sou · H5B346 · 2017-06-01 00:00:00 — Om kroppsvisitation eller undersökning av väskor och andra före- mål ska genomföras på annat sätt än med metalldetektor eller annan liknande anordning, ska uppgiften utföras av en polisman eller av en ordningsvakt som har godkänt för sådana upp- gifter. Identitetskontroll får genomföras endast för att fastställa om en person som uppger sig inte omfattas av säkerhetskontroll ska undan- tas från kontrollen. Paragrafen reglerar hur en säkerhetskontroll utförs. Ändringarna berörs i kapitel 6 och 8. Ändringen i första stycket innebär att om säkerhetskontrollen utvidgats enligt 1 § andra stycket ska viss elek- tronisk utrustning eftersökas i säkerhetskontrollen. I annat fall får endast sådana vapen och föremål som avses i första meningen efter- sökas. Enligt 2 § ska det framgå av beslutet om säkerhetskontrollen även ska omfatta elektronisk utrustning. 14.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård 36 a § Muntlig förhandling hålls på sjukvårdsinrättningen, om inte sär- skilda skäl talar för något annat eller annat följer av andra stycket. Rättens ordförande får besluta att patienten och andra personer som avses i 37 § ska delta i förhandlingen genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring från sjukvårdsinrättningen. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om deltagande vid sammanträden genom ljudöverföring och genom ljud- och bildöver- föring. Syftet med ändringarna är att ge uttryckligt lagstöd för att låta patienten och vissa andra personkategorier delta i förhand- lingen genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring från sjuk- vårdsinrättningen. Övervägandena finns i kapitel 9.2. Huvudregeln i första stycket är, liksom tidigare, att en muntlig förhandling ska hållas på sjukvårdsinrättningen, om inte särskilda skäl talar för något annat, t.ex. att hålla förhandlingen i rättens egna lokaler. Motsvarande bestämmelser fanns tidigare i 37 §. I andra stycket införs ett uttryckligt lagstöd för att låta patienten och andra personer som avses i 37 § delta i förhandlingen genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring från sjukvårdsinrätt- ningen. Rätten är då i de egna lokalerna och patienten närvarar genom telefon eller videokonferens från sjukvårdsinrättningen. Förut- sättningarna för att en förvaltningsdomstol ska kunna låta patienten närvara vid förhandlingen genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring framgår av 5 kap. 10 § (14 § förvalt- ningsprocesslagen). För detta krävs alltså inte några särskilda skäl, men rätten ska alltid pröva om det är lämpligt med inställelse genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring. Av författ- ningskommentaren till 5 kap. 10 § framgår att säker- hetsskäl kan vägas in vid bedömningen och motivera närvaro genom ljud- och bildöverföring. Säkerhetsskäl som kan aktualiseras i psyki- atrimål är t.ex. om förhandlingen innebär en påtaglig risk för hot eller trakasserier från patientens sida. Ett deltagande genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring får inte ske om det är olämpligt med hänsyn till ändamålet med personens inställelse och övriga omständigheter. Möjligheten att använda ljudöverföring och ljud- och bildöverföring bör därför an- vändas med försiktighet. Som exempel på situationer där närvaro genom i första hand ljud- och bildöverföring ofta inte kan anses olämpligt är, i enlighet med den praxis som utbildats i förvaltnings- domstolarna, om förhandlingen rör en avgränsad fråga eller en fråga som har prövats efter muntlig förhandling. Chefsöverläkarens bedömning och vad som är känt om patientens situation kan också läggas till grund för slutsatsen att närvaro genom främst ljud- och bildöverföring inte är olämpligt. Andra stycket har, slutligen, ändrats på så sätt att beslut fattas av rättens ordförande i stället för, som tidigare, av rätten i sin helhet. 