sou · H5B390 · 2017-11-22 00:00:00 — b)lagen i den konventionsstat där de båda senast hade hemvist, ifall den ena maken eller båda makarna under äktenskapet har tagit hemvist i en annan konventionsstat än den där de tog hemvist när de gifte sig, och 2. något annat inte följer av 10–12 §§. I paragrafen regleras förutsättningarna för makar att avtala om att ett visst lands lag ska tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden. Para- grafen ersätter 3 § NÄF. I förhållande till 3 § NÄF har endast begrep- pet fördragsslutande stat ersatts med konventionsstat. Övervägandena finns i avsnitt 10.5 och 10.7. Bestämmelserna i den aktuella paragrafen är endast tillämpliga om anknytningskraven i 2 § är uppfyllda. 9 § Om tillämplig lag inte har bestämts genom avtal, tillämpas lagen i den konventionsstat där makarna tog hemvist när de gifte sig. Om båda makarna senare har tagit hemvist i en annan konventions- stat och varit bosatta där , tillämpas i stället den statens lag. Om båda makarna tidigare under äktenskapet har haft hemvist i den staten eller om makarna är medborgare i den staten, tillämpas dock den statens lag så snart de har tagit hemvist där. I paragrafen anges vilket lands lag som är tillämplig på makarnas förmö- genhetsförhållanden om de inte har avtalat om tillämplig lag. Paragra- fen ersätter 3 a § NÄF. I förhållande till 3 a § NÄF har endast begrep- pet fördragsslutande stat ersatts med konventionsstat. Övervägandena finns i avsnitt 10.5 och 10.7. Bestämmelserna i den aktuella paragrafen är endast tillämpliga om anknytningskraven i 2 § är uppfyllda. 10 § I fråga om en makes behörighet att råda över fast egendom, över egendom som är likställd med fast egendom eller över en bostad ska all- tid lagen i den konventionsstat där egendomen finns tillämpas. I paragrafen finns en särskild bestämmelse om tillämplig lag när det gäller behörigheten för en make att råda över fast egendom m.m. Paragrafen ersätter 3 b § NÄF. I förhållande till 3 b § NÄF har endast begreppet fördragsslutande stat ersatts med konventionsstat. Över- vägandena finns i avsnitt 10.5 och 10.7. Bestämmelserna i den aktuella paragrafen är endast tillämpliga om anknytningskraven i 2 § är uppfyllda. 11 § Ett byte av den lag som tillämpas på makarnas förmögenhetsförhål- landen inverkar inte på rättsverkningarna av en rättshandling som har företagits före bytet. Giltigheten av bestämmelserna i ett äktenskapsförord bedöms enligt den lag som ska tillämpas på makarnas förmögenhetsförhållanden när frågan blir aktuell. Paragrafen reglerar rättsverkningar av rättshandlingar avseende ma- karnas förmögenhetsförhållanden när det sker ett byte av tillämplig lag. I paragrafen regleras också tillämplig lag avseende den materiella giltigheten av bestämmelserna i ett äktenskapsförord. Paragrafen er- sätter 3 c § NÄF. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Bestämmelserna i den aktuella paragrafen är endast tillämpliga om anknytningskraven i 2 § är uppfyllda. 12 § Ett lagvalsavtal eller ett äktenskapsförord mellan makarna är gil- tigt till formen, om det när det ingicks uppfyllde formkraven i 1.den lag som enligt 8 eller 9 § var tillämplig på makarnas förmö- genhetsförhållanden, eller 2.lagen i en konventionsstat där makarna eller en av dem var med- borgare. Om en konventionsstats lag saknar formkrav för lagvalsavtal, be- döms giltigheten enligt den lagens formkrav för äktenskapsförord. Ett äktenskapsförord mellan makar som har hemvist i när rättshandlingen företas gäller här i landet mot tredje man, endast om registrering sker enligt 7 kap. 3 § tredje stycket . Paragrafen anger när lagvalsavtal och äktenskapsförord ska anses gil- tiga till formen. Paragrafen ersätter 4 § NÄF. I förhållande till 4 § NÄF har dock andra meningen i andra stycket utgått. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. När giltigheten av lagvalsavtal ska bedömas enligt svensk lag gäller bestämmelserna om formell giltighet av lagvalsavtal i artikel 23 första punkten i förordningarna om makars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden, om avtalet har ingåtts eller därefter. Avtalet ska då vara skriftligt, daterat och undertecknat för att vara formellt giltigt. Om avtalet har ingåtts före gäller fortfarande bestämmelserna om formell giltighet av lag- valsavtal i LIMF (3 §). Avtalet ska då vara skriftligt för att vara for- mellt giltigt. Bestämmelserna i den aktuella paragrafen är endast tillämpliga om anknytningskraven i 2 § är uppfyllda. 13 § Om makar har beviljats legal separation och är på deras förmögen- hetsförhållanden lagen i en konventionsstat tillämplig, i vilken det sak- nas regler om legal separation, ska 1.bestämmelserna i den staten om bodelning efter äktenskapsskill- nad tillämpas, 2.egendom som en make förvärvar efter den legala separationen vara hans eller hennes enskilda, och 3.avdrag för att täcka skulder beräknas med hänsyn till förhållan- dena vid den legala separationen. Paragrafen reglerar rättsverkningar av legal separation (hemskillnad) för makars förmögenhetsförhållanden. Paragrafen ersätter delvis 10 § NÄF. Det är bestämmelserna i 10 § första stycket NÄF som har förts över till den nuvarande paragrafen. I förhållande till 10 § NÄF har språkliga ändringar företagits. Bland annat har begreppet hem- skillnad bytts ut till legal separation och begreppet fördragsslutande stat till konventionsstat. Vidare har lagtexten strukturerats om för att göra den modernare och mer lättillgänglig. Några ändringar i sak har dock inte varit avsedda. Övervägandena finns i avsnitt 10.5 och 10.7. Paragrafen föreskriver att det inträder vissa rättsverkningar om makarna har beviljats legal separation och den lag som är tillämplig på deras förmögenhetsförhållanden är lagen i en konventionsstat som saknar bestämmelser om legal separation, t.ex. . punkten ska i en sådan situation den aktuella konventionsstatens be- stämmelser om bodelning efter äktenskapsskillnad tillämpas. Då ska också egendom som en make förvärvar efter den legala separationen vara hans eller hennes enskilda (andra punkten) och avdrag för att täcka skulder beräknas med hänsyn till förhållandena vid den legala separationen (tredje punkten). 14 § Bodelning med anledning av en makes död förrättas enligt svensk lag om den avlidne var medborgare i , , eller och vid sin död hade hemvist i . Bodelning med anledning av en makes död förrättas också enligt svensk lag om en efterlevande make som är medborgare i , , eller har suttit i oskiftat bo och han eller hon har hemvist i . Detsamma gäller om en efterlevande make har suttit i oskiftat bo och vid sin död var medborgare i , , eller och då hade hemvist i . I paragrafen finns bestämmelser om tillämplig lag avseende förfaran- det vid bodelning med anledning av en makes död. Paragrafen ersät- ter 3 kap. 8 § IAL. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen reglerar frågan om tillämplig lag avseende förfarandet vid bodelning med anledning av en makes död. Ska tillämplig lag be- stämmas för att avgöra materiella frågor om bodelningen tillämpas i första hand bestämmelserna om tillämplig lag i 8–13 §§ i detta kapitel. Faller inte frågan inom tillämpningsområdet för dessa bestämmelser (jfr 2 § i detta kapitel) tillämpas i stället bestämmelserna om tillämplig lag i förordningen om makars förmögenhetsförhållanden. 15 § Lagakraftvunnen dom eller administrativ myndighets beslut som i , , eller har meddelats med tillämpning av bestämmelser om internationell behörighet som motsvarar 3 eller 5 §, ska gälla i . Paragrafen reglerar erkännande av avgöranden som har meddelats i andra konventionsstater. Paragrafen ersätter delar av 22 § NÄF. Det är bestämmelserna om erkännande av avgöranden angående makars förmögenhetsförhållanden som har förts över till den aktuella para- grafen. I förhållande till 22 § NÄF har bestämmelserna ändrats så att innebörden numera är att danska, finska, isländska och norska av- göranden som har meddelats med tillämpning av bestämmelser om internationell behörighet som motsvarar artikel 5 