sou · H5B323 · 2017-03-15 00:00:00 — I andra punkten regleras att myndigheten ska stödja och upp- muntra samverkan mellan statliga myndigheter, mellan statliga myn- digheter och kommuner och mellan offentliga myndigheter och när- ingslivet i det digitala utvecklingsarbetet. Skälen för att myndigheten ska stödja andra myndigheter be- handlas i avsnitt 4.5. I paragrafen regleras att myndigheten ska verka för informations- och erfarenhetsutbyte om den nationella digitala infrastrukturen och nationella digitala tjänster för att förenkla för enskilda och företag och säkerställa en effektiv och ändamålsenlig offentlig förvaltning. Det ska göras i samverkan med de offentliga myndigheter och andra aktörer som myndigheten bedömer vara relevanta i sammanhanget. Skälen för att myndigheten ska verka för informations- och er- farenhetsutbyte behandlas i avsnitt 4.5. I paragrafen regleras att myndigheten ska samarbeta med Kammar- kollegiet i dess uppgift att upphandla samordnade ramavtal inom om- rådet informationsteknik. Myndigheten ska därigenom verka för bästa möjliga villkor för anskaffning och användning av verksamhets- anpassad informationsteknik inom offentlig sektor. Myndigheten ska även beakta intresset av innovationer och teknikneutrala lösningar. Skälen för att myndigheten ska verka för goda villkor vid upp- handling av it-lösningar behandlas i avsnitt 4.5. I paragrafen regleras att myndigheten ska samverka med Data- inspektionen, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap samt i frågor om digitalisering av förvaltningen, personlig integritet och informationssäkerhet. Samverkan ska hjälpa till att överbrygga eventuella klyftor och skapa samsyn när det gäller säkerhets- och integritetsfrågor inom digitalisering. Myndigheten ska även hjälpa till att sprida de gemensamma ställningstaganden som görs inom nämnda samverkan. Skälen för att myndigheten ska samverka med Datainspektion- en, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap samt behandlas i avsnitt 4.5. I paragrafen regleras att myndigheten ska lämna en redovisning och analys av den offentliga sektorns digitalisering och användningen av nationella digitala tjänster till regeringen. Rapporten ska lämnas se- nast . I rapporten ska myndigheten beskriva det aktuella läget och hur långt digitaliseringen har kommit inom den offentliga sektorn. Rapporten kan också innehålla åtgärdsförslag till regeringen för att skynda på utvecklingen. I rapporten ska även ingå omvärldsbevakning av de länder som myndigheten bedömer vara relevanta och deras utveckling. Skälen för att myndigheten ska rapportera den offentliga sektorns digitaliseringsutveckling behandlas i avsnitt 4.5. I paragrafen regleras att myndigheten ska ledas av en myndighets- chef. Skälen för att myndigheten ska ledas av en myndighetschef be- handlas i avsnitt 4.5. I paragrafen regleras att det vid myndigheten ska finnas ett råd för digitaliseringssamverkan som ska ge myndighetschefen råd i arbetet med att främja utvecklingen av den offentliga sektorns digitaliser- ing. ska dessutom stödja samverkan mellan de olika aktörerna i utvecklingen av e-förvaltningen i den offentliga sektorn. Skälen för digitaliseringssamverkansrådet behandlas i avsnitt 4.5. I paragrafen regleras att rådet för digitaliseringssamverkan ska bestå av myndighetens chef, som är ordförande, och cheferna för de myndigheter som regeringen beslutar samt en representant för Kommuner och Landsting. Skälen för vilka medlemmar digitaliseringsrådet ska ha behand- las i avsnitt 4.5. I paragrafen regleras att frågor av principiell eller större vikt ska föredras i rådet innan myndighetschefen fattar beslut. Vad som är frågor av principiell eller större vikt får avgöras av myndighets- chefen. Det är myndighetschefen som har beslutsrätt. Skälen för bestämmelsen behandlas i avsnitt 4.5. Tillämpligheten av vissa förordningar I paragrafen regleras att myndigheten ska tillämpa internrevisions- förordningen (2006:1228). Skälen för att myndigheten ska