sou · H5B380 · 2017-10-25 00:00:00 — –behandlingen är nödvändig för arkivändamål av allmänt intresse, vetenskapliga eller historiska forskningsändamål eller statistiska ändamål i enlighet med artikel 89.1, på grundval av unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt, vilken ska stå i proportion till det eftersträvade syftet, vara förenligt med det väsentliga innehållet i rätten till dataskydd och innehålla bestämmelser om lämpliga och särskilda åtgärder för att säkerställa den registrera- des grundläggande rättigheter och skyldigheter (artikel 9.2 j). Artikel 9.4 stadgar att medlemsstater får behålla eller införa ytterli- gare villkor, även begränsningar, för behandlingen av genetiska eller biometriska uppgifter eller uppgifter om hälsa. Dataskyddsförordningen innehåller även en begränsning av möjlig- heten att behandla personuppgifter som rör fällande domar i brott- mål och överträdelser. Således anges i artikel 10, att behandling av personuppgifter som rör fällande domar i brottmål och överträdelser eller därmed sammanhängande säkerhetsåtgärder enligt artikel 6.1 endast får utföras under kontroll av myndighet eller då behandling är tillåten enligt unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt, där lämpliga skyddsåtgärder för de registrerades rättigheter och friheter fastställs. Ett fullständigt register över fällande domar i brott- mål får endast föras under kontroll av en myndighet. Personuppgifter som rör lagöverträdelser utgör inte känsliga personuppgifter i data- skyddsförordningens mening, men regleringen har så nära samband med vad som gäller för känsliga personuppgifter, att vi behandlar även personuppgifter om lagöverträdelser i detta sammanhang. har i dataskyddslagen föreslagit vissa generella undantag från förbudet att behandla känsliga person- uppgifter. Av skäl 10 till dataskyddsförordningen framgår att för- ordningen ger medlemsstaterna handlingsutrymme att specificera sina bestämmelser, även för behandlingen av känsliga personupp- gifter. Förordningen utesluter inte att det i nationell rätt fastställs närmare omständigheter för specifika situationer där uppgifter be- handlas, inbegripet mer exakta villkor för laglig behandling av person- uppgifter. Dataskyddslagen innehåller, förutom en upplysningsbestämmelse i 3 kap. 1 §, bestämmelser som innebär undantag från dataskydds- förordningens förbud mot behandling av känsliga personuppgifter. Av 3 kap. 2 § dataskyddslagen framgår att känsliga personuppgifter under vissa förutsättningar får behandlas om det är nödvändigt för att den personuppgiftsansvarige eller den registrerade ska kunna fullgöra sina skyldigheter och utöva sina särskilda rättigheter inom arbetsrätten. Myndigheters behandling av känsliga personuppgifter i vissa fall regleras i 3 kap. 3 och 4 §§. Därav framgår att känsliga personuppgifter, med stöd av artikel i förordningen, får be- handlas av en myndighet i följande tre situationer (se 3 kap. 3 §): 1.i löpande text om uppgifterna har lämnats i ett ärende eller är nödvändiga för handläggningen av ett ärende, 2.om uppgifterna har lämnats till myndigheten och behandlingen krävs enligt lag, eller 3.i enstaka fall, om det är absolut nödvändigt för ändamålet med behandlingen och behandlingen inte innebär ett otillbörligt intrång i den registrerades personliga integritet. Vid behandling som sker enbart med stöd av 3 kap. 3 § får en myn- dighet inte använda sökbegrepp som avslöjar känsliga personupp- gifter (se 3 kap. 4 § dataskyddslagen). Vidare finns bestämmelser i dataskyddslagens 3 kap. 5 § gällande behandling av känsliga personuppgifter på området för hälso- och sjukvårdsändamål samt social omsorg. Behandling av känsliga person- uppgifter för arkivändamål av allmänt intresse regleras i 3 kap. 6 § dataskyddslagen. Sådan behandling får ske om det är nödvändigt för att den personuppgiftsansvarige ska kunna följa föreskrifter om bevarande och vård av arkiv. Med stöd av 3 kap. 7 § dataskydds- lagen får känsliga personuppgifter, under