37 § Patienten ska vara närvarande vid förhandlingen, om det är möj- ligt med hänsyn till hans eller hennes psykiska tillstånd. Patientens stödperson har rätt att närvara vid förhandlingen och ska om möj- ligt underrättas om den. Chefsöverläkaren ska höras vid förhand- lingen, om det inte är uppenbart obehövligt. Om det inte är uppenbart obehövligt, ska förvaltningsrätten i ett mål enligt denna lag höra lämplig sakkunnig vid muntlig förhand- ling. Vid förhandlingen får den sakkunnige, i syfte att få upplysning rörande omständigheter som är av betydelse för dennes uppgift, ställa frågor till chefsöverläkaren och patienten. Om en patient som har kallats vid vite att inställa sig person- ligen till en förhandling uteblir, får rätten besluta att han eller hon ska hämtas till rätten antingen eller till en senare dag. I första stycket har bestämmelserna om var en muntlig förhandling ska hållas arbetats om och flyttats till en ny paragraf, 36 a §. Övriga ändringar är av språklig karaktär. 37 a § Bestämmelserna i 15 a § gäller i tillämpliga delar vid muntlig för- handling som hålls på sjukvårdsinrättningen. Övervägandena finns i kapitel 9.1. I paragrafen föreskrivs att 15 a § gäller i tillämpliga delar vid muntlig förhandling som hålls på sjukvårdsinrättningen, vilket inne- bär att de krav på god säkerhet i verksamhet som gäller för vård en- ligt lagen om psykiatrisk tvångsvård även gäller vid muntliga för- handlingar som hålls på sjukvårdsinrättningen. De krav som ställs på sjukvårdsinrättningen är bindande. Vid en muntlig förhandling som hålls på sjukvårdsinrättningen ska det därför finnas den perso- nal, de lokaler och den utrustning som behövs för att kravet på en god säkerhet vid förhandlingen ska kunna tillgodoses. Det ska också finnas någon på sjukvårdsinrättningen som är ansvarig för säkerhets- arbetet som rör muntliga förhandlingar som hålls på sjukvårdsinrätt- ningen. I patientsäkerhetslagen (2010:659) finns bestämmelser om tillsyn över säkerheten vid sjukvårdsinrättningar där det får ges vård enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård. 14.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård 21 b § I fråga om muntlig förhandling gäller bestämmelserna i 36– 37 a §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. I fråga om mål enligt 10 a eller 10 b §§ ska dock 36 § och 37 § andra stycket nämnda lag inte tillämpas. En justering av hänvisningen till lagen om psykiatrisk tvångsvård har gjorts, vilket innebär att bestämmelserna i 36 a §, 37 a § och därmed 15 a § är tillämpliga på muntliga förhandlingar som hålls på sjukvårdsinrättningar även enligt lagen om rättspsykiatrisk vård. En språklig ändring har också gjorts. 14.8Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:242) om domstolsärenden 21 § I fråga om offentlighet och ordning m.m. vid ett sammanträde tillämpas 5 kap. 1–5 och 9–15 §§ . Under sammanträdet ska det föras anteckningar om vad som förekommer vid detta när det gäller yrkanden, medgivanden, bestrid- anden, åberopanden, invändningar och erkännanden samt om den utredning som läggs fram vid sammanträdet. Har sammanträdet begränsats enligt 13 §, ska även det antecknas. I fråga om dokumentation av berättelser som lämnas i bevissyfte och av syn tillämpas 6 kap. 6 och 6 a §§ . Paragrafen innehåller bestämmelser om offentlighet och ordning vid sammanträden i domstolsärenden. Övervägandena finns i kapi- tel 11.1. I paragrafen införs en hänvisning till 5 kap. 9 a–d §§ och 13–15 §§ . Detta innebär att det även vid sammanträden i domstolsärenden blir möjligt att bl.a. avvisa upprepat störande per- soner från domstolens lokaler, att meddela förbud mot viss elek- tronisk utrustning i rättssalarna och att av ordnings- och säkerhets- skäl besluta att åhörarna ska få följa förhandlingen från en sidosal. För den närmare tillämpningen, se författningskommentaren till bestämmelserna. 