sou · H5B374 · 2017-10-04 00:00:00 — Sökförbudet hindrar inte att brottsrubriceringar, uppgifter om tillvägagångssätt vid brott eller uppgifter som beskriver en persons utseende används vid sökning, även om det skulle leda till ett personurval grundat på känsliga per- sonuppgifter. Att uppgifter om tillvägagångssätt vid brott får an- vändas vid sökning är nytt. Sådan sökning kan aktualiseras bl.a. vid vissa smugglingsbrott. Med uppgifter som beskriver en persons utseende avses signa- lementsuppgifter som t.ex. kroppsbyggnad, ansiktsform, hår- och hudfärg, klädsel och fysiska kännetecken som födelsemärken, blindhet och tatueringar (se prop. 2011/12:45 s. 124). En sökning på ett fysiskt särdrag kan ge ett personurval grundat på uppgifter som rör hälsa. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i en sammanställning av sådana upp- gifter som sökningen resluterat i får prövas mot huvudregeln om behandling av känsliga personuppgifter i 2 kap. 11 § brottsdata- Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. I paragrafen, som tillsammans med 4 § reglerar när det är tillåtet att använda känsliga personuppgifter vid sökning, görs det undantag från sökförbudet i 2 kap. 14 § brottsdatalagen (2018:000). Paragra- fen behandlas i avsnitt 9.3.3. Undantaget gäller enbart vid sökning i personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga, dvs. personuppgifter som enbart ett fåtal har tillgång till. Sökning i sådana uppgifter får göras i syfte att få fram ett personurval grundat på etniskt ursprung, religiös eller filosofisk övertygelse eller uppgifter som rör hälsa. Sådana sökningar kan aktualiseras bl.a. vid utredning av brott som kan ha anknytning till etniska grupper eller ha religiösa motiv. Rätten att söka på känsliga personuppgifter gäller dock inte sök- ning på ras, politiska åsikter, medlemskap i fackförening, sexualliv eller sexuell läggning eller sökning i genetiska eller biometriska uppgifter. Sökningar som syftar till att få fram ett personurval grundat på sådana uppgifter är alltså inte tillåtna. I vilken utsträckning det är tillåtet att behandla någon eller några av personuppgifterna i en sammanställning av sådana uppgif- ter som sökningen resulterat i får prövas mot huvudregeln om be- handling av känsliga personuppgifter i 2 kap. 11 § brottsdatalagen. Rätten att göra sökning enligt denna paragraf medför således inte en generell rätt att fortsätta att behandla uppgifterna. Paragrafen innehåller sekretessbrytande bestämmelser om utläm- nande av personuppgifter till utländska myndigheter och mellan- folkliga organisationer. Den motsvarar nuvarande 3 kap. 6 §. I första stycket görs endast en redaktionell ändring. Av andra stycket framgår att personuppgifter får lämnas ut bara om mottagaren behöver dem för något av de syften som anges i 1 §. Det innebär att möjligheterna till utlämnande vidgas något, efter- som lagen även gäller vid upprätthållande av allmän ordning och säkerhet. När det gäller mottagare i tredjeland ska regleringen i 8 kap. 1 § brottsdatalagen (2018:000) också beaktas. I tredje stycket görs endast en redaktionell ändring. Paragrafen innehåller en bestämmelse som bryter viss sekretess som annars skulle ha gällt gentemot andra brottsbekämpande myn- digheter. Den motsvarar nuvarande 3 kap. 7 §. Det tydliggörs att sekretessen bryts om den mottagande myn- digheten behöver uppgifterna för något av de syften som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen (2018:000). Ändringen, som är en följd av att uttrycket brottsbekämpande verksamhet utmönstras ur lagen, behandlas i avsnitt 4.4.1. Paragrafen reglerar när personuppgifter får lämnas ut elektroniskt. I första stycket föreskrivs att personuppgifter får lämnas ut elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst om det inte är olämpligt. Med sådant utlämnande avses bl.a. utlämnande genom e- post eller annan elektronisk överföring eller på ett usb-minne eller annat motsvarande medium. Frågan behandlas i avsnitt 5.6.4. Det har