sou · H5B380 · 2017-10-25 00:00:00 — Av 7 § personutredningslagen framgår att rätten får, när det finns skäl till det, förordna en läkare att avge läkarintyg om en misstänkt. Om inte allmänt åtal har väckts, får ett sådant beslut fattas endast under förutsättning att den misstänkte har erkänt gärningen eller det annars finns sannolika skäl för miss- tanken att han eller hon har begått brottet. Om rätten särskilt anger det i förordnandet, ska intyget omfatta de medicinska förutsätt- ningarna för att överlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning. Endast en läkare som får avge utlåtande över en rättspsykiatrisk undersökning får lämna ett § 7- Tre frågor av betydelse för … En misstänkt som inte är häktad är skyldig att inställa sig för läkarundersökning på tid och plats som läkaren bestämmer. Som vi har redogjort för i avsnitt 11.3.1, är vissa bestämmelser i häkteslagen tillämpliga vid undersökningar som genomförs vid RMV:s rättspsykiatriska enheter. En sådan bestämmelse som enligt 5 a § lagen om rättspsykiatrisk undersökning gäller såväl när det är fråga om en person som är häktad eller annars frihetsberövad som när den undersökte är på fri fot, är 4 kap. 5 § häkteslagen. Av sistnämnda lagrum framgår att vissa prov får tas på en person som är intagen med stöd i häkteslagen. Således får urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov, om inte annat motiveras av medicinska eller lik- nande skäl, tas på en intagen som skäligen kan misstänkas vara på- verkad av alkohol, narkotika, något annat berusningsmedel, något sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller någon sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Häkteslagens reg- lering är en skyddsbestämmelse och vid RMV kan provtagning med stöd av bestämmelsen endast ske av ordnings- och säkerhetsskäl, inte av utredningsskäl. Det förekommer dock att RMV tar prov även för att klarlägga den undersöktes medicinska eller psykiatriska tillstånd. En förutsättning för detta är att den enskilde har samtyckt till prov- tagningen. 11.4.2En möjlighet för att ta prover av utredningsskäl – våra överväganden och förslag Vårt förslag: Vid en rättspsykiatrisk undersökning eller en läkar- undersökning enligt 7 § personutredningslagen får, om inte annat motiveras av medicinska eller liknande skäl, tas urin-, utand- nings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov, om det behövs för att vid undersökningen kunna bedöma en persons psykiatriska eller medicinska tillstånd. RMV:s rättspsykiatriska undersökningar och läkarintyg enligt 7 § personutredningslagen har mycket stor betydelse vid domstolarnas påföljdsbestämning. Domstolen får t.ex. inte överlämna någon till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning utan en rättspsykiatrisk undersökning. Det rättspsykiatriska utlåtandet är i Tre frågor av betydelse för … praktiken i många fall direkt avgörande för om en tilltalad döms till fängelse eller inte (se 30 kap. 6 § ). Mot bakgrund av den stora betydelse RMV:s utredningar och yttranden på det rätts- psykiatriska området har, är det naturligtvis mycket angeläget att verket har tillgång till nödvändigt underlag för sin bedömning och att det därigenom finns förutsättningar att kunna lämna ett korrekt utlåtande över den enskildes psykiatriska tillstånd. Denna fråga anknyter till vad vi i avsnitt 9 har behandlat när det gäller RMV:s möjlighet att inhämta uppgifter från dels privat be- driven hälso- och sjukvård samt socialtjänst, dels vissa myndigheter. Som vi konstaterat i nyssnämnda avsnitt, är det, inte minst av rätts- säkerhetsskäl, nödvändigt att rättspsykiatriska undersökningar kan genomföras på ett sådant sätt att RMV:s utlåtande till domstolarna håller hög kvalitet. Vid undersökningen av den enskilde kan det vara betydelsefullt för den rättspsykiatriska bedömningen att få veta om han eller hon exempelvis varit påverkad av narkotika eller vissa läke- medel. Genom sådan kunskap ökar RMV:s