sou · H5B359 · 2017-06-20 00:00:00 — Enligt 8 kap. 13 § alkohollagen får den som har tillstånd för ser- vering till allmänheten eller stadigvarande tillstånd för servering i slutet sällskap, köpa de spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker som behövs för rörelsen endast av partihandlare eller av detaljhandelsbolaget. Den som har tillstånd för servering i slutet sällskap vid ett enstaka tillfälle eller under en enstaka tids- period, får köpa motsvarande drycker endast hos Systembolaget. En kort historisk tillbakablick behövs för att förstå bestämmelserna. Till följd av avskaffades de svenska import-, export-, tillverknings-, och partihandelsmonopolen och ersattes med ett alkoholpolitiskt motiverat tillståndssystem. Partihandel med sprit- drycker, vin och starköl fick endast bedrivas av den som hade med- delats partihandelstillstånd av Alkoholinspektionen. Partihandel med öl gjordes däremot inte till tillståndspliktig verksamhet och ansågs knappast kunna medföra alkoholpolitiska olägenheter.1 föreskrevs i 5 kap. 1 § att Systembolaget inte fick impor- tera, exportera eller tillverka spritdrycker, vin eller starköl. Enligt regeringen fick, för att garantera detaljhandelsmonopolets opar- tiskhet, inga länkar finnas mellan detaljhandelsmonopolet och egen tillverkning, import och export. Systembolagets verksamhet skulle även koncentreras till den alkoholpolitiskt betingade kärnverksamheten, dvs. försäljning över disk. Bolaget borde dock inte förhindras att söka tillstånd att bedriva partihandel genom att sälja varor vidare till restauranger. En sammanblandning av en mono- poliserad detaljhandel och en konkurrensutsatt partihandel borde dock undvikas. Den konkurrensutsatta partihandeln i Systembolaget fick bära sina kostnader så att inte bolaget otillbörligt utnyttjade den monopoliserade detaljhandeln i priskonkurrens med annan partihandel. 1994/95:89 s. 91. Hur ska handel och servering regleras? Efter att hade underkänt den svenska lagstift- ningen med partihandelstillstånd i Franzéndomen togs tillstånds- kravet bort. Det ersattes med ett automatiskt tillstånd enligt de kriterier som anges i 4 kap. 1 § alkohollagen, dvs. för den som har godkänts av som upplagshavare eller registrerad varu- mottagare för sådana varor enligt 9 eller 12 § lagen om alkohol- skatt. Kraven på godkännande som upplagshavare eller registrering som varumottagare hade att göra med polisiär kontroll och skatte- kontroll. Här kan noteras att även restauranger kan vara godkända och därmed ha rätt att importera alkoholdrycker.3 Regeringen ut- talade att den kommersiella handeln med alkoholdrycker utanför detaljhandelsmonopolet saknade alkoholpolitiska förtecken. Skyddet för konsumenter tillgodosågs genom regler om etablering av restau- ranger och systembolagsbutiker, återhållsam alkoholservering, öppet- tider för både servering och detaljhandel, nykterhet och ordning, åldersgränser m.m.4 Det konstaterades att kontrollen över införseln och skattskyldigheten utövades av tull- och skattemyndigheter. ålades genom lagändringarna att även kontrollera att inte alkoholvarorna såldes till andra än Systembolaget, restau- ranger med serveringstillstånd eller andra partihandlare.5 Sammanfattningsvis motiveras Systembolagets begränsade rätt att bedriva partihandel av syftet att säkerställa konkurrensneutralitet. Förutsättningarna för andra aktörer att bedriva partihandel (god- kännande som upplagshavare eller registrering som varumottagare enligt lagen om alkoholskatt) motiveras av skäl som har att göra med polisiär kontroll och skattekontroll. Partihandel med öl om- fattas inte av de krav som anges i 4 kap. 1 § alkohollagen, vilket beror på att sådan handel inte har ansetts kunna med- föra alkoholpolitiska olägenheter. När tillståndsplikten för parti- handel avskaffades efter Franzéndomen verkar inte något behov ha identifierats av att inordna partihandel med öl i samma reglering som spritdrycker, vin och starköl. 