sou · H5B380 · 2017-10-25 00:00:00 — 7 § För att få tillträde till en lokal där dna-prover som ska analyseras i rättsgenetiska verksamhet hanteras eller förvaras, är även den som inte omfattas av 6 § men som riskerar att kontaminera lokalen, prover som ska bli föremål för dna-analys eller material som an- vänds för dna-analys skyldig att lämna prov för dna-analys i syfte att dna- profilen ska registreras i elimineringsdatabasen. Provet tas i form av saliv- prov. Paragrafen reglerar, tillsammans med 6 §, vilka personkategorier som är skyldiga att lämna dna-prov till elimineringsdatabasen. Utred- ningens överväganden finns i avsnitt 7.5.6. Bestämmelsen innebär att även andra än de som omfattas av 6 § kan vara skyldiga att lämna dna-prov i syfte att dna-profilen ska re- gistreras i elimineringsdatabasen. Paragrafen tar sikte på personer som mer tillfälligt kommer i kontakt med de lokaler vid RMV där dna-prover hanteras eller förvaras. Det kan exempelvis gälla represen- tanter från myndigheter som ska inspektera lokalerna eller personer som i utbildningssyfte förevisas det rättsgenetiska laboratoriet. kan som villkor för tillträde till vissa av verkets lokaler besluta att en person ska lämna prov till databasen. 8 § Ett prov för dna-analys som har tagits med stöd av 6 eller 7 § får inte användas för något annat ändamål än det som provet togs för och ska för- störas senast efter det att provet togs. Paragrafen reglerar användningen av prov som har tagits för dna- analys i syfte att dna-profilen ska registreras i elimineringsdatabasen. Utredningens överväganden finns i avsnitt 7.5.6. Ett prov som har tagits med stöd av 6 eller 7 § får inte användas för något annat ändamål än det som det togs för. Senast sex måna- der efter det att provet togs ska det förstöras. 9 § En dna-profil från prov som analyseras vid , får jämföras med dna-profiler i elimineringsdatabasen. En dna-profil som har tagits fram för att kvalitetssäkra dna-analyser i den rättsgenetiska verksamheten får jämföras med dna-profiler i eliminerings- databasen. I paragrafen regleras hur uppgifter i elimineringsdatabasen får an- vändas. Utredningens överväganden finns i avsnitt 7.5.7. Av paragrafens första stycke framgår att jämförelser får göras mellan en dna-profil från prov som är föremål för RMV:s analys och dna-profiler som finns i elimineringsdatabasen. Jämförelsen får endast göras i det syfte som lagens ändamålsbestämmelse slår fast. Upp- gifterna i elimineringsdatabasen får således endast användas för att genomföra jämförelser som syftar till att upptäcka och utreda kon- tamineringar vid dna-analyser. Annan användning av eliminerings- databasen är inte tillåten. I andra stycket anges att jämförelser får göras mellan en dna-profil som har tagits fram för att kvalitetssäkra dna-analyser och dna- profiler som finns i elimineringsdatabasen. Sådana jämförelser är ett viktigt led i RMV:s kvalitetsarbete. Även för sådana jämförelser gäller att uppgifterna i elimineringsdatabasen endast får användas för det övergripande syftet med lagen, nämligen att stärka kvaliteten i den rättsgenetiska verksamheten med dna-analyser. Längsta tid för behandling 10 § Uppgifter i elimineringsdatabasen får inte behandlas när de inte längre behövs för att utreda om en persons dna kan ha kontaminerat material, prover eller lokaler. Uppgifter som rör anställda vid får inte behandlas längre än efter det att det förhållande som grundade skyldigheten att lämna prov upphörde. Uppgifter som har registrerats med stöd av 7 § får inte behandlas längre än efter det att uppgifterna registrerades. Uppgifter som rör andra än de som anges i andra stycket får inte be- handlas längre än efter det att det förhållande som grundade skyldig- heten att lämna prov upphörde. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur länge uppgifter i elimi- neringsdatabasen får behandlas. Utredningens överväganden finns i avsnitt 7.5.8. I paragrafens första stycke slås fast att uppgifter i eliminerings- databasen inte får behandlas när de inte längre behövs för att utreda om en persons dna kan ha kontaminerat material, prover eller lokaler. Uppgifterna ska då gallras. Så kan vara fallet när en anställd byter arbetsuppgifter och inte längre kommer i kontakt med hantering av dna eller när en anställd är tjänstledig för exem- pelvis studier. En uttrycklig bortre gräns för hur länge uppgifter som rör an- ställda får behandlas anges i andra stycket. Uppgifter får sparas efter det att det förhållande som grundade skyldigheten att lämna prov upphörde. Anställda kan regelbundet ha kommit i kontakt med dna-analyser och kan ha kontaminerat material, prov och lokaler. Uppgifter om anställda får därför sparas . Av samma stycke framgår att, för personer som har lämnat dna-prover enligt 7 §, dvs. tillfälliga besökare, får uppgifterna i elimineringsdata- basen inte behandlas längre än efter det att uppgifterna regi- strerades. Paragrafens tredje stycke reglerar den längsta tiden för behand- ling av uppgifter som andra än anställda har lämnat med stöd av 6 §, dvs. personer som utan att vara anställda återkommande riskerar att kontaminera material, prover och lokaler. Det kan exempelvis röra sig om hantverkare eller lokalvårdare. Uppgifter i databasen som rör dessa personer får inte behandlas längre än efter det att det förhållande som grundade skyldigheten att lämna prov upphörde. 11 § Bestämmelserna i 2 kap. 8 § och 3 kap. 1 § 8 datalag (2018:000) om skadestånd ska tillämpas på motsvarande sätt vid behandling av personuppgifter i strid med denna lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. I paragrafen föreskrivs att skadeståndsbestämmelserna i cinalverkets datalag (2018:000) ska gälla även vid personuppgifts- behandling i strid med denna lag. Utredningens överväganden finns i avsnitt 7.5.9. Genom bestämmelserna i 2 kap. 8 § och 3 kap. 1 § 8 Rättsmedi- cinalverkets datalag är skadeståndsbestämmelserna i brottsdatalagen (2018:000) och lagen (2018:000) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning tillämpliga även vid personuppgifts- behandling som sker i strid med datalag. Det- samma gäller enligt förevarande paragraf för personuppgiftsbehand- ling i strid med denna lag. I den mån RMV behandlar personuppgifter i elimineringsdatabasen i strid med lagens bestämmelser, kan myn- digheten således bli skadeståndskyldig gentemot en registrerad person som lidit skada av verkets personuppgiftsbehandling. Rätten till skadestånd omfattar ersättning för den skada och kränkning av den personliga integriteten som behandling av person- uppgifter i strid med förevarande lag har orsakat. Detsamma gäller för personuppgiftsbehandling i strid med föreskrifter som har med- delats i anslutning till denna lag. Med skada avses personskada, sak- skada eller ren förmögenhetsskada. Med kränkning avses ideell skada som består i att den enskildes integritet kränkts genom behand- lingen. 12 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela ytterligare föreskrifter om vilka personalkategorier vid och vilka andra per- sonkategorier enligt 6 och 7 §§ som är skyldiga att lämna prover för dna- analys till elimineringsdatabasen. Detsamma ska gälla för möjligheten att meddela föreskrifter om tillgången till uppgifter i elimineringsdatabasen och förfarandet vid överensstämmelse mellan en dna-profil i eliminerings- databasen och en annan dna-profil. I paragrafen upplyses om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om skyldigheten att lämna prover till elimineringsdatabasen, om tillgången till uppgifter i databasen och förfarandet vid överensstämmelse mellan en dna- profil i elimineringsdatabasen och en annan dna-profil. Utredningens överväganden finns i avsnitt 7.5.10. 