sou · H5B372 · 2017-09-27 00:00:00 — Finansieringslagen infördes för att genomföra finansieringskon- ventionen.4 Enligt 3 § finansieringslagen ska den som samlar in, till- handahåller eller tar emot pengar eller annan egendom i syfte att egen- domen ska användas eller med vetskap om att den är avsedd att användas t.ex. för att begå särskilt allvarligt brottslighet dömas till fängelse i högst två år.5 Begreppet egendom infördes år 2014.6 Dess- förinnan användes i lagtexten i stället begreppet tillgångar. Beträf- fande innebörden av det tidigare begreppet tillgångar angavs i pro- positionen att det inte närmare preciserats, men att det används i den svenska översättningen av finansieringskonventionen. Vägledning för begreppets tolkning fick därför, enligt propositionen, hämtas där och av artikel 1.1 i konventionen följer att med tillgångar avses ”egendom av alla slag”. Begreppen egendom och tillgångar fick anses ha samma betydelse och vara utbytbara i detta sammanhang. Någon ändring i sak var således inte avsedd.7 Det kan mot denna bakgrund konstateras att vad som beskrivs i direktivets definition av medel omfattas av svensk rätt och att det således inte behövs några lagändringar för att svensk rätt ska upp- fylla direktivets krav såvitt avser den definitionen. Begreppet juridisk person definieras i den andra punkten i arti- kel 2. Med juridisk person avses således varje enhet som är en juridisk person enligt tillämplig rätt, med undantag av stater eller offentliga organ vid utövandet av offentliga maktbefogenheter och offentliga internationella organisationer. Definitionen är en standarddefinition som återfinns i flera andra instrument, bl.a. i artikel 2.2 i EU:s direk- 3I förordningen föreskrivs om frysning av alla penningmedel, andra finansiella tillgångar eller ekonomiska resurser som tillhör de personer och enheter som berörs av rådets gemen- samma ståndpunkt 2001/931/GUSP om tillämpning av särskilda åtgärder i syfte att bekämpa terrorism. 4Sveriges tillträde till internationella konvention om bekämpande av finansiering av terrorism (prop. 2001/02:149). 5Samma begrepp används i 3 a § finansieringslagen, som infördes . Se Ett särskilt straffansvar för resor i terrorismsyfte (prop. 2015/16:78). 6En effektivare kriminalisering av penningtvätt (prop. 2013/14:121). 2013/14:121 s. 123 f. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … tiv om penningförfalskning.8 Begreppet juridisk person återfinns bl.a. i terrorismdirektivets bestämmelser om ansvar och sanktioner för juridiska personer (artiklarna 17 och 18), se avsnitt 7.5 nedan. Även de bestämmelserna är standardbestämmelser som återfinns i andra i svensk rätt genomförda instrument, bl.a. i nämnda direk- tiv om penningförfalskning.9 Det svenska regelverket har alltså bedömts svara mot den definition av juridisk person som finns i direktivet. Det saknas anledning att göra en annan bedömning nu och det behövs således inte heller när det gäller den definitionen några lagändringar för att svensk rätt ska uppfylla direktivets krav. Slutligen definieras i den tredje punkten i artikel 2 begreppen terroristgrupp och strukturerad grupp. Således avses med en terrorist- grupp en strukturerad grupp, inrättad , bestående av mer än två personer, som handlar i samförstånd för att begå terrorist- brott. Med strukturerad grupp avses en grupp som inte tillkommit slumpartat för att begå ett brott och som inte nödvän- digtvis har formellt fastställda roller för medlemmarna, kontinuitet i sammansättningen eller en noggrant utarbetad struktur. Defini- tionerna motsvaras, med några redaktionella skillnader, av definitioner i artikel 2.1 i terrorismrambeslutet. Begreppet terroristgrupp åter- finns bl.a. i bestämmelsen om brott med anknytning till en terrorist- grupp i artikel 4 i terrorismdirektivet, se avsnitt 7.3.2 nedan. Som kommer att framgå där är terrorismrambeslutets motsvarande bestäm- melse (artikel 2.2) i svensk rätt genomförd genom straffbestämmel- serna i 2–4 §§ terroristbrottslagen och 23 kap. . Den gärning som kriminaliseringskravet när det gäller brott med anknyt- ning till en terroristgrupp tar sikte på är således reglerad som försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till terroristbrott.10 Det regelverket har vid genomförandet av rambeslutet alltså bedömts svara mot dess definitioner av terroristgrupp och strukturerad grupp. Det saknas anledning att göra en annan bedömning här och det behövs således inte några lagändringar för att svensk rätt ska uppfylla direk- tivets krav såvitt avser de definitionerna. 