1998/99:134 s. 97, s. 100. Hur ska handel och servering regleras? Bedömning: Partihandel med aktuella alkoholhaltiga preparat bör få bedrivas endast av den som har godkänts som upplags- havare eller registrerad varumottagare enligt 9 och 12 §§ lagen om alkoholskatt. Övervägandena om behovet av (eller avsaknaden av behov) att in- ordna de alkoholhaltiga preparaten i partihandelsreglerna måste mot bakgrund av ovanstående grundas på en inventering av behovet att säkerställa kongruens med skattekontroll och polisiär kontroll, och inte på alkoholpolitiska överväganden. Här bedömer utred- ningen att en likabehandling mellan alkoholdrycker och de alkohol- haltiga preparaten i skattehänseende är motiverad, liksom vad gäller polisiära kontrollmöjligheter. I konsekvens med det bör partihan- del med preparaten få bedrivas endast av den som har godkänts som upplagshavare eller registrerad varumottagare enligt 9 och 12 §§ lagen om alkoholskatt. Som anfördes när kravet på godkännande eller registrering infördes får det inte råda någon osäkerhet beträff- ande vem som får importera och/eller partihandla med spritdrycker, vin och starköl. Upplagshavare och registrerade varumottagare finns båda efter vederbörligt godkännande registrerade hos skattemyn- digheten, vilket kan kontrolleras av tull- och polismyndigheter, kommuner, länsstyrelser, restauranger och andra som vill kontrollera behörigheten. utfärdar ett bevis om fattat be- slut om godkännande som upplagshavare respektive registrerad varumottagare.6 Utredningen har vid sin genomgång av gällande rätt uppmärk- sammat en skillnad mellan den gräns på 2,25 volymprocent som gäller för att något ska definieras som ett alkoholhaltigt preparat, och den gräns som gäller för skyldighet att registrera sig eller erhålla godkännande enligt 9 och 12 §§ lagen om alkoholskatt. Tillämpning av de sistnämnda bestämmelserna förutsätter att varorna är skatte- pliktiga. 7 § första stycket femte punkten lagen om alkoholskatt stadgar ett undantag från skatteplikt. Alkoholskatt ska inte betalas för varor som ingår direkt i livsmedel eller som ingrediens i halv- 6 A. prop. Hur ska handel och servering regleras? fabrikat för framställning av livsmedel, fyllda eller ej, förutsatt att alkoholinnehållet i varje enskilt fall inte överstiger ren alkohol per chokladprodukter och ren alkohol per av något annat livsmedel. Alkoholhaltiga preparat som omfattas av bestämmelsen är därmed undantagna från beskatt- ning om de anses vara livsmedel. Den som avser att handla med sådana varor kan därmed inte bli godkänd som upplagshavare eller registrerad varumottagare. Konsekvensen är att sådan partihandel även fortsatt kommer att vara oreglerad. En specialreglering för denna kategori skulle gå emot systemet, genom att lägga in handel med icke skattepliktiga varor i tillämpningsområdet för lagen om alkoholskatt. Det uppkommer därmed ett glapp där partihandeln även fortsatt kommer att vara oreglerad för dessa varor. Som fram- gått är ett sådant glapp helt konsekvent med gällande rätt. Utred- ningen ser därför inte något skäl att överväga partihandelsreglering av alkoholhaltiga preparat som inte är skattepliktiga enligt lagen om alkoholskatt. Ett automatiskt tillstånd att bedriva partihandel, som gäller för den som godkänts som upplagshavare eller registrerad varumot- tagare, har ansetts hållbart ur ett EU-rättsligt perspektiv.7 Såvitt utredningen känner till har dessa automatiska tillstånd inte heller ifrågasatts. Därför saknas anledning att göra överväganden om fri rörlighet såvitt gäller partihandeln. Den fortsatta analysen i kapitlet fokuserar därmed på detaljhandel och servering. Partihandel, lik- som införsel och import, behandlas även i kapitel 10 (se också för- fattningskommentaren till 4 kap. alkohollagen). 