möjlighet att korrekt bedöma en persons medicinska allmäntillstånd eller psykiatriska till- stånd. Ur detta perspektiv vore det därför en fördel om RMV hade möjlighet att även av utredningsskäl, inte endast ordnings- och säkerhetsskäl, ta relevanta prover på den undersökte personen. Frågan har även tidigare varit aktuell och ett förslag med inne- börd att RMV skulle ha möjlighet att ta prover även av utrednings- skäl lades fram av (se Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straffansvar och samhällsskydd, SOU 2012:17). Förslaget har inte lett till lagstiftning. Även om det, utifrån ett perspektiv att RMV:s underlag i rätts- psykiatriska frågor bör vara så heltäckande som möjligt, finns skäl att införa bestämmelser som gör det möjligt med provtagning av ut- redningsskäl, så talar hänsyn till den enskildes personliga integritet i motsatt riktning. Att en person som ska genomgå en rättspsykiatrisk undersökning eller en § 7-undersökning ska underkasta sig provtag- ning är integritetskänsligt. Enligt 2 kap. 6 § första stycket regerings- formen är var och en gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. Detta skydd får endast begränsas i lag. Den typ av provtagning som är aktuell är att betrakta som kroppsbesikt- ning. Av 2 kap. 21 § regeringsformen framgår att begränsningar i grundlagsskyddet mot sådana påtvingade kroppsliga ingrepp som en kroppsbesiktning innebär, får göras endast för att tillgodose ända- Tre frågor av betydelse för … mål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Sådana inskränk- ningar i grundlagsskyddet får aldrig gå utöver vad som är nödvän- digt med hänsyn till det ändamål som har föranlett dem. Det krävs således mycket goda skäl för att införa en möjlighet till provtagning av utredningsskäl. Resultatet av prover tagna inom ramen för en undersökning vid RMV:s rättspsykiatriska avdelning, kan ge mycket viktig informa- tion om den enskilde och därigenom vara oerhört betydelsefullt för domstolarnas rättssäkra avgöranden i påföljdsdelen. Detta intresse måste, menar vi, vara ett godtagbart ändamål i regeringsformens mening. Det bör därför skapas rättsliga förutsättningar för prov- tagning av den misstänkte vid rättspsykiatriska undersökningar och § 7-undersökningar. När det gäller vilken typ av prover som ska omfattas, bör häkteslagens motsvarande bestämmelse om provtag- ning av ordnings- och säkerhetsskäl vara vägledande. Det ska således vara möjligt att ta urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hår- prov. Provtagningen bör dock endast få ske i de fall då det finns ett konkret behov av detta. Mer slentrianmässiga blodprovs- och andra undersökningar får det således inte vara fråga om. Varje provtag- ning ska i stället föregås av en bedömning av om det finns ett behov av provet. Vid denna bedömning ska bl.a. beaktas vad som i övrigt är känt om den undersökte och hans eller hennes medicinska bak- grund och hälsa, levnadsomständigheter, samt tidigare och nuva- rande psykiatriska tillstånd. Om det finns medicinska eller liknande skäl att avstå från provtagning, får prover inte tas. Vi har övervägt om möjligheten till provtagning endast bör gälla vid rättspsykiatriska undersökningar och inte vid § 7-undersökning- ar. Den sistnämnda undersökningen är mycket mindre omfattande än en rättspsykiatrisk undersökning, vilket kan tala för att en så pass integritetskänslig åtgärd som en tvångsvis provtagning kanske inte ska vara möjlig. Resultatet av en § 7-undersökning har dock stor betydelse eftersom det ofta är genom denna som det står klart om en mer ingripande rättspsykiatrisk undersökning är nödvändig. Det är därför betydelsefullt att även § 7-undersökningar grundas på ett fullgott underlag. Vårt förslag till en ökad möjlighet för prov- tagning omfattar därför också undersökningar som sker i syfte att lämna ett läkarintyg enligt 7 § personutredningslagen. Tre frågor av betydelse för … 11.5Sekretess för vissa uppgifter om ordning och