13.3Förslaget till lag (2018:000) om hantering av humanbiologiskt material vid 1 § I denna lag regleras hantering av humanbio- logiskt material. Prover av humanbiologiskt material som har tagits i syfte att ingå i elimineringsdatabas omfattas inte av lagen. För hantering av sådana prover gäller i stället lagen (2018:000) om Rätts- medicinalverkets elimineringsdatabas. Med humanbiologiskt material avses mänskligt biologiskt material som tagits från en levande eller avliden person eller ett . Med hantering av humanbiologiskt material avses i denna lag bevarande, utlämnande och förstöring av prov som utgör humanbiologiskt material. Paragrafen innehåller en reglering av lagens tillämpningsområde. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.5.2. I paragrafens första stycke slås fast att lagen reglerar RMV:s han- tering av humanbiologiskt material. Lagen är allmängiltig och om- fattar som huvudregel hanteringen av sådant material i samtliga RMV:s ärenden, oavsett på vilket verksamhetsområde och i vilken ärendetyp hanteringen sker. Ett undantag finns dock. I RMV:s rätts- genetiska verksamhet finns en s.k. elimineringsdatabas, som används för att upptäcka och utreda kontamineringar vid dna-analyser. Prover av humanbiologiskt material som har tagits i syfte att ingå i elimineringsdatabasen omfattas inte av förevarande lag. Bestämmel- ser om vilka prover som får tas, på vilket sätt, hur de får användas och hur länge proverna ska bevaras finns i stället i lagen (2018:000) om elimineringsdatabas. Utredningens över- väganden om sistnämnda lag finns i avsnitt 7.5. Paragrafens andra stycke innehåller en definition av vad som utgör humanbiologiskt material. Med detta begrepp omfattas allt biologiskt material som har sitt ursprung i en människokropp. Det kan vara fråga om ben, blod, vävnad, hår, saliv, magsäcksinnehåll, tänder, urin, dna och andra samlingar av celler eller delar av celler. Kravet på att det aktuella materialet ska komma från en människokropp innebär att det måste ha sitt ursprung hos en levande eller avliden person eller ett . Materialet måste, för att omfattas av lagen, vara bio- logiskt. I begreppet omfattas därför inte sådant material som kan ha tillförts en människokropp, som exempelvis en pacemaker. I be- greppet innefattas inte heller hela kroppar. För att utgöra human- biologiskt material måste materialet således ha skiljts från kroppen. På vilket sätt detta har skett har dock ingen betydelse för lagens tillämplighet. Vad som avses med hantering av humanbiologiskt material för- i paragrafens tredje stycke. I denna lag avses således med han- tering av humanbiologiskt material bevarande, utlämnande och för- störing av sådant material. Som framgår av 2 §, finns bestämmelser om när RMV får ta emot, ta, undersöka och analysera prov av human- biologiskt material, förutom i lagens 6 §, i annan lagstiftning. Närmare bestämmelser om tider för bevarande, i vilka situationer humanbio- logiskt material får lämnas ut och vad som ska gälla för förstöring av prover, finns i lagens 7–9 §§. 2 § Bestämmelser om när får ta emot, ta, undersöka och analysera prov av humanbiologiskt material regleras, förutom i 6 §, också i andra författningar. Paragrafen innehåller en upplysning om att bestämmelser om när RMV får ta emot, ta, undersöka och analysera prov av humanbio- logiskt material finns i annan lagstiftning, men också i lagens 6 §. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.5.2. Det huvudsakliga stödet för RMV att genomföra undersökningar och analyser av humanbiologiskt material finns således inte i denna lag utan i andra regleringar. Det kan exempelvis vara fråga om bestämmelser om kroppsbesiktning (28 kap. rätte- gångsbalken) eller reglering om fastställande av fader- skap, jämte tillhörande förfarandebestämmelser i lagen (1958:642) om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap och förord- ningen (1969:624) om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap. En närmare redogörelse för relevant lagstiftning finns i avsnitt 8.4. 