sou · H5B347 · 2017-06-02 00:00:00 — Trots detta spelar föräldrars utbildningsbakgrund och härkomst en stor roll för elevens skolresultat, och sambanden mellan socio- ekonomisk bakgrund och barns betyg från är starka. Barn från en mer privilegierad bakgrund har avsevärt lägre risk att misslyckas i skolan än jämnåriga från familjer med lägre socioeko- nomisk position. En stor del av det sociala arvet – i bred mening – reproduceras i och genom skolan. I och i flera andra länder är det föräldrarnas utbildning som har det starkaste sambandet med bar- nens betyg, medan familjens inkomst har mindre betydelse (2004). Betydelsen av föräldrarnas utbildningsbakgrund för elevers skol- resultat har legat relativt under (2016; et al. 2014; Böhlmark och 2012, 2011). (SOU 2016:38) noterar dock ten- densen att föräldrar får ta ett allt större ansvar för att stödja sina barn Mer jämlika villkor och möjligheter i lärandet, något som kan påverka barn vars föräldrar har lägre utbild- ning mer negativt än andra barn. Att skolframgången i ökande ut- sträckning görs beroende av föräldrars möjligheter att stödja sina barn undergräver förutsättningar för likvärdighet. En annan faktor som kan påverka elevers skolresultat är deras migrationsbakgrund (se t.ex. 2016, 2015a; Böhlmark och 2011). Särskilt gäller detta elever som invandrat till efter ordinarie skolstart. till alla invandrade barn observeras en ökning av andelen barn som invandrar till efter 8 till (2016b). Betygen i årskurs 9 har avgörande betydelse för möjligheterna och benägenheten att studera vidare. Barn med lägre betyg från familjer med hög socioekonomisk position tenderar dock att i högre utsträckning ta sig vidare i utbildningssystemet, åtmin- stone till en gymnasieexamen, än andra jämnåriga med motsvarande betyg men lägre socioekonomisk position. Det är också känt att de alternativa studievägarna efter , Komvux och folkhögskola, i högre grad utnyttjas av mer resursstarka grupper (2007). Barn som växer upp i samhällets vård eller i familjer med återkom- mande ekonomiskt bistånd lämnar i genomsnitt med betydligt lägre betyg än andra barn. Majoriteten av pojkarna i båda grupperna har låga eller ofullständiga betyg från årskurs 9, vilket bara delvis förklaras av skillnader i kognitiv förmåga. I vuxen ålder har de lägre utbildningsnivå än jämnåriga med samma kognitiva förmåga men även jämfört med andra barn med samma betyg från grund- skolan. Utsattheten under uppväxten kan ha påverkat möjligheten att tillgodogöra sig utbildning. Dessa barn har också mycket höga över- risker för ogynnsam utveckling även på flera andra områden (et al. En hög förekomst av skolmisslyckanden31 är en nyckelfaktor för att förklara och förstå dessa samband. Låga eller ofullständiga betyg från årskurs 9 är enligt (2010) den starkaste riskfak- torn för framtida psykosociala problem bland barn i dessa grupper. Skolframgången beror på en interaktion mellan individuella förut- sättningar (såsom kognitiva och icke-kognitiva förmågor), skolans förmåga att tillgodose elevernas behov av stöd, skolsystemets ut- formning men även av faktorer i det omgivande samhället. 31 Begreppet syftar på misslyckanden på individnivå, på skolnivå och på systemnivå. Mer jämlika villkor och möjligheter Flickor har i genomsnitt bättre skolresultat än pojkar och är i större utsträckning behöriga till gymnasieskolan, men rapporterar i i större utsträckning psykisk ohälsa. Enligt undersökningen Skolbarns hälsovanor32 2013/2014 (, 2016c) har andelen 13-åringar som uppger att de känner sig stressade över skolarbetet varierat /1998 men i den senaste mät- ningen ökat påtagligt jämfört med /2010. Ungefär var tredje flicka och var femte pojke rapporterar att de känt sig ganska mycket eller mycket stressade. Andelen som känt stress över skolarbetet är störst bland 15-åringarna där sex av tio flickor och tre av tio pojkar uppger att de upplever sådan stress. Psykisk ohälsa och skolstress hos barn och unga har även ett samband med skolmiljön (Folkhälsomyn- digheten , 2016c). lägger grunden för vidare studier, och en slutförd gym- nasieutbildning har en avgörande betydelse för ungdomars chanser och möjligheter till etablering på arbetsmarknaden. En genomgång gjord av (SOU 2016:77), baserad på data från , visar att andelen elever som lämnar utan att vara behöriga till något av gymnasieskolans nationella program har ökat . Andelen obehöriga var höstter- minen 2016, en ökning jämfört med . Det finns samband mellan elevernas gymnasiebehörighet och faktorer som kön, föräldrarnas utbildningsbakgrund och födelseland. Den minskande graden gymnasiebehöriga kan enligt till stor del förklaras av att andelen elever som invandrat (efter ordinarie skolstart) har ökat, och att dessa elevers resultat- utveckling är sämre än övrigas. har även antalet ung- domar som invandrar till i gymnasieåldern ökat. Dessa ung- domar är som regel inte heller behöriga till de nationella programmen och börjar liksom de allra flesta som saknar behörighet i stället på något av gymnasieskolans introduktionsprogram. Endast en liten del 32 Undersökningen Skolbarns hälsovanor genomförs , och är en del av en åter- kommande internationell undersökning om barns och ungas hälsa. Datainsamlingen görs av . Mer jämlika villkor och möjligheter – mindre än en procent – av alla unga påbörjar inte något gymnasie- program efter att ha avslutat (SOU 2016:77). De flesta unga påbörjar alltså gymnasiestudier, men en betydande andel når inte målen för gymnasieexamen. I underlag mäts genomströmningen som andelen elever som tagit examen efter att de påbörjat ett gymnasieprogram enligt den läroplan som gäller , Gy 2011 (2011a). För högskoleförberedande program var andelen och för yrkesprogram (2015a). Andelen elever på introduktionsprogrammen som tog examen var mycket låg, . Elever som invandrat till behö- ver av naturliga skäl ofta än för att slutföra en gym- nasieutbildning (SOU 2016:77). Av framgår även att det finns ett tydligt samband mellan elevers studieresultat och föräldrarnas utbildnings- bakgrund. Av de elever som gick ett nationellt högskoleförbered- ande program eller yrkesprogram och vars föräldrar hade efter- gymnasial utbildning tog examen . Motsvarande andel för elever med gymnasieutbildade föräldrar var respektive för elever vars föräldrar hade högst för- gymnasial utbildning (2015a). Skillnader observeras också beroende på elevens bakgrund. Av elever med svensk bakgrund som gick nationella program tog examen , jämfört bland elever med utländsk bakgrund. Om- kring en fjärdedel av de elever som inte tar examen saknar dock godkända betyg i endast ett fåtal kurser – detta pekar på vikten av att samlat stärka förutsättningarna för att elever ska få rätt stöd , och nå målen för sin utbildning (SOU 2016:77). Bristande stöd framhålls i olika sammanhang som den främsta orsaken till avbrutna och ofullständiga gymnasiestudier. När i prin- cip alla unga påbörjar ett gymnasieprogram – nationellt eller intro- duktion – i kombination med att allt fler går ut utan att vara behöriga till gymnasieskolan, innebär det också att fler är i behov av specialpedagogiskt eller andra former av stöd. Skolinspek- tionen har pekat på brister inom gymnasieskolans arbete med att utreda såväl stödbehov som uppföljning och dokumentation av in- satser (SOU 2016:77). Mer jämlika villkor och möjligheter Läs- och skrivsvårigheter bland vuxna genomfördes en internationell studie av vuxnas kunskaper och färdigheter inom ramen för Programme for the International Assessment of Adult Competencies (PIAAC). PIAAC beskriver vuxnas färdigheter när det gäller att läsa, räkna och lösa problem med hjälp av dator och internet. En liknande resultat- nedgång som visats i Programme for International Student () återfinns i PIAAC för de ålderskohorter som deltagit i både och PIAAC (et al. För att kunna identifiera och undersöka de svagaste grupperna har de som uppvisat lägst kunskapsnivåer inom områdena läsning och räkning slagits samman