säkerhet, m.m. Som vi har redovisat i avsnitt 11.3 är vissa bestämmelser i häktes- lagen tillämpliga vid RMV:s undersökningsenheter när verket genom- för rättspsykiatriska undersökningar och § 7-undersökningar. Ett bakomliggande skäl till detta är att det, för att kunna bedriva verk- samheten under betryggande former, är nödvändigt med bestäm- melser som gör det möjligt för RMV att upprätthålla ordning och säkerhet vid undersökningsenheterna. I samband med att bestäm- melserna i häkteslagen gjordes tillämpliga för RMV:s del framhölls i lagstiftningsärendet att det är viktigt med enhetlighet i regelverket för Kriminalvården respektive RMV när det gäller häktade personer (se prop. 2013/14:222, s. 16). Förutsättningarna för att upprätthålla ordning och säkerhet vid RMV:s rättspsykiatriska undersöknings- enheter har, enligt uppgift från RMV, förbättrats sedan häkteslagens bestämmelser blev tillämpliga. Vissa skillnader kvarstår dock. Av 18 kap. 8 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL) framgår att sekretess gäller för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om säkerhets- eller bevakningsåtgärd, om det kan antas att syftet med åtgärden motverkas om uppgiften röjs och åt- gärden avser bl.a. byggnader eller andra anläggningar, lokaler eller inventarier. Denna bestämmelse gäller för såväl Kriminalvården som RMV. I 18 kap. 11 § OSL anges vidare att sekretess gäller inom , Säkerhetspolisen och Kriminalvården för uppgift om åtgärd som har till syfte att hindra rymning eller fritagning, om det kan antas att syftet med åtgärden motverkas om uppgiften röjs. Med stöd av bestämmelsen kan sekretess gälla vid för t.ex. uppgifter om planeringen av transport av en häktad person. Denna bestämmelse är inte tillämplig för RMV:s del. 11.5.2Förslag till utökning av sekretessen hos Sekretessbestämmelserna för Kriminalvårdens verksamhet har varit föremål för överväganden genom Några frågor om offentlighet och sekretess (Ds 2016:2). Dessa överväganden har föranlett förslagen i prop. 2016/17:208, med samma titel. Tre frågor av betydelse för … föreslås att den sekretess som gäller inom för att hindra rymning eller fritagning, ska utsträckas till att gälla också för uppgifter om åtgärder som har till syfte att upprätthålla ordningen och säkerheten i Kriminalvårdens verksamhet. Sekretessen föreslås gälla om det kan antas att syftet med åtgärden motverkas om upp- giften röjs. I propositionen föreslås således att bestämmelsen i 18 kap. 11 § OSL ska ändras på så sätt att den sekretess som redan gäller, ska omfatta också uppgift om åtgärd som har till syfte att upprätt- hålla ordningen och säkerheten vid . Som skäl för förslaget har huvudsakligen angetts att det befint- liga sekretesskyddet i 18 kap. 11 § OSL avser uppgifter om åtgärder som har till syfte att hindra rymning eller fritagning, medan uppgift- er som rör åtgärder som har till syfte att upprätthålla säkerheten i en anstalt eller ett häkte inte omfattas av motsvarande sekretesskydd. Bestämmelserna i 18 kap. 8 § OSL har inte bedömts vara tillräckliga. Behovet av en utökad sekretessbestämmelse vid motiveras bl.a. med att uppgifter vars syfte är att upprätthålla säker- heten för personer som vistas i anstalt eller häkte utan att avse själva byggnaden eller lokalen enligt nuvarande regler inte omfattas av någon sekretess. Det kan vidare gälla uppgifter om Kriminalvårdens rutiner för olika typer av kontroller vid en anstalt i syfte att för- hindra införsel eller bruk av narkotika eller andra otillåtna föremål. Även Kriminalvårdens rutiner vid ordningsstörningar eller andra säkerhetsrutiner saknar sekretesskydd enligt nuvarande 18 kap. 11 § OSL (se prop. 2016/17:208, s. 31 f.). I samband med förslaget att ändra bestämmelsen i 18 kap. 11 § OSL har också en förändring i 18 kap. 19 § första stycket OSL före- slagits, eftersom den föreslagna justeringen i 11 § i samma kapitel enligt förslaget i propositionen inte bör inskränka meddelarfriheten. 