sou · H5B370 · 2017-09-28 00:00:00 — Den som i avsikt att gynna en främmande stat eller skada skaffar uppgifter om en sådan omständighet beträffande för- svar eller annan beredskap för undantagsförhållanden, utrikes- relationer, statshushållning, utrikeshandel eller energiförsörjning eller om någon annan därmed jämförbar på säkerhet inverkande omständighet som, om den kommer till en främmande stats kännedom, kan skada försvar, säkerhet, utrikesrelationer eller samhälls- ekonomi, skall för spioneri dömas till fängelse i minst ett och högst . För spioneri döms också den som för att gynna en främmande stat eller för att skada förmedlar, lämnar, röjer eller offentliggör en uppgift som avses i 1 mom. Försök är straffbart. Den som hör till fiendens krigsmakt får dömas för spioneri endast om han med hemlighållande av att han hör till fiendens krigsmakt vistas i eller på finska försvarsmaktens krigsoperationsområde. Han får inte dömas för annat spioneri än det som han ertappats med. Är brottet grovt ska gärningsmannen enligt 12 kap. 6 § strafflagen dömas för grovt spioneri till fängelse i lägst eller på livstid. Brottet är att bedöma som grovt om det begås under undantags- förhållanden, gäller en omständighet som är av synnerlig betydelse för försvar, säkerhet, utrikesrelationer eller samhälls- ekonomi, eller är ägnat att förorsaka synnerlig stor skada av det slag som avses i 12 kap. 5 § strafflagen. Därtill krävs det att brottet som helhet är att bedöma som grovt. Spioneribestämmelsen omfattar enligt förarbetena militärt, poli- tiskt och vetenskapligt-tekniskt-ekonomiskt spionage. Det veten- skapliga-tekniska-ekonomiska spionaget har som sitt föremål uppgif- ter om landets ekonomi samt om dess vetenskapliga och tekniska kunnande som, om de avslöjas för främmande stater, kan skada landet och därför bör hållas hemliga.2 En förutsättning för straffansvar är bl.a. att det s.k. menrekvisi- tet är uppfyllt. Det innebär att ansvar endast kan komma i fråga i de fall en främmande stats kännedom om en uppgift skulle kunna skada försvar, säkerhet, utrikesrelationer eller samhälls- ekonomi. Någon faktisk skada behöver emellertid inte ha uppkom- mit.3 För straffansvar krävs därutöver att uppgiften ska hållas hemlig för främmande stater (i förarbetena används också begreppet ”statshemligheter”). Uppgifternas betydelse är avgörande för om de ska hållas hemliga eller ej. Det är dock inte nödvändigt att upp- gifterna har hemligstämplats genom ett särskilt förfarande. Hemlig- heter i den mening som avses i spioneristadgandet är i stället upp- gifter som endast en begränsad personkrets har tillgång till och som på grund av statens intressen ska hållas hemliga för främmande stater. Den personkrets som har tillgång till uppgifterna ska vara medveten om att uppgifterna är hemliga till sin natur. En uppgift som i princip vem som helst kan få reda på kan inte anses hemlig. I förarbetena framhålls dock att information som i och för sig finns tillgänglig i öppna källor genom systematisk sammanställning kan utgöra statshemligheter.4 Något uttryckligt krav på att uppgiften i fråga ska vara riktig/sann uppställs inte. I bestämmelsen uppställs inte något uttryckligt krav på att röjan- det m.m. ska vara obehörigt. Som utgångspunkt anses ett röjande m.m. av statshemligheter av den art som det här är fråga om, i avsikt att gynna en främmande stat eller att skada , obe- hörigt. 