till en riskgrupp (et al. I gruppen finns de som har otillräckliga färdigheter inom läsförståelse och/eller matematik eller låga färdigheter inom båda områdena. Bland personer i åldern återfinns 2,1 miljoner människor i denna kategori, vilket motsvarar av befolkningen i denna ålder. Mest i riskzonen finns personer med otillräckliga färdigheter inom både läsförståelse och matematik; de utgör av den vuxna befolkningen medan har otillräckliga färdigheter inom ett av områdena. Det finns ett tydligt samband mellan formell utbildning och fär- digheter i läsförståelse och matematik. Majoriteten av de med en kort utbildning har otillräckliga eller låga färdigheter medan den över- vägande delen av de med eftergymnasial utbildning () har goda eller höga färdigheter. Samma mönster observeras när problem- lösningsförmåga studeras med hjälp av dator eller internet. I resul- taten syns ett tydligt samband mellan färdigheter och betyg från gymnasieskolan. Bland dem som har lägre betyg är det fler som har svårt att läsa och räkna. Vuxna som har otillräckliga färdigheter har i många fall en sämre anknytning till arbetsmarknaden, en sämre social situation och sämre hälsa. Svensk vuxenutbildning har en lång tradition och är internationellt erkänd. Vuxenutbildningen är ett kommunalt ansvarsområde, men det finns nationella regler som ska följas. Det finns även drygt 150 folkhögskolor, vars allmänna kurser riktar sig främst till de som Mer jämlika villkor och möjligheter saknar grundskole- eller gymnasieutbildning och är ett alternativ till Komvux för att få grundläggande behörighet för högre studier. Folk- bildningen kompletterar det formella utbildningssystemet, och utgör en del av det svenska civilsamhället med en stark koppling till landets folkrörelser. Folkbildningen har traditionellt sett bestått av fyra gre- nar: folkbibliotek, folkhögskolor, föreläsningsföreningar och studie- förbund. Folkhögskolorna är öppna för alla vuxna och har en nedre åldersgräns för sina allmänna kurser. Undervisningen på folk- högskolorna är kostnadsfri (prop. 2013/14:172). Vuxenutbildning som är inriktad på icke-akademiska yrken (yrkes- utbildningar) är dock tillgänglig i lägre utsträckning än utbildning genom folkhögskolor. För personer med en oavslutad gymnasie- utbildning kan det exempelvis vara svårt att få tillträde till yrkes- utbildningar. Fritid, fritidsaktiviteter och föreningsliv Vid sidan av det formella lärandet i utbildningssystemet har även den fria tiden stor betydelse för individers utveckling av kompetenser och kunskaper. Många unga deltar i olika typer av aktiviteter och värderar också fritiden högt och aktiviteterna kan ge barn och unga möjligheter att utvecklas, lära och uttrycka sin personlighet, visar exempelvis studier gjorda av Myndigheten för ungdoms- och civil- samhällesfrågor (MUCF 2014). Möjligheten att delta i meningsfulla fritidsaktiviteter inom idrott, kultur och föreningsliv har dessutom ett värde i sig. Möjligheten att delta i fritidsaktiviteter och graden av aktivitet varierar dock. En sammanställning gjord av MUCF (2014) baserad på enkätundersökningar bland unga visar tydliga skillnader mellan olika grupper, och att socioekonomiska förutsättningar kan vara begrän- sande. Barn i hushåll med svagare ekonomi deltar i lägre grad än andra i organiserade fritidsaktiviteter (SCB 2009). Det är också vanligare att barn i familjer med svagare ekonomi uppger att de skulle vilja delta i någon idrotts-, kultur- eller föreningsaktivitet men att de inte har möjlighet att göra det (MUCF 2014). I socioekonomiskt utsatta områden observeras över lag ett lägre deltagande i fritidsakti- viteter, och framför allt flickor i dessa områden uppger i lägre ut- sträckning än pojkar att de trivs med sin fritid. Barn och unga med Mer jämlika villkor och möjligheter utländsk bakgrund deltar i fritidsaktiviteter i lägre utsträckning än andra barn. Att ha högutbildade föräldrar minskar däremot risken för en lågaktiv fritid – orsaker kan vara både