11.5.3Utökade sekretessbestämmelser – våra överväganden och förslag Vårt förslag: Sekretess ska gälla inom för uppgift om åtgärd som har till syfte att hindra rymning eller fri- tagning, om det kan antas att syftet med åtgärden motverkas om uppgiften röjs. Tre frågor av betydelse för … Dessutom ska sekretess gälla för uppgifter om åtgärder som har till syfte att upprätthålla ordningen och säkerheten i Rätts- medicinalverkets rättspsykiatriska undersökningsverksamhet. Den tystnadsplikt som följer av att sekretess ska gälla för upp- gift om åtgärd som har till syfte att hindra rymning eller fritag- ning, inskränker meddelarfriheten. En viktig utgångspunkt för myndigheters arbete är att det ska finnas goda möjligheter till insyn i verksamheten. Offentlighetsprincipen fungerar som en garant för detta. Inskränkningar däri ska bara göras om det är nödvändigt för att tillgodose viktiga skyddsintressen. En avvägning måste således göras mellan intresset av insyn i RMV:s verksamhet och intresset av att kunna upprätthålla sekretess för upp- gifter i verksamheten, i de fall då tillräckligt goda skäl talar för det. För att RMV ska kunna bedriva sin rättspsykiatriska undersök- ningsverksamhet under betryggande former krävs att det finns förut- sättningar att upprätthålla ordningen och säkerheten vid de rätts- psykiatriska undersökningsenheterna. En rimlig utgångspunkt är, menar vi, att RMV:s möjligheter att upprätthålla ordning och säker- het ska vara jämförbara med vad som gäller för Kriminalvårdens del. För personer som är frihetsberövade hos RMV är jämförelsen med Kriminalvården särskilt relevant. I likhet med Kriminalvården bedriver RMV ett aktivt säkerhetsarbete för att förhindra rymningar och fritagningar. En del i detta arbete består i att ta fram skriftliga rutiner avseende exempelvis hanteringen av besök till de intagna och om hur transporter av de intagna ska genom- föras utanför undersökningsenheterna. Om säkerhetsrutiner inte omfattas av sekretess, kan personer som vill rymma alternativt per- soner som vill bistå någon med en fritagning, anpassa sitt agerande till uppgifter i RMV:s skriftliga rutiner. Detta kan försvåra verkets säkerhetsarbete avsevärt och riskerar också att undergräva syftet med de åtgärder som från Kriminalvårdens sida vidtas i fråga om rymningar och fritagningar. En vistelse vid RMV skulle, om inte sekretessen vid verket är densamma som vid , kunna vara ett tillfälle för en frihetsberövad person att avvika. Intresset av att kunna sekretesskydda uppgift om åtgärd som har till syfte att hindra rymning eller fritagning väger, enligt vår mening, tyngre än insynsintresset. Sekretess ska därför gälla för dessa upp- gifter vid RMV, på motsvarande sätt som gäller för Kriminalvården. Tre frågor av betydelse för … När det gäller den föreslagna utvidgningen av sekretesskyddet för uppgift om åtgärder som har till syfte att upprätthålla ordningen och säkerheten i verksamheten gör, menar vi, samma hänsyn sig gällande för RMV:s del som för Kriminalvårdens. Det är angeläget att RMV har möjlighet att förhindra olika slags ordningsstörningar. För att kunna åstadkomma det krävs bl.a. att verket har rutiner för att för- hindra införsel eller bruk av narkotika eller införsel av andra otillåtna föremål. Det rör sig huvudsakligen om olika slags interna säker- hetsåtgärder. Inte heller i dessa fall väger, menar vi, insynsintresset tyngre än intresset av att upprätthålla ordningen och säkerheten i verksamheten. Skälen för sekretess väger därför tyngre än intresset av insyn. Sekretess bör därför gälla hos RMV för uppgift om åtgär- der som har till syfte att upprätthålla ordningen och säkerheten i RMV:s rättspsykiatriska verksamhet. Rätten att meddela och offentliggöra uppgifter har ett grund- lagsskydd i svensk rätt. Stor återhållsamhet ska iakttas vid lagstift- ningsåtgärder som innebär en inskränkning i rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Av de bestämmelser om sekretesskydd för