sou · H5B379 · 2017-10-16 00:00:00 — I radio- och tv-lagen (2010:696) föreslås i huvudsak ändringar till följd av att den gamla avgiftslagen ersätts av lagen om finansiering av public service. Ändringarna föreslås träda i kraft . Utöver följdändringarna föreslås även två nya bestämmelser införas i radio- och tv-lagen med innebörden att public service-företagens tillståndsperioder ska vara . Dessa nya bestämmelser föreslås träda i kraft . Det innebär att nästa tillståndsperiod ska gälla som bestäms av regeringen, dvs. enligt nuvarande bestämmelser. Kommitténs förslag och bedömningar i denna del återfinns i avsnitt 10.1. 12 Konsekvenser av förslagen I detta kapitel redogörs för konsekvenserna av förslagen enligt kommittéförordningen (1998:1474). Därtill beskrivs konsekvenserna av förslagen för olika grupper av individer och hushåll i enlighet med kommitténs direktiv. Om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt ska dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, ska kommittén föreslå en finansiering (14 §). Om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, ska konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen (15 §). Om ett betänkande innehåller förslag till nya eller ändrade regler, ska förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser anges i betänkandet (15 a §). Konsekvenserna ska anges på ett sätt som motsvarar de krav på innehållet i konsekvensutredningar som finns i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. 12.1Sammanfattande beskrivning av nuvarande ordning och alternativa lösningar Kommitténs uppdrag innebär att föreslå ett långsiktigt, hållbart och solidariskt finansieringssystem för public service. Kommittén konstaterar i kapitel 6 att radio- och tv-avgiften har varit en stabil och legitim finansieringskälla som bidrar till en hög grad av oberoende för public service-verksamheten. Men i där internet i allt större utsträckning ersätter traditionell mottagning som plattform för radio- och tv-konsumtion lever den inte längre upp till de krav som bör ställas på en framtida uppbördsmodell. Allt fler hushåll saknar en avgiftspliktig traditionell tv-mottagare och är därmed inte skyldiga att betala radio- och tv-avgift. konsumerar allt fler programföretagens utbud via internet utan att bidra till finansieringen. Det riskerar att skapa en obalans mellan intäkterna och den medelstilldelning till programföretagen som har beslutat om. Härutöver är de administrativa kostnaderna som rör det nuvarande finansieringssystemet relativt höga. Den här problematiken kommer att kvarstå om den nuvarande radio- och tv-avgiften behålls. Kommittén har i kapitel 7 redovisat ett finansieringssystem som bedöms vara långsiktigt stabilt, legitimt och som värnar programföretagens oberoende. Med den föreslagna modellen kommer alla i samhället bidra till finansieringen av public service, utifrån den förmåga som var och en har att bidra. Betalningsskyldigheten kopplas till individer i stället för till hushåll och ansvarar för uppbörden. I kapitel 8 beskrivs tre alternativa sätt att utforma public serviceavgiften, närmare bestämt en utvidgad apparatavgift, en obligatorisk hushållsavgift och en obligatorisk individuell avgift. Kommittén anser att samtliga alternativ är mindre stabila och mindre resurseffektiva än den föreslagna modellen. I alla tre alternativen behålls ansvaret för uppbörden av RIKAB. De årliga kostnaderna vid RIKAB bedöms uppgå till i jämförelse med en årlig administrativ kostnad på i det föreslagna finansieringssystemet. Kostnadseffektiviteten i det föreslagna systemet ökar således både jämfört med dagens system och de tre alternativen. 