5.3Reglering av försäljning till konsument av alkoholdrycker Med alkoholdryck avses enligt 1 kap. 5 § alkohollagen en dryck med en alkoholhalt som överstiger 2,25 volymprocent. Alkoholdryck- erna delas in i spritdrycker, vin, öl och andra jästa alkoholdrycker. Detaljhandel med spritdrycker, vin, starköl (öl med en alkoholhalt 7 A. prop. Hur ska handel och servering regleras? som överstiger 3,5 volymprocent) och andra jästa alkoholdrycker får i endast bedrivas av Systembolaget. Detaljhandel med folköl (öl med en alkoholhalt som överstiger 2,25 men inte 3,5 volymprocent) omfattas inte av Systembolagets ensamrätt utan får bedrivas även av andra. Sådan handel får dock bedrivas endast om vissa förutsättningar är uppfyllda. Enligt 5 kap. 5 § första stycket alkohollagen får detaljhandel med folköl endast bedrivas i sådana lokaler eller andra utrymmen i byggnader eller transportmedel 1.som ingår i anläggningar som är godkända enligt föreskrifter meddelade med stöd av 7 § 1 livsmedelslagen (2006:804) eller registrerade enligt och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av om livsmedelshygien, och 2.som är avsedda för stadigvarande försäljning av livsmedel och där det också säljs mat. Begränsningen gäller inte för Systembolaget eller för tillverkare av öl. Enligt tredje stycket samma paragraf ska den som bedriver detalj- handel med folköl anmäla verksamheten till den kommun där för- säljningen sker. Försäljning får inte heller påbörjas förrän anmälan gjorts. Enligt fjärde stycket ska den som bedriver detaljhandel med folköl utöva särskild kontroll (egenkontroll) över försäljningen och svara för att personalen har erforderliga kunskaper om vad som gäller för försäljningen. För egenkontrollen ska det finnas ett särskilt program. Motsvarande bestämmelse om anmälan och egenkontroll finns i 12 c § tobakslagen (1993:581) och har likheter med bestämmel- serna om anmälan och egenkontroll i 9 och 16 §§ lagen (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel. I 8 kap. alkohollagen regleras servering av alkoholdrycker. För ser- vering av spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker krävs enligt 8 kap. 1 § första stycket tillstånd av den kommun där serveringsstället är beläget (serveringstillstånd). Enligt 2 § kan ser- veringstillstånd meddelas för servering till allmänheten eller i före- ning, företag eller annat slutet sällskap. Tillståndet kan avse server- Hur ska handel och servering regleras? ing året runt eller (stadigvarande serveringstillstånd). Det kan även avse en enstaka tidsperiod eller ett enstaka tillfälle (tillfälligt serveringstillstånd). Serveringstillstånd kan gälla spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker eller en eller flera av dessa drycker. Ansökan om serveringstillstånd görs enligt 10 § skriftligt. Kom- munen har rätt att ta ut avgift för denna prövning. Innan en ansö- kan om stadigvarande serveringstillstånd bifalls måste Polismyndig- hetens yttrande inhämtas i enlighet med 11 §. Vidare får enligt 12 § serveringstillstånd endast meddelas den som visar att han eller hon med hänsyn till sina personliga och ekonomiska förhållanden samt omständigheterna i övrigt är lämplig att utöva verksamheten samt att verksamheten kommer att drivas i enlighet med de krav som ställs upp i alkohollagen. Sökanden ska även avlägga ett kunskapsprov. Servering av folköl får enligt 8 kap. 8 § första stycket alkohollagen ske om verksamheten bedrivs i motsvarande lokaler eller andra ut- rymmen i byggnader eller transportmedel som anges i 5 kap. 5 § första stycket första punkten och som är avsedda för stadigvarande verksamhet med livsmedel och där mat serveras . Enligt tredje stycket samma paragraf ska den som avser att bedriva server- ing av folköl anmäla verksamheten hos den kommun där serveringen ska ske. Servering får inte påbörjas innan anmälan har gjorts. Den som innehar serveringstillstånd får servera folköl oberoende av dessa krav. Den som är anmälningsskyldig enligt tredje stycket ska utöva särskild kontroll (egenkontroll) över serveringen. I 8 kap. 14–17 §§ finns regler om lokaler och utrustning som