24 a § Vid förhör i bevissyfte med en part tillämpas 36 kap. 18 § rätte- gångsbalken. I paragrafen, som är ny, föreskrivs att 36 kap. 18 § gäller i tillämpliga delar vid förhör i bevissyfte med en part i dom- stolsärenden. Därmed blir regler om medhörning tillämpliga även vid partsförhör i domstolsärenden. För den närmare tillämpningen hänvisas till författningskommentaren till 36 kap. 18 § (jfr även prop. 2004/05:131 och 1986/87:89). 14.9Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 8 a § Sekretess gäller, utöver vad som följer av 8 §, hos domstol, Åklagar- myndigheten och för uppgift i incidentrapport, om det kan antas att det motverkar arbetet med ordningen och säker- heten i domstolens eller myndighetens verksamhet om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Sekretess enligt första stycket hindrar inte att en domstol lämnar uppgiften till . Om får en uppgift från en domstol som är sekretessreglerad i första stycket blir sekretess- bestämmelsen tillämplig på uppgiften också hos . Paragrafen och rubriken är nya. Övervägandena finns i kapitel 10. I första stycket skyddas uppgifter i incidentrapporter. Med inci- dentrapport avses de uppgifter om säkerhetsbrister, ordningsstör- ningar m.m. som domstolarna rapporterar i elektronisk form till och som läggs in i en databas ur vilken Domstols- verket, och vissa domstolar, kan ta fram uppgifter. Sekretessen en- ligt paragrafen gäller utöver vad som följer av 18 kap. 8 §. Paragrafen har ett rakt skaderekvisit vilket innebär att en upp- gift ska hemlighållas endast om det kan antas att det motverkar arbetet med ordningen och säkerheten i domstolens eller myndig- hetens verksamhet om uppgiften röjs. Så kan exempelvis vara fallet om uppgifterna kan användas för att identifiera brister och kart- lägga säkerhetssituationen i domstolen eller myndigheten, t.ex. när det gäller utrycknings- och svarstider, lås- och larmsystem, rutiner vid larm och andra händelser, säkerhetskontroller, vaktbemanning, beredskap och val av åtgärd. Sekretess gäller normalt i förhållande till andra myndigheter och sekretessen för en uppgift hos en myndighet följer som huvudregel inte med om uppgiften lämnas till en annan myndighet. I tredje stycket har en sekretessbrytande bestämmelse tagits in som gör det möjligt för domstolarna att lämna uppgifter som annars hade varit sekretesskyddade till . Av samma stycke framgår att sekretessen för uppgifterna överförs till . 19 § Den tystnadsplikt som följer av 5–8 och 9–13 §§ inskränker rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra upp- gifter. Den tystnadsplikt som följer av 1–3 §§ inskränker rätten att med- dela och offentliggöra uppgifter, när det är fråga om uppgift om kvarhållande av försändelse på befordringsföretag, hemlig avlyss- ning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektro- nisk kommunikation, hemlig kameraövervakning eller hemlig rums- avlyssning på grund av beslut av domstol, undersökningsledare eller åklagare eller inhämtning av uppgifter enligt lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brotts- bekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Den tystnadsplikt som följer av 17 § inskränker rätten att med- dela och offentliggöra uppgifter, när det är fråga om uppgift om kvarhållande av försändelse på befordringsföretag, hemlig avlyss- ning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elek- tronisk kommunikation eller hemlig kameraövervakning på grund av beslut av domstol eller åklagare. I paragrafen regleras rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Övervägandena finns i kapitel 10. I första stycket har den nya 8 a § undantagits i uppräkningen av paragrafer som finns där. Rätten att meddela och offentliggöra upp- giften får därmed företräde framför den tystnadsplikt som följer av 8 a §. Förbättrade förutsättningar för ordning och säkerhet i domstolarna Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare ska se över bestämmelserna om ordning i dom- stol och vid behov föreslå förändringar. Förslagen ska underlätta för domstolarna att upprätthålla ordningen så att domstolarna kan vara trygga