12.2.1Konsekvenser för Radiotjänst i Förslaget om ett nytt finansieringssystem för public service innebär att statens avtal med Radiotjänst i () ska sägas upp, vilket betyder att verksamheten vid bolaget avvecklas (se kapitel 7). Avtalet mellan staten och RIKAB bör upphöra att gälla . Delar av RIKAB:s verksamhet kan därmed finnas kvar för att bl.a. hantera de avgiftsärenden som är kopplade till den nuvarande radio- och tv-avgiften. Härutöver föreslås RIKAB få ett ansvar att informera om den nya finansieringsmodellen från dess att har beslutat om det nya finansieringssystemet till dess att bolaget avvecklas. RIKAB bör också påminna befintliga och tillkommande avgiftsbetalare om att nuvarande radio- och tv-avgift ska betalas t.o.m. . Skälet är att motverka en eventuell minskning av antalet avgiftsbetalare i samband med att planerna på att införa det nya finansieringssystemet blir kända. Avvecklingen av RIKAB kommer att leda till att cirka 120 arbetstillfällen (motsvararande heltid) samt ytterligare 120 arbetstillfällen på deltid försvinner i kommun. Härutöver finns cirka 60 deltidsanställda avgiftskontrollanter, på olika orter i , vars anställningar kommer att upphöra. Medelstilldelningen till programföretagen kommer, enligt beslut om uppräkning av medlen under innevarande tillståndsperiod, att uppgå till 2019. I detta belopp är kostnaden för RIKAB:s uppgifter i nuvarande finansieringssystem medräknad. Det är därför rimligt att programföretagen, genom att fortsätta avstå avgiftsmedel, finansierar RIKAB:s verksamhet . Programföretagen bör i budgetunderlaget lämna en bedömning av hur kostnaderna för RIKAB:s verksamhet påverkas av kommitténs förslag. Med detta som underlag kan i sitt medelsbeslut anpassa tilldelningen till de nya förhållandena. kommer programföretagens kostnader för RIKAB:s verksamhet att upphöra eftersom bolaget då har avvecklats. Nivån på medelstilldelningen till programföretagen bör därför justeras ned med det belopp som RIKAB har tilldelats . Detta innebär att nivån på public service-avgiften kan justeras ned för att motsvara minskningen i medelstilldelningen. I kapitel 9 föreslås att fattar ett beslut om medelstilldelningen till programföretagen som avser hela tillståndsperioden. Till följd av detta bör programföretagen lämna in ett fördjupat underlag om verksamheten till regeringen inför varje tillståndsperiod, i stället för de årliga budgetunderlagen som lämnas in av programföretagen . Dessutom föreslås i kapitel 10 att programföretagens sändningstillstånd ska gälla . Detta kommer att innebära mindre administration för programföretagen eftersom de kommer att lämna in ett underlag till regeringen i stället för ett underlag . En annan konsekvens av förslaget är att det kan bli svårare för programföretagen att få extra resurser för att täcka oförutsedda medelsbehov. 12.2.3Konsekvenser för övriga företag Enligt förslaget om en ny finansieringsmodell ska företag och andra juridiska personer inte omfattas av avgiftsskyldigheten (se kapitel 7). betalade cirka 40 000 företag radio- och tv-avgiften, vilket motsvarade avgiftsintäkter på . Denna kostnad för de företag som, enligt den nuvarande avgiftslagen, betalar radio- och tv-avgift kommer att försvinna. Administrationen kring att betala fakturorna kommer också att upphöra. Enligt 8 § andra stycket i lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst (nuvarande avgiftslag) ska yrkesmässig överlåtelse eller uthyrning i detaljhandeln av tv-mottagare anmälas av överlåtaren respektive uthyraren till RIKAB. Den nya finansieringslösningen innebär att bl.a. tv-handlare inte längre kommer att behöva lämna uppgifter till RIKAB om personer som köper eller hyr en tv-mottagare. Enligt uppgifter från Elektronikbranschen berörs uppskattningsvis 450 tv-handlare av förändringen, inbegripet de stora kedjornas försäljningsställen och mindre fristående tvhandlare (dnr Komm2017/00395-44). Enligt RIKAB görs varje månad mellan 3 000 och 3 500 anmälningar från detaljhandeln om inköp av tv-mottagare. En anmälan till RIKAB är relativt enkel och bedöms inte vara särskilt tidskrävande. Förändringen