sou · H5B321d2 · 2017-03-31 00:00:00 — Även i används således begreppet välfärdsteknik i en vidare betydelse/innebörd än i . har en särskild forskningsorganisation, SINTEF, med över 2 000 anställda. SINTEF:s vision är ”teknologi for et bedre samfunn” Denna forskningsorganisation deltar i utvecklingen av välfärdsteknik.88 Välfärdscenter (NVC) har under behandlat frågor gällande välfärdsteknik på nordisk nivå. NVC vill öka kunskap och fördjupa samarbetet mellan de nordiska länderna, bl.a. kring standardisering av digitala trygghetslarm. För att öka den nordiska samverkan har NVC drivit projektet . Syftet var att skapa en komplett ”verktygslåda”, ”best practice” för den process som arbetet med välfärdsteknik innebär. Förste Gevinstrealiseringsrapport med anbefalinger. 87NOU 2011:11 Innovasjon i omsorg, s. 99. 88www.sintef.no/om-sintef/ (hämtad ). Bl.a. samlades goda exempel in från tio av de ledande nordiska kommunerna. Från deltog och . Genom en gemensam nordisk process är syftet att underlätta kunskaps- och erfarenhetsutbyte, vilket kan ge förutsättningar för en gemen- sam nordisk marknad.89 Projektet konstaterade att det var likartade utmaningar för kommunerna i hela oavsett skillnader vad gäller utveckling, marknadsstyrka och kompetens. Problemen formulerades enligt följande För många projekt som gav för små resultat. Kommunerna upplever att de är unika. Detta leder till för många likartade projekt och därmed ett slöseri med resurserna. Svag gemensam nordisk marknad. Den nordiska marknaden för välfärdsteknik är fragmentiserad. Det skapar hinder för ut- vecklingen. I slutrapporten konstateras att välfärdstekniken är ett område som är uppenbart lämpat för nordiskt samarbete, eftersom länderna är mycket lika varandra vad gäller samhällets åtaganden inom vården och omsorgen om äldre personer. Projektet har skapat ett tätare samarbete både över gränserna och mellan kommunerna från varje land.90 återstår att ta vara på och bygga vidare på detta. På EU-nivå ges omfattande stöd till teknikutveckling. Dessa sats- ningar innehåller olika program som bland annat omfattar demo- grafi och hälsa. Det innebär att EU via sina fonder ger ett ekono- miskt stöd till både utveckling och införande av välfärdsteknik.91 Horizon 2020 är EU:s ramprogram för forskning och inno- vation för perioden –2020. Programmet omfattar bland annat satsningar inom området ”hälsa, demografiska förändringar och 89Connect Nordic best practice within welfare technology. /Projekt/Connect/ (hämtad ). 90Nordens Välfärdscenter, rapport om Connect, . 91(union, välbefinnande”.92 Stöd från Horizon förmedlas i genom Vinnova.93 Ett program som har en tydlig koppling till vård och omsorg och välfärdsteknik är EU programmet AAL (Assisted Living Programme). Syftet med AAL är att den tekniska utvecklingen inom IT och telekommunikation (IKT) skall komma till nytta för äldre personer bl.a. för att underlätta att stanna kvar längre i sin hemmamiljö, få stöd till egenvård och bättre hälsa, stöd till ett fortsatt aktivt deltagande i samhällsfunktioner (kultur, ekonomi, arbete m.m.) samt ett fortsatt eller utökat socialt kontaktnätverk. Ett annat syfte med programmet är att stödja den Europeiska industrin att utveckla konkurrenskraftiga produkter och tjänster inom detta expanderande område. Det lanserades första gången och förnyades 2014. De nordiska länderna deltar inte i AAL–Call 2015.94 12.9Behov av gemensamma standarder Min bedömning: Behovet av att utveckla nationella, gemen- samma specifikationer, i form av standarder, bör lyftas fram i den strategi för välfärdsteknik i vård och omsorg som ingår i Vision e-hälsa 2025. Det finns ett stort behov av, nationella, gemensamma specifi- kationer i form av standarder vid kommunernas satsningar på e- hälsa och välfärdsteknik. Dessa standarder ska ange specifikationer som bidrar till en nationell, gemensam utformning och ett gemen- samt innehåll i de olika systemlösningar som huvudmännen till- lämpar. Kommunernas behov är i grunden gemensamma. Med standardiserade gränssnitt kan alla tjänsteleverantörer enkelt erbjuda sina tjänster. Dagens verklighet är en annan. Det är i sig inte komplicerat för en teknikleverantör att integrera sin tjänst med kommunens tekniska system. Men när samma tjänsteleverantör kommer till en 92https://ec.europa.eu/programmes/horizon2020). 