måste vara uppfyllda för att serveringstillstånd ska meddelas. Av dessa regler framkommer bland annat i 14 § att serveringstillstånd ska omfatta ett visst begränsat utrymme som disponeras av till- ståndshavaren och i 15 § att stadigvarande tillstånd för servering till allmänheten endast får medges om serveringsstället har eget kök i anslutning till serveringslokalen samt tillhandahåller ett varierat utbud av lagad eller på annat sätt tillredd mat (första stycket). Vid- are finns regler om sittplatser och tillstånd för servering av vissa alkoholhaltiga drycker i foajéer i samband med föreställningar och konserter (andra och fjärde styckena). Det finns i 16 § även regler om krav på lämplighet ur brandsäkerhetssynpunkt samt avseende möjligheten att vägra serveringstillstånd med hänsyn till befarade Hur ska handel och servering regleras? olägenheter i fråga om ordning och nykterhet eller särskild risk för människors hälsa. I 18 § samma kapitel finns regler som avser personal, till exempel att antingen tillståndshavaren eller av denne utsedd serveringsansva- rig person, som ska ha fyllt , måste ha tillsyn över serveringen och vara närvarande på serveringsstället . Vem som är serveringsansvarig ska vidare anmälas till kommunen. I 19–25 §§ samma kapitel finns ytterligare regler som har att göra med serveringstillstånd, bland annat om serveringstider. Det är kommunerna som enligt 19 § beslutar under vilka tider alkohol- drycker får serveras. Om inte annat beslutas får servering av sprit- drycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker inte påbörjas tidigare än och inte pågå längre än . Det finns även regler i 20 § om att personalen ska se till att mått- fullhet iakttas och att störningar på grund av oordning eller onykter- het undviks. Vidare får priset enligt 21 § inte sättas för lågt och det är enligt 22 § ett krav att även lättdrycker ska finnas i sortimentet vid servering av alkoholdrycker. Det är enligt 23 § inte tillåtet, för- utom i fråga om hotellrum med minibar, att medföra spritdrycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker som har serverats i lokalen. I 24 § finns i första stycket regler som innebär att det på ett serveringsställe där serveringstillstånd gäller (hotellrum undan- taget) inte är tillåtet att dricka eller tillåta någon att dricka andra alkoholdrycker än sådana som har serverats i enlighet med tillstån- det. Enligt andra stycket får inte heller någon dricka eller tillåtas dricka alkoholdrycker på ett serveringsställe där alkoholdrycker inte får serveras eller i lokaler som yrkesmässigt upplåts för anord- nande av sammankomster i slutna sällskap där innehavaren ordnar mat eller dryck och där servering av alkoholdrycker inte är tillåten. Det är enligt samma bestämmelse inte heller tillåtet att förvara alkoholdrycker som inte får serveras i en lokal som avses i paragra- fen i lokalen eller tillhörande utrymmen. Förbuden i 24 § gäller dock inte i fråga om folköl. Hur ska handel och servering regleras? 5.4Finns det unionsrättslig harmoniserad lagstiftning som hindrar en svensk reglering? Detaljhandel med alkoholhaltiga preparat har inte harmoniserats inom EU. Som nämnts i kapitel 4 saknas det EU-rättsliga defini- tioner av alkoholdrycker och alkoholhaltiga preparat, även om det finns EU-rättsliga definitioner av till exempel ”spritdrycker”, ”vin” och ”aromatiserat vin”. I avsaknad av gemensamma regler är det medlemsstatens sak att fastställa vilka regler som ska gälla nationellt.8 Det finns dock generell lagstiftning av olika slag som i någon mån påverkar detaljhandel med alkoholhaltiga preparat. Här kan sär- skilt nämnas direktiv på marknadsföringsområdet samt e-handels- direktivet.9 Fråga bör ställas om sådan lagstiftning innebär hinder mot en svensk reglering av det slag som övervägs. Här framgår emellertid av praxis från att i avsaknad av fullstän- dig harmonisering av lagstiftningen ska nationella åtgärder av det slag som övervägs bedömas utifrån relevanta bestämmelser i primärrätten (dvs. fördragsbestämmelserna).10 Samma gäller när det finns harmoniserad lagstiftning, som dock inte specifikt syftar till att reglera skyddet för de hänsyn av allmänintresse som avses i arti- kel 36 EUF-fördraget.11 Det innebär att utredningens övervägan- den ska baseras på fördragsbestämmelserna om fri rörlighet m.m. 8Mål 120/78 Rewe-Zentral, kallat Cassis de , EU:C:1979:42, punkt 8. 