sou · H4B345 · 2017-01-01 00:00:00 — Den nya lagen bör således innehålla en bestämmelse motsvaran- de 12 kap. 1 § lagen om värdepappersfonder respektive 14 kap. 1 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Vidare införs bestämmelser om ingripanden mot förvaringsinstitut och mot fysiska personer i ledningen av en extern förvaltare och sådana institut motsvarande dem som gäller för fondbolags och förvarings- instituts ledningspersoner (12 kap. 1–1 b § lagen om värdepappers- fonder, se prop. 2015/16:170 s. 19 f.). Även i fråga om förvalt- ningsbolag och utländska AIF-förvaltare med stadgeenligt säte inom EES (externa förvaltare), bör det i den nya lagen finnas bestäm- melser om ingripanden som, så långt möjligt, överensstämmer med bestämmelserna om ingripanden mot förvaltningsbolag som förval- tar värdepappersfonder (jfr 12 kap. 15–17 §§ lagen om värdepappers- fonder). 66 Artikel 29.4 i UCITS-direktivet och artikel 11 i AIFM-direktivet. För självförvaltande investeringsbolag bör sanktionssystemet i viss mån utformas med förebild i det föreslagna sanktionssystemet för fysiska personer i ett fondbolags ledning (se prop. 2015/16:170 s. 92–103, 113–116 och 122–131). Det sanktionssystemet är i sig utformat som systemet för sanktioner mot styrelse och verkstäl- lande direktör i banker (se 15 kap. 1 a § lagen om bank- och finan- sieringsrörelse och prop. 2014/15:57 s. 36 ff.). Grundtanken i dessa sanktionssystem är att de fysiska personerna i företagets ledning, under vissa förutsättningar, kan åläggas sanktioner för företagets överträdelser. För att sanktioner ska bli aktuella måste det vara fråga om allvarliga överträdelser från företagets sida, och överträdelserna ska ha berott på ledningspersonens uppsåtliga eller grovt oaktsamma agerande eller underlåtenhet. Dessa kvalificerade förutsättningar har införts för att sanktionssystemets huvudsakliga fokus ligger på företagen. Det är i första hand företagen som ska kunna drabbas av sanktioner; sanktioner mot fysiska personer ska förekomma endast i undantagsfall. Det går inte att resonera på samma sätt om man för investerings- bolagens del ska ”hoppa över” ledet med sanktioner mot företaget i sig. För självförvaltande investeringsbolag kommer i vissa fall sank- tioner mot fysiska personer i ledningen i princip att vara den enda rimliga sanktionsmöjligheten. I dessa fall bör förutsättningarna för sanktioner mot fysiska personer i investeringsbolagets ledning i så stor utsträckning som möjligt motsvara förutsättningarna för sank- tioner mot t.ex. fondbolag. Sanktioner bör därför för det första kunna komma i fråga vid samtliga, för investeringsbolag relevanta, överträdelser som anges i artikel 99 a i UCITS-direktivet. När det gäller det subjektiva rekvisitet, som krävs för sanktioner mot fysiska personer, saknas uttrycklig motsvarighet till detta när det gäller sanktioner mot företag som fondbolag och banker. I bestämmel- serna är det uttryckt så att företaget kan åläggas sanktioner om det ”har åsidosatt sina skyldigheter” enligt de regler som gäller för verk- samheten. kan dock underlåta att ingripa om överträdelsen är ”ursäktlig”.67 En sådan konstruktion kan i viss mån sägas tillgodose rätten att försvara sig mot en anklagelse (oskulds- presumtionen). När det gäller sanktioner av straffliknande karaktär mot fysiska personer – som det ju är fråga om i dessa fall – bör det 67 Se 12 kap. 2 § lagen om värdepappersfonder. dock inte utdömas sanktioner utan att personen i fråga i något avseende har visat uppsåt eller oaktsamhet.68 Mot den bakgrunden bör det uttryckligen framgå av lagen att det krävs oaktsamhet för att en fysisk person ska åläggas sanktioner. Eftersom – till skillnad från vad som gäller för ledningspersoner i banker och fondbolag – sanktionsmöjligheterna inte ska vara begränsade till undantagsfall bör det subjektiva rekvisitet vara oaktsamhet av normalgraden. De sanktioner som ska kunna komma i fråga är dels skyldighet att betala sanktionsavgift (i eller utan kombination med en anmärk- ning eller varning), dels ett förbud att vara styrelse- ledamot eller verkställande direktör i ett investeringsbolag, dvs. i huvudsak samma sanktioner som ska kunna bli aktuella för lednings- personer i ett fondbolag.69 Sanktionssystemet bör även i övrigt ut- formas som det föreslagna sanktionssystemet för fysiska personer i ett fondbolags ledning, bl.a. med en överträdelsekatalog (en upp- räkning av vilka regelöverträdelser som ska kunna föranleda ett in- gripande), de omständigheter som ska beaktas vid valet av sanktion, sanktionsavgifternas storlek och att sanktioner beslutas genom ett förfarande med sanktionsföreläggande (se prop. 2014/15:57 s. 43– 66, se även prop. 2015/16:170 s. 92–98, 113–120 och 122–131). I fråga om fondbolag och AIF-förvaltare kan Finansinspek- tionen, som framgått, ingripa även på andra sätt än genom sank- tioner i form av återkallelse av tillstånd och sanktionsavgifter. In- spektionen kan utfärda exempelvis rättelseföreläggande och med- dela förbud mot att verkställa beslut. Denna typ av ingripande, som snarare handlar om att komma tillrätta med en pågående överträd- else än att beslut om en sanktion, riktas direkt mot det självför- valtande investeringsbolaget. 6.36Förhållandet till övrig lagstiftning I avsnitten 6.8 och 6.9 har förhållandet mellan den föreslagna regleringen av investeringsbolagen på den ena sidan och aktiebolags- lagen samt lagen om förvaltare av alternaiva investeringsfonder på 2014/15:57 s. 42. 2015/16:170 s. 113–116. den andra sidan behandlats. Även förhållandet till lagen om värde- pappersfonder har behandlats i flera avsnitt. Det återstår att nämna något om förhållandet till övrig lagstiftning där begrepp som ”juridisk person” och ”aktiebolag” förekommer. Först bör dock utredningens utrymme och möjligheter att lämna förslag i dessa delar beskrivas. Enligt kommittédirektiven ingår inte skattefrågor i utredning- ens uppdrag.70 För att den föreslagna associationsformen investe- ringsbolag ska kunna bli ett konkurrenskraftigt alternativ till svenska befintliga fonder och utländska motsvarigheter krävs att behand- lingen av investeringsbolagen i skattehänseende utreds och att nya regler införs, sannolikt antingen motsvarande vad som gäller för värdepappers- och specialfonder eller motsvarande vad som gäller för aktiebolag. Detta ingår alltså inte i utredningens uppdrag. Även om det hade gjort det hade det troligen krävt arbete och expertis av en omfattning och karaktär som utredningen inte har tillgång till. När nu utredningen inte kan lämna ett komplett förslag, som in- kluderar skattefrågor, innebär det att arbetet måste fullföljas i ett senare skede, antingen i eller i ytterligare en utred- ning. Mot den bakgrunden har utredningens genomgång av vilka förändringar och anpassningar som krävs i annan lagstiftning gjorts något översiktligt. Om och när nästa steg tas kan det vara lämpligt att återigen gå igenom vilka ändringar som förändrade skatteregler m.m. kan föranleda i annan lagstiftning. Ett investeringsbolag är en juridisk person på samma sätt som ett aktiebolag, och kan – liksom ett aktiebolag – rättshandla när bola- get har registrerats. I annan lagstiftning används ofta begrepp som ”juridisk person” eller liknande när man inte vill begränsa regle- ringen till någon särskilt utpekat rättssubjekt.71 Exempel på sådana regler finns i 10 kap. 1 § där det anges vilket som är rätt forum för ”bolag, förening eller annat samfund, stiftelse eller 70Dir 2014:139 s. 6. 