innebär att de administrativa kostnaderna förknippade med denna hantering försvinner. Enligt nuvarande avgiftslag ska den som uppsåtligen eller av oaktsamhet låter bli att anmäla tv-innehav eller lämnar ofullständiga eller oriktiga uppgifter dömas till böter (22 §). Underlåtenhet att anmäla tv-innehav kommer med den föreslagna finansieringsmodellen inte längre vara straffbart. gjorde RIKAB 35 polisanmälningar. Av dessa lades tio anmälningar ned av polisen, tre godkändes med strafförelägganden, tre ledde till fällande domar och en ledde till frikännande dom. Resterande arton anmälningar är föremål för pågående polisutredningar. Förslagen har enligt kommitténs bedömning ingen betydelse för den kommunala självstyrelsen, för små företags konkurrensförmåga eller villkor i förhållande till större företags eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Eftersom pappersfakturorna kommer att upphöra, i samband med att ansvarar för uppbörden, så kommer de ha vissa positiva effekter för miljön. Finansieringsmodellen leder till ökad jämställdhet mellan kvinnor och män vilket redovisas under rubriken fördelningspolitiska effekter, längre fram i detta kapitel. Avslutningsvis kommer den samhällsekonomiska nyttan att öka till följd av det föreslagna finansieringssystemet, eftersom samhällets kostnad för public service kommer att bli lägre och de resurser som tilldelas programföretagen kommer att kunna användas på ett mer ändamålsenligt sätt. Förslaget om en ny finansieringsmodell för public service kommer att leda till ökade kostnader för några myndigheter (se kapitel 7). som föreslås ansvara för uppbörden har gjort bedömningen att kostnaden för detta kommer att uppgå till 2018–2019, 2020, 2021, 2022 och . Kammarkollegiet ska enligt förslaget förvalta kontot i och betala ut medlen till programföretagen samt ansvara för redovisning och prognoser för kontot. Hanteringen av dessa uppgifter bedöms enligt Kammarkollegiet kräva en årsarbetskraft vilket motsvarar . De ökade kostnaderna för och Kammarkollegiet föreslås finansieras genom att medel från anslag under utgiftsområde 17 (UO17) Kultur, medier, trossamfund och fritid eller utgiftsområde 1 (UO1) (Medier) förs till förvaltningsanslag (under utgiftsområde 3 Skatt, tull och exekution) respektive Kammarkollegiets förvaltningsanslag (under utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning). De ökade kostnaderna bör åtminstone delvis kunna finansieras från anslaget Stöd till taltidningar under UO17 utan att den verksamheten inskränks. förvaltningsanslag bör ökas med 2019, 2020, 2021, 2022 samt . De ökade kostnaderna bör kunna finansieras inom ramen för myndighetens anslagskredit. Motsvarande medel bör i stället tillföras anslaget året efter, dvs. Kammarkollegiets förvaltningsanslag bör ökas med . An- slag under UO17 eller UO1 bör minskas med motsvarande belopp. Om det inte bedöms finnas utrymme för att finansiera och Kammarkollegiets kostnader genom omprioriteringar på utgiftssidan i statens budget är alternativet att finansiera kostnaderna med avgiftsmedel, genom att medel förs från public servicekontot i till inkomstsidan i statens budget (se kapitel 9). Förslaget om en ny finansieringsmodell kommer att leda till minskade kostnader för (), domstolarna, Polisen samt . KFM uppskattar att kostnaden för hanteringen av gäldenärer som har skulder avseende radio- och tv-avgiften uppgår till . Preskriptionstiden för radio- och tv-avgiften är och kostnaderna för hanteringen av de skulder som härrör från den nuvarande avgiften vid KFM bör därför upphöra senast vid utgången av 2023. Den föreslagna public service-avgiften kommer att vara en del av den slutliga skatten. KFM:s arbete med att driva in obetald skatt kommer därför att inkludera public service-avgiften. Om en person blivit påförd radio- och tv-avgift och sedan bestrider innehavet så kan den personen överklaga RIKAB:s