sou · H5B36 · 2017-02-08 00:00:00 — När det gäller barn som var gamla redovisades inställningen i 77 (77) procent av fallen. För barn i ålderskategorierna 9–och 6–redovisades inställningen mer sällan, i 65 (49) respektive 32 (36) procent av fallen. När det gäller 116 av 215 barn – – framkom barnets inställning genom snabbupplysningar och/eller vårdnadsutredning i målet. Redan med hänsyn till den omständigheten kan konstateras att barnets inställning inte redovisades i domen i alla fall där den var känd. I fråga om 81 av 215 barn eller 38 (29) procent av dem beaktade tingsrätten barnets inställning som ett kriterium vid sin bedömning i målet. Också här finns en skillnad mellan å ena sidan äldre och å andra sidan yngre barn. Tingsrätten beaktade inställningen i 77 (65) procent av samtliga fall då barnet var gammalt. När barnet var 9–eller 6–skedde detta mer sällan, i 57 (43) respektive 26 (23) procent av fallen. När det gäller barn som var gamla beaktade tingsrätten inställningen i samtliga fall – 100 (83) procent – där den redovisades i domen. När barnets inställning beaktades överensstämde domen med inställningen i 73 (69) procent av samtliga fall då barnet var 9–. Fördelat per ålderskategorierna 12–och 9–överensstämde domen med barnets inställning i 76 (70) respektive 69 (68) procent av fallen. På motsvarande sätt överensstämde tingsrättens dom med inställningen i 53 (41) procent av fallen då barnet var 6–. Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn 7.2.20Varför överensstämde inte domen med barnets inställning? Barnets inställning beaktades men domen överensstämde inte med inställningen – varför? kom fram till anges i det följande inom parentes i fet stil, alltid i procent. Om man ser till det totala antalet barn – 215 – i vår genomgång överensstämde tingsrättens dom uttryckligen med barnets inställ- ning i 56 fall eller i 26 (18) procent av fallen. I 69 (62) procent av samtliga fall där barnets inställning beakt- ades överensstämde tingsrättens dom med den. Omvänt överens- stämde tingsrättens dom inte med inställningen i av dessa fall, vilket motsvarar 25 barn. Av diagram 7.11 framgår hur tingsrätten motiverade att den från- gick barnets inställning. När det gäller ungefär hälften av fallen eller av dessa hänvisade tingsrätten till barnets ålder och/eller mognad. I drygt en fjärdedel av fallen eller i av dessa var tingsrätten av uppfattningen att barnets inställning var ett utslag av att det var påverkat, i samtliga fall av en förälder. Här bör fram- hållas att inställningen i vissa fall överensstämde med målets utgång trots tingsrätten ansåg att barnet var påverkat. I ett fåtal fall be- dömde tingsrätten att inställningen var vacklande. I diagrammet anges vidare att tingsrätten i en femtedel av fallen inte dömde i enlighet med barnets inställning på grund av ”Annat”. Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn barnet då bo lika mycket hos båda föräldrarna som det, enligt tingsrätten, saknades förutsättningar för växelvis boende. Kommittén redovisade inte vad den kom fram till på samma sätt som vi gör i diagram 7.11 (SOU 2005:43 s. 752). När tingsrättens dom inte överensstämde med barnets inställning hänvisade den enligt kommittén – angivet med den vanligaste motiveringen först – till att barnet var påverkat, till att inställningen var vacklande, till barnets ålder och/eller mognad eller till någonting annat. 7.2.21Gemensam eller ensam vårdnad? Gemensam eller ensam vårdnad? Av diagram 7.12 framgår hur tingsrätten dömde i vårdnadsfrågan i 135 av de domar som vår genomgång avser. I fyra av 139 domar var utgången i den frågan olika beträffande olika barn som berördes av avgörandet. I tre av dessa fall fick var och en av föräldrarna ensam vårdnad om (i vart fall) något barn. I ett fall dömde tingsrätten till ensam vårdnad om det ena barnet och till gemensam vårdnad om det andra barnet. I det följande bortser vi från dessa fyra domar. I den här delen kan våra resultat jämföras med kommitténs. Den noterade att