8Europaparlamentets och rådets direktiv /62/EU av om straffrättsligt skydd av euron och andra valutor mot penningförfalskning och om ersättande av rådets ram- beslut /383/RIF. 9Se Genomförande av EU:s direktiv om penningförfalskning (prop. 2015/16:83). 10Straffansvar för terroristbrott (prop. 2002/03:38). Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … Bedömning: De gärningar som ska utgöra brott enligt direktivets bestämmelser om terroristbrott och försök därtill är i stor ut- sträckning, men inte fullt ut, kriminaliserade i svensk rätt. Det be- hövs därför lagstiftning för att bestämmelserna ska vara genom- förda. Av artikel 3 i direktivet följer ett krav på att medlemsstaterna krimi- naliserar terroristbrott. Bestämmelsen, som för tydlighetens skull återges i sin helhet, lyder enligt följande: Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att följande uppsåtliga gärningar, vilka till följd av sin art eller sitt samman- hang allvarligt kan skada ett land eller en internationell organisation, definieras som terroristbrott i enlighet med brottsbeskrivningarna i nationell rätt när de begås i något av de syften som anges i punkt 2: a)Angrepp mot en persons liv som kan leda till döden. b)Allvarliga angrepp på en persons fysiska integritet. c)Människorov eller tagande av gisslan. d)Förorsakande av omfattande förstörelse av en statlig eller annan offent- lig anläggning, ett transportsystem, infrastruktur, inbegripet informa- tionssystem, en fast plattform belägen på kontinentalsockeln, en offentlig plats eller privat egendom, som sannolikt utsätter människoliv för fara eller förorsakar betydande ekonomiska förluster. e)Kapning av luftfartyg, fartyg eller andra allmänna transportmedel eller godstransportmedel. f)Tillverkning, innehav, förvärv, transport, tillhandahållande eller an- vändning av sprängämnen eller vapen, inbegripet kemiska, biologiska, radiologiska eller nukleära vapen, samt forskning om och utveckling av kemiska, biologiska, radiologiska eller nukleära vapen. g)Utsläpp av farliga ämnen eller orsakande av brand, översvämningar eller explosioner som utsätter människoliv för fara. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … h)Störande eller avbrytande av försörjningen av vatten, elkraft eller andra grundläggande naturresurser, som utsätter människoliv för fara. i)Olaglig systemstörning enligt vad som avses i artikel 4 i Europa- parlamentets och rådets direktiv /40/EU11, i fall där artikel 9.3 eller 9.4 b eller c i det direktivet är tillämplig, och olaglig datastörning enligt vad som avses i artikel 5 i samma direktiv, i fall där artikel 9.4 c i det direktivet är tillämplig. j)Hot om att begå någon av de gärningar som anges i leden a–i. De syften som avses i punkt 1 är följande: a)Injaga allvarlig fruktan hos en befolkning. b)Otillbörligen tvinga ett offentligt organ eller en internationell orga- nisation att utföra eller att avstå från att utföra en viss handling. c)Allvarligt destabilisera eller förstöra de grundläggande politiska, kon- stitutionella, ekonomiska eller sociala strukturerna i ett land eller i en internationell organisation. Medlemsstaterna ska alltså vidta nödvändiga åtgärder för att säker- ställa att ovan uppräknade uppsåtliga gärningar definieras som terro- ristbrott i enlighet med brottsbeskrivningarna i nationell rätt i de angivna situationerna. Som framgår av direktivets