tillämpa internrevisionsförord- ningen behandlas i avsnitt 4.5. Rätt att meddela föreskrifter I paragrafen regleras att myndigheten får meddela föreskrifter i fråga om verkställigheten av författningar om den statliga förvalt- ningens digitalisering. Skälen för att myndigheten ska få meddela föreskrifter behand- las i avsnitt 4.5. Rätt att få upplysningar I paragrafen regleras att myndigheten har rätt att från andra offent- liga myndigheter få den information som myndigheten behöver för sin verksamhet. Skälen till att myndigheten ska ges rätt att inhämta information från andra myndigheter behandlas i avsnitt 4.5. Förordningen träder i kraft , då förordningen (2010:1497) med instruktion för upphör att gälla. Skälen till tidpunken för ikraftträdande behandlas i avsnitt 4.5. 8.4Förslag till förordning om infrastruktur för säkra elektroniska försändelser I paragrafen regleras att ska tillhandahålla en infrastruk- tur för säkra elektroniska försändelser eller meddelanden till enskilda och företag. Regeln är hämtad ur 5 § förordningen (2003:770) om statliga myndigheters elektroniska informationsutbyte som upphör att gälla när denna förordning träder i kraft. Skälen för att ska tillhandahålla infrastrukturen be- handlas i avsnitt 6.1. Mottagare av elektroniska försändelser I paragrafen regleras att enskilda och företag, som via en brevlåde- operatör begärt att få försändelser elektroniskt ska registreras som mottagare i infrastrukturen. De har rätt att som mottagare få för- sändelser från statliga myndigheter via infrastrukturen om det inte finns särskilda skäl för undantag. Rättigheten för enskilda och före- tag innebär att myndigheterna indirekt har en skyldighet att skicka post via infrastrukturen om mottagaren begär det och det inte finns särskilda skäl för undantag. Sådana särskilda skäl kan t.ex. vara att myndigheten bedömer att man inte kan ta sitt personuppgifts- ansvar eller att myndighetens verksamhetskaraktär är olämplig för att använda elektronisk post i det enskilda fallet. Skälen för att enskilda och företag ska ha rätt att få försändelser via infrastrukturen behandlas i avsnitt 6.1. I paragrafen regleras att alla statliga myndigheter ska teckna avtal som avsändare med och skicka elektroniska försändel- ser i infrastrukturen om inte regeringen beslutar annat. Det kan t.ex. gälla myndigheter som har väldigt lite kontakt med enskilda och företag så att en anslutning till infrastrukturen inte skulle ge någon vinst genom sänkta portokostnader eller myndigheter där det av säkerhetsskäl bedöms olämpligt att skicka elektronisk post. Vidare regleras att kommunala myndigheter får teckna avtal med som avsändare och skicka elektroniska försändelser i infrastrukturen. Skälen till att statliga myndigheter ska teckna avtal som avsän- dare och kommunala myndigheter får teckna avtal som avsändare i infrastrukturen behandlas i avsnitt 6.1. I paragrafen regleras att alla statliga myndigheter på sina webbplat- ser ska informera enskilda och företag om rätten att få försändelser elektroniskt. Skälen till att alla statliga myndigheter ska informera om rätten att få försändelser elektroniskt behandlas i avsnitt 6.1. Tillhandahållare av elektroniska brevlådor I paragrafen regleras att privata tillhandahållare av elektroniska brev- lådor för säkra elektroniska försändelser till enskilda och företag ska anslutas till infrastrukturen efter att har godkänt dem i enlighet med gällande villkor och tecknat avtal med dem. Skälen till att privata brevlådeoperatörer ska anslutas till infra- strukturen behandlas i avsnitt 6.1. I paragrafen regleras att ska tillhandahålla en elektro- nisk brevlåda för säkra försändelser från offentliga myndigheter till enskilda och företag i enlighet med gällande villkor. Denna statliga brevlåda ska fungera på samma sätt som de privata alternativen och erbjudas som ett alternativ till mottagare som föredrar det. Till den statliga brevlådan kan enbart skickas post från statliga och kommu- nala myndigheter. Skälen