föräldrarna tvistade i frågan om vårdnaden om bar- net/barnen skulle vara ensam eller gemensam i 178 mål som berörde Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn Av diagram 7.13 framgår hur tingsrätterna dömde i vård- nadsfrågan i de 178 domarna (SOU 2005:43 s. 752). Gemensam eller ensam vårdnad? Vår genomgång avser tingsrättsdomar som meddelades efter medan kommitténs rörde tingsrättsdomar som med- delades . De domar som är föremål för vår genomgång meddelades alltså efter de domar som var föremål för kommitténs genomgång. Om man jämför diagram- men 7.12 och 7.13 kan man konstatera att det har blivit mindre vanligt att tingsrätten dömer till gemensam vårdnad. blev utgången sådan i av målen. blev utgången gemen- sam vårdnad i av målen. Omvänt dömde tingsrätten till ensam vårdnad i av målen och i av målen . var det ovanligt att pappan fick ensam vårdnad. En sådan utgång blev det i av målen. dömde tings- rätten till ensam vårdnad för pappan i av målen. Ett annat sätt att beskriva förändringen är att det var fyra gånger så vanligt med ensam vårdnad för mamman som för pappan. var det i stället drygt två gånger så vanligt med ensam vårdnad för mamman som för pappan. Vidare är ökningen – allt angivet i pro- Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn centenheter – av ensam vårdnad (22) relativt jämnt fördelad mellan mammorna och papporna (10 respektive 12). Som framgått (avsnitt 7.2.13) hade tingsrätten i 105 mål i vår genomgång tillgång till en vårdnadsutredning med förslag till beslut i vårdnadsfrågan. Av intresse är att redovisa hur utfallet hade blivit om tingsrätten följt förslaget i samtliga fall. Diagram 7.14 vårdnadsutredning (hur utfallet i vårdnadsfrågan blivit om tingsrätten alltid följt förslaget i vårdnadsutredningen) Gemensam eller ensam vårdnad? Diagram 7.14 visar hur utfallet i vårdnadsfrågan hade blivit om tings- rätten följt förslaget i vårdnadsutredningen i samtliga 105 domar. Värt att notera är att tingsrätten då hade dömt till gemensam vårdnad i bara en av fyra domar eller i av domarna. Omvänt hade tingsrätten dömt till ensam vårdnad i tre av fyra domar eller i 75 pro- cent av domarna. När det gäller aktuella 105 avgöranden dömde tingsrätten till ensam vårdnad för någon av föräldrarna i 71 mål eller i . I 62 av dessa mål eller i av målen överensstämde ut- gången med förslaget i vårdnadsutredningen (oavsett om mamman eller pappan fick ensam vårdnad var överenstämmelsen ungefär densamma, ). Tingsrätten dömde till gemen- sam vårdnad i 34 av 105 mål, eller i . I 19 av dessa mål () överensstämde utgången med förslaget i vårdnads- utredningen. I 4 av 34 mål eller i av målen var förslaget Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn i stället ensam vårdnad för pappan. Förslaget var ensam vårdnad för mamman i 11 av 34 mål eller i av målen. 7.2.22Gemensam vårdnad – vem hade vårdnaden förut? Gemensam vårdnad - vem hade vårdnaden förut? I vår genomgång dömde tingsrätten till gemensam vårdnad i 44 av 135 mål eller i av målen (se diagram 7.12). Av diagram 7.15 framgår att i av målen var vårdnaden gemensam också när målet inleddes. I annat fall – – hade mamman ensam vårdnad . Noteras kan att det inte i något mål var så att tingsrätten ändrade från ensam vårdnad för pappan till gemensam vårdnad. Diagram 7.15 skiljer sig inte i något avseende av betydelse från vad kommittén kom fram till (SOU 2005:43 s. 754). En delförklaring till att det var ganska vanligt att mamman inledningsvis hade ensam vårdnad kan vara att faderskapet måste fastställas genom bekräftelse eller dom, om föräldrarna inte är gifta med varandra när barnet föds (1 kap. 1–3 §§ ). Dess- utom måste mamman godkänna pappan som vårdnadshavare. I två fall framgick det av domen att modern hade ensam vårdnad från barnets födsel. Det motsvarar av målen där mamman inledningsvis hade ensam vårdnad. Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn Vilka kriterier hänvisade tingsrätten till? I samtliga domar resonerade tingsrätten kring föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet/barnen. Det ansågs inte finnas så allvarliga samarbetssvårigheter att den omständigheten moti- verade ensam vårdnad. Kommittén redovisade att tingsrätten förde ett sådant resonemang i av domarna och att det ofta – i mer hälften av domarna – var den enda motiveringen (SOU 2005:43 s. 754). Vid vår genomgång var resonemanget den enda moti- veringen i knappt en femtedel av domarna. är en ”standard- dom” som leder till gemensam vårdnad uppbyggd på det sättet att tingsrätten resonerar om också föräldraförmåga. Så var fallet i 59 pro- cent av domarna. Det förekom, liksom vid kommitténs genomgång, att ett skäl för gemensam vårdnad var att ensam vårdnad skulle kunna medföra att den förälder som inte blev vårdnadshavare förlorade kontakten med barnet/barnen. Här bör framhållas att tingsrätten i ett antal fall kom fram till att ensam vårdnad inte skulle leda till att barnet/barnen drabbades av föräldrarnas samarbetssvårigheter i sådan mindre utsträckning att det var motiverat med den vårdnadsformen. Ett exempel på detta är att tingsrätten i ett mål ansåg att samarbetssvårigheterna i allt väsentligt hade att göra med umgängesfrågan och att ensam vård- nad därför inte skulle minska dessa i någon utsträckning av betydelse. Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn 7.2.23Ensam vårdnad för mamman respektive pappan – vem hade vårdnaden förut? Ensam vårdnad för mamman - vem hade vårdnaden förut? Resultatet av vår genomgång är att tingsrätten dömde till ensam vårdnad för mamman i 62 av 135 mål eller i av målen (se diagram 7.12). Diagram 7.16 avser 60 av de 62 målen. Två mål har sorterats bort eftersom vårdnaden var reglerad på olika sätt för barnen i målet när målet inleddes. Diagrammet visar vem som hade vårdnaden . Diagrammet kan jämföras med vad kommittén kom fram till (SOU 2005:43 s. 755). Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn Ensam vårdnad för mamman - vem hade vårdnaden förut? Diagrammen 7.16 och 7.17 avser domar där tingsrätten dömde till ensam vårdnad för mamman. Om man jämför diagrammen kan man konstatera att det i mål med den utgången har blivit vanligare att vårdnaden inledningsvis är gemensam och också att tingsrätten ändrar från gemensam till ensam vårdnad för mamman. Vid både vår och kommitténs genomgång flyttades vårdnaden från pappan till mamman i ett fall (jfr SOU 2005:43 s. 755). Ensam vårdnad för pappan - vem hade vårdnaden förut? Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn Resultatet av vår genomgång är att tingsrätten dömde till ensam vårdnad för pappan i 29 av 135 mål eller i av målen (se diagram 7.12). Av diagram 7.18 framgår vem som hade vårdnaden när målen inleddes. Diagrammet skiljer sig inte i något avseende av betydelse från vad kommittén kom fram till (SOU 2005:43 s. 755). Vilka kriterier hänvisade tingsrätten till? Tingsrätten dömde till ensam vårdnad i 89 domar. Som framgått har vi då bortsett från två mål där utgången blev ensam vårdnad för mamman, eftersom vårdnaden var reglerad på olika sätt för olika barn när målet inleddes. Det vanligaste var att tingsrätten som skäl för ensam vårdnad anförde att föräldrarna hade samarbetssvårigheter av allvarligt slag. Skälet angavs – ofta tillsammans med andra skäl – i 83 av 89 domar eller i av domarna. Också kommittén noterade att det var den vanligaste motiveringen till ensam vårdnad. Kommitténs genomgång bör ha avsett 80 domar där tingsrätten dömde till ensam vårdnad. Enligt kommittén fanns motiveringen i 65 domar eller i av dessa (jfr SOU 2005:43 s. 753 ff.). I 14 av 89 domar i vår genomgång eller i av dessa dömde tingsrätten till ensam vårdnad med hänvisning till endast samarbetssvårigheter. När tingsrätten dömde till ensam vårdnad för mamman resonerade den kring samarbetssvårigheter i 58 av 60 domar eller i av domarna. När tingsrätten dömde till ensam vårdnad för pappan resonerade den kring samarbetssvårigheter i 25 av 29 domar eller i av domarna. Liksom vid kommitténs genomgång förekom det att tingsrätten klassificerade visade eller påstådda övergrepp som exempel på sam- arbetssvårigheter. Så var fallet i fem domar eller i av domarna. 