3 § Denna lag är tillämplig även vid hantering av material som undersöks i syfte att fastställa om det är humanbiologiskt eller inte. Om det fastställs att materialet inte är humanbiologiskt, är denna lag därefter inte tillämplig. Paragrafen slår fast, i första stycket, vad som ska gälla i ärenden, där det inledningsvis inte är klarlagt om det material som undersöks är humanbiologiskt eller inte. Utredningens överväganden finns i av- snitt 8.5.2. Utifrån ett prov kan RMV avgöra om det tillhör en människa eller ett djur. Ärenden om artbestämning initieras vanligtvis av Polismyn- digheten eller av någon av RMV:s rättsmedicinska enheter. Analysen genomförs vid RMV:s rättsgenetiska enhet. Om materialet visar sig komma från en människa, finns möjlighet att individbestämma den, vilket inte är möjligt med material från djur. Ärenden om artbestäm- ning kan också gälla misstänkt jaktbrott eller misstanke om illegal import av utrotningshotade arter. Om det redan då ett ärende inleds vid RMV står klart att det material som ska undersökas kommer från ett djur, är lagen inte tillämplig. RMV undersöker även prover där det är oklart om materialet är humanbiologiskt eller om det består av något annat, som inte heller är animaliskt, såsom exempelvis plast. Avgörande för tillämpningen av lagen är att det inledningsvis i RMV:s hantering av ett ärende är tänkbart att materialet kan vara human- biologiskt. I paragrafens andra stycke finns en upplysning om att i de fall då det fastställs att det undersökta materialet inte är humanbiologiskt, är lagen inte tillämplig för den fortsatta hanteringen vid RMV. 4 § rätt till behandling av personuppgifter med anledning av hanteringen av humanbiologiskt material enligt denna lag framgår av datalag (2018:000). Paragrafen innehåller en upplysning om att datalag (2018:000) är tillämplig vid den personuppgiftsbehandling och behandling av uppgifter om avlidna som sker med anledning av hantering av humanbiologiskt material. Utredningens övervägan- den finns i avsnitt 8.5.2. Den enskildes inställning till hantering av humanbiologiskt material 5 § Humanbiologiskt material får, om inte annat följer av andra stycket, hanteras enligt denna lag även om den enskilde, eller närstående till en av- liden, motsätter sig hanteringen. I ärenden då utöver sin verksamhet i övrigt har åtagit sig att utföra uppdrag inom sitt ansvarsområde, får hantering av human- biologiskt material ske endast om den från vilken provet härrör samtycker till hanteringen. Om ett lämnat samtycke i ett sådant fall återkallas, ska det humanbiologiska material som härrör från den person som återkallat sitt samtycke förstöras. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som ska gälla om den enskilde motsätter sig RMV:s hantering av humanbiologiskt material. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.5.3. I paragrafens första stycke slås fast att humanbiologiskt material får, om inte annat följer av andra stycket, hanteras enligt lagen även om den enskilde, eller närstående till en avliden, motsätter sig han- teringen. I paragrafens andra stycke regleras vad som ska gälla för samtycke till hantering av humanbiologiskt material i ärenden som RMV har åtagit sig utöver sin verksamhet i övrigt och där RMV:s uppdrag är beroende av den enskildes frivilliga medverkan. I sådana ärenden krävs att den person från vilken ett prov av humanbiologiskt material härrör, samtycker till RMV:s hantering av provet. Genom att fri- villigt lämna ett prov av humanbiologiskt material får vederbörande anses ha samtyckt till hanteringen vid RMV. Ett lämnat samtycke kan emellertid återkallas när som helst under hanteringen vid RMV. Det humanbiologiska materialet ska då förstöras. Det närmare till- vägagångssättet vid förstöring av prover, regleras i lagens 9 §. För omyndiga personers möjlighet att samtycka gäller vad som i övrigt är föreskrivet om hur dessa personer företräds. Med närstående ska i detta sammanhang förstås en person inom familjen eller bland de närmaste anhöriga. Vägledning för