tillgång till ekonomiska resurser och föräldrarnas egna erfarenheter från olika fritidsaktiviteter (MUCF 2014). Även föreningsmedlemskap följer samma mönster – det är vanligare att barn och unga i mer resursstarka familjer är aktiva i föreningar än andra. MUCF (2014) konstaterar i sin tematiska analys om ungas fritid och organisering att det saknas en nationell helhetsbild av ungas fri- tid, där olika aspekter finns belysta och kan kopplas sam- man med övriga delar av livet. Det saknas även nationell statistik över ungas öppna mötesplatser och delvis även över landets musik- och kulturskolor. 4.2.2Inriktning för att alla ska kunna utveckla kompetenser och kunskaper och tillgodogöra sig en god utbildning Kompetenser och kunskaper utvecklas genom olika former av lärande under livets olika skeden och har ett starkt samband med människors förutsättningar för en god hälsa. För att åstadkomma en god och jämlik hälsa bör arbetet inriktas på att alla ska få möj- lighet att utveckla kompetenser och kunskaper samt tillgodogöra sig en god utbildning. Skolan är en arena som når alla barn och unga och har därmed en grundläggande roll i arbetet för en god och jämlik hälsa, både i sin roll som ansvarig för utbildning, och som plattform för ett hälsofrämjande arbete. Inriktningen bör vara att skolan ska verka för att alla barn och unga kan tillgodogöra sig en utbildning med hög kvalitet oavsett familjebakgrund och ur- sprungsland. Utbildningssystemet bör omfatta strukturer som möjliggör ett livslångt lärande och som ger de grundläggande för- utsättningarna för att utveckla kompetenser och kunskaper under hela livet. Aktiviteter som innehåller olika former av icke-formellt och informellt lärande såsom fritidshem, olika fritidsaktiviteter och föreningsliv bör organiseras med ett systematiskt jämlikhets- fokus, dvs. vara tillgängliga för alla oavsett socioekonomisk bak- grund och kön. Åtgärder bör vidtas för att: Mer jämlika villkor och möjligheter –skapa en god lärandemiljö i skolan med utgångspunkt i det ömsesidiga sambandet mellan hälsa och lärande. I detta ingår att använda skolan som en arena för ett hälsofrämjande arbete, –skapa ett likvärdigt utbildningssystem, –motverka skolmisslyckanden genom att tidigt identifiera ele- ver som inte klarar kunskapsmålen eller har andra svårig- heter, och tidigt erbjuda adekvat stöd för att säkerställa att barn och unga får möjlighet att nå sin fulla potential i skolan. Det finns ett ömsesidigt samband mellan hälsa och lärande (eller att förvärva kompetens och kunskap). Människor behöver må bra för att kunna tillgodogöra sig utbildning. Utbildning ger förutsättningar för ett ökat handlingsutrymme och lägger därmed en grund för en god hälsa. Vårt förslag till inriktning syftar till att peka ut viktiga insats- områden för att nå en god och jämlik hälsa genom att alla ska kunna utveckla kompetenser och kunskaper. En trygg och stimulerande lärandemiljö är en av de viktigaste förutsättningarna för att barn och ungdomar ska kunna inhämta och utveckla kunskaper och värden (prop. 2009/10:165, s. 319). Utbild- ningen ska enligt skollagen (SFS 2010:800, 5 kap. 3 §) utformas på ett sådant sätt att alla elever tillförsäkras en skolmiljö som präglas av trygghet och studiero. Skolan har också en unik potential som arena för ett hälsofräm- jande och förebyggande arbete i och med att den når alla barn och unga under uppväxtåren(se även avsnitt 4.6). Skolan har exempelvis en viktig roll i att främja fysisk aktivitet vilket görs både genom att ha idrott som skolämne men också genom att det finns en utemiljö som uppmuntrar till rörelse. Goda matvanor etableras både genom att lära ut om goda hälsovanor men också genom att skolmåltiden är god och näringsriktig och serveras i en trygg och trevlig miljö. Skolan har också en viktig roll att lära ut om alkoholens, narkoti- kans, dopningens och tobakens skadliga effekter. Skolan har enligt skollagen (SFS 2010:800) också ett grundläg- gande och viktigt demokratiuppdrag