uppgifter vid RMV som vi nu har föreslagit väger intresset av att kunna förhindra rymningar och fritagningar mycket tungt. I det av- seendet är det befogat med en inskränkning av meddelarfriheten, medan det motsatta förhållandet gäller för den tystnadsplikt som föreslagits för uppgifter som i övrigt har till syfte att upprätthålla ordningen och säkerheten i verksamheten. Bestämmelsen i 18 kap. 19 § första stycket OSL bör ändras på så sätt att meddelarfriheten inskränks endast när det gäller tystnadsplikt som följer av att sek- retess ska gälla för uppgift om åtgärd som har till syfte att hindra rym- ning eller fritagning. Ett förslag till sådan ändrad lydelse av 18 kap. 19 § första stycket OSL föreligger redan i prop. 2016/17:208. Vi lämnar därför inte något författningsförslag i denna del. 12 Konsekvenser av förslagen Våra förslag på det dataskyddsrättsliga området är del av den pågå- ende unionsrättsliga dataskyddsreformen. Konsekvenserna av refor- men i sin helhet är inte föremål för vår bedömning. För RMV kommer våra förslag att kräva vissa utbildningsinsatser. Kostnaderna härför bör rymmas inom befintliga anslag. Skyddet för enskildas personliga integritet förbättras genom för- slagen. Förutsättningarna för ett välfungerande informationsutbyte mellan RMV och de brottsbekämpande och brottsutredande myndigheter som lämnar uppdrag till verket kan förväntas bli bättre genom de nya dataskyddsbestämmelserna. Detta kan få positiva effekter för det brottsförebyggande och brottsutredande arbetet. Några konsekvenser i övrigt förväntas våra förslag inte få. Av kommittéförordningen (1998:1474) framgår att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kom- muner, landsting, företag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kom- muner eller landsting, ska en finansiering föreslås (se 14 § kommitté- förordningen). Vidare ska eventuella konsekvenser för den kommu- nala självstyrelsen, för brottsligheten och för det brottsförebyggande arbetet anges. Detsamma gäller förslag som har betydelse för bl.a. sysselsättning, jämställdhet mellan kvinnor och män eller för möjlig- heterna att nå de integrationspolitiska målen (se 15 § kommittéför- Om ett betänkande innehåller förslag till nya eller ändrade regler, ska förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser anges i betänkandet (se 15 a § kommittéförordningen). Regeringen ska enligt 16 § i aktuell förordning i utredningsuppdraget närmare ange vilka konsekvensbeskrivningar som ska finnas i ett betänkande. Enligt våra kommittédirektiv ska vi bedöma de ekonomiska kon- sekvenserna av förslagen för staten, kommuner och landsting och konsekvenserna i övrigt av förslagen. I detta ingår att redovisa för- slagens konsekvenser för skyddet av enskildas integritet samt för RMV och andra berörda, bl.a. myndigheter, universitet och högskolor eller andra organisationer där forskning utförs. Om förslagen kan förväntas leda till kostnadsökningar för staten, kommuner eller lands- ting, ska vi föreslå hur de ska finansieras. Våra förslag består i huvudsak av en datalag för RMV, en lag om RMV:s elimineringsdatabas, en lag om hantering av humanbiologiskt material vid verket, en utökad uppgiftsskyldighet för vissa myndig- heter och andra aktörer när det gäller rättspsykiatriska undersök- ningar och läkarundersökningar enligt 7 § lagen (1991:2041) om sär- skild personutredning i brottmål, m.m. och ytterligare förslag på det rättspsykiatriska området. Det gäller frågor i anslutning till Social- styrelsens komplettering av en rättspsykiatrisk undersökning, prov- tagning vid rättspsykiatriska undersökningar eller § 7-undersökningar och sekretess för vissa av RMV:s rutiner som syftar till att hindra rymning eller fritagning eller att upprätthålla ordning och säkerhet i verksamheten. På det dataskyddsrättsliga området hänger våra förslag samman med den EU-rättsliga dataskyddsreformen och förslaget till brotts- datalag som Utredningen om 2016 års