71Vid en sökning i Karnov får man träffar i 438 olika lagar om man söker på ”juridisk person”. Träffarna inkluderar även kommentarer till lagarna, men indikerar att lagen i fråga behandlar juridiska personer generellt, men använder andra begrepp, som t.ex. ”inrättning”, se och . annan sådan inrättning”. Ett annat exempel finns i 2 kap. 3 § brotts- balken, där det förklaras att någon kan dömas för brott enligt svensk lag om brottet begås mot ”svensk medborgare, svensk sammanslut- ning eller enskild inrättning”. Ytterligare exempel finns i 5 kap. 1 och 2 §§ utsökningsbalken där det stadgas undantag från utmätning för kläder, möbler, bostad m.m., vilka enligt 5 kap. 3 § samma balk inte gäller för ”juridiska personer” (förutom i viss mån dödsbon). Ännu ett exempel är 27–30 §§ delgivningslagen, där det finns bestämmelser om särskild delgivning med juridiska personer. Slutligen kan näm- nas 2 kap. 1 § bokföringslagen som stadgar att ”juridiska personer” är bokföringsskyldiga, om inte annat sägs i bokföringslagen. När annan lagstiftning använder begrepp som juridisk person eller lik- nande på detta sätt omfattas även investeringsbolag, vilket enligt utredningens mening är korrekt och någon anpassning behöver inte göras. Som framgår av avsnitt 6.8 har utredningen föreslagit att den nya lagen om investeringsbolag utformas så att den uttryckligen anger vilka av aktiebolagslagens regler som ska vara tillämpliga på investe- ringsbolagen. Avsikten är att den föreslagna lagen på så sätt ska vara tydlig och att det där ska framgå vad som gäller för investerings- bolag. Lagstiftningstekniken har dock den konsekvensen att ingen annan reglering som handlar om aktiebolag automatiskt blir tillämp- lig på investeringsbolag. I stället måste man i varje enskilt fall ta ställning till om en viss reglering som gäller för aktiebolag också ska gälla för investeringsbolag. Vid en sökning på begreppet ”aktiebolag” i svenska författningar träffar man 200 författningar. Av dessa utgör 73 regeringens förordningar och 17 är skatteförfattningar. Dessa författningar behandlas inte närmare av utredningen. Övriga 110 författningar behandlas i det följande övergripande. Eftersom det i den övervägande delen av fallen inte krävs några ändringar har beskrivningen utformats så att författningar där några ändringar inte behövs beskrivs övergripande och gruppvis. De författningar där ändringar behövs beskrivs därefter var för sig. Finansiell reglering om tillstånd m.m. Det finns ett stort antal författningar som rör finansiell verksam- het. En undergrupp är regler om tillståndspliktig verksamhet. Bland dessa författningar kan nämnas lagen om bank- och finansierings- rörelse, lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, lagen om värde- pappersmarknaden, lagen (2010:751) om betaltjänster, försäkrings- rörelselagen (2010:2043) och lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter. Begreppet aktiebolag används i dessa för- fattningar för att definiera vilka företagsformer som kan få tillstånd att bedriva viss verksamhet, t.ex. att vara bank och att driva värde- pappersrörelse. Till dessa författningar finns författningar som rör årsredovisningar i de tillståndspliktiga företagen (lagen, 1995:1560, om årsredovisning i försäkringsföretag och lagen, 1995:1559, om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag). Ett investe- ringsbolag ska inte kunna ägna sig åt sådan verksamhet och någon anpassning av dessa författningar behövs inte. I lagen om värdepappersmarknaden återkommer benämningen aktiebolag när begreppet finansiella instrument definieras. Hän- visningar till denna definition finns i en rad författningar på det finansiella området. Definitionen är dock utformad så att aktier i aktiebolag räknas upp i 1 kap. 4 § som ett exempel på överlåtbara värdepapper som en undergrupp av finansiella instrument. En annan undergrupp finansiella instrument enligt samma paragraf är ”fond- andelar: andelar i värdepappersfonder, fondföretag, alternativa in- vesteringsfonder och andra företag för kollektiva investeringar”. Så som denna undergrupp är utformad innefattar den också aktier i investeringsbolag, varför någon ändring inte heller behövs i detta avseende. En annan undergrupp bland författningarna som rör finansiell verksamhet är författningar som ålägger vissa aktiebolag specifika skyldigheter. Bland dessa kan nämnas lagen (2006:451) om