inledande skäl 8 om- fattar bestämmelsen däremot inte gärningar som, utan att ingå i den uttömmande förteckningen över allvarliga brott, syftar till att exem- pelvis tvinga ett offentligt organ att utföra eller att avstå från att utföra en viss handling. Av direktivets artikel 14 följer även ett krav på kriminalisering av medhjälp, anstiftan och försök till terroristbrott. Från kravet på försökskriminalisering undantas emellertid bestämmelserna om inne- hav av vissa typer av vapen enligt artikel 3.1 f och hot om att utföra de i artikel 3 uppräknade terroristbrotten enligt artikel 3.1 j. Bestämmelsen om terroristbrott har ändrats i vissa avseenden Terrorismdirektivets artikel 3 motsvaras i sak till stor del av terro- rismrambeslutets artikel 1.1, men vissa ändringar och tillägg har gjorts. Terroristbrott definieras alltjämt som en kombination av objektiva och subjektiva rekvisit. Objektivt sett måste gärningen enligt direk- 11 och rådets direktiv /40/EU av om angrepp mot informationssystem och om ersättande av rådets rambeslut /222/RIF. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … tivet vara sådan att den genom sin art eller sitt sammanhang allvar- ligt kan skada ett land eller en internationell organisation. I subjektivt hänseende krävs att gärningsmannen har begått gärningen i syfte att injaga allvarlig fruktan hos en befolkning, otillbörligen tvinga offent- liga organ eller en internationell organisation att utföra eller avstå från att utföra en handling eller allvarligt destabilisera eller förstöra de grundläggande politiska, konstitutionella, ekonomiska eller sociala strukturerna i ett land eller i en internationell organisation. Bestäm- melsens struktur har däremot ändrats på så sätt att uppräkningen av de subjektiva rekvisiten har flyttats från den första punkten i ter- rorismrambeslutets artikel 1 till bestämmelsens andra punkt i terro- rismdirektivets artikel 3. Det kan i detta sammanhang noteras att rambeslutet anger att vissa angivna gärningar ska betraktas som terro- ristbrott i enlighet med brottsbeskrivningarna i nationell lagstiftning, medan direktivet anger att gärningarna ska definieras som terrorist- brott i enlighet med brottsbeskrivningarna i nationell rätt.12 Någon ändring i sak torde emellertid inte vara åsyftad (jfr emellertid även de engelska uttrycken ”shall be deemed to be terrorist offences” i rambeslutet och ”are defined as terrorist offences” i direktivet). Vidare har strukturella ändringar gjorts som rör skrivningar om tillämpningen av bestämmelsen och dess förhållande till grundläg- gande rättigheter och rättsprinciper. Vid genomförandet av terro- rismrambeslutet i svensk rätt konstaterades att punkten 1 i artikel 1 (dvs. bestämmelsen om terroristbrott) måste läsas tillsammans med punkten 2 i samma artikel och skäl 10 (som båda behandlar grund- läggande rättigheter), men att den dessutom måste tolkas i ljuset av det rådsuttalande som ministerrådet enats om och som togs till rådets protokoll i samband med att terrorismrambeslutet antogs den 13 juni 2002.13 Rådsuttalandet klargör bl.a. att rambeslutet endast omfattar handlingar som av alla medlemsstater betraktas som allvarliga över- trädelser av deras straffrätt och som begås av personer vars syften utgör ett hot mot deras demokratiska samhällen, som respekterar rättsstaten och den civilisation på vilken dessa samhällen bygger. Rambeslutet måste enligt uttalandet tolkas på detta sätt och får inte tolkas så att man på terroristgrunder anklagar personer som utövar sin grundläggande rätt att lägga fram sina åsikter, även om de begår 2002/03:38 s. 55 f. 2002/03:38 s. 35 f. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … brott när de utövar denna rätt. Direktivet innehåller inte någon skrivning som motsvarar rådsuttalandet. Av direktivets inledande skäl 40 följer emellertid att inget i direktivet bör tolkas som att av- sikten är att inskränka eller begränsa spridning av information i veten- skapligt eller akademiskt syfte eller för rapporteringsändamål. Rätten att uttrycka radikala, polemiska eller kontroversiella ståndpunkter i den offentliga debatten om känsliga politiska frågor faller utanför direktivets tillämpningsområde. Ytterligare en strukturell förändring som gjorts är att bestäm- melsen om att de grundläggande rättigheter och grundläggande rätts- principer som stadgas i artikel 6 i ska respekteras, har flyttats från rambeslutets bestämmelse om terroristbrott (artikel 1.2) till en särskild artikel om grundläggande fri- och rättigheter i direk- tivets artikel 23. Någon ändring i sak som rör terroristbrottsbestäm- melsens förhållande till grundläggande rättigheter och rättsprinciper torde emellertid inte vara åsyftad. Utöver dessa strukturella och vissa redaktionella ändringar (i bl.a. artiklarna 3.1 d–f) har terroristbrottsbestämmelsen även ändrats i sak genom att uppräkningen av gärningar som i vissa fall definieras som terroristbrott har kompletterats med ytterligare gärningar. Be- stämmelsen om befattning med vissa vapen (direktivets artikel 3.1 f) har utvidgats till att även reglera dels radiologiska vapen som en egen vapenkategori, dels forskning om och utveckling av radiologiska och nukleära vapen. Uppräkningen har även kompletterats med en helt ny punkt, artikel 3.1 i, som avser olaglig systemstörning och olaglig datastörning enligt och rådets direktiv /40/EU om angrepp mot informationssystem och om ersättan- de av rådets rambeslut /222/RIF (EU:s direktiv om angrepp mot informationssystem) i vissa fall. Härutöver har den gärning i direktivets uppräkning som avser hot om att utföra någon av de i bestämmelsen tidigare angivna gärningarna (rambeslutets artikel 1.1 i) placerats i direktivets artikel 3.1 j och utvidgats till att omfatta även den nya regleringen av befattning med vapen i artikel 3.1 f och olag- lig systemstörning och olaglig datastörning i artikel 3.1 i. Direktivets krav på kriminalisering av medhjälp, anstiftan och för- sök till terroristbrott i artikel 14 (där bestämmelserna om innehav av vissa typer av vapen enligt artikel 3.1 f och hot om att utföra de i artikel 3 uppräknade terroristbrotten enligt artikel 3.1 j undantas i försökskriminaliseringen) motsvarar i stora delar vad som följer av Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … terrorismrambeslutets artikel 4. Kraven är således inte nya, bortsett från de delar som avser den utvidgade kriminalisering som redo- visats ovan. Svensk rätt uppfyller direktivets krav på kriminalisering av terroristbrott i de delar åtagandena motsvarar terrorismrambeslutets bestämmelser Terrorismrambeslutets bestämmelser om terroristbrott, som endast avser uppsåtliga handlingar, har genomförts i svensk rätt genom straff- bestämmelserna i 2 och 3 §§ terroristbrottslagen.14 Några mindre ändringar har, som nedan anges, härefter gjorts i 3 § 3, 14, 15, 17 och 19 terroristbrottslagen.15 För terroristbrott döms, enligt 2 § terroristbrottslagen, den som begår en gärning som anges i 3 § samma lag, om gärningen allvarligt kan skada en stat eller en mellanstatlig organisation och avsikten med gärningen är att injaga allvarlig fruktan hos en befolkning eller en befolkningsgrupp, otillbörligen tvinga offentliga organ eller en mellan- statlig organisation att vidta eller att avstå från att vidta en åtgärd, eller allvarligt destabilisera eller förstöra grundläggande politiska, kon- stitutionella, ekonomiska eller sociala strukturer i en stat eller i en mellanstatlig organisation. Straffet är fängelse , lägst och högst , eller på livstid. Är brottet mindre grovt, är straffet fängelse, lägst och högst . Om ett högre lägsta straff för gärningen har föreskrivits i , gäller vad som sägs där i fråga om lägsta straff. De gärningar i 3 § terroristbrottslagen som 2 § hänvisar till har tidigare bedömts motsvara de i terrorismrambeslutets artikel 1.1 upp- räknade gärningar på sätt som anges nedan.16 Som konstateras görs motsvarande bedömning i detta