och säkra miljöer för alla som medverkar i en domstolsför- handling. Utredaren ska analysera de rättsliga förutsättningarna för och om det bedöms möjligt och lämpligt föreslå bl.a. •ett förbud mot att vid en förhandling bära kläder eller symboler som kan uppfattas som hotfulla av personer som medverkar i för- handlingen eller av domstolens personal, •en reglering av bruket av elektronisk utrustning i rättssalarna, och •ett förbud mot bildupptagning i och bildöverföring från andra delar av domstolsbyggnaden än rättssalen och från området omedel- bart utanför domstolsbyggnaden. I uppdraget ingår också att överväga behovet av att ändra reglerna som gäller möjligheterna för ordföranden vid en förhandling att upp- rätthålla ordningen vid förhandlingen. De grundlagsaspekter som ryms i uppdraget ska särskilt uppmärk- sammas. Förslagen ska vara förenliga med tryckfrihetsförordningen, yttrandefrihetsgrundlagen och regeringsformen. Det ingår inte i upp- draget att föreslå grundlagsändringar. Uppdraget ska redovisas . Uppdraget att se över av bestämmelserna om ordning i domstolarna Det är av central betydelse för rättskipningen att domstolarna kan genomföra förhandlingar under säkra och ordnade former. Parter och vittnen ska känna sig trygga när de befinner sig i domstolen. De ska fritt och sanningsenligt kunna avlägga sina berättelser utan att känna sig hotade eller otillbörligt påverkade av andra personer som finns i lokalerna. För domstolens anställda och för dem som i övrigt besöker domstolen är det naturligtvis också viktigt att dom- stolens lokaler präglas av ordning och säkerhet. ska domstolsförhandlingar i största möjliga utsträck- ning vara öppna för alla. Det följer av de grundlagsskyddade prin- ciperna om informationsfrihet och förhandlingsoffentlighet. Allmän- heten och medierna ska kunna närvara vid en förhandling och rappor- tera om den till andra. Att det förekommer hot och ordningsstörningar ibland i sam- band med domstolsförhandlingar redovisas bl.a. i i domstol (2012:2). Domstolarna har flera verktyg till sitt förfogande för att upprätthålla god ordning och säker- het. Enligt bestämmelser, som i nu aktuella delar är tillämpliga även i allmän förvaltningsdomstol, har rättens ordför- ande och, i vissa fall, rätten i sin helhet möjlighet och skyldighet att ingripa mot uppkommande ordningsstörningar i rättssalen. Ordför- anden får t.ex. visa ut personer som stör en förhandling eller på annat sätt uppträder otillbörligt. Ordföranden får också begränsa antalet åhörare i rättssalen för att undvika trängsel. Domstolarna har vidare möjlighet att arbeta förebyggande bl.a. genom att besluta om säkerhetskontroll vid ingången till domstolen. infördes nya regler som innebär att säkerhetskon- troll i form av kroppsvisitation och undersökning av väskor som tillhör dem som har kallats till en förhandling och övriga besökare får genomföras om en sådan kontroll behövs för att begränsa risken för att det i en domstols lokaler begås brott som innebär allvarlig fara för någons liv, hälsa eller frihet eller för omfattande förstörelse Andra möjligheter för domstolen att förebygga ord- ningsstörningar och hot är att låta målsäganden eller vittnen höras via videolänk eller i en parts eller åhörares frånvaro och att ha stängda dörrar i t.ex. ungdomsmål. Ordning i samband med förhandlingar vittnar om att de verktyg som domstol- arna har till sitt förfogande inte alltid är tillräckligt verkningsfulla när det gäller att komma till rätta med de typer av ordningsstör- ningar som förekommer i samband med förhandlingar i domstol. Enligt rapporten agerar också domstolar och enskilda domare på olika sätt utifrån de möjligheter och skyldigheter att upprätthålla ord- ningen som finns . De möjligheter som finns används . Det finns därför skäl att utreda om bestämmelserna om ordning vid domstol behöver skärpas eller förtydligas. •se över de bestämmelser som gäller ordningen vid och kring för- handlingar i domstol och vid