omprövningsbeslut. gick 450 ärenden vidare till Förvaltningsrätten i . Under fastställdes dom i 373 mål varav 345 dömdes till RIKAB:s fördel och 14 till dess nackdel, medan 14 mål har avskrivits av förvaltningsrätten p.g.a. att överklagandet har dragits tillbaka. Fyra mål har beviljats prövningstillstånd i kammarrätten, varav två dömdes till RIKAB:s fördel och två till dess nackdel. Förvaltningsrättens kostnader förväntas minska successivt när det nya finansieringssystemet införs. Härutöver innebär avskaffandet av avgiftsskyldigheten för juridiska personer att statliga myndigheter som innehar en tv-motta- gare inte kommer att betala den föreslagna public service-avgiften. De totala avgiftsintäkterna från juridiska personer, bortsett företag, uppgick till 2016. Effekt av förslag om finansiering av verksamhet vid Myndigheten för press, radio och tv fattar beslut om att ska föras över från rundradiokontot till inkomstsidan i statens budget (se kapitel 9). Medlen, som betalas ut via anslag på utgiftssidan, finansierar viss verksamhet inom Myndigheten för press, radio och tv (MPRT). Till följd av att överföringarna föreslås upphöra kommer intäkterna till staten att minska med . Detta inkomstbortfall föreslås finansieras genom att anslag under UO17 eller UO1 minskas med motsvarande belopp. Anslaget Stöd till taltidningar under UO17 bör åtminstone delvis kunna finansiera inkomstbortfallet. Detta leder till en mer renodlad finansiering, i enlighet med budgetlagens bestämmelser, eftersom specialdestinering av dessa medel föreslås upphöra. Om det inte bedöms finnas utrymme för att finansiera MPRT:s kostnader genom omprioriteringar på utgiftssidan i statens budget är alternativet att fortsatt finansiera kostnaderna med avgiftsmedel på samma sätt som . 12.3.2Övriga konsekvenser för statens budget Enligt den föreslagna finansieringsmodellen kommer public serviceavgiften att budgeteras och redovisas som en skatteintäkt och sedan föras till ett räntebärande konto i , som avräkning under övriga inkomster i statens budget (se kapitel 7). Nettoeffekten på budgetens inkomstsida blir därför definitionsmässigt noll. När avgifter betalas in till kontot går de in i statens samlade kassaflöde i likhet med andra inbetalningar till staten (vilket även gäller i det nuvarande finansieringssystemet med avgifter till rundradiokontot). Avgifter som betalas in förbättrar budgetsaldot och statens finansiella sparande. När medel från public service-kontot betalas ut till programföretagen försämras budgetsaldot och det finansiella sparandet. Statens lånebehov, liksom statsskulden, minskar om avgifterna som betalas in överstiger utbetalningar från kontot. kommer att föra över avgiftsmedel till kontot . kommer Kammarkollegiet betala ut medel till programföretagen med en tolftedel av den av beslutade medelstilldelningen . Budgetsaldot och statens finansiella sparande kommer endast förbättras om avgiftsintäkterna överstiger det som tilldelas programföretagen. Vad gäller den föreslagna finansieringsmodellen bedöms budgetsaldot och statens finansiella sparande påverkas marginellt eftersom skatteintäkterna i möjligaste mån ska överensstämma med medelstilldelningen till programföretagen. Det bör inte finnas ett stort överskott på public service-kontot, vilket har redogjorts för i kapitel 7. En konsekvens av det föreslagna finansieringssystemet som kan uppkomma är att antalet avgiftsbetalare minskar när planerna på att införa det nya systemet blir kända. Om antalet avgiftsbetalare skulle minska så till den grad att avgiftsintäkterna inte blir tillräckligt höga för att uppfylla beslut om medelstilldelningen , kan regeringen föreslå att beslutar om en kredit som kopplas till rundradiokontot. Skattekvoten definieras av () som de totala skatteintäkterna som andel av BNP till marknadspris. Förslaget om en ny finansieringsmodell kommer att innebära att avgiftsintäkterna