betydelse vem mottagaren är för frågan om det är olämpligt att lämna ut uppgifter elektroniskt. Som regel kan det inte anses vara olämpligt att lämna ut uppgifter på det sättet till en myndighet (se prop. 2014/15:148 s. 113, jfr SOU 2015:39 s. 447 f.). När det gäller utlämnande till enskilda krävs en mer nyanserad bedömning. Om det finns en författningsreglerad skyldighet att sända en handling till en viss person får det avgöras om elektroniskt utlämnande är olämpligt med hänsyn till bl.a. innehållet i hand- lingen, vem som är mottagare, behovet av att kunna visa att perso- nen i fråga har tagit del av handlingen och andra omständigheter. Frågan är särskilt svårbedömd när uppgifter ska lämnas ut till enskilda och det på grund av uppgifternas art, struktur, antal eller någon annan särskild omständighet finns anledning att befara att utlämnandet kan leda till integritetsrisker (jfr prop. 2014/15:148 s. 114). Bedömer myndigheten att det finns risk för att personupp- gifterna kan komma att missbrukas om de lämnas ut elektroniskt gäller sekretess enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). De får då inte lämnas ut till följd av sekretess. Det kan också finnas särskild anledning att iaktta försiktighet när det gäller utlämnande av bild- och ljudupptagningar (jfr prop. 2016/17:68 s. 51 f.). Vid prövningen av om personuppgifter bör lämnas ut elektro- niskt bör givetvis även informationssäkerheten vägas in. Om någon begär att få tillgång till en allmän handling med stöd av tryckfrihetsförordningen får den utlämnande myndigheten inte efterforska syftet med begäran. Det kan ha betydelse för möjlig- heten att få underlag för att bedöma om det i ett enskilt fall är lämpligt att lämna ut en handling med personuppgifter elektroniskt (se JO dnr 4171-2011). Elektroniskt utlämnande genom direktåtkomst regleras i andra stycket, som motsvarar nuvarande 2 kap. 9 §. Det är tillåtet bara i den utsträckning som anges i lagen. I paragrafen upplyses om att regeringen kan meddela föreskrifter om att personuppgifter får lämnas ut även i andra fall än som anges i 6 och 7 §§ (vilket motsvarar nuvarande 3 kap. 8 § första stycket) och om begränsning av möjligheten att lämna ut personuppgifter elektroniskt på annat sätt än genom direktåtkomst, vilket behand- las i avsnitt 5.6.4. Av paragrafen framgår att kapitlet innehåller bestämmelser om behandling av personuppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga. I första stycket anges vad kapitlet innehåller. Vidare anges vad som avses med uttrycket gemensamt tillgängliga uppgifter, vilket motsvarar nuvarande 1 kap. 4 §. Vad det innebär utvecklas i prop. 2011/12:145 s. 210 f. Av andra stycket framgår att kapitlet inte gäller när personupp- gifter behandlas med stöd av den särskilda bestämmelsen i 2 kap. 2 § brottsdatalagen (2018:000) om behandling av personuppgifter för diarieföring eller för att utföra andra nödvändiga handlägg- ningsuppgifter. I paragrafen, som motsvarar nuvarande 4 kap. 1 § och behandlas i avsnitt 9.4.2, anges vilka personuppgifter som får göras gemensamt tillgängliga. Regleringen anpassas till att uttrycket brottsbekämpan- de verksamhet utmönstras ur lagen, vilket behandlas i avsnitt 4.4.1. I punkten 1 görs endast en redaktionell ändring. I punkten 2 anpassas terminologin till den som används i lagen i övrigt. Enligt punkten 3, som är ny, får personuppgifter som behandlas i syfte att upprätthålla allmän ordning och säkerhet göras gemen- samt tillgängliga. Det kan t.ex. vara fråga om uppgifter om personer som bedöms kunna utgöra ett hot mot allmän ordning och säker- het. Inför förväntade ordningsstörningar riktade mot sjötrafiken eller enskilda fartyg kan behöva göra uppgifter gemensamt tillgängliga om personer som vid tidigare tillfällen gjort sig skyldiga till ordningsstörningar. Punkten 4 är oförändrad. Punkten 5 motsvarar nuvarande punkten 3. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.3.10 och motsvarar nuva- rande 4 kap. 3 §, föreskrivs att uppgifter i underrättelseverksamhet som är gemensamt tillgängliga ska förses med särskilda upplys- ningar. Enligt första stycket ska det framgå av uppgifter i underrättelse- verksamhet att en person inte är misstänkt för att utöva brottslig Det ska alltså gå att skilja mellan personer som är före- mål för myndighetens intresse på grund av inblandning i brottslig verksamhet och personer som inte är misstänkta för det. Att det ska framgå om en person är misstänkt för brott eller är ett brotts- offer, regleras i 2 kap. 9 § brottsdatalagen (2018:000). Enligt andra stycket ska uppgifter om personer som kan antas ha samband med misstänkt brottslig verksamhet förses med upplys- ning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. Det tydliggörs att kravet på särskild upplysning bara gäller uppgifter om en person som kan antas ha direkt samband med misstänkt brottslig verksamhet. Kravet på samband är lågt ställt. Så snart det finns något som stöder ett antagande om att en person har ett direkt samband med brottslig verksamhet och det är fråga om uppgifter som görs gemensamt tillgängliga ska det framgå på vilket sätt personen har anknytning till den brottsliga verksamhe- ten. Sambandet kan t.ex. bestå i att en person ofta träffar eller har annan kontakt med andra personer som är misstänkta för att utöva brottslig verksamhet eller ofta rör sig i miljöer där brottslighet förekommer, utan att ha naturliga skäl att befinna sig där. Upp- gifter om den som är anhörig till en person som kan antas ha sam- band med misstänkt brottslig verksamhet faller alltså utanför, utom i de fall där båda kan antas ha direkt samband med brottslig verk- samhet. Det är bara uppgifter som rör en person som är misstänkt för att utöva eller komma att utöva brottslig verksamhet som behöver förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. De uppgifter som är av intresse är, förutom uppgifter om på vilket sätt personen är knuten till den brottsliga verksamheten, framför allt uppgifter som belyser brotts- lighetens art och omfattning. Uppgifter av det slaget kan behöva förses med särskilda upplysningar för att personens anknytning till brottsligheten ska kunna bedömas. Utrymmet för att underlåta att förse uppgifter med upplysning om trovärdighet och riktighet vidgas något genom att det inte längre krävs särskilda omständigheter för att upplysningskravet inte ska gälla. Det är tillräckligt att det på grund av de samlade om- ständigheterna är onödigt att förse uppgifterna med en upplysning. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.4.3 och motsvarar nuvarande 4 kap. 5 § första stycket, innehåller en allmän begränsning av vilka uppgifter som får tas fram vid sökning i gemensamt tillgängliga uppgifter på namn, personnummer, samordningsnummer eller lik- nande identitetsbeteckningar. Genom ett tillägg tydliggörs att paragrafen endast gäller vid sök- ning i automatiserade behandlingssystem. Vad som avses med auto- matiserade behandlingssystem anges i SOU 2017:29 s. 306 f. Para- grafen ändras i övrigt endast redaktionellt. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 9.4.3 och motsvarar nuvarande 4 kap. 6 § första stycket, gör undantag från begränsningarna i 4 §. Enligt första stycket gäller inga begränsningar vid sökning i en viss handling eller i ett visst ärende. Enligt andra stycket gäller begränsningarna i 4 § inte vid vissa sökningar som utförs av särskilt angivna tjänstemän i syfte att bear- beta och analysera personuppgifter som har gjorts gemensamt till- gängliga i underrättelseverksamhet, om det endast är de tjänstemän som får göra sökningen som har tillgång till informationen. I paragrafen, som motsvarar nuvarande 4 kap. 7 § första stycket, anges vilka myndigheter som får medges direktåtkomst till upp- gifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och för vilka syften. Paragrafen ändras som en följd av att uttrycket brottsbekämpande verksamhet utmönstras ur lagen, vilket behandlas i avsnitt 4.4.1. Den ändras också redaktionellt. I