93Horisont 2020 – EU:s ramprogram för forskning och innovation. 94www.vinnova.se/sv/EU-internationell-samverkan/Europasamarbete/Artikel-185-/AAL--- Ambient-Assisted-Joint-Living-Programme/ (hämtad ). annan kommun får denna procedur göras om. På samma sätt om det kommer en ny tjänsteleverantör till kommunen, då måste motsvarande integrationsprocess göras på nytt. Det hela riskerar att bli mycket dyrt. Som framgår finns behov av gemensamma standarder. I den under avsnitt 12.3 nämnda handlingsplanen för samverkan vid genomförande av Vision e-hälsa 2025 tas frågan om standarder upp. Det handlar om nationell samordning för att skapa semantisk interoperabilitet95 samt ”tekniska standarder för informations- hantering och gemensamma nationella specifikationer”. Det finns ett mindre antal kommuner som har börjat upphandla och införa olika plattformar för omsorgstjänsterna, men det är fortfarande inte optimalt för tjänsteleverantörerna som ändå måste göra en integration mot varje plattform. Det som behövs – och som inte finns än – är att man för plattformen definierar tydliga, standardiserade gränssnitt mot kommuner och mot tjänsteleveran- törer. I så fall behöver såväl en kommun som en tjänsteleverantör bara göra en integration mot själva plattformen. Då kan alla tjänsteleverantörer enkelt erbjuda sina tjänster till alla kommuner på en gång och alla kommuner kan välja fritt mellan alla tjänster.96 En enskild kommun, landsting eller fastighetsägare bör undvika att välja en sluten plattform även om det kortsiktigt kan framstå som enklare och billigare.97 Utvecklingen mot en öppen tjänsteplattform kan främjas genom att i upphandlingen ställa krav på exempelvis öppenhet. För att få till en enhetlig lösning finns behov av en nationell samordning bland såväl behovsägare som leverantörer. En tillräckligt stark aktör kan agera mer kraftfullt mot leverantörerna. De nordiska länderna skulle tillsammans kunna vara en sådan aktör. 95Med semantisk interoperabilitet avses förmåga att utväxla information mellan datorsystem så att mottagande system kan tolka det. Från silo till samverkan – välfärdstjänster i det smarta hemmet. I 2016:2 Det sociala kontraktet i en digital tid, , 2016. Från silo till samverkan – välfärdstjänster i det smarta hemmet. I 2016:2 Det sociala kontraktet i en digital tid, , 2016. Behov av gemensam teknisk utveckling Mina förslag: Regeringen föreslås ge Myndigheten för del- aktighet i uppdrag att utveckla ett förslag till en nationell strategi för stöd till innovationer av välfärdstekniska lösningar och produkter med särskild inriktning att omhänderta verksam- hetsnära innovationer. Strategin bör innehålla ett tydligt jämställdhetsperspektiv. Regeringen föreslås ge i uppdrag att stödja verksam- hetsnära innovationer inom välfärdsteknikens område. Välfärdstekniken utvecklas ständigt. Nya produkter och tjänster tillkommer. Mycket av denna utveckling startar med produkter avsedda för helt andra ändamål. För att verkligen digitalisera omsorgen räcker det inte med mindre tester av olika digitala tjänster, det kommer att krävas genomgripande tekniska och organisatoriska förändringar hos kommunerna som huvudmän.98 Kommunerna behöver samverka för att utveckla kompetens och få stöd i sitt arbete med väl- färdsteknik. I mitt förslag att Myndigheten för delaktighet (MFD) ska utveckla ett förslag till nationell strategi för stöd till innova- tioner av välfärdstekniska lösningar, ingår också att ha en sam- ordnande roll för kommunerna. Jag vill också understryka att strategin ska ha ett tydligt jämställdhetsperspektiv. Vid mina kontakter med , har jag tagit del av dess tankar om att MFD ska initiera