offent- liga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden, som ålägger publika aktiebolag att i vissa fall offentliggöra ett uppköpserbjudande, lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finan- siella instrument, som ålägger listade aktiebolag vissa skyldigheter i förhållande till insynspersoner och handel med egna aktier, lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, som ålägger aktie- bolag att upprätta prospekt i vissa fall, samt lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, som ålägger aktiebolag som är försäkrings- förmedlare att ha en skriftlig arbetsordning för styrelsen (motsva- rande regler finns i lagen, 1996:1006, om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet). Detta är företeelser som inte är relevanta för investeringsbolag och som inte ska omfattas av dessa regler. Någon anpassning behövs alltså inte heller i dessa fall. Ytterligare en undergrupp finansiell lagstiftning är sådana för- fattningar som rör specifika tillsynsfrågor och hanteringsfrågor för vissa typer av företag, t.ex. lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat, lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag, lagen (2014:966) om kapital- buffertar och lagen (2015:1016) om resolution. I dessa författningar används begreppet aktiebolag för att peka ut vissa särskilda före- tagstyper som bestämmelserna ska tillämpas på. Investeringsbolag ska inte omfattas av dessa regler och någon anpassning behövs inte heller i dessa fall. Slutligen kan nämnas lagen (2005:377) om marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument, där begreppet aktiebolag nämns i samband med att vissa åtgärder som har samband med ett upp- köpserbjudande inte ska utgöra insiderbrott. Inte heller detta är relevant för investeringsbolag. Sammanfattningsvis behövs inte några ändringar i dessa 18 för- fattningar. Förutom i aktiebolagslagen och i lagen (2005:552) om införande av aktiebolagslagen, förekommer begreppet aktiebolag i en rad för- fattningar av associationsrättslig karaktär (i vid bemärkelse). I lagen (2010:879) om allmännyttiga kommunala bostadsaktie- bolag används begreppet aktiebolag för att definiera en viss annan typ av association, nämligen allmännyttiga kommunala bostadsaktie- bolag. Detta är inte relevant för investeringsbolag och någon an- passning behövs inte. Enligt 6 kap. 5 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar ska styrelseledamöter och verkställande direktör i en ekonomisk för- ening anmäla sina innehav av aktier i aktiebolag i samma koncern som föreningen. Vidare finns i samma lag bestämmelser om fusion mellan en ekonomisk förening och aktiebolag. Motsvarande regler finns i Sparbankslagen (1987:619) och i lagen (1995:1570) om med- lemsbanker. Dessa bestämmelser ska inte tillämpas på investerings- bolag och någon anpassning krävs inte. Årsredovisningslagen (1995:1554) anknyter till bokföringslagen och där särskilt utpekade företag när tillämpningsområdet – dvs. vilka som ska upprätta årsredovisningar enligt lagen – definieras. För investeringsbolag finns särskilda regler om årsredovisning och årsredovisningslagen ska inte tillämpas. Några anpassningar för att åstadkomma detta behövs alltså inte. I lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag används begreppet aktiebolag i 4 kap. 6 § där det anges att bolagsmännen i ett enkelt bolag i avtal inte får använda ”något av orden “handels- bolag”, “aktiebolag”, “förening” eller “stiftelse””. Det finns emeller- tid en rad andra benämningar som ett enkelt bolag antagligen inte ska använda, t.ex. bank och fondbolag, som inte räknas upp i lagen. Även om ordet ”investeringsbolag” inte heller ska användas finns inte skäl att lägga till just det begreppet i lagen om handelsbolag och enkla bolag. Enligt lagen (2004:575) om europabolag kan ett aktiebolag delta i bildandet av ett europabolag. Detta ska inte gälla för investerings- bolag och någon anpassning i den lagen behövs inte. Enligt 9 § firmalagen (1974:156) får