7.2.24Hur ofta beaktade tingsrätten samarbetssvårigheter? När det gäller vår genomgång framgår av diagram 7.7 att samarbets- svårigheter anfördes som stöd för ett yrkande om ensam vårdnad i 128 av 139 domar eller i av domarna. Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn sådana svårigheter som ett kriterium vid sin bedömning i målet i 131 eller i av domarna. En förklaring till den högre pro- centsatsen kan vara att en förälder som motsatte sig ensam vårdnad gjorde gällande att det inte förelåg allvarliga samarbetssvårigheter. Vi har dock inte noterat vad en sådan förälder anförde. I av målen i vår undersökning (71 fall av 139) över- klagades tingsrättens dom till hovrätten av en eller båda föräldrar. Vid vårdnadskommittés genomgång överklagades 54 pro- cent av tingsrättsdomarna (jfr SOU 2005:43 s. 739). Antalet över- klaganden ligger alltså i stort sett på samma nivå som års vårdnadsreform. Hovrätterna meddelade prövningstillstånd i 28 pro- cent av de överklagade domarna (20 av 71 fall). Eftersom det inte krävdes prövningstillstånd vid kommitténs genomgång kan ingen jämförelse göras med deras resultat i den här delen. I av fallen (4 fall av 20) avslutades målen utan att hovrätten prövat tingsrättens avgörande, t.ex. eftersom överklagandet återkallats. Hovrätten ändrade av domarna (12 av 20 domar). Den vanligaste anledningen till att domen ändrades var att parterna i hovrätten hade kommit överens i de överklagade frågorna och att hovrätten dömde enligt parternas överenskommelse. I cirka 20 pro- cent av målen (4 av 20 fall) som det hade meddelats prövningstill- stånd i och som parterna inte hade kommit överens i, gjorde hov- rätten i vart fall i någon fråga en annan bedömning än den tings- rätten hade gjort. Detta motsvarar av samtliga över- klagade domar Kommittén kom fram till att hovrätten ändrade tingsrättens domar i av de överklagade domarna. Den redovisade, till skillnad från oss, som en separat post att föräldrarna begärde att en av dem träffad överenskommelse skulle fastställas av hovrätten. Med vårt sätt att redovisa innebär kommitténs resultat att hovrätterna ändrade av domarna som överklagades. Detta mot- svarar en högre procentsats än hovrätterna meddelar prövnings- tillstånd i. Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn I checklistan i bilaga 4 finns ett antal frågor som tar sikte på om socialnämnden respektive tingsrätten hade skäl att göra och i så fall också gjorde en riskbedömning (frågorna 41–42 och 148–149). I mål med uppgifter om övergrepp (våld, hot etc.) innehöll vårdnadsutredningen ofta rubriken ”riskbedömning”. Rubriken var dock vanlig också i mål där sådana uppgifter saknades. I båda fallen förekom det att exempelvis föräldrarnas samarbetssvårigheter och den risk svårigheterna kunde innebära för barnets/barnens utveck- ling behandlades under rubriken. När det gäller riskbedömningarna i vårdnadsutredningarna var variationerna mycket stora, i fråga om både vilka omständigheter som behandlades och hur de behandlades. I endast en handfull ut- redningar hänvisade den som genomförde utredningen till en metod. var det svårt att ta ställning till om utredaren hade värderat en risk på ett sådant sätt att fråga 42 i vår checklista borde besvaras jakande. När tingsrätten gjorde en riskbedömning bestod den ofta i en värdering av omständigheterna som liknar den som domstolar gör vid ställningstagandet till bevisfrågorna i brottmål. Ett intryck är att tingsrätten – i förhållande till utredaren – inte så sällan ställde högre krav för att en viss risk skulle få betydelse i målet. 7.3Hur ofta kommer föräldrarna överens? 