vissa förutsättningar, be- handlas om behandlingen är nödvändig för statistiska ändamål. Dataskyddslagen innehåller också ett bemyndigande (se 3 kap. 8 §) för regeringen att meddela föreskrifter om ytterligare undantag från förordningens förbud att behandla känsliga personuppgifter. Personuppgifter som rör lagöverträdelser behandlas i 3 kap. 9– 12 §§ dataskyddslagen. Av dessa bestämmelser framgår bl.a. en upplysning om att artikel 10 i dataskyddsförordningen innehåller en rätt för myndigheter att behandla personuppgifter som rör fällande domar i brottmål, lagöverträdelser som innefattar brott eller straff- processuella tvångsmedel. För RMV:s del är bestämmelsen i artikel 9.2 a i dataskyddsförord- ningen att känsliga personuppgifter får behandlas när den registre- rade har lämnat sitt samtycke till behandlingen av betydelse, framför allt när det gäller de ärenden som inom förordningens tillämpnings- område utförs på uppdrag av enskilda, såsom vissa faderskapsärenden, men även t.ex. vissa rättskemiska analyser. Förordningen innehåller, som vi nämnt, en möjlighet att i nationell rätt föreskriva att den registrerade inte kan samtycka till behandling av känsliga person- uppgifter. Denna möjlighet bör enligt be- dömning inte utnyttjas på ett generellt plan och dataskyddslagen innehåller inte någon sådan bestämmelse. Enligt vår mening finns det inte anledning att för RMV:s del införa någon begränsning i den enskildes möjlighet att samtycka till behandling av känsliga person- Någon särbestämmelse i förhållande till dataskyddslagen föreslår vi därför inte i detta avseende. I huvudsak bör, menar vi, dataskyddslagens generella bestämmel- ser om undantag från förbudet att behandla känsliga personuppgifter gälla även för RMV. Verkets behandling av känsliga personuppgifter kommer i stor utsträckning att kunna ske med stöd av artikel i förordningen och 3 kap. 3 § dataskyddslagen. Den närmare inne- börden av dessa undantagsregler behandlas av Dataskyddsutred- ningen, se SOU 2017:39, s. 172 f. Sådan behandling kan i de flesta fall anses vara nödvändig med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse, eftersom det, när det gäller myndigheters behandling av känsliga personuppgifter, måste anses utgöra ett viktigt allmänt intresse att svenska myndigheter kan bedriva den verksamhet som tydligt faller inom ramen för deras uppdrag på ett korrekt, rättssäkert och effek- tivt sätt (se SOU 2017:39, s. 174). För RMV:s del innebär detta bl.a. att den behandling av känsliga personuppgifter som är nödvändig för att verket ska kunna utföra de uppdrag som särskilt åvilar myn- digheten enligt instruktionen är tillåten. Exempelvis kan RMV med stöd av artikel och 2 § i instruktionen för Rättsmedicinal- verket behandla känsliga personuppgifter i den utsträckning som krävs för att verket ska kunna utföra de uppdrag som myndigheten enligt punkterna 1–10 särskilt ansvarar för. Vi har i avsnitt 6.5.9 uppehållit oss särskilt kring personuppgiftsbehandling som utförs med grund i 3 § i instruktionen. Den bedömning vi gjort där, gäller även för behandling av känsliga personuppgifter. Mot den bakgrun- den får således känsliga personuppgifter behandlas även i ärenden som RMV utför med stöd i 3 §, i den mån behandlingen är nödvän- dig för att uppdraget ska kunna genomföras. Förutom den direkt tillämpliga möjligheten enligt artikel 9.2 att behandla känsliga person- uppgifter, kan RMV dessutom, som vi nämnt ovan, i stor utsträck- ning grunda behandling av sådana personuppgifter på 3 kap. 3 § dataskyddslagen. Dataskyddslagens bestämmelser om behandling av känsliga per- sonuppgifter bör i stor utsträckning göras tillämpliga även för sådan personuppgiftsbehandling vid RMV. Undantag bör göras såvitt gäller bemyndigandebestämmelserna i 3 kap. 6 § andra och tredje styckena samt 8 § dataskyddslagen. Vi återkommer i det följande till vad som bör gälla för bemyndigande för regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer att utfärda