dataskyddsdirektiv (se SOU 2017:29) lämnat, respektive lagen med kompletterande be- stämmelser till EU:s dataskyddsförordning (dataskyddslagen) som (se SOU 2017:39) har föreslagit. Konsekven- serna av dessa förslag och av de direkt tillämpliga unionsrättsliga dataskyddsbestämmelserna har därför betydelse för RMV. Vi uppe- håller oss något kring detta i avsnitt 12.3. De konsekvenser som EU:s dataskyddsreform i stort, liksom för- slagen från Utredningen om 2016 års dataskyddsdirektiv och Data- skyddsutredningen, kan få, är dock inte föremål för vår bedömning. Vår analys utgår från de förslag som vi lämnar. I avsnitten 12.4– 12.7 redovisar vi konsekvenserna av dessa förslag. konsekvenserna behandlar vi i avsnitt 12.4. Konsekvenser för skyddet av enskildas integritet redogör vi för i avsnitt 12.5, medan vi i av- snitt 12.6 redovisar konsekvenser för brottsligheten och det brotts- förebyggande arbetet. Avslutningsvis innehåller avsnitt 12.7 en be- dömning av vilka konsekvenser i övrigt våra förslag kan få. 12.3Konsekvenser av dataskyddsförordningen, dataskyddslagen och brottsdatalagen De förslag som vi nu lämnar på det dataskyddsrättsliga området inne- bär att behandling av personuppgifter vid RMV huvudsakligen kom- mer att ske med tillämpning av dataskyddsförordningen, brottsdata- lagen och den föreslagna datalag. Vår analys av konsekvenser begränsar sig, som vi nämnt i avsnitt 12.2, till våra förslag. För RMV:s del kommer dock även konsekvenserna av att dataskyddsförordningen ska tillämpas, liksom av brottsdatalagen och i viss mån dataskyddslagen att vara relevanta. Vi redogör i det följan- de därför kortfattat för vad och Utred- ningen om 2016 års dataskyddsdirektiv har konstaterat när det gäller konsekvenser av de förslag respektive utredning har lämnat. Den största förändringen som följer av EU:s dataskyddsreform är, som Utredningen om 2016 års dataskyddsdirektiv har framhållit, inte respektive utrednings förslag utan det faktum att de som ska tilläm- pa brottsdatalagen med kompletterande registerförfattningar även i varierande utsträckning ska tillämpa dataskyddsförordningen med kompletterande lagstiftning (se SOU 2017:29, s. 649). Båda regel- verken kommer att tillämpas parallellt och tillämparna måste därför behärska dubbla regelverk. RMV är i allra högsta grad en sådan aktör där båda regelkomplex kommer att vara tillämpliga. Vilka de sam- lade konsekvenserna av EU:s dataskyddsreform kommer att bli har dock, som vi tidigare nämnt, inte vare sig eller Utredningen om 2016 års dataskyddsdirektiv övervägt. har konstaterat att tillämpningen av EU:s dataskyddsförordning kommer att leda till konsekvenser, både för det allmänna och för enskilda i . Förordningens bestämmelser kan, menar , bl.a. förväntas öka kostnaderna för myndigheter i form av ökad administration och initial anpassning av befintliga it-system. Dessutom kommer det inledningsvis att krävas ökade utbildningsinsatser och eventuellt även nyrekryteringar. Det har dock inte ankommit på att bedöma kon- sekvenserna av dataskyddsförordningens direkt tillämpliga bestäm- melser (se SOU 2017:39, s. 346). En allmän utgångspunkt för har varit att eftersträva lösningar som i möjligaste mån, och i den utsträckning som dataskyddsförordningen tillåter, ansluter till nuvarande bestäm- melser i personuppgiftslagen (1998:204) och annan kompletterande lagstiftning. Merparten av de föreslagna bestämmelserna innebär därför inte någon förändring jämfört med nuvarande lagstiftning, vilket begränsar konsekvenserna av förslagen. Dataskyddsutredning- ens förslag innebär att , Datainspektionen och de all- männa förvaltningsdomstolarna får något fler arbetsuppgifter, men kostnadsökningarna kommer inte att bli större än att de ryms inom de befintliga anslagen. Några ekonomiska konsekvenser för andra myndigheter av förslag förespår utred- ningen inte. Utredningens förslag förväntas förbättra skyddet för enskildas personliga integritet (se SOU 2017:39, s. 348 f.).