räknas in i skattekvoten eftersom public service-avgiften kommer att redovisas som en skatt i nationalräkenskaperna och således blir en del av statens totala skatteintäkter. SCB avser att inleda ett arbete med att klassificera om den nuvarande radio- och tvavgiften som en skatt i nationalräkenskaperna, vilket innebär att skatteintäkterna oavsett finansieringsmodell kommer att räknas in i skattekvoten (se avsnitt 6.3). uppgick de totala skatteintäkterna till 1 och BNP till marknadspris till 4 , vilket innebar en skattekvot på . Intäkterna från public serviceavgiften behöver uppgå till 2019 för att täcka medelsbehovet enligt beslut för den nuvarande tillståndsperioden. Detta innebär att statens intäkter kommer att öka med samma belopp detta år. Om beslutar att medlen till programföretagen ska indexuppräknas även under nästa tillståndsperiod kommer intäkterna att öka ytterligare för att täcka detta medelsbehov (vilket kommer att redovisas i slutbetänkandet). Jämfört med siffror skulle skattekvoten öka med till 2019 givet de ökade skatteintäkterna. Radio- och tv-avgiften uppgår till . Avgiftsuttaget är, som redogjorts för i kapitel 4, kopplat till innehav av en tv-mottagare och ska betalas av hushåll och juridiska personer. I budgetpropositionen föreslår regeringen att radio- och tv-avgiften höjs med till fr.o.m. . Enligt en prognos av RIKAB skulle radio- och tvavgiften, om den skulle behållas i sin nuvarande konstruktion, behöva uppgå till 2019 för att medelstilldelning enligt beslut ska kunna fullgöras. Detta gäller under förutsättning att antalet avgiftsbetalare skulle minska med 20 000 –2019 (vilket har varit fallet –2016). En individuell public service-avgift föreslås i stället betalas på individnivå, av alla som har en beskattningsbar förvärvsinkomst, är obegränsat skattskyldiga, och har fyllt vid beskattningsårets ingång (se kapitel 7). Som har redovisats i kapitel 7 kommer avgiften att uppgå till av den beskattningsbara förvärvsinkomsten upp till en inkomst som motsvarar 2,127 gånger inkomstbasbeloppet för beskattningsåret. Den maximala public service-avgiften beräknas uppgå till per person och år. Till följd av att den nya finansieringsmodellen inte är kopplad till innehav av en tv-mottagare kommer enskilda personer inte behöva anmäla eller avanmäla tv-innehav. Enskilda personer kommer heller inte behöva hantera och betala fakturor. För av alla personer vid beskattningsårets ingång beräknas avgiften uppgå till maxnivån 2019. Det innebär att avgiften för de allra flesta beräknas bli ungefär hälften så stor som den nuvarande radio- och tv-avgiften skulle uppgå till per hushåll 2019. De som betalar en full avgift står för av de totala intäkterna. Reducerad avgift, dvs. av den beskattningsbara förvärvsinkomsten men under maxnivån , kommer att betalas av . Den andel som inte har en beskattningsbar förvärvsinkomst och därmed inte kommer att betala någon avgift uppgår till . Sammantaget innebär detta att av alla personer vid beskattningsårets ingång, och som har en beskattningsbar förvärvsinkomst, kommer eller ungefär tre av fyra att betala maxnivån. Eftersom den föreslagna public service-avgiften, till skillnad från den nuvarande radio- och tvavgiften, är beroende av den beskattningsbara förvärvsinkomsten kommer den således att vara mer rättvis ur ett fördelningspolitiskt perspektiv. När det gäller konsekvenser för hushåll så kommer ensamhushåll och hushåll som består av ensamstående med barn att betala ungefär hälften så mycket jämfört med dagens system. För hushåll där det finns två personer som vid beskattningsårets ingång fyllt , t.ex. sammanboende utan barn, sammanboende med barn, eller ensamstående med en kvarboende ung vuxen, blir skillnaden liten jämfört med nuvarande modell. Flertalet av dessa hushåll beräknas betala mer jämfört med den prognosticerade nivån 2019 (dvs. Hushåll med tre eller fler personer