till att ska tillhandahålla en elektronisk brev- låda för säkra försändelser från offentliga myndigheter till enskilda och företag behandlas i avsnitt 6.1. I paragrafen regleras registerföringen i infrastrukturen. I första stycket regleras att får föra register över de enskilda och företag som anslutit sig som mottagare till infrastruk- turen. I andra stycket regleras vilka uppgifter som får behandlas i förmed- lingsadressregistret. De uppgifter som får behandlas är mottagarnas person-, samordnings- eller organisationsnummer samt eventuella uppgifter om vilka avsändare de inte vill ta emot försändelser från. Skälen till reglerna om vad som får registreras i förmedlings- adressregistret behandlas i avsnitt 6.2. I paragrafen regleras skälen till varför personuppgifter får behand- las i förmedlingsadressregistret. Personuppgifter får behandlas för att det ska finnas en aktuell förteckning över enskilda och företag som begärt att få försändelser från anslutna avsändare elektronsikt. Personuppgifter får även behandlas för att ska kunna expediera försändelser från anslutna avsändare elektroniskt. Skälen till regleringen av varför personuppgifterna får behandlas i förmedlingsadressregistret behandlas i avsnitt 6.2. I paragrafen regleras ändamålet med behandling av personuppgifter i infrastrukturen. Personuppgifter får behandlas i infrastrukturen för att försändelserna ska nå fram till rätt mottagare och kunna göras tillgängliga i mottagarens brevlåda. Skälen till personuppgiftsbehandlingen i infrastrukturen behand- las i avsnitt 6.2. I paragrafen regleras personuppgiftsansvar. Skattever- ket är personuppgiftsansvarigt för all behandling av personuppgifter i förmedlingsadressregistret. är även personuppgifts- ansvarigt för den behandling av personuppgifter som krävs för att expediera försändelser. Skälen till personuppgiftsansvar behandlas i av- snitt 6.2. I paragrafen regleras den avsändande myndighetens personupp- giftsansvar. I första stycket regleras att den avsändande myndigheten är per- sonuppgiftsansvarig för behandlingen av personuppgifter i den av- sända försändelsen till dess försändelsen har gjorts tillgänglig för mottagaren i mottagarens brevlåda. Det innebär att mottagaren efter inloggning ska kunna läsa och behandla försändelsen. I andra stycket regleras att den avsändande myndigheten är per- sonuppgiftsansvarig för behandling av de personuppgifter som krävs för att en försändelse ska kunna göras tillgänglig i mottagarens brev- låda. Brevlådeoperatören är personuppgiftsbiträde åt de avsändande myndigheterna i dessa behandlingar av personuppgifter. När för- sändelsen har nått mottagarens brevlåda ska brevlådeoperatören göra meddelandet tillgängligt för mottagaren och skicka en kvittens till avsändaren eller, när så är tillämpligt, underrätta den avsändande myndigheten om att meddelandet av något skäl inte kan göras tillgängligt. Brevlådeoperatören får inte behandla personupp- gifterna för andra ändamål än att göra meddelanden tillgängliga för mottagaren. Om ett meddelande inte kan göras tillgängligt ska brev- lådeoperatören radera meddelandet och personuppgifterna i detta. Dessa villkor finns i de allmänna villkoren för Mina meddelanden. Brevlådeoperatören ansvarar enligt anslutningsavtalet med verket och de allmänna villkoren för att dessa handlingar utförs men när det gäller personuppgiftansvaret är brevlådeoperatören person- uppgiftsbiträde åt den avsändande myndigheten. Det är den avsän- dande myndigheten som är personuppgiftsansvarig ända tills med- delandet har gjorts tillgängligt i mottagarens brevlåda och kvittens har skickats. Skälen till regleringen av de avsändande myndigheternas person- uppgiftsansvar behandlas i avsnitt 6.2. I paragrafen regleras personuppgiftsansvar för mottagare som är juri- diska personer eller fysiska personer vars personuppgifter behandlas av personuppgifter i brevlådan som ett led i verksamhet som inte är av rent privat natur. Dessa mottagare, dvs. olika företagsformer, är