94/1993 rd. 94/1993 rd. 94/1993 rd. I subjektivt hänseende fordras att gärningen sker med uppsåt. För straffansvar krävs dessutom att gärningsmannen har för avsikt att gynna en främmande stat eller att skada . Insamling av information t.ex. av ren mänsklig nyfikenhet uppfyller inte rekvi- sitet för spioneri. Om anskaffandet av uppgifter skett i avsikt att obehörigen offentliggöra, befordra, lämna eller röja uppgifterna kan det i stället bli fråga om det brott som behandlas i 12 kap. 7 och 8 §§, strafflagen, dvs. röjande av statshemlighet och oaktsamt röjande av statshemlighet (se vidare nedan i avsnitt 11.2.3 och 11.2.4). Tidningsartiklar vilkas syfte endast är att avslöja missför- hållanden kan alltså inte anses som spioneri, även om yppandet av hemligheter kan vara straffbart i enlighet med 12 kap. 7 eller 8 § strafflagen. I förarbetena till spionbestämmelsen anges att gärnings- mannens avsikt att gynna en främmande stat t.ex. kan framgå av att uppgifterna skaffats på uppdrag eller initiativ av en agent eller någon annan representant för en främmande stat eller av den omständig- heten att en främmande stat har betalat kostnader och arvoden för anskaffningen av uppgifter eller utlovat sådana förmåner. För att spioneribestämmelsen ska bli tillämplig förutsätts emellertid inte att gärningsmannen stått i kontakt med en främmande stats agent eller representant. Avsikten att gynna en främmande stat kan även framgå på så sätt att uppgifterna skaffats för att senare överlämnas till en främmande stats agent eller representant.5 Enligt tredje stycket strafflagen är försök till spioneri straffbart. Även försök till grovt spioneri är straffbart (12 kap. 6 § andra stycket strafflagen). Som i så många andra länder är rättspraxis på området rätt spar- sam. Det finns emellertid ett prejudikat från (HD 2000:70), som har följande rubrikdel: A, som var tjänsteman vid utrikesministeriet, hade överlämnat inom EU beredda handlingar åt en representant för en tredje stat. Då den skada som hans förfarande möjligen förorsakat rykte, trovär- dighet och verksamhetsförutsättningar inom EU inte berodde på de uppgifter den av honom överlämnade handlingen innehöll, utan på av hans förfarande och tjänsteställning, var den skada som på detta sätt förorsakats utrikesrelationer inte i strafflagen 12 kap. 5 § av- sedd skada. Fråga även om när inom EU beredda handlingar kunde an- ses innehålla uppgifter om i angivna lagrum avsedd omständighet. 94/1993 rd. Straffansvar för röjande av eller annan befattning med statshemlig- heter kan, som framgått ovan, även uppkomma i vissa fall då en gärningsman har saknat avsikt att skada eller gynna en främmande stat. Enligt 12 kap. 7 § strafflagen straffbeläggs röjande av statshemlighet enligt följande gärningsbeskrivning. Den som obehörigen offentliggör, förmedlar, lämnar ut eller röjer eller för sådant ändamål obehörigen skaffar upplysningar om någon omstän- dighet som med hänsyn till yttre säkerhet har stadgats eller bestämts att hållas hemlig eller som enligt vad gärningsmannen vet är av en sådan beskaffenhet att det är ägnat att allvarligt skada försvar, säkerhet, utrikesrelationer eller samhällsekonomi om den röjs, skall för röjande av statshemlighet dömas till fängelse i minst fyra måna- der och högst . Försök är straffbart. Röjande av statshemlighet, vars straffskala är mildare än den vid spioneri, förutsätter till skillnad från spioneri ingen speciell avsikt att gynna en främmande stat eller att skada . Rekvisiten i övrigt är till vissa delar snävare, till vissa delar bredare än vid spioneri. Bestämmelsen innehåller två gärningstyper. Den första gärnings- typen avser röjande eller annan befattning med en uppgift som – med hänsyn till yttre säkerhet – är hemlig till följd av en föreskrift eller ett särskilt beslut. Något krav på att gärningsman- nens befattning med uppgiften ska kunna leda till skada uppställts inte. Det framgår vare sig av lagen eller av dess förarbeten hur begreppet ”yttre säkerhet” förhåller sig till de skyddade intressen som anges i anslutning till den andra gärningstypen, dvs. om de sammanfaller helt eller delvis. Den andra gärningstypen avser befattning med uppgifter av sådan beskaffenhet som gärningsman- nen vet kan allvarligt skada försvar, säkerhet, utrikesrela- tioner eller samhällsekonomi om de röjs. Här krävs att röjandet varit ägnat att allvarligt skada nämnda intressen. Bestämmelsen är vidare än spioneribestämmelsen i detta avseende eftersom de upp- gifter som avses inte behöver gälla försvar eller annan