ett samverkansforum för att identifiera individstödjande digital teknik. Detta sam- verkansforum ska i första hand vända sig till kommuner, landsting och statliga myndigheter. Mitt förslag om MFD:s roll som samordnare och ovan beskrivna tankar från Hjälpmedels- utredningen om samverkansforum har en tydlig koppling till varandra. Det finns hos personalen inom vården och omsorgen om äldre personer en innovationskraft, som sällan tas till vara. Ofta handlar det handlar om praktiska tillämpningar i vardagen, för att under- 98 Popp , . Från silo till samverkan – välfärdstjänster i det smarta hemmet. I 2016:2 Det sociala kontraktet i en digital tid, , 2016. lätta användningen av välfärdsteknik. Jag föreslår därför att reger- ingen ger i uppdrag att stödja verksamhetsnära innova- tioner inom välfärdsteknikens område. Att fånga upp innovationer från det vardagsnära arbetet tillsammans med ett jämställdhetsfokus kan enligt min bedömning bidra till att stödja kvinnors kunskap och erfarenhet samt bidra till att fler kvinnor ges inträde på det tekniska området. Nationellt främjande och stöd till digitalisering Mitt förslag: Regeringen föreslås tillsätta en utredning för att utreda innehåll och formerna för ett nationellt FoU-organ för välfärdsteknik. I uppdraget bör ingå att utreda behov av regio- nala utvecklingscentrum och om behov finns föreslå hur dessa ska organiseras och finansieras. Mina bedömningar: Jag instämmer i förslag att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att ge förslag på organisering för att säkerställa en kontinuitet i de nationella insatserna för digitaliseringen och främja det natio- nella arbetet på ett stabilt och uthålligt sätt. Detta arbete behöver innefatta systematisk kunskapsuppbyggnad, analys för att identifiera risker, nytta och värde med den digitala tekniken samt hur stödet ska utformas för myndigheter och kommuners utvecklingsarbete. Detta arbete bör inbegripa att utveckla en strategisk samverkan mellan alla aktörer. Utredningen har inhämtat positiva erfarenheter från och den samverkan som staten där initierade tillsammans med kom- munsektorn. ”Genom att upprätta ett nationellt program fick vi möjlighet till att få en större satsning där kommuner, leverantörer, frivilligorganisationer, yrkesprofessioner och andra nationella aktörer kunde få en arena för att dela, systematisera erfarenheter och utveckla kunskap” är ett belysande citat från samtal med personal inom det norska kommunförbundet, kommunsektorn och Helsedirektoratet.99 Jag föreslår att regeringen tillsätter en utredning som utreder innehåll och formerna för ett nationellt FoU-organ för välfärds- teknik. Ett sådant organ kan fylla en viktig funktion som nav i utvecklingen. Inte minst ser jag behovet av att följa den inter- nationella utvecklingen och stimulera inhemska FoU-insatser. Uppgifter som är svåra för enskilda kommuner att klara. Det finns också ett behov av att främja utvecklingen genom att föra samman olika intressenter inom området för välfärdsteknik. Jag lägger också förslag om att utreda behovet av regionala utvecklingscentrum och om detta behov finns föreslå hur dessa ska organiseras och finansieras. Det finns satsningar på regionala utvecklingscentrum. Ett sådant exempel är planerna i Göteborgs- regionen, AllAgeHub.100 Eventuellt kan vissa hjälpmedelscentraler utvecklas till lokala resurscentrum, inte minst eftersom det kan antas att gränsen mellan hjälpmedel och välfärdsteknik kommer att bli alltmer flytande. I frågan om utvecklingen av hjälpmedels- centralerna till resurscentrum, har jag haft kontakter med hjälp- medelsutredningen och vi har en gemensam syn kring detta. Strukturen för det lokala, regionala och nationella arbetet med välfärdsteknik För att stimulera satsningar på FoU och kompetensutveckling lägger jag förslag som rör olika samhällsnivåer. På den lokala nivån handlar det om att inom utbilda personal som får särskild kunskap i välfärdsteknik, se avsnitt 12.6. Det handlar dels om att se till att alla undersköterskor får en allmän utbildning om välfärdsteknik och användning av sådan, dels om att vissa undersköterskor får en form av specialist- utbildning för arbete med välfärdsteknik. Deras roll blir i första 99Material till utredningen från Helsedirektoratet. Svar på frågor från utredningen . 