7.3.1Det av oss granskade materialet Som framgått finns det 48 tingsrätter i . Utöver vad som anfördes inledningsvis i avsnitt 7.2.1, har vi från var och en av tings- rätterna begärt in de tio första domarna som meddelades där det fanns ett tvistigt yrkande om vårdnad. Också domar som bygger på att parterna nådde en samförståndslösning har efterfrågats. Det huvudsakliga syftet har varit att få tillgång till ett material som ger svar på hur vanligt det är att föräldrarna når en överenskommelse i mål där vårdnadsfrågan varit tvistig i något skede under målets handläggning. I den här delen har vi fått material från 46 tingsrätter. Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn Vi har kunnat använda oss av 412 av 460 domar. Till viss del förklaras differensen om 48 domar av att några tingsrätter har skickat färre än tio domar till oss. Till detta kommer att vi har sorterat bort ett antal domar. Det rörde sig om fall där målet handlade om över- flyttning av vårdnaden till särskilt förordnade vårdnadshavare eller mål där frågan om vårdnad inte hade varit tvistig i något skede. 7.3.2Det är vanligt att föräldrarna kommer överens När det gäller de statistiska uppgifterna nedan har vi utgått från att föräldrarna var överens när de var ense om exempelvis allt utom den mer exakta utformningen av umgänget. Av 52 av 412 domar framgick att en förälder medgav den andra förälderns yrkande om vårdnad. Det är svårt att se detta på något annat sätt än att föräldrarna var överens. Tingsrätten kom också regelmässigt fram till att det medgivna yrkandet var förenligt med barnets/barnens bästa. Utöver detta baserades 204 domar på att föräldrarna hade nått en överenskommelse. Av visst intresse är att tingsrätten i samtliga fall dömde i enlighet med föräldrarnas över- enskommelse. Totalt baserades alltså 256 av 412 domar eller 62 pro- cent av domarna på att föräldrarna hade nått en överenskommelse. Det innebär att 156 domar inte baserades på att föräldrarna hade nått en överenskommelse. I sistnämnda kategori om 156 domar var det i 21 fall så att en god man hade utsetts för en av föräldrarna och att han eller hon förklarade att den andra förälderns yrkande/yrkanden varken kunde medges eller bestridas. I 16 av 21 fall fanns det – såvitt vi har kunnat bedöma – inte någon tvist i egentlig mening mellan föräldrarna. Yrkandet om ensam vårdnad hade i stället sin grund i att den föräldern som väckt talan uppgav att han eller hon inte kunde komma i kontakt med den andra föräldern och behövde vara ensam vårdnadshavare för att kunna fatta beslut om barnets skolgång, sjukvård och liknande. Om man räknar bort dessa 16 fall, baserades 256 av 396 domar eller av domarna på att föräldrarna hade nått en överenskommelse. Vi är av uppfattningen att denna andel är mest rättvisande vid ställningstagande till hur vanligt det är att föräldrarna når en överenskommelse i mål där vårdnadsfrågan har varit tvistig i något skede under målets handläggning. Som en parentes kan Våra undersökningar av domar om vårdnad om barn nämnas att god man var förordnad för en av föräldrarna i 28 av 412 mål eller i av målen. Som framgått har vi endast begärt in domar. är det dock så att föräldrarna kommer överens och att målet därefter skrivs av från vidare handläggning vid tingsrätten genom ett slutligt beslut. Även om förfarandet inte är särskilt vanligt, bör detta innebära att andelen överenskommelser är högre än vad som angivits. 8 Gemensam vårdnad, m.m. En viktig uppgift för utredningen är att kartlägga och analysera hur reglerna om gemensam vårdnad tillämpas och då särskilt belysa i vilken utsträckning och på vilket sätt domstolar och socialnämnder beaktar föräldrars förmåga att samarbeta och i vilken utsträckning reglerna är konfliktdrivande. En annan uppgift är att ta ställning till om reglerna om gemensam vårdnad behöver ändras eller om andra åtgärder behöver vidtas. I vårt uppdrag ingår också att analysera hur domstolarna beaktar att en part inte visat sig följa vad som tidigare beslutats om barnet. Vi har valt att redovisa den frågan i det här kapitlet. Sist i kapitlet redogör vi för vår syn på regleringen om barnets behov av umgänge med mor- och farföräldrar samt andra som står barnet särskilt nära 