kompletterande be- stämmelser till den lag vi nu föreslår (se avsnitt 6.5.12). Ett behov av en särreglering i förhållande till dataskyddslagen finns därutöver när det gäller känsliga personuppgifter i bild. Sådana förekommer i mycket stor utsträckning vid RMV. Som exempel kan nämnas digitala röntgenbilder som används vid rättsmedicinska åldersbedömningar. Sådana bilder kan bl.a. innehålla uppgifter om hälsa. Undantags- bestämmelserna i 3 kap. 3 § dataskyddslagen är, enligt vår bedömning, inte tillräckliga för att möjliggöra behandling av känsliga person- uppgifter i bild, eftersom det inte är fråga om behandling i löpande text och det ofta inte heller, som t.ex. är fallet med röntgenbilder i ärenden om rättsmedicinska åldersbedömningar, kan sägas vara en- staka fall. Behandling av känsliga personuppgifter i bild är nödvän- dig för att RMV ska kunna utföra sitt uppdrag. En bestämmelse som gör det möjligt för RMV att behandla känsliga personuppgifter i bild bör därför införas. Liksom är fallet vid den personuppgiftsbehandling som vid RMV äger rum på brottsdatalagens tillämpningsområde, är särbestäm- melser också motiverade när det gäller möjligheten till sökning. Dataskyddslagens bestämmelse i 3 kap. 4 § om sökbegränsningar är motiverad av dataskyddsförordningens krav på att lämpliga och särskilda åtgärder ska vidtas för att säkerställa den registrerades grundläggande rättigheter och intressen. Sökbegränsningar är en van- ligt förekommande skyddsåtgärd och används i många registerför- fattningar. En sökning som rör och sammanställer känsliga person- uppgifter är en åtgärd som kan innebära en integritetskränkning och ett sökförbud kan vara ett viktigt och ändamålsenligt sätt att begränsa risken för sådan kränkning. Dataskyddslagen innehåller inte något generellt sökförbud, utan förbudet mot att använda sök- begrepp som avser känsliga personuppgifter gäller endast situationer då behandling enbart sker med stöd av 3 kap. 3 § dataskyddslagen, dvs. det generella myndighetsundantaget. Enligt vår mening bör ett förbud mot att vid RMV göra sökningar som grundar sig på käns- liga personuppgifter utformas som ett generellt förbud, med de undantag som är nödvändiga för att verket ska kunna fullgöra sina uppgifter. En sådan reglering tar, menar vi, tillvara den enskildes intresse av att begränsa behandlingen av känsliga personuppgifter i så stor utsträckning som möjligt, som RMV:s behov av ändamålsenliga bestämmelser tillgodoses. För rättstillämpningen är det självfallet en stor fördel om de bestämmelser som reglerar RMV:s personuppgiftsbehandling är så likalydande som möjligt för det om- råde som faller under brottsdatalagens bestämmelser och den han- tering som är förordningsstyrd. Sökningar som grundar sig på känsliga personuppgifter bör därför vara möjliga i samma utsträckning på respektive område. Vår lag innehåller mot denna bakgrund ett för- bud mot att göra sökningar som grundar sig på känsliga person- uppgifter. Sökningar som rör hälsa, biometriska uppgifter som an- vänds för att identifiera en person och genetiska uppgifter är dock tillåtna. Så bör också vara fallet med sökning utifrån uppgifter som beskriver en persons utseende. Användning av särskilda beteckningar för identifiering av en viss ärendetyp som sökbegrepp är också tillåten. Sökning i en viss handling eller i ett visst ärende bör inte heller omfattas av sökförbudet. När det gäller behandling av personuppgifter som rör fällande domar i brottmål, lagöverträdelser som innefattar brott eller straff- processuella tvångsmedel får sådan behandling enligt dataskyddsför- ordningen, som vi nämnt, genomföras av myndigheter (se artikel 10). har, bl.a. i syfte att göra bestämmelsen lättare att tillämpa, föreslagit den tidigare nämnda bestämmelsen i 3 kap. 9 § dataskyddslagen, som slår fast denna rätt. Huruvida även misstanke om brott innefattas i regleringen i artikel 10 i dataskydds- förordningen och 3 kap. 9 § dataskyddslagen är inte helt klarlagt. har (se SOU 2017:39, s. 