att ge elever kunskap om demokrati och mänskliga rättigheter både i teori och i praktik. Att lära eleverna och ge dem instrument för att kunna vara delaktiga i vårt samhälle är viktigt (se även avsnitt 4.7). Mer jämlika villkor och möjligheter Skolan har även en potential att fungera som en arena för att introducera olika fritidsaktiviteter genom att i samarbete med lokalt föreningsliv, idrottsföreningar, verksamhet som kultur- och musikskola m.m. informera om olika verksamheter. En ytterligare resurs i arbetet med att skapa en god lärmiljö i skolan är elevhälsan. Elevhälsan är en del av en hälsofrämjande skolut- veckling, ett begrepp som innebär att hälsoarbete i skolan ska ses som en del av en långsiktig skolutvecklingsprocess. Elevhälsan ska bl.a. bevaka att skolan bidrar till att skapa goda och trygga uppväxtvillkor och har i det individuellt inriktade arbetet ett särskilt ansvar för att undanröja hinder för varje enskild elevs lärande och utveckling. Detta innebär att elevhälsan ska identifiera inlärningssvårigheter hos en- skilda elever och medverka till att åtgärder vidtas (Skolinspektionen 2015). Kommissionen anser att elevhälsan har en mycket viktig roll i att bidra till en god lärandemiljö i skolan och att det är viktigt att ge elevhälsan förutsättningar att arbeta främjande och förebyggande. Skolans uppdrag är att anpassa den pedagogiska verksamheten efter varje elevs behov samt att skapa förutsättningar för fortsatt lärande (2013b). En av skolans stora utmaningar är dock skilda förutsättningar mellan skolor och en ökande skolsegrega- tion som resulterar i en sortering av elever efter bakgrund. Den en- skilda faktor som i högst grad påverkar elevers skolresultat både i och i gymnasiet är deras familjebakgrund och föräldrars utbildningsnivå (SOU 2016:38). Av denna anledning menar att det är av stor vikt att säkerställa att skolan har förutsätt- ningar att fullgöra sitt kompensatoriska uppdrag. Utbildningen ska ta hänsyn till barns och ungas olika behov genom att alla elever ges den ledning och stimulans som de behöver i sitt lärande och sin personliga utveckling för att utifrån sina egna förutsättningar kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål (SFS 2010:800, 1 kap. 4 § och 3 kap. 3 §). Många elever klarar inte sina gymnasiestudier och en fullgjord gymnasieutbildning har en avgörande betydelse för ungas möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Därför behövs det utbildnings- möjligheter som ger en andra chans att kunna gå vidare i utbildnings- systemet trots ett tidigare skolmisslyckande. Dagens arbetsmarknad är föränderlig och människor behöver vara väl rustade med en god ut- bildning för att kunna ställa om till ett annat jobb, vilket även ställer krav på stöd för sådan omställning (se även i avsnitt 4.3). Mer jämlika villkor och möjligheter Att tidigt upptäcka skolsvårigheter hos elever och ge dem ett verksamt stöd är en viktig hälsofrämjande åtgärd och förebygger skolmisslyckanden på . En central utgångspunkt är att se skolmisslyckande som en lång process med olika faser där de första tecknen kan vara bristande motivation, via en med tiden ökande frånvaro, till att vid slut inte nå gymnasiebehörighet. I avsnitt 4.1 beskrivs hur de flesta barn och unga följer en utveck- lingskurva. Om ett barn hamnar efter i utvecklingen av olika färdig- heter riskerar barnet att hamna på efterkälken i skolarbetet om inget görs. Åtgärder bör därför vidtas för att kompensera barn som risker att halka efter och detta är något som behöver ske redan tidigt i livet. 