paragrafen, som motsvarar nuvarande 4 kap. 6 § tredje stycket, upplyses om att regeringen kan meddela föreskrifter om ytterligare undantag från bestämmelserna om sökning i 4 §. I paragrafen, där övriga bestämmelser om föreskrifter samlas, upp- lyses om att regeringen, eller den myndighet som regeringen be- stämmer, kan meddela föreskrifter om begränsning av tillgången till sådana uppgifter som avses i 4 § (vilket motsvarar nuvarande 4 kap. 5 § andra stycket), under vilka förutsättningar sökning får utföras med stöd av 5 § (vilket motsvarar nuvarande 4 kap. 6 § andra stycket) och omfattningen av direktåtkomsten och om behö- righet och säkerhet vid sådan åtkomst (vilket motsvarar nuvarande 4 kap. 7 § tredje stycket). 4 kap. Längsta tid som personuppgifter får behandlas De bestämmelser som anger hur länge personuppgifter får behand- las samlas i detta kapitel. Frågan behandlas i avsnitt 5.5.1. I första stycket föreskrivs att bestämmelserna i kapitlet endast gäller för personuppgifter som behandlas automatiserat. Andra stycket upplyser om att den grundläggande bestämmelsen om att personuppgifter inte får behandlas längre än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen finns i 2 kap. 17 § första stycket brottsdatalagen (2018:000). I övriga para- grafer i kapitlet anges hur länge vissa typer av personuppgifter får behandlas inom den ram som sätts av denna huvudregel. Oavsett vilken bedömning som görs av nyttan med behandlingen av en viss personuppgift får den dock inte behandlas längre än vad som anges i respektive paragraf. Personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga I paragrafen, som motsvarar nuvarande 3 kap. 5 §, anges hur länge personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga får be- handlas. Regleringen behandlas i avsnitt 5.5.2. Någon ändring av hur länge sådana personuppgifter får behandlas görs inte. I första stycket klargörs att uppgifterna, trots det som sägs i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen om att arkivlagstiftningen har företräde, inte får arkiveras digitalt. Utgångspunkten är alltså att all automatiserad behandling av personuppgifterna ska upphöra när den tid som anges i paragrafen har löpt ut, vilket innebär att de ska tas bort. Endast om det har meddelats uttryckliga föreskrifter som innebär att uppgifterna i fråga får behandlas för arkivändamål av allmänt intresse eller för vetenskapliga, statistiska eller historiska ändamål får de behandlas automatiserat längre än vad som anges i förevarande paragraf (jfr 11 §). Andra stycket klargör att paragrafen inte ska tillämpas på ärenden om utredning av eller lagföring för brott. Gemensamt tillgängliga uppgifter i ärenden om utredning av eller lagföring för brott Paragrafen, som motsvarar nuvarande 4 kap. 9 §, reglerar hur länge personuppgifter i en anmälan om brott får behandlas. Terminologin anpassas till den som används i lagen i övrigt och till att uttrycket brottsbekämpande verksamhet utmönstras ur lagen, vilket behand- las i avsnitt 4.4.1. Enligt paragrafen inskränks enbart behandlingen av personupp- gifter för de ändamål som regleras i lagen, vilket innebär att upp- gifterna får fortsätta att behandlas automatiserat för bl.a. arkiv- ändamål efter de tidpunkter som anges i paragrafen. Frågan be- handlas i avsnitt 5.5.3. Paragrafen, som motsvarar nuvarande 4 kap. 10 §, reglerar hur länge personuppgifter i förundersökningar och andra utredningar som handläggs enligt bestämmelserna i 23 kap. får be- handlas. Enligt paragrafen inskränks enbart behandlingen av personupp- gifter för de ändamål som regleras i lagen, vilket innebär att uppgif- terna får fortsätta att behandlas automatiserat bl.a. för arkivända- mål efter de tidpunkter som anges i paragrafen. Frågan behandlas i avsnitt 5.5.3. Terminologin i första och andra styckena anpassas till den som används i lagen i övrigt och till att uttrycket brottsbekämpande verksamhet utmönstras ur lagen, vilket behandlas i avsnitt 4.4.1. Vissa redaktionella