beredskap för undantagsförhållanden, utrikesrelationer, statshushållning, utrikeshandel eller energiförsörjning eller därmed jämförbara omständigheter som inverkar på säkerhet, så länge uppgiften, om den röjs, har den effekt som anges i bestäm- melsen.6 Redan anskaffandet av sådana uppgifter som bestämmelsen om- fattar är inte tillräckligt för straffansvar. För straffansvar krävs i stället att gärningsmannen anskaffat uppgiften för ändamålet offentlig- göra, förmedla, lämna ut eller röja. Sådan avsikt anses enligt för- arbetena kunna komma till uttryck t.ex. genom att gärningsmannen handlat på uppdrag av någon eller varit i kontakt med någon som är intresserad av informationen eller som kan publicera den. Även omfattande och systematiska förberedelser för att skaffa informa- tion kan ses som ett tecken på att gärningsmannens drivfjäder inte endast varit personlig nyfikenhet. För att bestämmelsen ska kunna tillämpas krävs emellertid inte att den som skaffat informationen verkligen har överlämnat den till någon annan. Endast obehörig befattning med uppgifter föranleder straff- ansvar. Den som har en lagstadgad rätt att lämna uppgifter om en hemlighet eller att offentliggöra dem handlar inte obehörigen. av uppgifter genom sedvanliga intervjuer och förfrågningar sker inte heller obehörigen. Däremot får inte en person som handlar för massmediernas räkning genom obehöriga metoder skaffa sekretessbelagda uppgifter i publiceringssyfte. I subjektivt hänseende fordras att gärningen sker med uppsåt. Straffansvar för röjande av statshemlighet förutsätter emellertid inte – som framgått ovan – att gärningsmannens syfte har varit att gynna främmande stat eller skada på det sätt som förutsätts för ansvar för spioneri. Enligt andra stycket är försök till röjande av statshemlighet straff- bart. 11.2.4Oaktsamt röjande av statshemlighet Även oaktsamt röjande av statshemligheter är kriminaliserat i straff- lagen. Bestämmelsen finns i 12 kap. 8 § strafflagen och har följande lydelse. 94/1993 rd. 94/1993 rd. 94/1993 rd. Den som av grov oaktsamhet obehörigen offentliggör, förmedlar, läm- nar ut eller röjer upplysningar om någon omständighet som med hänsyn till yttre säkerhet har stadgats eller bestämts att hållas hemlig, skall för oaktsamt röjande av statshemlighet dömas till böter eller fäng- else i högst . Brottet är den oaktsamma varianten av den första gärningstypen under brottsbeteckningen röjande av statshemlighet. För straff- ansvar krävs alltså att de objektiva rekvisiten för detta brott är uppfyllda. Obehörigt anskaffande av sådana upplysningar som med hänsyn till yttre säkerhet har stadgats eller bestämts att hållas hemlig är emellertid straffbart enligt bestämmelsen om röjande av statshemlighet, men inte vid oaktsamt röjande. I subjektivt hänseende är det tillräckligt att gärningsmannen varit grovt oaktsam, vilket enligt förarbetena innebär ett handlande som är på gränsen till uppsåtligt och som innebär en väsentlig av- vikelse från kravet på omsorg eller innefattar en övervägd risktag- ning.9 Också här finns ett krav på att befattningen med uppgiften ska ha varit obehörig. Med detta avses att gärningsmannen saknade rätt att röja uppgiften. har ansett det angeläget att förhindra att främmande makter utnyttjar landets territorium för spioneri mot andra stater. För detta ändamål har man i 12 kap. 9 § strafflagen infört en straff- bestämmelse om olovlig underrättelseverksamhet med följande lydelse. Den som i avsikt att skada en främmande stat eller för att gynna en annan främmande stat skaffar upplysningar om en främmande stats försvar eller säkerhet eller om omständigheter med omedelbar inverkan på dem och därigenom skadar eller äventyrar utrikesrelationer, skall för olovlig underrättelseverksamhet dömas till fängelse och högst . Försök är straffbart. 