eller 8 i den nor- diska äktenskapskonventionen (3 eller 5 § i detta kapitel), ska gälla i . Vidare har sista delen av 22 § NÄF (utan särskild stadfästelse och utan prövning av avgörandets riktighet eller myndighetens be- hörighet) uteslutits i den aktuella paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 10.6.3. Det anges i paragrafen att ett avgörande som i något av de övriga nordiska länderna har meddelats med tillämpning av bestämmelser om internationell behörighet som motsvarar 3 eller 5 §, ska gälla i . Det gäller alltså avgöranden om bodelning som har prövats i samband med ett yrkande om hemskillnad eller äktenskapsskillnad eller avgöranden om boskillnad. Gäller det nordiska avgörandet andra frågor om makars förmögenhetsförhållanden, t.ex. en självständig fråga om bodelning, kan alltså paragrafen inte tillämpas. Danska, finländska, isländska och norska avgöranden som har meddelats enligt artikel 5 eller 8 i den nordiska äktenskapskonventio- nen (motsvarande 3 eller 5 § i detta kapitel) ska erkännas enligt den aktuella paragrafen. Finska avgöranden om bodelning som gäller svensk-finska förhål- landen kan inte längre vara meddelade enligt de internordiska bestäm- melserna om internationell behörighet. Sådana avgöranden meddelas i stället enligt bestämmelserna om internationell behörighet i förord- ningen om makars förmögenhetsförhållanden. Artikel 5 i förordning- en om makars förmögenhetsförhållanden motsvarar i stort sett 3 § i detta kapitel. Om artikel 5 i förordningen har tillämpats får finska av- göranden angående bodelning därför anses ha meddelats med tillämp- ning av bestämmelser om internationell behörighet som motsvarar 3 § i detta kapitel, under förutsättning att den avgjorda frågan om bodel- ning har samband med en väckt talan om äktenskapsskillnad eller hemskillnad enligt artikel 7 i den nordiska äktenskapskonventionen. Bodelningsfrågan måste dock ha väckts som en del i målet om hem- skillnad eller äktenskapsskillnad för att tillräckligt samband ska anses föreligga. Sådana finska avgöranden ska också erkännas i enligt den aktuella paragrafen. Som exempel kan ges ett finskt avgörande rörande bodelning som väckts i samband med en ansökan om äktenskapsskillnad. Makarna har hemvist i men en av dem är finsk medborgare och den andra är svensk medborgare. Den avgjorda frågan gäller därmed ett finsk-svenskt förhållande och den finska domstolen har prövat sin internationella behörighet i frågan om bodelning i enlighet med arti- kel 5 i förordningen om makars förmögenhetsförhållanden. Om talan om äktenskapsskillnad är väckt enligt artikel 7 i den nordiska äkten- skapskonventionen, erkänns domen i enligt den aktuella para- grafen. 16 § Om inget annat följer av 15 §, ska i fråga om erkännande och verk- ställighet av dom eller förlikning från , , eller avseende en fråga om makars förmögenhetsförhållanden tillämpas lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar på privaträttens område eller lagen (1932:540) om erkännande och verkställighet av dom som meddelats i . Om dessa lagar inte gäller, tillämpas 4 kap. om inte något annat följer av förordningen om makars förmögenhetsförhållanden. Paragrafen anger vilka bestämmelser som ska tillämpas för erkännande och verkställighet av nordiska avgöranden avseende en fråga om ma- kars förmögenhetsförhållanden för det fall frågan inte regleras enligt 15 §. Paragrafen ersätter de delar av 3 kap. 11 § IAL som avser erkän- nande och verkställighet av avgöranden om makars förmögenhets- förhållanden vid en makes död, t.ex. frågor om bodelning. Övervägan- dena finns i avsnitt 10.6.3–4. Paragrafen omfattar alla avgöranden angående makars förmögen- hetsförhållanden, t.ex. avgöranden angående frågor med anledning av äktenskapsskillnad och avgöranden angående frågor med anledning av en makes död. Enligt paragrafen tillämpas i första hand NEVL eller lag. NEVL tillämpas beträffande avgöranden från , och medan lag tillämpas i förhållande till eftersom inte tillträtt nordiska ramkonvention. Från NEVL:s tillämpningsområde har undantagits avgöranden om bl.a. efterlevande makes rätt, om inte den avlidne var medborgare i , , , eller och hade hemvist i någon av dessa stater (7 § andra stycket 5 NEVL). Från NEVL:s tillämpningsområde har även undantagits avgöranden om bl.a. boskillnad och bodelning med anledning av äktenskapsskillnad, om det inte är fråga om verkställighet av en dom som ska gälla i enligt 15 § i detta kapitel (7 § andra stycket 1 NEVL). Det framgår av den nu aktuella paragrafen att i fråga om erkännande och verkställighet av ett danskt eller norskt avgörande om makars förmögenhetsförhållanden som undantas från NEVL:s tillämpningsområde tillämpas i stället 4 kapitlet i denna lag. Avseende ett finskt avgörande tillämpas i samma situation bestämmelserna om erkännande och verkställighet i förordningen om makars förmögen- hetsförhållanden. års lags tillämpningsområde har undantagits avgöranden om bl.a. boskillnad och bodelning med anledning av äktenskapsskillnad (10 § andra stycket 1 lag). Det framgår av den nu aktuella paragrafen att i fråga om erkännande och verkställighet av ett isländskt avgörande om makars förmögenhetsförhållanden som undantas från tillämpningsområdet lag, tillämpas i stället 4 kapitlet i denna lag. 3 kap. Frågor om sambors förmögenhetsförhållanden 1 § Detta kapitel gäller för frågor om sambors förmögenhetsförhållanden i internationella situationer, om inte annat följer av en unionsrättsakt. Bestämmelserna gäller endast sådana samboförhållanden där ingen av samborna är gift. I paragrafen anges kapitlets tillämpningsområde. Paragrafen ersätter 1 § LIMF i den del den avser sambors förmögenhetsförhållanden. I förhållande till 1 § LIMF har endast vissa språkliga ändringar vidta- gits. Bland annat har ordet unionsrättsakt ersatt uttrycket annan lag. Övervägandena finns i kapitel 11.2. I första stycket anges att kapitlet gäller för frågor om sambors för- mögenhetsförhållanden i internationella situationer, om inte annat föl- jer av en unionsrättsakt. Ordet unionsrättsakt syftar I-förordning och Luganokonvention. Genom rådets beslut om ingående av konventionen om dom- stols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område2 är även Luganokonvention en unions- rättsakt. Gäller det en fråga om sambors förmögenhetsförhållanden som inte regleras i någon av de två unionsrättsakterna blir sålunda bestämmelserna i det aktuella kapitlet tillämpliga. Det gäller frågor om tillämplig lag men även i vissa fall frågor om internationell behörighet samt erkännande och verkställighet (se vidare utredningens övervä- ganden i avsnitt 11.2). I andra stycket anges att bestämmelserna endast gäller sådana samboförhållanden där ingen av samborna är gift. Svensk domstols internationella behörighet 2 § En fråga om sambors förmögenhetsförhållanden får tas upp av svensk domstol om 1.svaranden har hemvist i , 2.käranden har hemvist i och svensk lag enligt 5 eller 6 § är tillämplig på sambornas förmögenhetsförhållanden, 3.frågan rör egendom i , eller 4.svaranden i en uppkommen fråga har godtagit att saken prövas i eller har gått i svaromål i saken utan invändning om domsto- lens behörighet. Om frågan gäller bodelning med anledning av en sambos död tilläm- pas 3 § i stället för första stycket. I paragrafen anges när internationell behörighet föreligger för svensk domstol i frågor om sambors förmögenhetsförhållanden. Paragrafen ersätter 2 § första stycket 2–5 samt andra stycket LIMF i den del den avser sambors förmögenhetsförhållanden. Endast mindre språkliga ändringar har vidtagits i förhållande till motsvarande bestämmelser i . Övervägandena finns i avsnitt 11.3.1. 2 EUT L 147, 10.6.2009, s. 1. 3 § En fråga om bodelning med anledning av en sambos död får tas upp av svensk domstol 1.om den avlidne sambon hade hemvist i , 2.i fall som anges i 2 § första stycket 1, 2 och 4, eller 3.på begäran av den efterlevande sambon om svensk domstol, i andra fall än som avses i 1, är behörig att ta upp en fråga om arv efter den avlid- ne enligt och rådets förordning (EU) nr 650/2012 av om behörighet, tillämplig lag, erkännande och verk- ställighet av domar samt godkännande och verkställighet av officiella handlingar i samband med arv och om inrättandet av ett europeiskt arvs- intyg, i den ursprungliga lydelsen. Paragrafen reglerar svensk domstols internationella behörighet i en fråga om bodelning med anledning av en sambos död. Paragrafen er- sätter 2 a § LIMF i den del den avser sambors förmögenhetsförhål- landen. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.1. 4 § Framställs ett yrkande om sambors förmögenhetsförhållanden i en svensk domstol, när det redan pågår ett förfarande utomlands som kan leda till ett motstridigt avgörande, ska talan avvisas om det kan antas att avgörandet i det utländska förfarandet blir gällande här i landet. I stället för att talan avvisas får målet eller ärendet förklaras vilande i avvaktan på ett lagakraftvunnet avgörande i det utländska förfarandet. Talan får prövas om det finns särskilda skäl. Paragrafen innehåller bestämmelser om litispendens. Paragrafen ersät- ter 15 § LIMF i den del den avser sambors förmögenhetsförhållanden. Endast mindre språkliga ändringar har vidtagits i förhållande till mot- svarande bestämmelser i . Övervägandena finns i avsnitt 11.3.1. 5 § Om sambor eller blivande sambor i skriftligt, daterat och underteck- nat avtal har kommit överens att en viss stats lag ska tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden, ska det gälla om 1.avtalet avser lagen i en stat där någon av dem hade hemvist eller var medborgare när avtalet ingicks, och 2.något annat inte följer av 7–14 §§. Om den ena sambon är död, får den efterlevande sambon ingå ett avtal enligt första stycket med den avlidnes arvingar och universella testamentstagare. Förekomsten och giltigheten av ett lagvalsavtal eller av ett villkor i ett sådant avtal ska fastställas enligt den lag som skulle vara tillämplig på det enligt första eller andra stycket, om avtalet eller villkoret var giltigt. Paragrafen reglerar en möjlighet för sambor eller blivande sambor att träffa avtal om att ett visst lands lag ska tillämpas på deras förmögen- hetsförhållanden. Paragrafen ersätter delvis 3 § LIMF i den del den avser sambors förmögenhetsförhållanden. Övervägandena finns i av- snitt 11.3.1–2. Av första stycket framgår att ett avtal om tillämplig lag kan träffas av sambor och blivande sambor om vissa förutsättningar är uppfyllda. har skriftlighet varit det enda kravet för formell giltighet av lagvalsavtal. Med hänsyn till de nya formella kraven på lagvalsavtal i förordningarna om makars respektive registrerade partners förmö- genhetsförhållanden (artikel 23) har det i första stycket lagts till att avtalet även ska vara daterat och undertecknat. I övrigt motsvarar första stycket vad som gällt enligt 3 § första stycket LIMF. I tredje stycket, som är nytt, anges att förekomsten och giltigheten av ett lagvalsavtal eller av ett villkor i ett sådant avtal ska fastställas en- ligt den lag som skulle vara tillämplig på det enligt första eller andra stycket, om avtalet eller villkoret var giltigt. Den lag som pekas ut i det omstridda avtalet ska alltså tillämpas för att fastställa avtalets materiella giltighet. Bestämmelserna i tredje stycket motsvarar vad som gäller i fråga om materiell giltighet av lagvalsavtal enligt förordningarna om makars respektive registrerade partners förmögenhetsförhållanden (artikel 24.1 i förordningarna). 6 § Har tillämplig lag inte bestämts genom avtal, gäller lagen i den stat där samborna tog hemvist när de inledde samboförhållandet. Om båda samborna senare har tagit hemvist i en annan stat och varit bosatta där , tillämpas i stället den statens lag. Har båda samborna tidigare under samboförhållandet haft hemvist i den sta- ten eller är båda samborna medborgare i den staten, tillämpas dock den statens lag så snart de har tagit hemvist i staten. I paragrafen anges vilken lag som blir tillämplig på sambornas förmö- genhetsförhållanden, om de inte har avtalat om tillämplig lag enligt 5 §. Paragrafens tillämpning förutsätter alltså att det inte föreligger ett giltigt avtal om tillämplig lag. Paragrafen ersätter 4 § LIMF i den del den avser sambors förmögenhetsförhållanden. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.1. 7 § En rättshandling mellan sambor avseende deras förmögenhetsförhål- landen är giltig, om den stämmer överens med den lag som blir tillämp- lig på sambornas förmögenhetsförhållanden när rättshandlingen företas. Företas rättshandlingen före samboförhållandet, är den giltig, om den stämmer överens med den lag som blir tillämplig när samborna inleder samboförhållandet. Rättshandlingen ska vidare anses giltig till formen, om den uppfyller formkraven enligt lagen i den stat där den företas eller där samborna då har hemvist. I paragrafen ges bestämmelser om i vilken utsträckning rättshand- lingar avseende förmögenhetsförhållanden mellan sambor är giltiga i . Paragrafen ersätter 5 § första och andra styckena LIMF i den del de avser sambors förmögenhetsförhållanden. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.1. 8 § En utländsk bodelning med anledning av en sambos död ska anses giltig till formen, om den uppfyller formkraven enligt 1.den lag som var tillämplig på sambornas förmögenhetsförhållanden, 2.lagen i den stat där den förrättades, eller 3.lagen i den stat där den avlidne hade hemvist eller var medborgare. Paragrafen reglerar tillämplig lag för den formella giltigheten av en utländsk bodelning med anledning av en sambos död. Den ersätter 5 a § LIMF i den del den avser sambors förmögenhetsförhållanden. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.1. Bestämmelserna tillämpas på frivilliga uppgörelser. Om förrätt- ningen innefattar ett rättsligt avgörande, är i stället bestämmelserna om erkännande av utländska avgöranden tillämpliga. Paragrafen avser endast formkraven, dvs. den reglerar inte giltigheten i materiellt hän- seende. Särskilda bestämmelser om bodelning m.m. 9 § På begäran av en sambo eller en dödsbodelägare ska svensk lag tillämpas beträffande förfarandet vid bodelning, även om utländsk lag är tillämplig på sambornas förmögenhetsförhållanden. Bestämmelserna i svensk lag om förfarandet vid bodelning får tillämpas också när den utländska lagen föreskriver en annan form för delning eller avräkning beträffande sambors egendom. I paragrafen anges att svensk lag under vissa förutsättningar kan tillämpas på frågor om förfarandet vid bodelning även om en utländsk lag är tillämplig på sambornas förmögenhetsförhållanden. Paragrafen ersätter 6 § första stycket LIMF i den del den avser sambors förmö- genhetsförhållanden. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.1. 10 § Vid en bodelning ska sambornas samtliga tillgångar och skulder i och utomlands beaktas, om inte något annat följer av den lag som är tillämplig på sambornas förmögenhetsförhållanden. Vid lottläggningen bör en sambo i första hand tilldelas egendom som tillhör honom eller henne utomlands. Om det finns egendom utomlands och det kan antas att bodelningen inte kommer att gälla i det landet, får bodelningen begränsas till att gälla en viss del av sambornas egendom. En sådan begränsning får dock inte göras, om någon av samborna med rimliga skäl motsätter sig det. Vid en bodelning med anledning av en sambos död ska det beaktas vad som tillkommit den efterlevande sambon vid motsvarande förrätt- ning efter den döde utomlands. I paragrafen regleras hur bodelningen ska gå till när samborna har egendom och skulder inte bara i utan också utomlands. Para- grafen reglerar också vad som ska beaktas vid en bodelning med an- ledning av en sambos död. Paragrafen ersätter 7 § LIMF i den del den avser sambors förmögenhetsförhållanden. Övervägandena finns i av- snitt 11.3.1. 11 § Bestämmelserna i 16–18 §§ och 22–25 §§ sambolagen (2003:376) om förfogande över sambors gemensamma bostad och bohag och om en sambos rätt att vid bodelning överta sådan egendom ska alltid tilläm- pas, om bostaden och bohaget finns i .