vem som är att anse som när- stående till en avliden, kan fås i lagen (1995:831) om transplantation m.m. För hantering av humanbiologiskt material från ett , ska, i den mån det är aktuellt med samtycke till RMV:s hantering, vad som sägs om enskild gälla för den kvinna som bär eller har burit fostret. Har kvinnan avlidit, gäller vad som har nämnts, i stället hennes närstående. forskning samt kvalitets- och utbildningsarbete 6 § får, utöver den rätt till hantering som framgår av 2 §, bevara, undersöka och analysera prover av humanbiologiskt material för systematisk utvärdering, utveckling och säkring av kvaliteten, utbild- ning i undersökningsverksamheten samt forskning inom Rättsmedicinal- verket under förutsättning att forskningen har prövats och godkänts av en etikprövningsnämnd enligt lagen (2003:460) om etikprövning av forsk- ning som avser människor. Paragrafen reglerar en rätt för RMV att för vissa specifika ändamål bevara, undersöka och analysera prover av humanbiologiskt material. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.5.4. RMV:s rätt att undersöka och analysera prover regleras i huvud- sak, vilket framgår av lagens 2 §, i annan lagstiftning. För vissa sär- skilda ändamål inom RMV saknas emellertid sådan författnings- reglering, vilket är det bakomliggande skälet till förevarande paragraf. Uppräkningen av för vilka ändamål RMV, utöver vad som framgår av annan lagstiftning och lagens 2 §, får bevara, undersöka och analy- sera prover av humanbiologiskt material är uttömmande. Utlämnande av prover av humanbiologiskt material 7 § Prover som har tagit eller tagit emot för under- sökning och analys får endast lämnas ut om det följer av annan lag eller är tillåtet enligt andra stycket. Prover får lämnas ut av för 1.en extern undersökning på begäran av åklagare eller allmän domstol med anledning av en förundersökning eller ett brottmål, 2.en klinisk genetisk undersökning inom hälso- och sjukvården av- seende en avliden person som är eller har varit föremål för en rättsmedicinsk undersökning, 3.forskning som har prövats och godkänts av en etikprövningsnämnd enligt lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor, 4.gravsättning, identifiering eller utredning om brott, på begäran av utländsk myndighet, eller 5.att det föreligger fara för enskilds liv eller att det annars föreligger allvarlig risk för enskilds hälsa. Paragrafen innehåller en uppräkning av de situationer då RMV, för- utom när det framgår av annan lag, får lämna ut prover av humanbio- logiskt material som RMV har tagit eller tagit emot för undersökning och analys. Bestämmelsen är fakultativ. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.5.5. I paragrafens första stycke konstateras att RMV får lämna ut prover endast om det följer av annan lag eller är tillåtet enligt paragrafens andra stycke. I paragrafens andra stycke finns en uppräkning av de situationer då RMV får bifalla en begäran om utlämnande av humanbiologiskt material. Första punkten reglerar situationer då åklagare eller allmän domstol vill genomföra en extern undersökning av ett prov som bevaras vid RMV. Så kan exempelvis vara fallet om expertis utom- lands ska anlitas eller då det är aktuellt med en s.k. second opinion, utanför RMV. Ett utlämnande med stöd av andra punkten kan aktua- liseras om en avliden person visat sig vara bärare av en genetisk sjukdom som lett till dödsfallet. En klinisk genetisk undersökning inom hälso- och sjukvården kan då genomföras, i syfte att ge svar på om anhöriga också är bärare av samma genetiska sjukdom. Utläm- nande enligt denna punkt får endast ske till hälso- och sjukvården. Intresset för forskare utanför RMV att få del av humanbiologiskt material som bevaras vid myndigheten är stort. Genom kravet i tredje punkten att utlämnande för forskningsändamål endast får ske efter etikprövning, upprätthålls ett skydd för den enskildes inte- gritet. Regleringen i fjärde punkten gör det möjligt för RMV att tillmötesgå en begäran från utländsk myndighet om utlämnande av humanbiologiskt material för gravsättning, identifiering eller utred- ning om brott. Bestämmelsen i femte punkten är av undantags- karaktär. Den kan exempelvis tillämpas då fråga är om mycket all- varliga sjukdomar eller vid arbetsmiljörelaterade risker. Ett exempel på den sistnämnda situationen kan vara vid en obduktion av avlidna vid radioaktiva olyckor. Humanbiologiskt material som är radioaktivt kan då behöva lämnas ut till särskilda laboratorier med anpassad skyddsutrustning. 