100Under har (GR) genomfört en förstudie. Syftet är att skapa en fysisk och webbaserad mötesplats som främjar tillgängliga boendemiljöer och väl- färdstekniker för ett hållbart samhälle. /download/18.127a3fd8152e14d77f1acf3f/1455615474036/AllAgeHub+visio nsdokument.pdf (hämtad ). hand att praktiskt kunna stödja den äldre personen inom vård och omsorg i de välfärdstekniska lösningar som erbjuds. blir uppgiften pedagogisk. Jag pekar också på behovet av personal inom hjälpmedels- verksamheten, som har kompetens inom det välfärdstekniska området – se avsnitt 12.3. Dessa personer ska kunna ge stöd i samband med biståndsbedömningar och i upphandlingar av väl- färdsteknik. Hur detta ska organiseras, om det t.ex. ska vara kommunernas eller landstingens hjälpmedelsverksamhet, får avgöras av de lokala förhållandena. Jag föreslår också en utredning rörande behovet av regionala utvecklingscentrum. För dessas del handlar det utvecklings- satsningar som är nära knutna till det vardagliga arbetet inom vården och omsorgen om äldre. Jag har tidigare nämnt AllAgeHub, som verkar inom . Det finns också i regionala utvecklingscentrum, där forskning och praktisk verk- samhet samverkar. Hur dessa utvecklingscentrum eventuellt ska organiseras blir en fråga för utredningen. Flera olika alternativ finns utifrån regionala och lokala behov. Det viktiga är nu att utred- ningen tillsätts. På den nationella nivån handlar det om att regeringen föreslås tillsätta en utredning för att utreda innehåll och formerna för ett nationellt FoU-organ för välfärdsteknik. Det finns flera uppgifter jag ser för ett sådant organ. Under avsnitt 12.10 Upphandling exemplifierar jag med medverkan i innovationsupphandlingar. skulle enligt min mening kunna stå som modell för ett nationellt FoU-organ. Statligt stöd och stimulans Mitt förslag: För att stimulera utvecklingsarbete avseende nya former av välfärdsteknik och dess användning föreslår jag ett statligt ekonomiskt stöd om . Detta utvecklingsarbete bör ske i nära samverkan mellan dem som ska använda tekniken (den äldre personen, personalen och anhöriga), kommunerna som huvudmän, forskning och teknikföretag. föreslås ha ansvaret för fördelningen av medlen. I min kartläggning över hur välfärdstekniken implementerats i , och , är det några förhållanden som jag ser som grundläggande. Det första gäller betydelsen av planmässiga satsningar. Vi ser det både i och i där utvecklingen drivits fram genom handlingsplaner med mycket konkreta upp- gifter för kommunerna. Samma ansats finner vi också i , med bland annat satsningen på digitala larm. Jag lägger också ett förslag om en nationell strategi för satsningar inom välfärdsteknik. Det andra gäller betydelsen av att planerna också förses med extra resurser Planer i sig kan göra stor nytta om de är tydliga och väl förankrade hos berörda instanser. ger ytterligare medel en skjuts åt utvecklingen. För dem som ansvarar för en kommuns budget kan det innebära de tillskott som behövs för att ta de nödvändiga stegen. Även här kan och tjäna som exempel genom att planerna försågs med bidrag till kom- munerna. De medel jag tänker mig, motsvarar inte de summor som har satsats i och . Jag vill i stället lyfta fram ”Teknik för äldre”, där bidragen var basen för en, enligt min uppfattning, mycket lyckad satsning. Särskilt vill jag nämna de initiativ inom välfärdsteknikens område som togs i och . I Teknik för äldre ingick en årlig summa på 22 miljoner. Jag vill utöka den summan till . en blygsam satsning i jämförelse med och , men den är tillräckligt stor för att kunna ge ett betydelsefullt bidrag till dem som vill genomföra olika utvecklingssatsningar inom välfärdsteknik. En viktig bas för mitt