193) slagit fast att i avvaktan på klargörande EU-rättslig praxis, bör misstankar om brott omfattas av regleringen i samma utsträckning som de gör enligt personuppgiftslagen. När det gäller sistnämnda lag, har Högsta för- valtningsdomstolen uttalat att (se HFD 2016 ref. 8) behandling av uppgifter som förekommit i samband med misstänkta brottsliga gär- ningar, ska ses som en behandling av personuppgifter om lagöver- trädelser. Vi har för den behandling av personuppgifter som vid RMV genomförs inom brottsdatalagens tillämpningsområde före- slagit en bestämmelse om att RMV ska kunna göra sökningar som rör brott eller misstanke om brott. Enligt vår bedömning bör, om möjligt, bestämmelserna för RMV:s behandling av personuppgifter för respektive delar av det EU-rättsliga regelverket utformas så lika som det är möjligt. En rätt för RMV att göra sökningar som rör brott eller misstanke om brott är i vart fall inte mer vidsträckt än vad motsvarande bestämmelse i dataskyddslagen är. I vårt förslag till lag om behandling av personuppgifter vid RMV bör därför tas in en bestämmelse om att RMV får göra sökningar som rör brott eller misstanke om brott. En sådan bestämmelse är, enligt vår mening, förenlig med dataskyddsförordningen. 6.5.11Elektroniskt utlämnande av personuppgifter Vårt förslag: Personuppgifter får lämnas ut elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst, om det inte är olämpligt. Vår bedömning: Några bestämmelser som möjliggör direkt- åtkomst till personuppgifter vid bör inte införas i lagen. Personuppgifter hanteras vid RMV i stor utsträckning i elektronisk form. I takt med utvecklingen av modern teknik har möjligheten till olika slags elektroniskt utlämnande av personuppgifter ökat och bidragit till effektivitetsvinster vid framför allt myndigheters kom- munikation sinsemellan, men också vid myndigheters kontakter med enskilda. Dataskyddsförordningen och dataskyddsdirektivet innehåller inte några bestämmelser om elektroniskt utlämnande av personuppgifter. Det gör inte heller brottsdatalagen eller dataskyddslagen. Något hinder mot sådant utlämnade finns dock inte. Elektroniskt utläm- nande av personuppgifter utgör en behandling av uppgifterna. En förutsättning för att ett utlämnande får ske, är således att reglerna om behandling av personuppgifter följs. Med elektroniskt utlämnande avses såväl s.k. direktåtkomst som annat utlämnande i elektronisk form, t.ex. via e-post, usb-minne eller dvd-skiva. Direktåtkomst innebär att en mottagare har direkt till- gång till någon annans register eller databas och därigenom på egen hand kan ta del av information. Direktåtkomst förekommer vid en del av de myndigheter, bl.a. i rättskedjan, som lämnar uppdrag till RMV. För RMV:s del gäller dock att verket inte gör någon infor- mation tillgänglig genom direktåtkomst. Det finns således inte något behov av bestämmelser som möjliggör detta och vårt lagförslag bör därför inte heller innehålla någon sådan regel. En mycket stor del av det material som RMV behandlar finns i elektroniskt format och personuppgifter lämnas ut elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst. Så är exempelvis fallet med olika slags rättskemiska analyssvar, men även andra uppdrag redo- visas ofta i elektronisk form. Sådan elektronisk kommunikation är regelmässigt kostnadseffektiv, för både avsändare och mottagare, jämfört med att skicka uppgifter med brev. RMV bör även fortsätt- ningsvis kunna lämna ut personuppgifter i elektronisk form. Något hinder mot att så sker finns, som vi tidigare konstaterat, inte i den EU-rättsliga dataskyddsregleringen och inte heller i de svenska för- fattningar som anknyter till de unionsrättsliga bestämmelserna. En fråga att ta ställning till är därför om vårt förslag till lag bör inne- hålla en bestämmelse om elektroniskt utlämnande och, i så fall, hur en sådan bestämmelse bör utformas. Vid RMV förekommer i stor utsträckning integritetskänsliga personuppgifter. Elektronisk överföring av sådana uppgifter bör