lagstiftningsärende. Om ett angrepp mot en persons liv leder till döden (terrorismram- beslutets artikel 1.1 a, jfr direktivets artikel 3.1 a) kan ansvar för mord, 2002/03:38 s. 36 f. 15Ny lag om brandfarliga och explosiva varor (prop. 2009/10:203), Kontroll av produkter med dubbla användningsområden (prop. 2009/10:205), Skärpningar i vapenlagstiftningen (prop. 2013/14:226), Bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet (prop. 2015/16:113), Skärpta straff för brott mot tillståndsplikten för explosiva varor (prop. 2016/17:92) och Straff- skalorna för vissa allvarliga våldsbrott (prop. 2016/17:108). 2002/03:38 s. 36 f. och 94. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … 3 kap. 1 § , eller dråp, 3 kap. 2 § samma balk, dömas ut (3 § 1 och 2 terroristbrottslagen). Om den avsedda effekten uteblir kan det i stället bli fråga om att döma för försök till mord eller dråp, eller om uppsåt att döda inte kan styrkas, för grov misshandel enligt 3 kap. 6 § (3 § 1–3 terroristbrottslagen). Allvarliga angrepp på en persons fysiska integritet (terrorismram- beslutets artikel 1.1 b, jfr direktivets artikel 3.1 b) torde enligt svensk rätt vara att bedöma som grov misshandel, 3 kap 6 § (3 § 3 terroristbrottslagen). Människorov eller tagande av gisslan (terrorismrambeslutets arti- kel 1.1 c, jfr direktivets artikel 3.1 c) är att bedöma som människo- rov, 4 kap. 1 § , eller olaga frihetsberövande, 4 kap. 2 § samma balk (3 § 4 och 5 terroristbrottslagen). Förorsakande av omfattande förstörelse av en regeringsanläggning eller offentlig anläggning, transportsystem, infrastruktur, inklusive data- system, en fast plattform belägen på kontinentalsockeln, en offentlig plats eller privat egendom som kan komma att utsätta människoliv för fara eller förorsaka betydande ekonomiska förluster (terrorismram- beslutets artikel 1.1 d, jfr direktivets artikel 3.1 d), omfattas fram- för allt av bestämmelserna om allmänfarliga brott i 13 kap. 1–5 b §§ . Gärningarna kan vara att bedöma som mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, sabotage, grovt sabotage, sjö- eller luftfartssabotage eller flygplatssabotage och i vissa fall grov skadegörelse, 12 kap. 3 § , (3 § 6–11 terroristbrottslagen). Kapning av luftfartyg och fartyg eller andra kollektiva transport- medel eller godstransportmedel (terrorismrambeslutets artikel 1.1 e, jfr direktivets artikel 3.1 e) torde vara att bedöma som kapning en- ligt 13 kap. 5 a § , som omfattar straffansvar för den som genom olaga tvång bemäktigar sig eller ingriper i manövreringen av 1) ett luftfartyg, 2) ett fartyg, som används i civil yrkesmässig sjö- fart för befordran av gods eller passagerare, bogsering, bärgning, fiske eller annan fångst, eller 3) en buss, en tung lastbil eller ett maskindrivet spårfordon på järnväg, spårväg eller tunnelbana, som används i förvärvsverksamhet för befordran av gods eller passage- rare (3 § 10 terroristbrottslagen). Om brottet består i kapning av andra typer av transportmedel än de som behandlats är således denna bestämmelse inte tillämplig, utan gärningen ska då bedömas Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … enligt andra bestämmelser i brottsbalken.17 Om gärningen innefattar tagande av gisslan kan den vara att bedöma som människorov eller olaga frihetsberövande i förening med grov stöld, 4 kap. 1 eller 2 § och 8 kap. 4 § , eller tillgrepp av fortskaffningsmedel, 8 kap. 7 § samma balk. Om kapningen inte innefattar tagande av gisslan, men innebär att transportmedlet avkrävs någon genom våld eller hot om våld, kan gärningen vara att bedöma som rån eller grovt rån, 8 kap. 5 eller 6 § , eller olaga tvång, 4 kap. 4 § sam- ma balk. Om något våld eller hot inte används kan gärningen vara att bedöma som grov stöld eller tillgrepp av fortskaffningsmedel. Tillverkning, innehav, förvärv, transport, tillhandahållande eller an- vändning av skjutvapen, sprängämnen eller kärnvapen, av biologiska eller kemiska vapen, samt, när det gäller