8 § får, när prover av humanbiologiskt material lämnas ut, ställa upp särskilda villkor för vad som ska gälla vid hanteringen av materialet hos mottagaren. Paragrafen innehåller en bestämmelse med innebörd att när RMV lämnar ut prover av humanbiologiskt material, får myndigheten ställa upp särskilda villkor för vad som ska gälla vid hanteringen hos mot- tagaren. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.5.5. Bestämmelsen gör det möjligt för RMV att ställa upp villkor om hur mottagaren ska handskas med det utlämnade materialet, såsom exempelvis att det ska förvaras i kyla, men också ett krav att mot- tagaren inte får lämna provet vidare. Bestämmelsen är motiverad av att spridningen av prover inte bör vara större än nödvändigt. De villkor som ställs bör vara sakligt motiverade. En mottagares rätt enligt annan lagstiftning att hantera ett prov av humanbiologiskt material, kan inte inskränkas genom villkor från RMV. Bevarande och förstöring av prover 9 § Prover, som har tagit eller tagit emot, ska be- varas hos . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om tiden för bevarande och förstöring av prover. Vid utformningen av närmare föreskrifter om tiden för bevarande och förstöring av prover ska provernas hållbarhet och användbarhet för det eller de ändamål de hanteras inom vara vägledande. Paragrafen reglerar hur prover av humanbiologiskt material ska be- varas och därefter förstöras vid RMV. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.5.6. I paragrafens första stycke slås fast huvudregeln för RMV:s han- tering av humanbiologiskt material, nämligen att materialet ska be- varas vid myndigheten till dess att det särskilt har föreskrivits att det ska förstöras. Paragrafens andra stycke innehåller ett bemyndigande för reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om hur länge ett prov ska bevaras och hur RMV ska gå till väga vid förstöring av prover. Detaljnivån av sådana regler- ingar är, särskilt mot bakgrund av att humanbiologiskt material inne- fattar ett vidsträckt urval av prover och ärendetyper, mycket hög och fastslås bäst på lägre normgivningsnivå än i lag. I paragrafens tredje stycke lämnas vägledning för utformningen av de närmare bestämmelserna om tider för bevarande och för- störing av prover. 10 § Tillgången till prover ska begränsas till vad varje tjänsteman vid behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om till- gången till prover. Paragrafen innehåller en bestämmelse som reglerar tillgången till prover av humanbiologiskt material. Utredningens överväganden finns i avsnitt 8.5.7. I paragrafens första stycke slås fast att tillgången till prover av humanbiologiskt material för RMV:s tjänstemän är begränsad till vad var och en behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. I en tjänstemans arbetsuppgifter ska också anses ingå forskning som en sådan tjänsteman bedriver, liksom arbete med systematisk utvär- dering, utveckling och säkring av kvaliteten samt utbildning i under- sökningsverksamheten. En förutsättning för vederbörandes rätt till hantering av materialet är dock i dessa fall att villkoren enligt lagens 6 § är uppfyllda. Paragrafens andra stycke upplyser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela närmare före- skrifter om tillgången till prover av humanbiologiskt material. 13.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning