oavsett energi- slag, infördes den förhandsreglering med hjälp av in- täktsramar som tillämpas för elmarknaden. Närmare bestämmelser om intäktsramsreglering utfärdades senare genom förordningen Gällande regelverk och styrmedel (2014:35) om fastställande av intäktsram på naturgasområdet. Den första tillsynsperioden löper –2018 och omfattar intäkter från överföring och lagring av naturgas samt tillträde till förgasningsanläggningar. Intäktsramen ska beräknas så att den täcker skäliga kostnader för att bedriva den verksamhet som omfattas av intäktsramen och ger en rimlig avkastning på det kapital som krävs för att bedriva verk- samheten. En intäktsram ska beslutas i förväg för ett företag som bedriver överföring av naturgas eller innehar en lagringsanläggning eller en förgasningsanläggning. 4.6Regelverk och styrmedel för fjärr- och kraftvärme I samband med elmarknadsreformen omreglerades också fjärr- värmen då det beslöts att kommunala fjärrvärmeföretag ska drivas på affärsmässiga grunder. Fjärrvärme- och kraftvärmeproduktion styrs liksom de flesta typer av el- och värmeproduktion av en mängd olika regelverk och styrmedel. Nedan anges några av de viktigaste lagarna: •Lag (1994:1776) om skatt på energi (energi-, koldioxid- och svavelskatt) •Lag (1984:1052) om statlig fastighetsskatt (fastighetsbeskatt- ning av elproduktionsenheter, kraftvärme) •Lag (1999:673) om skatt på avfall (deponiskatt för bl.a. askor) •Lag (1990:613) om miljöavgifter på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion •Lag (2011:1200) om elcertifikat (elcertifikatssystemet) •Lag (2004:1199) om handel med utsläppsrätter (utsläppshandels- systemet, EU ETS) •Lag (2014:268) om vissa kostnadsnyttoanalyser på energiområdet (inför byggande av nya produktionsanläggningar, större reno- veringar av produktionsanläggningar eller nya fjärrvärme- eller fjärrkylanät) •Lag (2010:598) om hållbarhetskriterier för biodrivmedel och fly- tande biobränslen (hållbarhetslagen) Gällande regelverk och styrmedel •Tillståndsgivning enligt (1998:808) •Fjärrvärmelagen (2008:263), (kundskydd, transparenskrav och reg- lerat tillträde till fjärrvärmenäten) •Plan- och bygglagen (PBL 2010:900), energihushållningskraven i kap. 9 i byggregler (BBR) Skattelagstiftning och ekonomiska styrmedel Vad gäller beskattning är det främst energi- och koldioxidbeskattning- en som ger incitament att använda obeskattade förnybara bränslen som biomassa i kraftvärme- och fjärrvärmeanläggningar. Undantag från koldioxidskatt finns för kraftvärmeanläggningar som ingår i EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS). För fjärrvärme- anläggningar inom EU ETS är skattesatsen av full kol- dioxidskatt. Vid kraftvärmeproduktion gäller befrielse från energiskatt för den del av bränslet som förbrukas för framställ- ning av värme både inom och utanför EU ETS. Bränsle som åtgår för elproduktion i kraftvärmeverk är energiskattebefriad. Avfallspoli- tiken ger ramvillkor för avfallshanteringen där deponiförbudet för brännbart avfall, som infördes , ger förutsättningar för energi- återvinning av avfall i kraftvärme- och fjärrvärmeverk. Andra viktiga styrmedel är elcertifikatssystemet som främjar för- nybar elproduktion som t.ex. biokraftvärme. Utsläppshandelsystemet omfattar alla fjärrvärmenät med en installerad effekt som överstiger 20 MW (lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter). Detta innebär att fjärrvärmeproduktionsanläggningar ingår i systemet även om de används mycket litet och utgör spets- och reservanläggningar. Sammantaget ingår cirka 500 fjärrvärmeproduktionsanläggningar av totalt cirka 770 anläggningar i utsläppshandelssystemet. fastighetstaxeras som elproduktionsenheter och betalar i fastighetsskatt. I Fastighetstaxeringsutred- ningens betänkande (SOU 2016:31) föreslås att kraftvärmeverk ska delas upp i två taxeringsenheter – en elproducerande och en värme- producerande byggnad (s.k. övrig industribyggnad). Dagens fastig- hetsskattebefriade värmecentraler föreslås begränsas till icke-kom- Gällande regelverk och styrmedel Topplastanläggningar10 för värmepro- duktion föreslås dock undantas från fastighetsskatt. Förslaget om att fastighetsbeskatta värmeproduktion uppskattas innebära ökade skatteintäkter på . Utredningens betänkande har remissbehandlats och bereds inom . Regeringen tillsatte en offentlig utredning som bl.a. ska se över förutsättningarna för avfallsförbränning samt analysera behovet av att införa skatt på förbränning av avfall (dir. 2016:34). Utredaren ska även se över om kväveoxidavgiften kan göras mer verkningsfull ur miljösynpunkt och samhällsekonomiskt effektiv, i första hand genom att den görs om till en skatt. Utredaren ska också lämna förslag på hur prissignalen på utsläpp av fossil koldioxid inom EU:s system för handel med utsläppsrätter kan kompletteras med andra ekonomiska styrmedel vad gäller el- och värmeproduktion. Utredningen ska redovisa sina förslag . Fjärrvärmelagen (2008:263) som infördes innehåller bestämmelser som syftar till att stärka fjärrvärmekundernas ställning och öka insynen i en fjärrvärmeverksamhet. Lagen innebär bl.a. en skyldighet för fjärrvärmeföretag att förhandla med en enskild fjärr- värmekund om vissa avtalsvillkor för fjärrvärme. Vidare innehåller lagen ett skydd för konsumenter mot avbrott i distributionen av fjärrvärme. Lagen innehåller även bestämmelser om att fjärrvärme- företag ska lämna uppgifter om drift- och affärsförhållanden i verk- samheten. Fjärrvärmelagen kompletterades med regler om mätning och debitering som innebär krav på mätning och debitering efter faktisk förbrukning som trädde i kraft . Fjärrvärmelagen kompletterades med regler som ger en extern värmeproducent rätt att under vissa förutsätt- ningar få tillträde till ett fjärrvärmenät. 10 Anläggningar som är i drift under rullande femårs- perioder. Gällande regelverk och styrmedel Dagens krav på energihushållning och värmeisolering i byggregler (BBR) utgår från den köpta levererade energin. Detta be- tyder att värme som produceras i anslutning till en byggnad och till- förs byggnaden inte omfattas av byggnadens energiprestandakrav. En central del av uppdrag är att belysa den långsiktiga utvecklingen i det svenska energisystemet med särskilt fokus på förhållandena för elförsörjningen –2030. I detta kapitel beskrivs hur det framtida behovet av el kan komma att utvecklas och hur efterfrågan på el tillgodoses enligt olika prog- noser och scenarier. Syftet är att så långt möjligt belysa de faktorer som påverkar elsystemets framtida utveckling, och att identifiera problemställningar som har betydelse för att säkerställa en samhälls- ekonomiskt effektiv utveckling av elsystemet. Utvecklingstrender i energisystemet i stort berörs endast i den mån de har betydelse för elförsörjningen. Beskrivningen av det framtida elsystemet är uppdelad i fem om- råden: elanvändning, elproduktion, elnätens roll, elmarknaden samt forskning och innovation. För att belysa elsystemets utveckling används som underlag bl.a. publicerade långsiktiga scenarier som har tagits fram av myndigheter, akademi, organisationer, m.fl. Med scenario avses en sammanhållen beskrivning givet att ett antal centrala, men förenklade, antaganden är uppfyllda. Scenarier kan formuleras enligt olika meto- der. Så kallade back-casting-scenarier utgår