en firma registreras endast om den är ägnad att särskilja innehavarens verksamhet från andras. I andra stycket i samma paragraf finns en bestämmelse om att för det fall det i firman ingår ”sådan beteckning som aktiebolag, handels- bolag eller ekonomisk förening eller förkortning därav, skall vid bedömningen bortses från denna.” Detta är i och för sig relevant för investeringsbolag, men eftersom uppräkningen av beteckningar som man ska bortse från endast är exempel torde beteckningen investeringsbolag också utan lagändring anses vara en sådan kom- ponent som man ska bortse från vid bedömning av om firman är tillräckligt särskiljande. Enligt lagen (1998:1593) om trossamfund får ett aktiebolag inte registreras som ett sådant. Det ska inte heller investeringsbolag få göra, men det följer redan av den föreslagna lagen om investerings- bolag, att dessa bolag bara får ägna sig åt kollektiva investeringar. Någon ändring krävs inte heller i lagen om trossamfund. Sammanfattningsvis behövs inte några ändringar i dessa nio för- fattningar. I nästa grupp har utredningen samlat ett stort antal författningar som rör tillståndsplikt eller någon form av tillsyn av privata rätts- subjekt utanför finanssektorn. I lagen (2015:812) om rapportering av betalningar till myndig- heter används begreppet aktiebolag för att definiera vilka företag som är rapporteringspliktiga enligt lagen. Lagen rör företag som ut- vinner vissa naturtillgångar eller avverkar naturskog och är inte relevant för investeringsbolag. I lagen (2015:812) om identifiering av rapporteringspliktiga kon- ton enligt används begreppet aktiebolag för att definiera en viss kategori amerikanska rättsubjekt. Inte heller detta är aktuellt för ett investeringsbolag. Taxitrafiklagen (2012:211), där begreppet aktiebolag förekom- mer, rör juridiska personer med trafiktillstånd enligt den lagen, och i alkohollagen (2010:1622) ska ett för ändamålet särskilt bildat aktie- bolag ombesörja detaljhandel av spritdrycker m.m. Enligt lagen (2010:1065) om kollektivtrafik kan en regional kollektivtrafikmyn- dighet under vissa förutsättningar överlämna befogenheten att ingå avtal om allmän trafik till ett aktiebolag. Inget av detta är aktuellt for investeringsbolag. Lagen (2010:566) om vidareutnyttjande av handlingar inom den offentliga förvaltningen rör aktiebolag endast om ett offentligt organ har bestämmande inflytande över dem, vilket inte är aktuellt för investeringsbolag. Enligt luftfartslagen (2010:500) kan ett aktiebolag under vissa förutsättningar få tillstånd att bedriva luftfart. Inte heller det är aktuellt för ett investeringsbolag. 6.36.4Författningar som behöver ändras Förslag: I 16 kap. 10 a § (1949:381) görs ett tillägg om att även investeringsbolag är skyldiga att lämna uppgifter till överförmyndaren. Investeringsbolag läggs till i uppräkningen av juridiska perso- ner som ska ha ett organisationsnummer i 1 § lagen (1974:174) om identitetsbeteckningar för juridiska personer. Möjligheten att vidta registreringsåtgärder för annans räkning, enligt 3 kap. 2 § lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument, utvidgas så att fondbolag och förvaltningsbolag också kan vidta registreringsåtgärder be- träffande aktier i investeringsbolag och så att ett självförvaltande investeringsbolag kan vidta samma åtgärder som ett fondbolag. skyldighet att i vissa situationer till- handahålla faktablad enligt 8 kap. 22 a lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden utvidgas till att avse även faktablad för in- vesteringsbolag. Investeringsbolag läggs till i uppräkningen av verksamheter som omfattas av reglerna om penningtvätt i 1 kap. 2 § lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Enligt 16 kap. 10 a § är vissa finansiella företag skyl- diga att lämna uppgifter till överförmyndaren. Det kan t.ex. gälla uppgifter om någons tillgångar eller skulder som överförmyndaren behöver i sin granskning av förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet. Skyldigheten