biologiska och kemiska vapen, forskning och utveckling (terrorismrambeslutets artikel 1.1 f, jfr direk- tivets artikel 3.1 f) inrymmer handlingar av vitt skilda slag och kan därför vara att bestraffa enligt flera olika bestämmelser. Dessa hand- lingar torde som regel vara att bestraffa som medverkan till något av de övriga brott som omfattas av terrorismrambeslutets artikel 1.1, eller om sådant brott inte har fullbordats, som förberedelse till brott.18 För att någon ska kunna dömas för förberedelse till brott krävs dock att gärningsmannen har uppsåt att främja brott samt att det före- legat fara för brottets fullbordan och att denna fara inte var ringa. Det måste således finnas en i viss mån konkretiserad brottsplan där hjälpmedlet är av någorlunda central betydelse för brottets genom- förande. Exempelvis är förberedelse till brott inte straffbart om brot- tets fullbordan är så avlägsen i tiden eller kräver sådana ytterligare åtgärder, att det föreligger ringa fara för att brottet ska fullbordas. Rambeslutet ställer inte upp några motsvarande begränsningar. Så ska t.ex. transport eller förvärv av vapen eller sprängämnen vara straff- bart om gärningsmannen har sådant uppsåt som anges i inledningen av artikel 1 även om det inte föreligger konkret fara för att dessa ska komma att användas mot människor eller egendom. Olovlig be- fattning med vapen och sprängämnen är emellertid generellt straff- belagt enligt de bestämmelser i specialstraffrättslig lagstiftning som reglerar under vilka förutsättningar vapen och sprängämnen lagligen får hanteras. Straffansvaret enligt dessa bestämmelser gäller obero- 2002/03:38 s. 9, 36 f. och s. 90. 2002/03:38 s. 36 f. Tilläggsprotokollets och direktivets förhållande till svensk rätt … ende av om uppsåt till annan brottslighet föreligger eller inte. Allt efter omständigheterna torde därför ansvar kunna utkrävas enligt straffbestämmelserna i vapenlagen (1996:67), lagen (1992:1300) om krigsmateriel (KML)19, lagen (1988:868) om brandfarliga och explo- siva varor, lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd (PDA-lagen) och 3 och 5 §§ lagen (2000:1225) om straff för smuggling, kallad smugglings- lagen, (3 § 14–18 terroristbrottslagen). Vad avser kemiska vapen kan enligt 22 kap. 6 a § dömas för olovlig befattning med kemiska vapen (3 § 13 terroristbrottslagen). I princip all befattning med vapen och sprängämnen kräver enligt svensk lagstiftning tillstånd. De uttryck som i rambeslutet används för att beteckna olika former av befattning med vapen och spräng- ämnen är inte utformade med utgångspunkt i den betydelse dessa har enligt svensk rätt. Att viss lagstiftning, t.ex. vapenlagen, inte ut- tryckligen innehåller begreppen tillhandahållande och förvärv, behöver inte innebära att det är tillåtet att utan tillstånd tillhandahålla eller förvärva vapen. Begreppet innehav har i svensk lagstiftning getts ett omfattande tillämpningsområde som får anses omfatta de förfaran- den som avses i artikel 3.1 f.20 Utsläpp av farliga ämnen eller orsakande av brand, översväm- ningar eller explosioner, vilka utsätter människoliv för fara (terrorism- rambeslutets artikel , jfr direktivets artikel ) omfattas av bestämmelserna i 13 kap. 1–5 och 7 §§ . Allt efter om- ständigheterna är de handlingar som avses här att bedöma som mord- brand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, sabotage, grovt sabotage eller spridande av gift eller smitta (3 § 7–9 och 12 terrorist- brottslagen). Att störa eller avbryta försörjningen av vatten, elkraft eller andra grundläggande naturresurser när detta utsätter människoliv för fara (terrorismrambeslutets artikel 1.1 h, jfr direktivets artikel 3.1 h) är att bedöma som sabotage eller grovt sabotage, 13 kap. 4 och 5 §§ (3 § 9 terroristbrottslagen). Hot om att utföra någon av de handlingar som räknas upp i a–h (terrorismrambeslutets artikel 1.1 i, jfr direktivets artikel 3.1 j) kan, beroende på omständigheterna, vara att bedöma enligt ett flertal