behov föreslå ändringar av dessa bestämmelser, och •särskilt överväga om det finns behov av att ändra reglerna som gäller möjligheterna för ordföranden vid en förhandling att upp- rätthålla ordningen vid förhandlingen. Kläder och symboler som kan uppfattas som hotfulla Att parter och vittnen kan tala öppet vid en förhandling i domstol utan att känna sig hotade är en grundpelare i vårt rättssystem. Enligt förekommer det att personer som ingår i kriminella nätverk eller andra organisationer genomför maktdemon- strationer gentemot såväl rätten, rättens aktörer och förhörsperso- ner i rättssalarna genom att öppet bära kläder eller symboler med koppling till nätverket eller organisationen. () har uttalat att det inte finns rättsligt stöd för att förhindra eller visa ut någon ur rättssalen endast på den grunden att han eller hon genom sin klädsel visar att han eller hon tillhör en viss förening eller annan sammanslutning (JO 105-1998 och JO 2693-2008). dagen har som sin mening tillkännagett att regeringen bör utreda hur reglerna för ordning och säkerhet i domstolarna kan tydliggöras och skärpas (bet. 2014/15:JuU15 och rskr. 2014/15:139). Utredning- ens uppdrag ska enligt bl.a. vara att överväga och föreslå ett förbud mot att vid en rättegång bära symboler som kan uppfattas som ett hot mot personer som medverkar i rättegången eller mot domstolens personal. De kläder eller symboler det är tal om kan upplevas som hotfulla utan att några konkreta hot uttalas. Det är viktigt att domstolarna har verkningsfulla medel för att kunna ingripa mot olika typer av öppna eller dolda hot. Åtgärder som syftar till att öka ordningen och säkerheten i domstolarna måste dock alltid balanseras mot prin- ciperna om yttrandefrihet, informationsfrihet och förhandlings- offentlighet. Till exempel har det i rättstillämpningen ansetts att en åsikt som enbart tar sig uttryck i en viss form av klädsel och som utvisar en viss gäng- eller grupptillhörighet inte faller utanför skyddet för yttrandefriheten och att detta gäller även om åsiktsyttringen kan förknippas med värderingar som står i strid med vad som är gängse i samhället. Enligt regeringsformen får en begränsning av grundlagsskyddade fri- och rättigheter aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till syftet med begränsningen. •analysera de rättsliga förutsättningarna för och, om det bedöms lämpligt, föreslå ett förbud mot att vid en förhandling i domstol bära kläder eller symboler som kan uppfattas som hotfulla av per- soner som medverkar i förhandlingen eller av domstolens personal. De grundlagsaspekter som ryms i uppdraget ska särskilt uppmärk- sammas. Allmänhetens bruk av elektronisk utrustning i rättssalarna För allmänheten råder det ett förbud mot fotografering i rättssalen. Trots detta förekommer det att personer tar fotografier eller spelar in video med mobiltelefoner eller annan bärbar elektronisk utrust- ning i rättssalarna. Problemet med elektronisk utrustning är inte enbart begränsat till överträdelser av fotograferingsförbudet. Det före- kommer också att inspelningsutrustning lämnas kvar påslagen i salen under rättens enskilda överläggningar. Inspelningsutrustningar, t.ex. i form av mobiltelefoner, är så små och lätthanterade att det är svårt att upptäcka om de används i strid med fotograferingsförbudet eller någon annan bestämmelse. Det bör utredas hur de redovisade problemen med bruk av elek- tronisk utrustning i rättssalarna kan motverkas. Utredningsarbetet ska ta sin utgångspunkt i att möjligheten till nyhetsförmedling i grundlagsskyddade medier och annan angelägen användning av elek- tronisk utrustning inte ska begränsas i förhållande till vad som gäller enligt nuvarande ordning. •analysera behovet av och, om det bedöms lämpligt, föreslå en reglering av bruket av elektronisk utrustning i rättssalarna. Fotograferingsförbud i andra delar av domstolsbyggnaden än rättssalarna och utanför domstolsbyggnaden Det har enligt blivit alltmer vanligt att