per- sonuppgiftsansvariga för behandling av personuppgifter i brevlådan. Brevlådeoperatören är personuppgiftsbiträde för sådana behandlingar av personuppgifter. Skälen till regleringen av företagens personuppgiftsansvar behand- las i avsnitt 6.2. I paragrafen regleras att får meddela de ytterligare före- skrifter som behövs för verkställigheten av denna förordning. Tillämp- ningen av regeln är frivillig. kan även välja att sköta ytter- ligare reglering genom allmänna villkor. Skälen till föreskriftsrätt behandlas i avsnitt 6.2. Förordningen träder i kraft , då 5 § förordningen (2003:770) om statliga myndigheters elektroniska informationsutbyte upphör att gälla. Skälen till tidpunken för ikraftträdande behandlas i avsnitt 6.2. 8.5Förslag till förordning om ändring i förordningen (2003:770) om statliga myndigheters elektroniska informationsutbyte I paragrafen, som är ny, regleras att myndigheter ska erbjuda elek- tronisk kommunikation i sin kontakt med enskilda. Regeln avser inte digital post utan annan kommunikation, där enskilda och före- tag lämnar uppgifter till myndigheten eller där myndigheten pre- senterar information för den enskilde efter att behörighet att ta del av informationen styrkts. Myndigheterna ska återkommande rap- portera till regeringen om de åtgärder de vidtar för att säkerställa den elektroniska kommunikationen. Myndigheten får meddela de ytterligare föreskrifter som krävs för rapportering av åtgärder enligt första stycket. Överväganden behandlas i avsnitt 4.4. 8.6Förslag till förordning om ändring i förordningen (2007:951) med instruktion för I paragrafen, som är ny, regleras att ska sam- verka med i frågor om digitalisering av den offentliga förvaltningen, personlig integritet och informationssäker- het. Skälen för samverkan behandlas i avsnitt 4.5. 8.7Förslag till förordning om ändring i förordningen (2007:975) med instruktion för Datainspektionen I paragrafen, som är ny, regleras att Datainspektionen ska samverka med i frågor om digitalisering av den offent- liga förvaltningen, personlig integritet och informationssäkerhet. Skälen för samverkan behandlas i avsnitt 4.5. 8.8Förslag till förordning om ändring i förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap I paragrafen, som är ny, regleras att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska samverka med i frågor om digitalisering av den offentliga förvaltningen, personlig integri- tet och informationssäkerhet. Skälen för samverkan behandlas i avsnitt 4.5. Effektiv styrning av nationella digitala tjänster i en samverkande förvaltning (N 2016:01) En särskild utredare ska analysera och ge förslag till effektiv styr- ning av utveckling, införande och förvaltning av nationella digitala tjänster. Utredaren ska, med utgångspunkt i de nationella digitala tjänsterna Mina meddelanden och Svensk e-legitimation, analysera tjänsterna och lämna förslag till utformning av: organisering och ansvarsfördelning för de nationella digitala tjäns- terna, åtgärder och incitament för att uppnå en ökad användning av de nationella digitala tjänsterna, och samverkan mellan offentlig och privat sektor i tillhandahållandet av de nationella digitala tjänsterna. Vidare ska utredaren analysera och lämna förslag som rör vissa spe- cifika frågor inom ovanstående områden för Svensk e-legitimation och Mina meddelanden samt återstående frågor om den nationella tillämpningen av EU-förordningen om elektronisk identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner på den inre mark- naden (eIDAS-förordningen). Uppdraget ska, när det gäller följande frågor om Mina meddelan- den, redovisas i ett delbetänkande : hur privata utförare av offentligfinansierad verksamhet ska kunna ansluta som avsändare inom Mina meddelanden, hur en övergång för privatpersoner och företag till digital myn- dighetspost kan genomföras i praktiken, och förslag till utformning av en ersättningsmodell för de brevlåde- operatörer som tillhandahåller brevlådor inom ramen för Mina meddelanden. Uppdraget