som vid beskattningsårets ingång fyllt , t.ex. sammanboende med kvarboende unga vuxna, får sammantaget betala mer än . Ett antagande i alla dessa beräkningar är att samtliga vuxna förvärvsarbetar och har en så hög beskattningsbar inkomst att de betalar full avgift. Enligt SCB:s statistik utgjordes av alla hushåll i av en person, av två personer och av 3–4 personer. Vid en jämförelse mellan hushållens storlek och den disponibla inkomsten för olika hushållstyper kan det konstateras att hushåll bestående av ensamstående utan barn har den lägsta disponibla inkomsten. Även hushåll som består av ensamstående med barn har en lägre disponibel inkomst än det genomsnittliga hushållet. Dessa två hushållstyper, som utgör av landets hushåll, har lägre disponibel inkomst jämfört med genomsnitthushållet. De kommer, som redovisats ovan, att gynnas av den föreslagna modellen. Kvinnor är överrepresenterade i dessa hushållskategorier vilket innebär att modellen bidrar till en ökad jämställdhet mellan kvinnor och män. De hushåll som består av sammanboende med kvarboende unga vuxna i åldrarna 20–, som får en totalt sett högre avgift om samtliga i hushållet har en beskattningsbar inkomst, utgör av landets hushåll och har en disponibel inkomst som är större än genomsnittshushållet (enligt SCB, baserat på statistik ). Kommittén kan konstatera att den föreslagna finansieringsmodellen således gynnar de hushållstyper, ensamstående med eller utan barn, som har en lägre disponibel inkomst än övriga hushållstyper och som med det nuvarande finansieringssystemet betalar lika mycket som ett hushåll med två eller flera vuxna. Härutöver är det av alla personer, som fyllt vid beskattningsårets ingång, som inte har en beskattningsbar inkomst och därmed inte behöver betala någon avgift. Den föreslagna modellen har därför en tydlig omfördelningseffekt där intäkterna till public service, i jämförelse med nuvarande system, i högre grad kommer från personer som ingår i hushåll med en högre disponibel inkomst jämfört med genomsnittshushållet. Till följd av den föreslagna finansieringsmodellen kommer kostnaden för radio- och tv-avgiften inte längre att ingå i beräkningen av försörjningsstöd. Sammantaget har den föreslagna modellen både positiva fördelningseffekter och bidrar till ökad jämställdhet mellan kvinnor och män. 12.6Bedömning av förslagen i förhållande till de skyldigheter som följer av anslutning till Europeiska unionen Kommitténs förslag bedöms inte stå i strid med de skyldigheter som följer av anslutning till Europeiska unionen. De föreslagna ändringarna bedöms inte utgöra sådant nytt statligt stöd som kräver Europeiska kommissionens godkännande innan de införs, se vidare kapitel 11. 13.1Förslaget till lag (2018:000) om finansiering av public service Finansiering av public service Public service-verksamhet och verksamhet som är direkt anknuten till den ska finansieras med en public service-avgift enligt denna lag under förutsättning att 1.sändningstillstånd enligt 4 kap. 3 § eller 11 kap. 1 § första stycket radio- och tv-lagen (2010:696) har meddelats den som bedriver sändningsverksamheten, och 2.tillståndet innehåller ett förbud mot att sända reklam. Bestämmelsen motsvarar 1 § lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst med den skillnaden att begreppen radio och tv i allmänhetens tjänst och radio- och tv-avgift har ersatts av public service och public service-avgift. Bakgrunden till användningen av begreppet public service beskrivs närmare i avsnitt 2.3, 6.4 och 9.2. Begreppet public service är inte avsett att omfatta något annat än vad begreppet radio och tv i allmänhetens tjänst omfattar. Förarbeten till bestämmelsen finns i prop. 2005/06:112, s. 101, prop. 2006/07:16, s. 17 ff., prop. 2008/09:195, s. 72, prop. 2009/10:115, s. 328 och prop. 2011/12:1, utgiftsområde 17. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 9.2.