noga övervägas. Riskerna med att överföra uppgifter elektroniskt, vilket bl.a. kan bestå i en ökad fara att uppgifter sprids eller att någon annan än den avsedda mottagaren får del av uppgifterna, måste vägas mot RMV:s och mottagarnas behov av effektiva arbetssätt. Enligt vår mening uppnås en ändamålsenlig avvägning mellan dessa intressen genom en reglering som gör det möjligt för RMV att lämna ut upp- gifter elektroniskt, men som innehåller en begränsning av när så får ske. Flera av de registerförfattningar som är tillämpliga vid de myndigheter som är RMV:s huvudsakliga uppdragsgivare inne- håller, eller föreslås innehålla, en bestämmelse av innebörd att elektro- niskt utlämnande får ske, om det inte är olämpligt (se SOU 2017:74). Motsvarande bestämmelse bör införas även för RMV:s del. Vid lämplighetsbedömningen bör beaktas bl.a. vem mottagaren är och vilken säkerhet personuppgifterna kan antas få hos mottagaren. När det gäller utlämnande till andra myndigheter bör ett utlämnan- de normalt sett kunna ske. Även utlämnande till enskilda, fysiska eller juridiska personer, ska vara möjligt. Det har föreslagits att uttrycket utlämnande på medium för auto- matiserad behandling bör utmönstras och att uttrycket utlämnande i elektronisk form i stället ska användas (se Informationshanterings- utredningens slutbetänkande Myndighetsdatalag, SOU 2015:39, s. 442). Ett sådant uttryck kan emellertid missuppfattas, eftersom även direktåtkomst är en form av elektroniskt utlämnande. Utred- ningen om 2016 års dataskyddsdirektiv har dock gett uttryck för att ett modernare uttryckssätt är att föredra och att det, eftersom registerförfattningarna på brottsdatalagens område ses över, är lämp- ligt att göra en sådan förändring . Även i fortsättningen bör dock, menar utredningen, göras tydlig skillnad mellan elektroniskt utläm- nande i form av direktåtkomst och elektroniskt utlämnande på annat sätt. Mot den bakgrunden har utredningen föreslagit bestämmelser som anger att personuppgifter får lämnas ut elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst om det inte är olämpligt (se SOU 2017:74, s. 375). Vårt förslag till datalag för RMV bör använda samma termi- nologi. Vårt förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om begränsningar av 1.möjligheten att använda vissa uppgifter vid sökning, och 2.möjligheterna att lämna ut personuppgifter elektroniskt. På dataskyddsförordningens område kan sådana föreskrifter också meddelas när det gäller tillgången till personuppgifter. Några av de bestämmelser vi föreslår i datalag kan, med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen, kompletteras av reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Det gäller föreskrifter om begränsningar av möjligheten att använda vissa sök- begrepp och av möjligheterna att lämna ut personuppgifter elektro- niskt. För den behandling av personuppgifter vid RMV som styrs av dataskyddsförordningens bestämmelser, kan föreskrifter också med- delas när det gäller tillgången till personuppgifter. Bestämmelser med denna innebörd bör tas in i vårt förslag till lag. 6.5.13Särskilda bestämmelser för behandling av personuppgifter på brottsdatalagens område Vårt förslag: Sanktionsavgift får tas ut av vid överträdelse av bestämmelserna om tillåtna rättsliga grunder för behandling av personuppgifter eller om sökning. Dessutom får sanktionsavgifter tas ut om överträder de föreskrifter om sökning som har meddelats med stöd av Rätts- medicinalverkets datalag. Sanktionsavgiften ska vara och högst . Bestämmelser om möjligheten att ta ut en administrativ sanktions- avgift vid vissa överträdelser av brottsdatalagen, finns i 6 kap. i nämnda lag. Enligt lagen kan en sanktionsavgift tas ut bl.a. vid överträdelser av bestämmelser om hur personuppgifter får behandlas. Bestäm- melserna i vårt förslag till lag om behandling av personuppgifter vid RMV som kompletterar brottsdatalagens reglering av vilken person- uppgiftsbehandling som är tillåten bör omfattas av