9Europaparlamentets och rådets direktiv /29/EG av om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden och om ändring av rådets direktiv /450/EEG och och rådets direktiv /7/EG, 98/27/EG och 2002/65/EG samt och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 (direktiv om otillbörliga affärsmetoder), och rådets direk- tiv 2000/31/EG om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektro- nisk handel, på den inre marknaden (e-handelsdirektivet). 10Förenade målen C-34/95, C-35/95 och C-36/95 mot De och , EU:C:1997:344, punkterna 32–34. Se även mål C-198/14 Visnapuu, EU:C:2015:751, punkt 48. 11 Mål C-434/04 Ahokainen och Leppik, EU:C:2006:609, punkt 15. Se även mål C-108/09 Ker-Optika, EU:C:2010:725, punkterna 29–41. Hur ska handel och servering regleras? 5.5.1Vilka aspekter behöver beaktas? För alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel gör sig i mångt och mycket samma överväganden gällande avseende risker för medicinska och sociala skadeverkningar som vad gäller alkoholdrycker. Det behövs mot den bakgrunden en anpassning av nuvarande svenska regler. Detta talar för en restriktiv lagstiftning. Om lagstiftaren förhåller sig passiv när alkoholhaltiga produkter introduceras på marknaden på ett sätt som faller utanför befintlig lagstiftning, kan det ge intrycket att staten inte menar allvar med alkoholpolitiken. Det kan riskera att underminera viktiga grundprinciper i alkohollagstiftningen, bland annat detaljhandels- monopolet och desintresseringsprincipen. som utredningen ska ta hänsyn till den svenska alkohol- politiken måste de regler som ska föreslås stå i överensstämmelse med den EU-rättsliga regleringen samt praxis, där utgångspunkten är principen om fri rörlighet. Det finns dock vissa möjligheter för medlemsstaterna att med hänvisning till t.ex. folk- hälsoskäl ha nationella regleringar som innebär handelshinder och alltså utgör undantag från denna grundläggande princip. Det är dock nödvändigt att dessa handelsbegränsande regler är proportionerliga i förhållande till skyddsbehovet.12 Barns och ungas skyddsbehov löper som en röd tråd genom den svenska alkohollagstiftningen och det finns även ett omfattande internationellt fokus på denna grupp. Detta fokus ingår som ett led i de övergripande folkhälsoaspekterna, vilka kommer in såväl i den svenska alkoholpolitiken som i de EU-rättsliga undantagsmöjlig- heterna. Det är enligt direktiven utredningens uppgift att vid analys, bedöm- ning och förslag beakta den svenska alkoholpolitiken och de för- pliktelser som följer av EU-medlemskapet. Särskild vikt ska läggas 12 Se bl.a. prop. 2009/10:125, s. 56 f. Hur ska handel och servering regleras? vid att skydda barn och unga från skadliga effekter av alkohol.13 Vidare är det viktigt att säkerställa en sammanhängande och syste- matisk alkoholreglering för att värna den svenska alkoholpolitiken ur ett EU-perspektiv.14 Utredningen har mot denna bakgrund valt att huvudsakligen ut- reda och redogöra för de två vägar som vi menar framstår som de främsta och rimligaste alternativen i fråga om reglering av handel med alkoholhaltiga preparat. Dessa alternativ är: 1.En reglering analog med alkoholdrycker. 2.En reglering byggd på antingen anmälningsförfarande eller till- ståndsförfarande, i likhet med vad som gäller för andra produk- ter där folkhälsoaspekter gör sig starkt gällande. Mot bakgrund av bl.a. den mediedebatt som förekommit om möjlig- heten för en myndighet att reglera alkoholhaltiga preparat, har utred- ningen även bedömt tillståndsprövning i förhand, s.k. produktgod- kännande (se under avsnitt 5.7.3). 