94/1993 rd. Bestämmelsen har i första hand inte motiverats av en omsorg om den främmande stat som blir föremål för en annan stats spioneri. Avsikten har i stället varit att skydda utrikesrelationer.10 Angreppsobjektet är främst uppgifter om en annan stats försvar eller säkerhet. För att andra uppgifter ska skyddas av bestämmelsen krävs att de har en omedelbar inverkan på försvaret eller säkerheten. Enligt förarbetena till bestämmelsen faller anskaffande av informa- tion om en främmande stats utrikesrelationer, statshushållning, utrikeshandel eller energiförsörjning utanför bestämmelsens tillämpningsområde, om informationen inte har någon direkt kopp- ling till det berörda landets försvar eller säkerhet. Bestämmelsen är även snävare än spioneribestämmelsen på så sätt att den endast träffar anskaffning av information, inte förmedling, överlåtelse, yppande eller offentliggörande av sådan.11 Sådan olovlig underrättelseverksamhet som begås i träffas självklart av bestämmelsen. Att gärningen är begången i är emellertid inte en nödvändig förutsättning för bestämmelsens tillämpning. Bestämmelsen är även tillämplig på sådan underrätt- elseverksamhet som sker med utnyttjande av representan- ter i utlandet eller finska sammanslutningar eller finska medborgare som finns utomlands. En förutsättning för att kunna lagföra någon för sådan underrättelseverksamhet som har skett utomlands är emellertid att finsk domstol har domsrätt enligt bestämmelserna i 1 kap. strafflagen om den finska straffrättens tillämpningsområde.12 Enligt förarbetena till bestämmelsen kommer gärningsmannen i allmänhet vara någon som är anställd hos en främmande stats under- rättelsetjänst eller motsvarande organisation eller någon som hand- lar på uppdrag av dessa. Eftersom gärningsmannens relation till den främmande statens underrättelsetjänst kan vara effektivt dold, ville man emellertid inte begränsa bestämmelsens tillämpningsområde i det avseendet. Straffstadgandet formulerades därför så att det kan tillämpas oberoende av vem det är som gjort sig skyldig till olovlig underrättelseverksamhet. Förutom utlänningar kan även finska medborgare göra sig skyldiga till olovlig underrättelseverksamhet.13 94/1993 rd. 94/1993 rd. 94/1993 rd. 94/1993 rd. För straffansvar krävs även att bestämmelsens menrekvisit är uppfyllt. Menrekvisitet innebär att straffansvar enligt bestämmel- sen endast kan komma i fråga i de fall inskaffande av de särskilda upplysningarna ”skadar eller äventyrar utrikesrelationer”. Att relationerna har skadats kan enligt förarbetena till bestämmel- sen framgå genom en viljeyttring eller eventuella motåtgärder rik- tade mot från den stats sida som blivit föremål för olovlig underrättelseverksamhet. För att gärningen ska vara straffbar för- utsätts emellertid inte någon sådan reaktion, redan det faktum att den olovliga underrättelseverksamheten förorsakar sådan fara som avses i stadgandet är tillräckligt.14 I subjektivt hänseende fordras att gärningen sker med uppsåt. För straffansvar krävs dessutom att gärningsmannen har för avsikt att skada en främmande stat eller att gynna en annan främmande stat. Enligt 12 kap. 9 § andra stycket strafflagen är även försök till olovlig underrättelseverksamhet straffbart. 11.2.6Upprätthållande av landsförrädisk förbindelse I 12 kap. 11 § strafflagen finns en straffbestämmelse som utgör en särskild förberedelsereglering beträffande brotten i 12 kap. straff- lagen. Den brottsliga gärningen har getts en egen brottsbeteckning, upprätthållande av landsförrädisk förbindelse. Bestämmelsen har följande lydelse. Den som i avsikt att begå brott som avses i detta kapitel träder i för- bindelse med en främmande stat eller dess agent, skall för upprätt- hållande av landsförrädisk förbindelse dömas till böter eller fängelse i högst . Genom bestämmelsen straffas den som träder i förbindelse med en främmande stat eller dess agent i avsikt att begå landsförräderi- brott. Förbindelsen kan i princip vara av vilket slag som helst, t.ex. personliga sammanträffanden, telefonsamtal, brevväxling, förmed- ling av budskap med elektronisk kommunikationsutrustning eller med radioanläggningar eller på något annat motsvarande sätt. I för- arbetena framhålls att det väsentliga är att det med förbindelsen finns en klar avsikt att begå ett landsförräderibrott. 94/1993 rd. varje kontakt med en främmande stats agent är straffbar. Förbin- delsen blir straffbar först när den börjar omfatta planer på att begå ett landsförräderibrott och gärningsmannen, dvs. den som har kon- takt med agenten, är medveten om detta. En av avsikterna med straff- stadgandet är, att understryka att persongrupper som eventuellt kan bli utnyttjade för t.ex. spioneri mot , är tvungna att iaktta större försiktighet än normalt i sitt umgänge med företrädare för främmande stater.15 I subjektivt hänseende krävs uppsåt. Uppsåtet ska innefatta att gärningsmannen är medveten om att den person med vilken han eller hon träder i förbindelse är en främmande stats agent eller annan representant. Uppsåtet förutsätter också att gärningsmannen inser att förbindelsen upprätthålls för att förbereda ett landsförräderi- brott. Dessutom måste gärningsmannen ha för avsikt att begå ett landsförräderibrott.16 11.2.7Brott mot tjänstehemlighet och brott mot tjänstehemlighet av oaktsamhet I 40 kap. strafflagen, som gäller tjänstebrott och brott som begås av offentliganställda arbetstagare, finns bestämmelser om straff för tagande av muta, brott mot tystnadsplikt, missbruk av tjänsteställ- ning och brott mot tjänsteplikt. Av betydelse här är framförallt straffstadgandet i 40 kap. 5 § strafflagen om brott mot tjänstehemlig- het och oaktsamt brott mot tjänstehemlighet. Dessa bestämmelser tar sikte på olagligt röjande och användande av tjänstehemligheter på ett mera allmänt plan, dvs. utan att det är fråga om ett visst slag av tjänstesammanhang eller viss grupp av tjänstemän. Bestämmel- sen i 40 kap. 5 § strafflagen har följande lydelse. Om en tjänsteman uppsåtligen anställningen varar eller därefter obehörigen 1)röjer en handling eller uppgift som är sekretessbelagd enligt lagen om offentlighet i myndigheternas verksamhet (621/1999) eller enligt någon annan lag eller som enligt lag inte får yppas, eller 2)utnyttjar en sådan handling eller uppgift till sin egen nytta eller till nytta eller skada för någon annan, 94/1993 rd. 94/1993 rd. skall tjänstemannen, om inte strängare straff för gärningen föreskrivs någon annanstans, för brott mot tjänstehemlighet dömas till böter eller fängelse i högst . Tjänstemannen kan även dömas till avsätt- ning, om brottet visar att han eller hon är uppenbart olämplig för sitt uppdrag. Gör sig en tjänsteman genom oaktsamhet skyldig till en gärning som nämns i 1 mom., och är gärningen inte, med hänsyn till sin menlighet eller skadlighet eller andra omständigheter som har samband med den, ringa bedömd som en helhet, skall han eller hon, om inte strängare straff för gärningen föreskrivs någon annanstans, för brott mot tjänstehemlig- het av oaktsamhet dömas till böter eller fängelse . Gärningsobjektet är enligt bestämmelsen sådana uppgifter som är sekretessbelagda enligt lagen om offentlighet i myndigheternas verksamhet (621/1999) eller enligt någon annan lag eller som enligt lag inte får yppas. När det gäller känsliga uppgifter som förekommer i sådana internationella samarbeten som deltar i kan sekre- tess råda för uppgifter enligt lagen om internationella förpliktelser som gäller informationssäkerhet (2004/588). Den brottsliga handlingen består i att gärningsmannen röjer en handling eller uppgift som är sekretessbelagd enligt lag eller röjer eller utnyttjar uppgiften till sin egen nytta eller till nytta eller skada för någon annan. För straffansvar krävs dock att röjandet eller ut- nyttjandet är obehörigt. Enligt ordalydelsen träffar ansvaret enligt bestämmelsen endast tjänstemän. Med tjänsteman avses enligt definitionen i 40 kap. 11 § 1 strafflagen ”den som står i tjänsteförhållande eller därmed jämförbart anställningsförhållande till staten, till en kommun eller till en samkommun eller något