förslag utgörs av kommunerna. För många av dem finns ett initialt hinder för investeringar i väl- färdsteknik, i synnerhet om de ska stimulera utvecklingsarbete och inte enbart vara en direkt investering i verksamheten. Ofta ska kostnaderna täckas genom ettårsbudgeten. Vid mina kontakter med kommuner och andra intressenter har jag funnit ett stort behov av ett praktiskt inriktat utvecklingsarbete. Vad jag särskilt vill lyfta fram är behovet av utvecklingssatsningar i mindre kom- muner, vars förhållanden och behov kan skilja sig radikalt från dem som gäller i större kommuner. Utvecklingssatsningarna kan handla både om tekniska och organisatoriska lösningar. Ska välfärds- tekniken bli en lönsam investering för kommunerna både när det gäller hur personalens tid utnyttjas och för den äldre personen krävs ett utvecklingsarbete där nya lösningar prövas utifrån olika kommuners förutsättningar. Jag vill dock inte begränsa mitt förslag till enbart kommuner. Möjligheter bör ges till utvecklingsföretag, som i samarbete med en kommun vill utveckliga välfärdstekniska lösningar. Många privata verksamheter inom vården och omsorgen om äldre personer vill vara med och utveckla välfärdstekniken och medel måste också kunna ges till deras satsningar. Slutligen finns det olika utveck- lingscentrum som har goda utvecklingsidéer. Grunden för alla sats- ningar ska vara att de är knutna till en praktisk verksamhet och att samverkan sker med både de äldre och personalen. Jag har också övervägt möjligheten med statliga lån till kommunerna för att kommunerna ska kunna hantera de initiala kostnaderna. Det är dock en oprövad form som jag inte bedömer kan användas . Min bedömning: rådgivningsmaterial till landsting och kommuner och Kommuner och Landstings gemensamma upphandling och upphandlingsstöd bör ge landstingen och kommunerna möjligheter att hantera de speciella utmaningar upphandling av välfärdsteknik ger. Reger- ingen bör följa utvecklingen och ta erforderliga initiativ i dialog med berörda myndigheter, Kommuner och Landsting (SKL) och producenterna. Genom att välfärdstekniken inte är statisk utan stadd i en snabb utveckling, krävs andra former av upphandlingar än de traditionella. I annat fall riskerar en beställare att bli uppbunden av lösningar som efter en förhållandesvis riskerar att bli föråldrade. Detta komplicerar upphandlingsprocessen för kommuner och landsting och kräver särskild kompetens och särskilda resurser. Upphandling av välfärdsteknik kan också kompliceras genom att produkt och tjänst behöver kombineras för att tillsammans tillgodose den äldre personens behov. Olika leverantörer kan beröras och de kan i förekommande fall behöva samordnas. I framhålls vikten av att användarna deltar vid implementering och utveckling, som medskapare. De som ska använda tjänsterna bör på ett tidigt stadium få medverka i upp- handlingsprocessen. Stadens erfarenhet är att produkter och tjänster då kan bli bättre anpassade efter deras behov.101 Frågan om användarnas medverkan vid upphandlingar behandlas i en rapport från Kommuner och Landsting (SKL). Inför en upphandling behöver faktiska behov hos de som ska använda tekniken undersökas och det bör bli en naturlig del i styrningen att de blir medskapande. I rapporten presenteras metoder för detta.102 Professor skriver i en artikel i tidskriften i Centrum om behovet av ett skifte i arbetet med teknikutveckling. Ofta pågår denna utveckling i ett laboratorium och de tekniska kraven tillgodoses för att sedan marknadsföras eller installeras i hemmet eller på arbetsplatsen. I stället efterlyser hon att människor och deras livsmiljöer involveras i utvecklingsarbetet. Det gör utvecklingen mer träffsäker och kan innovativa idéer fångas upp.103 I samma nummer av Äldre i Centrum beskriver fil. hur Gerotech vid engagerar de tilltänkta användarna redan tidigt i processen. Det blir allt vanligare att äldre inkluderas i utvecklingsprocessen men oftast sker det . De får tycka till om lösningen när grundidén redan är utvecklad. Gerotech inbjuder äldre personer, deras anhöriga och personal inom vård och omsorg att identifiera problem och behov i vardagen som skulle kunna lösas med ny teknik. Nätverk har skapats mellan företag, forskare, äldre personer och närstående.104 Min utredning fick också möjlighet att diskutera frågan om upphandling och utveckling av välfärdsteknik vid ett besök på , ett särskilt boende som drivs av företaget . För att utveckla tekniska lösningar som praktiskt ska fungera på ett boende för äldre, behöver både forskning, företag, utförare och äldre/boende delta i utvecklingsarbetet. Därmed köper utföraren ingen färdig produkt, utan i stället en lösning som passar för boendet. Det gäller naturligtvis de äldre personer som bor där men också personalen. 101Muntlig uppgift till utredningen från stad . 102Sveriges Kommuner och Landsting. Samverkan med brukare och patienter i upp- handlingsprocessen. : Kommuner och Landsting, 2014. Ett kritiskt öga på välfärdsteknologin. Äldre i Centrum nr 4 2016. Äldre i Centrum nr 4 2016. Som jag redovisat ovan kan en gemensam nordisk marknad för välfärdstekniska produkter/tjänster vara önskvärd. skulle bli en stor marknad som därmed skulle kunna attrahera många av de ledande företagen. Genom en nordisk marknad blir det också lättare att utveckla kvalitetskraven utifrån en gemensam nordisk grund.105 I kommunalförbund har ett arbete påbörjats med innovationsupphandling. Denna upphandlingsform kräver ett nytt sätt att tänka, eftersom man måste lämna dagens form för kravspecifikationer och ersätta med krav på vad som ska uppnås. stad har prövat en innovationsupphandling av trygg- hetslarm där olika aktörer fick visa och pröva sin tjänst hemma hos 100 användare var. Det är en form som har en stor potential men erfarenheten från är att det är för tungrott för en enskild kommun att administrera vid olika upphandlingstillfällen. Innova- tionsupphandlingar kan underlättas av gemensamma, gärna natio- nella eller nordiska upphandlingar för att ge en tillräckligt stor och intressant marknad, och där några kommuner kan agera testbädd. I samband med en inventering Myndigheten för delaktighet (MFD) gjort på uppdrag av regeringen framkom ett tydligt önske- mål på regional samordning av upphandling av välfärdsteknik. I samverkan med har MFD därför ana- lyserat olika möjligheter och föreslår ett tillägg till befintlig regional struktur hos hjälpmedelscentralerna.106 MFD har ett övergripande ansvar för välfärdsteknik och har redan tidigare tagit fram informationsmaterial som är tänkta att användas som vägledning vid upphandling.107 Upphandlings- myndigheten har sammanställt kunskap om innovationsupp- handlingar och samarbetar med i utvecklingsarbetet.108 105Nordens Välfärdscenter, rapport om Connect, . 106Myndigheten för delaktighet. Digitala tjänster inom socialtjänst och hemsjukvård. : Myndigheten för delaktighet, 2016. 107Myndigheten för delaktighet. Digitala tjänster inom socialtjänst och hemsjukvård. : Myndigheten för delaktighet, 2016, samt Teknisk utveckling inom vård och omsorg om personer med nedsatt beslutsförmåga. : Myndigheten för delaktighet, 2015. Upphandling av hjälpmedel och välfärdsteknik. Vägledning nr 1 (2017). : , 2017. presenterade en väg- ledning för upphandling av hjälpmedel och välfärdsteknik.109 Denna vägledning syftar till att stödja kommuners och landstings förut- sättningar att använda upphandling för att ge valmöjligheter och främja utveckling av välfärdsteknik. Ett avsnitt handlar om etik, jämställdhet och tillgänglighet. Upphandlingen ska säkerställa lika möjligheter för kvinnor och män. Samverkan och hjälpmedelscentralernas roll Olika former av samverkan presenteras i Upphandlings- myndighetens vägledning. Myndigheten framhåller att upphandling av välfärdsteknik kräver specialistkompetens som är svår att upprätthålla i framför allt mindre kommuner. Samverkan kan också underlätta kontakterna med branschorganisationer liksom med brukar- och intresseorganisationer.