5.6Reglering analog med alkoholdrycker Att reglera alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel på ett sätt som är analogt med dagens regler- ing av alkoholdrycker, skulle i stora drag innebära följande. Det skulle vara tillåtet att utan krav på anmälan eller tillstånd sälja alko- holhaltig glass och andra preparat som innehåller upp till 2,25 volym- procent alkohol i vanlig dagligvaruhandel. Vid en alkoholhalt som överstiger 2,25 volymprocent men inte 3,5 volymprocent bör över- vägas om man kan tänka sig ett system i likhet med vad som gäller för folköl, där det krävs anmälningsplikt vid försäljning inom dagligvaruhandeln. Vi kommer att återkomma till den frågan senare i kapitlet. I övrigt skulle försäljning av preparaten endast kunna ske på Systembolaget. Servering skulle endast kunna ske på restauranger med serveringstillstånd. 2016:80 s. 7. Hur ska handel och servering regleras? Enligt Keck-doktrinen är nationella bestämmelser som begränsar eller förbjuder vissa försäljningsformer inte ägnade att hindra han- deln mellan medlemsstaterna, förutsatt att bestämmelserna tilläm- pas på samtliga berörda näringsidkare som bedriver verksamhet inom det nationella territoriet och förutsatt att de såväl rättsligt som faktiskt påverkar avsättningen av inhemska varor och varor från andra medlemsstater på samma sätt.15 Förutsatt att kraven enligt artikel 37 EUF-fördraget är uppfyllda behöver försäljning hos Systembolaget av de alkoholhaltiga preparaten dock inte för- svaras med stöd av Keck-doktrinen. Av praxis framgår att EU- domstolen bedömer statliga handelsmonopol utifrån artikel 37 EUF-fördraget i de delar det avser monopolets funktionssätt och hur det utövar sin ensamrätt.16 Enligt vad som kommer att utveck- las nedan är det avgörande för den bedömningen, vad gäller den reglering som övervägs, om det är fråga om nya åtgärder enligt artikel 37.2 EUF-fördraget och om det är möjligt att utforma Systembolagets sortimentspolicy på ett icke-diskriminerande sätt. Detaljhandelsförsäljning på Systembolaget av de alkoholhaltiga pre- paraten kommer därför prövas utifrån artikel 37.2 EUF-fördraget och inte enligt Keck-doktrinen. 5.6.3Detaljhandelsmonopolet och artikel 37.2 EUF-fördraget Alkoholhaltiga preparat i förhållande till monopolet Systembolagets detaljhandelsmonopol omfattar endast alkohol- drycker. Enligt 5 kap. 1 § alkohollagen ska det för detaljhandel med spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker finnas ett sär- skilt för ändamålet bildat aktiebolag (detaljhandelsbolaget; System- bolaget). Bestämmelser om detaljhandelsbolagets verksamhet och 15Förenade målen C-267/91 och C-268/91 Keck och Mithouard, EU:C:1993:905, punkt 16, samt Ahokainen och Leppik, punkt 19. 16Visnapuu, punkterna 86–96, som i det avseendet bör jämföras med hur be- dömde den tillståndsordning för alkoholdrycker som inte omfattades av alkoholmonopolet. För varor som var undantagna från monopolet prövades den finländska lagstiftningen i för- hållande till Keck-doktrinen, se domen punkterna 103–107. Hur ska handel och servering regleras? drift samt om särskild kontroll från statens sida ska finnas i ett avtal mellan staten och bolaget. De alkoholhaltiga preparat vars reglering nu övervägs faller knappast inom begreppen spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker. Förvisso innehåller de spritdryck eller annan alko- hol, och befinner sig ofta i ett gränsland nära alkoholdrycker. En del av preparaten, som alkoholhaltig glass, har mycket gemensamt med alkoholdrycker.17 Hur mycket gemensamt de har med alkohol- drycker kan emellertid variera beroende på glassens utformning. Isglass och s.k. slush har mycket gemensamt med frysta drinkar, medan gräddglass snarare måste betraktas som efterrätter. Alkohol- haltiga tilltugg och efterrätter som chokladmousse med alkohol- innehåll torde uppfattas som matvaror.