parter, vittnen och åhörare blir fotograferade på väg in i och ut ur rättssalarna. Sådan fotografering kan utgöra en del av massmedier- nas nyhetsförmedling. Fotograferingen kan dock även göras av privat- personer i andra syften. Såväl fotograferingen som risken för en efterföljande spridning av de tagna bilderna kan upplevas som obe- haglig och i vissa fall även hotfull. Detta kan påverka viljan hos parter, vittnen och andra att medverka i rättsprocessen. I vissa fall kan denna effekt till och med ha eftersträvats av den som foto- graferar. Sådant bruk av mobiltelefoner och annan teknisk kommu- nikationsutrustning är problematiskt inte enbart ur ordningssynpunkt utan även ur integritetsskydds- och rättssäkerhetssynpunkt. Därför finns det skäl att överväga om det nu gällande förbudet mot bild- upptagning i och bildöverföring från rättssalen bör utvidgas till att omfatta även utrymmen utanför rättssalen. Möjligheterna till nyhets- förmedling i grundlagsskyddade medier ska dock bibehållas oför- ändrade. •analysera behovet av och, om det bedöms lämpligt, föreslå ett förbud mot bildupptagning i och bildöverföring från andra delar av domstolsbyggnaden än rättssalen och området utan- för domstolsbyggnaden. Möjlighet att ingripa mot otillåtna bildupptagningar och bildöverföringar liksom efterföljande spridning av sådana bilder När regeln om fotograferingsförbud infördes var de tekniska förutsättningarna för såväl fotografering som spridning av bilder i många avseenden annorlunda än . Den fotografering och mer omfattande spridning av bilder som då i huvudsak var förbehållen journalister och massmedieföretag kan numera enkelt utföras även av enskilda personer och det kan röra sig om helt andra syften än det journalistiska. Bilder och videoklipp kan laddas upp på internet och spridas via bl.a. sociala medier. Detta kan upplevas som kränkande för dem som fotograferats eller filmats. Det kan också ingå som ett led i otillbörlig påverkan av en förhörsperson. Därmed finns det en risk att parter och vittnen inte kan avlägga sina berätt- elser i domstol fritt och sanningsenligt. Det saknas i princip en generell möjlighet såväl att ingripa mot otillåtna bildupptagningar som att förhindra en sprid- ning av dessa. Betydelsen av ett fotograferingsförbud begränsas om det inte också finns tillräckliga möjligheter att ingripa mot bildupp- tagningar och bildöverföringar som gjorts i strid med förbudet. •analysera behovet av och, om det bedöms lämpligt, föreslå en lag- stadgad möjlighet att ingripa mot bildupptagningar och bildöver- föringar som görs i strid med ett fotograferingsförbud liksom efterföljande spridning av sådana bilder. Kameraövervakning av utrymmet utanför rättssalarna sker i de flesta domstolar som ett led i domstolarnas säkerhetsarbete. När det gäller möjligheten till kameraövervakning i rättssalen under på- gående huvudförhandling anses att bestämmelsen i om fotograferingsförbud hindrar att ett tillstånd till kameraöver- vakning ges. I den praktiska rättstillämpningen har det ansetts att fotograferingsförbudet hindrar kameraövervakning t.o.m. när ett överfallslarm aktiveras, även om förutsättningarna för tillstånd i sig är uppfyllda. En möjlighet till kameraövervakning av rättssalar skulle dock förbättra förutsättningarna för ordning och säkerhet. •analysera de rättsliga förutsättningarna för och, om det bedöms lämpligt, föreslå ett stöd i lag för att möjliggöra bildöverföring genom kameraövervakning i en rättssal. Utredaren ska lämna fullständiga författningsförslag. Utredaren får analysera andra närliggande frågor som avser ordning och säkerhet i domstolarna. Om det bedöms lämpligt ska i så fall förslag på rele- vanta författningsändringar lämnas. Utredaren ska bedöma de kostnader och konsekvenser som förslagen kan komma att medföra. Om ett förslag förväntas leda till kostnads- ökningar för det allmänna ska utredaren föreslå hur dessa ska finan- sieras. Arbetets bedrivande och redovisning av uppdraget