4.2.3Förslag för att ge alla möjlighet att utveckla kompetenser och kunskaper och tillgodogöra sig en god utbildning presenterade förslag som syftar till höjda kunskapsresultat, förbättrad kvalitet i undervisningen och en ökad likvärdighet i skolan (SOU 2017:35). Även andra utredningar har presenterats inom utbildningsområdet, som t.ex. (SOU 2016:77) och utredningen vända frånvaro till närvaro (SOU 2016:94). Det finns således flera förslag som har bäring på Kommissionens utpekade inriktning. De förslag som lyfts här är inte att betrakta som heltäckande utan utgör ett urval av åtgärder som Kommissionen bedömer skulle kunna bidra till en god och jämlik hälsa. Mer jämlika villkor och möjligheter Skapa en god lärandemiljö i skolan –vid beredning och implementering av reformer på skolområdet ta fram hälsokonsekvensanalyser utifrån ett jämlik-hälsa per- spektiv, –inleda ett arbete för att återinföra ämnesbetyg i gymnasie- skolan i syfte att öka andelen elever som slutför sina gym- nasiestudier och att minska elevers upplevda stress. –utveckla skolan som hälsofrämjande arena genom att arbeta främjande och förebyggande med gemenskap och trygghet, måltiden som en del av undervisningen, daglig fysisk aktivitet och rörelse, –använda skolan som en arena för att introducera fritidsaktivi- teter och föreningsliv för barn och unga. Skolans verksamhet behöver baseras i ett hälsofrämjande arbete för elever som utgår från kunskap om vad som gör att barn och unga utvecklas väl och mår bra. Hälsofrämjande arbete eller åtgärder kan också beskrivas som en process som ger möjlighet att öka kontrollen över sin hälsa och förbättra den (Skolinspektionen 2014). Syftet är att stärka eller att bibehålla självskattat välbefinnande, såväl fysiskt, psykiskt och socialt, med avsikten att stärka människors möjlighet till delaktighet och tilltro till sin egen förmåga. I skolan kan det hälso- främjande arbetet t.ex. handla om värdegrundsarbete och insatser som bidrar till att skapa en tolerant, positiv och trygg skolmiljö som främjar goda relationer elever sinsemellan och mellan elever och skolans personal (SOU 2016:94). Det finns ett samband mellan skolstress och en negativ lärande- miljö i skolan och psykisk ohälsa hos barn och unga. Flera faktorer påverkar den psykosociala ohälsan bland barn och unga, som ligger både inom och utanför skolan. Det är dock nödvändigt att titta närmare på vilka riskfaktorer som finns i skolan, och satsa på för- ändringar som skolan själv kan påverka och därigenom skapa möj- Mer jämlika villkor och möjligheter ligheter att kompensera för andra faktorer som ligger utanför skolans räckvidd, t.ex. en utsatt familjesituation (2013). Till riskfaktorerna för skolstress hör också den försämrade ord- ningen och studieron på många skolor, att en betydande del av undervisningen i vissa ämnen bedrivs av lärare utan behörighet, brister i stöd till elever liksom otydliga kunskapsmål och lärares egen stress (SOU 2016:94). Vidare har faktorer som klasstorlek, lärartäthet och resurser för att stödja elever med särskilda behov en stor betydelse för lärandemiljön. Skolan har en unik möjlighet att lägga grunden för goda och hälso- samma levnadsvanor hos alla barn och ungdomar. Goda levnads- vanor kan etableras både genom undervisning men också direkt genom skolmåltiden. Genom att servera måltiden i en trevlig och trygg miljö främjas ett positivt förhållningssätt till mat och måltider hos elever och olika former av daglig rörelse främjar fysisk aktivitet. I undervisningen kan också frågor som rör tobak, alkohol, narkotika, dopning och spel integreras. Kommissionen anser att skolhuvud- männen bör bedriva ett långsiktigt arbeta med att utveckla skolans roll som en hälsofrämjande arena (se även avsnitt 4.6). I och med att skollagen (SFS 2010:800) började tillämpas samlades skolhälsovården, den särskilda elevvården33 samt de specialpedagogiska insatserna i en samlad elevhälsa som omfattar med- icinska, psykologiska, psykosociala och specialpedagogiska insatser. Syftet var bland annat att öka samverkan och att betona arbetets hälsofrämjande och förebyggande inriktning (prop. 2009/10:165, s. 276–277). Elevhälsans övergripande mål är att skapa så goda förut- sättningar som möjligt för varje elevs lärande. Eleverna har en varierande tillgång till elevhälsa beroende på vilken skola de går på, och alla elever har inte tillgång till elevhälsans lagstadgade professioner.