i övrigt ska redovisas . Samverkan inom gemensamma digitala lösningar Digitala tjänster ska, så långt det är möjligt och där det är relevant, vara förstahandsval i den offentliga sektorns kontakter med med- borgare, organisationer och företag (prop. 2015/16:1, utg.omr. 22, s. 120). Genom fler innovativa lösningar i offentlig tjänsteproduk- tion bör ytterligare effektivitetsvinster kunna göras. Det finns en stor effektiviseringspotential att ta till vara med hjälp av tekniken och den ska också bidra till att förstärka förvaltningens öppenhet (prop. 2009/10:175 s. 27). har konstaterat att digitaliseringen ändrar förutsättningarna för de offentligt finansierade verksam- heterna genom att den erbjuder stora möjligheter till effektivisering och rationalisering och högre kvalitet för individen i de tjänster som tillhandahålls (SOU 2015:91). Kommissionen har vidare funnit att detta ställer nya krav på den offentliga sektorns kärnverksamhet, på dem som arbetar med människor inom vård, skola och omsorg samt på transparens och interaktion i den service och information som ges. Verksamhetsutveckling i offentlig sektor handlar alltmer om att använda digitaliseringens möjligheter för att möta utvecklingen i omvärlden. E-delegationen och Statskontoret har i olika utredningar fram- fört att börjat tappa placeringar och uppvisa sämre resultat i internationella mätningar, efter att länge ha varit en av de ledande nationerna på e-förvaltningsområdet. E-delegationen har i sitt slut- betänkande konstaterat att offentlig sektor behöver mobilisera sam- verkan kring gemensamma digitala lösningar (SOU 2015:66). gationen pekade på att utvecklingen i andra länder i hög grad bygger på gemensamma identifieringslösningar, säker infrastruktur för kommunikation, registerhantering och lagstiftning kopplad till dessa lösningar samt, inte minst, gemensamma sammanhållna kundmöten i livshändelser. Statskontoret delar denna bild och har konstaterat att bristen på samordning bl.a. leder till att medborgare i vissa fall måste vända sig till flera olika aktörer för ett och samma ärende och att offentlig sektor sällan följer upp om enskilda digitala tjänster leve- rerar utlovade effekter i form av medborgarnytta eller effektivisering (Statskontoret, Delegerad digitalisering, 2014:12). Det finns därför behov av att stödja utveckling och användning av gemensamma digitala lösningar. Gemensamma digitala lösningar kan utgöras av lösningar som används av hela den offentliga sektorn, sektorspecifika lösningar och lösningar som utvecklas i samverkan mellan ett fåtal myndigheter. Med nationella digitala tjänster avses de gemensamma digitala lösningar som är av infrastrukturkaraktär och som utgör en avgörande förutsättning för offentlig e-tjänstutveck- ling i sin helhet. De nationella digitala tjänsterna ska kunna användas inom hela den offentliga sektorn och syftar till att underlätta elek- tronisk hantering av ärenden och kontakter med enskilda. Exempel på sådana befintliga tjänster är Mina meddelanden och Svensk e- legitimation. Tjänsterna ska utvecklas utifrån medborgarnas behov, vilket förutsätter en bred och omfattande samverkan mellan statliga myndigheter, mellan kommunala myndigheter, mellan stat och kom- mun samt mellan offentlig och privat sektor. Mina meddelanden är en infrastruktur för att skicka säkra elek- troniska försändelser från myndigheter till enskilda. ansvarar för infrastrukturen, som 2016 finansieras av 14 statliga myn- digheter i frivillig samverkan. Regeringen har satt upp målet att stora och mellanstora myndigheter ska ha anslutit relevanta meddelande- flöden till Mina meddelanden . erbjuder inom infrastrukturen för Mina meddelanden även den digitala brev- lådan Min myndighetspost till privatpersoner och företag. Privata brevlådeoperatörer kan ansluta till infrastrukturen om de uppfyller fastställda krav. Privatpersoner väljer vilken brevlåda de vill ha sin myndighetspost till när de anmäler sig till Mina meddelanden. Svensk e-legitimation