ändringar görs också. Tredje stycket är oförändrat. Paragrafen, som motsvarar nuvarande 4 kap. 12 §, reglerar vad som gäller i fråga om personuppgifter som rör någon som har varit misstänkt i en förundersökning som har lagts ner eller där åtal har lagts ner eller frikännande dom har meddelats och fått laga kraft. I paragrafen görs endast en redaktionell ändring. Övriga gemensamt tillgängliga uppgifter I paragrafen anges att det i de följande paragraferna finns bestäm- melser om hur länge vissa typer av gemensamt tillgängliga uppgif- ter, som inte förekommer i ärenden om utredning av eller lagföring för brott, får behandlas. Det klargörs att uppgifterna, trots det som sägs i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen (2018:000) om att arkivlagstiftningen har företräde, inte får arkiveras digitalt. Ut- gångspunkten är alltså att all automatiserad behandling av person- uppgifterna ska upphöra när den tid som anges i 7–9 §§ har löpt ut, vilket innebär att uppgiferna ska tas bort. Endast om det har med- delats uttryckliga föreskrifter som innebär att uppgifterna i fråga får behandlas för arkivändamål av allmänt intresse eller för veten- skapliga, statistiska eller historiska ändamål får de behandlas auto- matiserat längre än vad som anges i de följande paragraferna (jfr 11 §). Frågan behandlas i avsnitt 5.5.2. Paragrafen, som motsvarar nuvarande 4 kap. 13 § andra stycket, reglerar hur länge personuppgifter får behandlas i underrättelse- verksamhet. Någon ändring görs inte i fråga om hur länge person- uppgifterna får behandlas. Det tydliggörs att fristen för hur länge personuppgifter får behandlas endast ska påverkas av om det görs en ny registrering beträffande personens anknytning till brottslig verksamhet. Andra uppgifter som tillförs, t.ex. uppgifter om änd- rade bostadsförhållanden eller annat som inte har betydelse för an- knytningen till den brottsliga verksamheten, påverkar alltså inte hur länge personuppgifterna får behandlas. Frågan behandlas i av- snitt 5.5.4. Paragrafen anpassas också till den terminologi som används i lagen i övrigt. Paragrafen, som motsvarar nuvarande 4 kap. 13 § fjärde stycket, reglerar hur länge personuppgifter som behandlas i syfte att upp- rätthålla allmän ordning och säkerhet och personuppgifter som har rapporterats till ledningscentraler får behandlas. Den frist som gäller för hur länge uppgifter som har rappor- terats till ledningscentraler får behandlas, som motsvarar nuvarande 4 kap. 13 § tredje stycket, ändras inte. Samma frist gäller för personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgäng- liga i syfte att upprätthålla allmän ordning och säkerhet, vilket be- handlas i avsnitt 9.4.2. Sådana personuppgifter får inte behandlas längre än efter utgången av det kalenderår då de behandlades automatiserat första gången. Paragrafen anpassas till den terminologi som används i lagen i övrigt. Paragrafen, som motsvarar nuvarande 4 kap. 13 § tredje stycket, reglerar hur länge personuppgifter som behandlas i syfte att full- göra internationella åtaganden får behandlas. Paragrafen anpassas till den terminologi som används i lagen i övrigt. I paragrafen upplyses om att regeringen kan meddela föreskrifter om att vissa kategorier av personuppgifter får fortsätta att behand- las för ändamål inom lagens tillämpningsområde än vad som anges i 3, 4 och 7–9 §§ (vilket motsvarar nuvarande 4 kap. 11 § och 14 § första stycket) och om begränsning av behandlingen av personuppgifter för ändamål inom lagens tillämpningsområde vid digital arkivering (vilket motsvarar nuvarande 3 kap. 4 § tredje stycket). Frågan behandlas i avsnitt 5.5.3. Paragrafen anpassas till den terminologi som används i lagen i övrigt. I paragrafen, som motsvarar nuvarande 3 kap. 5 § tredje stycket och 4 kap. 14 § andra stycket, upplyses om att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, kan meddela föreskrifter om att personuppgifter, trots att den tillåtna tiden för behandling har löpt ut, får fortsätta att