8.2.1Bestämmelser om beslut om vårdnad Av 6 kap. 2 a § (FB) följer att barnets bästa ska vara avgörande för alla beslut om vårdnad, boende och umgänge. Vid bedömningen av vad som är bäst för barnet ska det fästas avseende särskilt vid risken för att barnet eller någon annan i familjen utsätts för övergrepp eller att barnet olovligen förs bort eller hålls kvar eller annars far illa. Det ska också fästas avseende särskilt vid barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna. Hänsyn ska också tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Av 6 kap. 5 § andra stycket FB framgår att vid bedöm- ningen av om vårdnaden ska vara gemensam eller anförtros åt en av Gemensam vårdnad, m.m. föräldrarna ska rätten fästa avseende särskilt vid föräldrarnas för- måga att samarbeta i frågor som rör barnet. 8.2.2Bakgrunden till bestämmelsen om att föräldrarnas samarbetsförmåga ska beaktas vårdnadsreform syftade bl.a. till att öppna upp för en ökad användning av gemensam vårdnad. Domstolens möjlighet att be- sluta om gemensam vårdnad vidgades och domstolen fick från denna tidpunkt möjlighet att besluta om gemensam vårdnad även om en förälder motsatte sig det, under förutsättning att detta är bäst för barnet (se mer om 1998 års reform i avsnitt 3.2). I för- arbeten till bestämmelsen framhölls att gemensam vårdnad i de flesta fall var att föredra framför ensam vårdnad. Som exempel på när ensam vårdnad kunde bli aktuellt angavs bl.a. att konflikten mellan föräldrarna var så svår och djup att det var omöjligt för dem att samarbeta i frågor som rör barnet (prop. 1997/98:7 s. 49). Enligt innebar ändringar i 6 kap. FB att lagstiftningen förutsatte att gemensam vårdnad normalt var till barnets bästa och att vårdnaden skulle anförtros åt en av föräld- rarna ensam endast när det framkom särskilda omständigheter som talade mot gemensam vårdnad (NJA 1999 s. 451). I ett senare rätts- fall hänvisade till ovan nämnda förarbetsuttalan- den och angav att en särskild omständighet som kunde tala mot gemensam vårdnad var att konflikten mellan föräldrarna var så svår och djup att det var omöjligt för dem att samarbeta i frågor som rör barnet (2000 s. 345). Rättsläget kom därefter att uppfattas som att det gällde en presumtion för gemensam vårdnad. vårdnadskommitté konstaterade att gemensam vårdnad närmast var utesluten i de fall där konflikten mellan föräldrarna var så svår och djup att det var omöjligt för dem att samarbeta i frågor som rörde barnet. Enligt kommittén kunde gemensam vårdnad vara oförenlig med barnets bästa i alla fall där det fanns reella samarbets- svårigheter som gick ut över barnet. Om föräldrarna inte kunde ha ett någorlunda konfliktfritt samarbete i frågor som rörde barnet hade kommittén svårt att se att gemensam vårdnad skulle vara till barnets bästa. Kommittén menade att möjligheten att besluta om gemensam vårdnad mot en förälders vilja borde stramas upp (SOU 2005:43 s. 114 f.). Gemensam vårdnad, m.m. I propositionen års vårdnadsreform angavs att gemen- sam vårdnad är ett viktigt inslag i en önskvärd utveckling mot en starkare betoning av barnets intressen. Vidare angavs följande om föräldrarnas samarbetsförmåga (prop. 2005/06:99 s. 50 och 51). Av stor betydelse är föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet. Enligt regeringens mening bör gemensam vårdnad normalt förutsätta att föräldrarna har ett någorlunda konfliktfritt samarbete. Det innebär inte att de alltid måste ha samma uppfattning, men de måste kunna hantera sina delade meningar på ett sätt som inte drabbar bar- net. Ett barn mår inte bra av ständiga konflikter mellan föräldrarna. Det är uppenbarligen till nackdel för barnet om en förälder genom- gående och för att obstruera motsätter sig den andra förälderns ini- tiativ. Om föräldrarna saknar vilja och förmåga att sätta barnets bästa före den egna konflikten, färgar detta omvårdnaden om barnet. Gemen- sam vårdnad bör i sådana fall inte få användas som ett medel för att ”tvinga” föräldrarna att samarbeta.