från ett specificerat mål, exempelvis nettoutsläpp av växthusgaser , och beskriver den utveckling som krävs inom olika sektorer för att nå detta mål. Ut- vecklingen i sådana scenarier beror bl.a. på de antaganden som görs om teknikutvecklingen. Andra typer av scenarier kan vara statiska, dvs. de utgår från att dagens ekonomiska och politiska struktur- samband liksom värderingar och beteenden kvarstår även . Scenarier kan också baseras på energisystemmodeller eller expertbe- dömningar. Andra scenarier kan vara explorativa som i Energimyn- dighetens rapport framtider (2016d), där myndigheten ger ett brett perspektiv på möjliga utvecklingsvägar för det svenska energisystemet bortom . Energi- och elanvändningens utveckling i fram till har beskrivits i kapitel 3.1. I det här kapitlet redovisas hur användningen av el i kan komma att utvecklas i fram- tiden inom olika sektorer. För vissa sektorer behandlas även utveck- lingen av annan energianvändning då den är av stor betydelse för sektorn. Att bedöma det framtida behovet av el är inte enkelt. Erfaren- heten pekar på att prognoser och scenarier visar en tämligen god träffsäkerhet inom 10–, men att de har sämre träffsäkerhet ju längre tidshorisonten är (() 2016c). Utvecklingen i energisystemet i stort har betydelse också för behovet av el. (2014a) beskriver de viktigaste påverkansfaktorerna för energianvändningen inom industri, bostä- der och service samt transport enligt följande: •Industrisektorns energianvändning påverkas främst av den eko- nomiska utvecklingen, men även av strukturella förändringar och energieffektiviseringar som genomförs inom företagen. El- användningen inom industrin kan komma att öka, se vidare kapi- tel 5.1.1. •Inom bostäder och service, m.m. svarar uppvärmning och varm- vatten för av sektorns energianvändning. Energibehovet varierar därför i hög grad med utomhustempera- turen. Hur värmebehov möts påverkar den framtida efterfrågan på el. Den framtida elanvändningen i bostads- och servicesektorn beskrivs närmare i kapitel 5.1.2. •Inom transportsektorn är hushållens ekonomi och drivmedels- priser i kombination med demografi de viktigaste påverkans- faktorerna för persontransporter. Godstransporterna påverkas mest av utvecklingen inom näringslivet och handeln med andra länder. Den tekniska utvecklingen för fordon, effektivisering av bränsleanvändningen och introduktionen av förnybara drivmedel är andra faktorer som påverkar transportsektorn. Energianvänd- ningen i transportsektorn bedöms minska medan el- användningen i sektorn bedöms öka, se vidare kapitel 5.1.3. Energieffektivisering har varit en betydande förklaring till att energi- och elanvändningen i inte har ökat nämnvärt . Energieffektivisering kan också utgöra ett medel för att uppnå andra mål, t.ex. klimatmål och minskade utsläpp till luft, vatten och mark samt mål om försörjningstrygghet och innovation. Energieffektivi- sering innebär i flera fall en övergång till en ökad användning av el. Att hushålla med energin och effektivisera energianvändningen i hela energisystemet kan bidra till många olika miljömål, t.ex. generations- målet1 och hållbar stadsutveckling. Elanvändningens utveckling beror på många olika faktorer som kan påverka dess nivå, både uppåt och nedåt. Historiskt har energi- effektivisering varit den enskilt viktigaste påverkansfaktorn för elanvändningen. I flera av de studerade scenarierna antas denna faktor öka i betydelse för perioden fram (North European Perspectives (NEPP) 2015). De faktorer som därutöver bedöms ha störst betydelse för framtidens elanvändning kan sammanfattas i följande punkter (IVA 2016c): •Politiska beslut och styrmedel