annat offentligrättsligt samarbets- organ för kommuner, till , till något av , till den evengelisk-lutherska kyrkan eller det ortodoxa kyrkosamfun- det eller till en församling eller ett samarbetsorgan för församlingar inom kyrkan eller kyrkosamfundet, eller till landskapet , till , , , kommunala pensionsanstalten, Kommunernas garanticentral eller kommunala arbetsmarknadsverket”. Av 40 kap. 12 § strafflagen framgår emellertid att bestämmelsen även är tillämplig på personer som sköter offentliga förtroendeuppdrag, offentliganställda arbets- tagare och personer som utövar offentlig makt samt i vissa fall även utländska tjänstemän. När det gäller brott mot tjänstehemlighet krävs i subjektivt hän- seende att gärningen begås med uppsåt. Vid brott mot tjänste- hemlighet av oaktsamhet räcker det i stället att gärningen begås av oaktsamhet. Sådan straffbar oaktsamhet kan t.ex. innebära att gär- ningsmannen inte tillräckligt noggrant försäkrar sig om att utom- stående inte kan höra en framställning som gäller sekretessbelagda uppgifter eller att dokument som innehåller sådana uppgifter av nonchalans eller vårdslöshet har lämnats synliga för utomstående.17 Vid ringa brott mot tjänstehemlighet som begås av oaktsamhet döms inte till ansvar. mot tystnadsplikt finns i rubriken ”om informations- och kommunikationsbrott”. I detta sammanhang är det framförallt bestämmelserna i 38 kap. 1 och 2 §§ strafflagen om sekretessbrott och sekretessförseelse som är av betydelse. Bestämmelsen om sekre- tessbrott i 38 kap. 1 § strafflagen lyder enligt följande. Den som i strid med tystnadsplikt som anges i lag eller förordning eller som en myndighet särskilt har ålagt med stöd av lag 1)röjer en omständighet som skall hållas hemlig och som han fått kännedom om på grund av sin ställning, i sin befattning eller vid full- görandet av ett uppdrag eller 2)utnyttjar en sådan hemlighet till sin egen eller någon annans nytta, skall, om gärningen inte utgör brott enligt 40 kap. 5 §, för sekretess- brott dömas till böter eller fängelse i högst . Gärningsobjektet är enligt bestämmelsen hemliga uppgifter som gärningsmannen fått kännedom om på grund av sin ställning eller befattning eller ett uppdrag. För straffansvar krävs dock att gär- ningsmannen varit skyldig att hålla uppgiften hemlig. Skyldigheten att hemlighålla uppgifter ska följa av lag eller förordning. Tystnads- plikten kan vidare vara särskilt ålagd gärningsmannen av en myndig- het med stöd av lag. Den brottsliga handlingen består i att röja eller utnyttja uppgiften till sin egen eller någon annans . 17 RP 77/2001 s. 48. sådana brott mot tystnadsplikten som är straffbara som tjänste- brott. I subjektivt hänseende krävs att gärningen begås med uppsåt. För ansvar krävs vidare att gärningsmannen varit medveten om att uppgiften som han eller hon röjt eller utnyttjat skulle hållas hemlig. Är brottet ringa döms i stället för sekretessförseelse enligt be- stämmelsen i 38 kap. 2 § strafflagen. Sekretessbrottet är att betrakta som ringa om brottet, med beaktande av gärningens betydelse för skyddet av integritet eller förtrolighet eller andra omständigheter vid brottet, som en helhet är ringa. För sekretessförseelse döms också den som har gjort sig skyldig till sekretessbrott som enligt något särskilt stadgande ska bestraffas som sekretessförseelse. Straffet för sekretessförseelse är böter. Den straffrättsliga regleringen när det gäller spridning eller avslöjande av känslig information finns framförallt i den norska straffeloven (LOV-1902-05-22-10). Den norska strafflagstiftningen har genomgått en omfattande revidering. Revisionen föranleddes av att hotbilden mot hade ändrats sedan de aktuella bestämmelserna senast reviderats och att de gällande bestämmelserna behövde anpassas i detta avseende. Som exempel på den förändrade hotbilden mot angavs att hot mot vitala norska intressen kan komma från fundamentalistiska eller extremistiska grupperingar i stället för från nationalstater.