är en infrastruktur för elektronisk legiti- mering som är under utveckling. Den senaste versionen omfattar bl.a. kvalitetsmärkning, teknisk arkitektur och samordnad försörj- ning av tjänster för elektronisk legitimering och underskrift. En sär- skild lag, lagen (2013:311) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering, har stiftats för att reglera offentlig sek- tors försörjning av tjänsterna. ansvarar för infrastrukturen. Myndigheter ansluter sig på frivillig basis genom att teckna avtal med . Infrastrukturen finansie- ras genom avgifter från anslutande myndigheter. Regeringen har satt upp målet att Svensk e-legitimation ska vara infört . Uppdraget att analysera och ge förslag till effektiv styrning av utveckling, införande och förvaltning av nationella digitala tjänster Digitaliseringen skapar nya möjligheter för statsförvaltningen att bli mer innovativ och samverkande. Genom att myndigheterna sam- verkar digitalt kan kontakterna med medborgarna förenklas och innovation och delaktighet stödjas, som statsförvaltning- ens effektivitet och kvaliteten på dess arbete kan höjas (se Med medborgaren i centrum – regeringens strategi för en digital samver- kande statsförvaltning, dnr N2012/06402/ITP). , E-delegationen och Statskontoret har i olika utredningar bedömt att potentialen i de nationella digitala tjänsterna fortfarande till stora delar är outnyttjad. Detta anses framför allt bero på olösta frågor kring styrning, organisering och finansiering av införandet av digitala tjänster. Organiseringen och styrningen inom området har hanterats på ett decentraliserat sätt som bygger på samverkan och en hög grad av frivillighet från myn- digheternas sida. De enskilda myndigheterna ansvarar för utveck- ling, införande och förvaltning som regeringens organiser- ing och styrning av de nationella digitala tjänsterna uppfattas som otydlig. En annan avgörande framgångsfaktor för de nationella digitala tjänsterna är anslutningsgraden. Mina meddelanden innebär, vid hög anslutningsgrad av både avsändare och mottagare, stor nytta för såväl avsändare som mottagare. Möjligheten att ansluta frivilligt har emellertid resulterat i en anslutningsgrad som är så låg att nyttan är starkt begränsad för både avsändare och mottagare, varför åtgärder och incitament för ökad användning måste över- vägas. Motsvarande problembild finns även för Svensk e-legitima- tion, där anslutningsgraden alltjämt är låg bland såväl myndigheter som leverantörer, vilket bl.a. resulterat i behov av temporära över- gångslösningar för att tillgodose offentlig sektors försörjning av e- legitimationstjänster. Både Mina meddelanden och Svensk e-legitimation bygger på samverkan mellan offentlig och privat sektor. Privat sektors med- verkan i utveckling och leverans av digitala tjänster kan bidra till ökad användarnytta, tillväxt och innovation. Det finns dock vissa specifika frågor för respektive tjänst som behöver utredas för att säkerställa att samverkan tillgodoser användarnas behov, krav på säkerhet och tillgänglighet samt regeringens mål på området. Analysera och föreslå organisering, ansvarsfördelning och reglering av nationella digitala tjänster är ansvaret för enskilda nationella digitala tjänster fördelat mellan olika statliga myndigheter. Samverkan och ansvarsfördel- ning för de olika tjänsterna har utformats på olika sätt. Det finns därför behov av att analysera om det är mer ändamålsenligt med en enhetlig modell för organisering och ansvarsfördelning avseende tjänsterna, och hur en sådan modell kan utformas, för att säker- ställa en mer effektiv styrning av de nationella digitala tjänsterna. Utredaren ska därför, bl.a. med utgångspunkt i Mina meddelan- den och Svensk e-legitimation, analysera skillnaderna mellan hur ansvaret för olika befintliga nationella digitala tjänster är fördelat och alternativ till detta. Analysen ska utgå från ett livscykel- perspektiv för de nationella digitala tjänsterna där hela kedjan från utveckling till avveckling ska beaktas.