samma sanktions- möjlighet. Så bör vara fallet för de bestämmelser i vårt lagförslag som, på brottsdatalagens tillämpningsområde, rör tillåtna rättsliga grunder för RMV:s behandling av personuppgifter och vilken sök- ning i personuppgifter som är tillåten vid verket. Sanktionsavgiftens storlek bör bestämmas inom samma intervall som gäller för överträdelser av brottsdatalagen (se 6 kap. 3 § andra stycket nyssnämnda lag). Motsvarande kompletterande bestämmelser för den behandling av personuppgifter som vid RMV genomförs med stöd av dataskydds- förordningen finns i dataskyddslagen, som genom hänvisning (se avsnitt 6.5.14) är tillämpliga vid RMV. Någon ytterligare bestäm- melse härom behövs därför inte i vårt lagförslag. Vårt förslag: Brottsdatalagens bestämmelse om skyldighet för den personuppgiftsansvarige att ersätta den registrerade för den skada och kränkning av den personliga integriteten som behand- ling av personuppgifter i strid med brottsdatalagen har orsakat, ska gälla på motsvarande sätt vid behandling av personuppgifter i strid med datalag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till denna lag. Enligt 7 kap. 1 § brottsdatalagen ska den personuppgiftsansvarige ersätta den registrerade för den skada och kränkning av den per- sonliga integriteten som behandling av personuppgifter i strid med brottsdatalagen, eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den, har orsakat. En sådan rätt till skadestånd bör gälla även när personuppgifter har behandlats i strid med den datalag för RMV som vi nu föreslår. Vårt förslag till lag ska därför innehålla en be- stämmelse som anger att 7 kap. 1 § brottsdatalagen ska tillämpas på motsvarande sätt vid behandling av personuppgifter i strid med datalag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till denna lag. Motsvarande kompletterande bestämmelse om skadestånd finns, på dataskyddsförordningens område, i 8 kap. 1 § dataskyddslagen. Denna bestämmelse är genom hänvisning (se avsnitt 6.5.14) tillämp- lig vid RMV och någon ytterligare bestämmelse i vårt lagförslag behövs därför inte. 6.5.14Särskilda bestämmelser för behandling av personuppgifter på dataskyddsförordningens område Vissa bestämmelser i dataskyddslagen ska tillämpas för personuppgiftsbehandlingen vid Vårt förslag: För behandling av personuppgifter vid Rättsmedi- cinalverket ska följande bestämmelser i dataskyddslagen vara tillämpliga: 1.1 kap. 4 § första stycket om förhållandet till tryck- och yttran- defriheten, 2.2 kap. 1, 3 och 4 §§ om rättslig grund, 3.3 kap. 1–3 §§, 5 §, 6 § första stycket och 7 § om känsliga person- uppgifter, 4.3 kap. 11 § om behandling för arkivändamål av personupp- gifter som rör lagöverträdelser, 5.5 kap. 1 § första stycket och 2 § om undantag från rätten till information och tillgång till personuppgifter, 6.6 kap. 1 §, 2 § första och andra styckena och 3–5 §§ om till- synsmyndighetens handläggning och beslut, 7.7 kap. 1, 3 och 4 §§ om administrativa sanktionsavgifter, 8.8 kap. 1 § om skadestånd, och 9.8 kap. 2–6 §§ om överklagande. Vårt förslag till lag gäller, såvitt avser den behandling som äger rum inom dataskyddsförordningens tillämpningsområde, i stället för data- skyddslagen. Det finns dock anledning att låta en del bestämmelser i dataskyddslagen vara tillämpliga även för behandlingen av person- uppgifter vid RMV. Bestämmelser med motsvarande innebörd är antingen inte aktuella på brottsdatalagens område, eller så finns lik- artade regleringar i brottsdatalagen. I det första fallet krävs enligt vår bedömning inte någon kompletterande bestämmelse för RMV:s del och i det andra fallet gäller brottsdatalagens reglering, eftersom vårt förslag till lag gäller utöver brottsdatalagen. Av 1 kap. 4 § första stycket dataskyddslagen framgår att bestäm- melserna i dataskyddsförordningen och dataskyddslagen inte ska tillämpas i den utsträckning det skulle strida mot bestämmelserna om tryck- och yttrandefrihet i tryckfrihetsförordningen eller ytt- randefrihetsgrundlagen.