att lämna uppgifter gäller fondbolag, av- seende t.ex. innehav av fonder som fondbolaget förvaltar, och bör följaktligen också gälla investeringsbolag. Lagen (1974:174) om identitetsbeteckningar för juridiska personer m.fl. I lagen om identitetsbeteckningar för juridiska personer m.fl. anges vilka juridiska personer som ska ha ett organisationsnummer. Investe- ringsbolag bör ingå bland de juridiska personer som ska ha ett så- dant nummer och bör därför läggas till i uppräkningen i 1 §. Lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument I lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument finns regler om hanteringen av avstämningsbolag, dvs. aktiebolag vars bolagsordning innehåller förbehåll om att bolagets aktier ska vara registrerade i ett avstämningsregister (se 1 kap. 10 § aktiebolagslagen). För investeringsbolag ska emellertid dessa regler inte tillämpas; aktier i investeringsbolag bör i stället behandlas på samma sätt som andelar i värdepappersfonder. Att ett fondbolag och ett investeringsbolag kan vara kontoförande institut följer redan av 3 kap. 1 § lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finan- siella instrument. I 3 kap. 2 § den lagen regleras fondbolags och AIF-förvaltares rätt att vidta registreringsåtgärder för andras räkning – t.ex. göra registreringar på så kallade vp-konton för kunders räk- ning. får enligt den bestämmelsen vidta registre- ringsåtgärder för annans räkning beträffande fondandelar och bör ges samma möjlighet beträffande aktier i ett investeringsbolag. En AIF-förvaltares rätt att vidta registreringsåtgärder är formulerad så att förvaltaren får vidta registreringsåtgärder ”när det gäller andelar eller aktier i företag för kollektiva investeringar”. Detta omfattar också aktier i investeringsbolag. Slutligen bör bestämmelsen kom- pletteras så att ett självförvaltande investeringsbolag ska kunna agera på samma sätt som ett fondbolag. Lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden Enligt 8 kap. 22 a § lagen om värdepappersmarknaden ska ett värde- pappersinstitut som förmedlar eller lämnar råd om fonder tillhanda- hålla faktabladet för fonden. Denna bestämmelse hänger samman med bestämmelserna om fondbolags och AIF-förvaltares skyldig- heter att tillhandahålla faktablad (se 4 kap. 20 § lagen om värde- pappersfonder och 10 kap. 3 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). Reglerna i fondlagstiftningen innebär att fond- bolaget eller AIF-förvaltaren inte har en skyldighet att tillhandahålla faktablad i de fall då den skyldigheten åvilar ett värdepappersinsti- tut. Detsamma bör gälla för tillhandahållande av faktablad för inve- steringsbolag. Lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism är enligt 1 kap. 2 § 7 tillämplig på fondverksamhet och bör således också vara tillämplig på investeringsbolag. I uppräkningen av verk- samheter i 1 kap. 2 § bör därför läggas till ”verksamhet som investe- ringsbolag enligt lagen (0000:0000)”. En ny sparform – investeringssparkonto – infördes den 1 januari 2012.1 Reglerna om investeringssparkonto är ett parallellt system till reglerna om konventionell kapitalbeskattning av värdepapper. Tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto schablon- beskattas. Schablonbeskattningen innebär att den enskilde inte be- skattas utifrån faktiska inkomster och utgifter på de finansiella in- strumenten. I stället beskattas den enskilde för en schablonmässigt beräknad avkastning på tillgångarna. Detta betyder bl.a. att den en- skilde inte behöver redovisa varje avyttring av instrumenten som ingår i den schablonbeskattade sparformen. Den enskilde behöver alltså inte beräkna eller hålla reda på sin anskaffningsutgift, vilket ansågs vara en stor förenkling. Ytterligare ett skäl för att införa spar- formen var att den dåvarande regleringen medförde en inlåsnings- effekt, till nackdel för såväl de enskilda spararna som för konkurren- sen på den finansiella marknaden.2