behandlas för arkivändamål av allmänt intresse och vetenskapliga, statistiska eller historiska ändamål. Frå- gan behandlas i avsnitt 5.5.2. Paragrafen anpassas till den termino- logi som används i lagen i övrigt och ändras också redaktionellt. Administrativa sanktionsavgifter och rättsmedel Paragrafen, som är ny, reglerar vid vilka överträdelser sanktions- avgift får tas ut. Frågan behandlas i avsnitt 5.4.2. I första stycket anges vid vilka överträdelser sanktionsavgift får tas ut av den personuppgiftsansvarige. avgör i det enskilda fallet om det är påkallat att ta ut sanktionsavgift, vilket framgår av formuleringen att avgift får tas ut. Uppräkningen av vilka överträdelser som kan föranleda sanktionsavgift är uttöm- mande. Sanktionsavgift kan tas ut för överträdelse av bestämmel- serna om tillåtna rättsliga grunder, särskilda upplysningar och längsta tid som personuppgifter får behandlas. Brottsdatalagens förfaranderegler när det gäller sanktionsavgift tillämpas även vid överträdelser enligt denna lag. I brottsdatalagen med tillhörande förordning regleras också handläggningen av frågor om sanktions- avgift. I andra stycket anges storleken på de sanktionsavgifter som kan komma i fråga. De överträdelser som enligt lagen kan föranleda sanktionsavgift är alla av allvarligt slag. Lägsta sanktionsavgift är därför . I paragrafen regleras den registrerades rätt till skadestånd för be- handling av personuppgifter i strid med regelverket. Paragrafen be- handlas i avsnitt 5.4.3. Paragrafen hänvisar till 7 kap. 1 § brottsdatalagen (2018:000), som ska tillämpas på motsvarande sätt när det har förekommit fel- aktig behandling av personuppgifter enligt förevarande lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Det innebär att den personuppgiftsansvarige ska ersätta den registrerade för den skada och kränkning av den personliga integriteten som behand- lingen av personuppgifter har orsakat. Med skada avses person- skada, sakskada eller ren förmögenhetsskada. ideell skada som består i att den enskildes integritet kränkts genom behandlingen. Någon möjlighet till jämkning av skadeståndet finns inte. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.4.4, upplyses om att det i 7 kap. brottsdatalagen (2018:000) finns bestämmelser om överkla- gande och om vilka beslut som får överklagas. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna tas upp i avsnitt 18.1 och 18.2. Punkten 1 föreskriver när lagen ska träda i kraft. Sanktionsavgift får enligt punkten 2 beslutas endast för överträ- delser som har begåtts efter ikraftträdandet. Punkten 3 innebär att bestämmelsen om skadestånd i 48 § per- sonuppgiftslagen fortfarande ska gälla för skada som har orsakats före ikraftträdandet vid behandling av personuppgifter enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. 20.15Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:400) om elimineringsdatabas Paragrafen reglerar rätt att föra register över dna-profiler. I första och andra styckena görs endast redaktionella ändringar. I tredje stycket ändras en hänvisning till en lag som byter namn, vilket behandlas i avsnitt 7.2.1. Paragrafen reglerar förhållandet till annan personuppgiftsreglering. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 17.4, föreskrivs att lagen gäller utöver brottsdatalagen (2018:000). Vad det innebär utvecklas i kommentaren till 1 kap. 1 § polisens brottsdatalag (2010:361). Av paragrafen framgår vilka jämförelser som får göras med dna- profiler i elimineringsdatabasen. I första och andra styckena ändras hänvisningar till en lag som byter namn, vilket behandlas i avsnitt 7.2.1. Vidare görs redaktio- nella ändringar. I tredje stycket görs endast redaktionella ändringar. Paragrafen reglerar hur länge uppgifter får behandlas i eliminerings- databasen. I första stycket, som är nytt, klargörs att uppgifterna, trots det som sägs i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen (2018:000) om att arkivlagstiftningen har företräde, inte får arkiveras digitalt.