sou · H4B345 · 2017-01-01 00:00:00 — I paragrafen anges vilka hänsyn som ska tas vid val av rättelse- åtgärd eller sanktion vid regelöverträdelser och är alltså tillämplig vid överträdelser när det gäller investeringsbolag – såväl självförval- tande som externt förvaltade (fondbolag alternativt svenska AIF- förvaltare) – och förvaringsinstitut (för investeringsbolag som har beviljats undantag enligt 13 kap. 2 §) samt när det gäller fysiska personer som ingår i ledningen för sådana företag. Vid bedöm- ningen ska överträdelsens allvarlighet och varaktighet utgöra utgångs- punkten för valet av sanktion. Särskild hänsyn ska tas till över- trädelsens art och eventuella skador som uppstått. Med skador avses bl.a. skador som drabbat aktieägarna eller skada avseende hur mark- naderna eller ekonomin i allmänhet fungerar. Även graden av ansvar ska beaktas. Det innebär att eller domstolen ska ha möjlighet att beakta om en överträdelse är föranledd av ett beteende som på grund av särskilda omständigheter är att betrakta som mer eller mindre klandervärt än annars. Bestämmelsen utgör inte hinder för att ta hänsyn till andra omständigheter än de som anges särskilt; i artikel 99c i UCITS-direktivet anges exempel på omständigheter som kan beaktas. Av andra stycket framgår att får avstå från ett ingripande. Förutsättningarna för att inte ingripa är desamma oberoende av om det är fråga om ett ingripande mot investerings- bolag eller, i förekommande fall, dess förvaltare, förvaringsinstitut eller personer som ingår i ledningen för sådana företag. 8 § Utöver det som anges i 7 § första stycket ska i försvårande riktning beaktas om investeringsbolaget, fondbolaget, , förvarings- institutet eller den fysiska personen i fråga har begått en över- trädelse. Vid denna bedömning bör särskild vikt fästas vid om överträdel- serna är likartade och den tid som har förflutit mellan de olika överträdel- serna. I förmildrande riktning ska beaktas om 1.investeringsbolaget, fondbolaget, , förvaringsinsti- tutet eller den fysiska personen i väsentlig mån genom ett aktivt samarbete har underlättat utredning, och 2.investeringsbolaget, fondbolaget, , eller förvarings- institutet snabbt upphört med överträdelsen, eller den fysiska personen snabbt verkat för att överträdelsen ska upphöra, sedan den anmälts till eller påtalats av . Paragrafen har utformats med 12 kap. 2 a § lagen om värdepappers- fonder som förebild och genomför artikel 99c.1 f och g i UCITS- direktivet när det gäller investeringsbolag som motsvarar en värde- pappersfond (jfr prop. 2015/16:170 s. 21 och 117–120). I paragrafen anges hur ett antal olika faktorer som inte är hän- förliga till själva överträdelsen ska inverka på valet av sanktion. Av första stycket framgår att i försvårande riktning ska beaktas om investeringsbolaget eller, i förekommande fall, fondbolaget alter- nativt AIF-förvaltaren som utsetts att förvalta investeringsbolaget, förvaringsinstitutet (för investeringsbolag som har beviljats undan- tag enligt 13 kap. 2 §) eller den fysiska personen i fråga har gjort sig skyldig till en överträdelse, varvid det är särskilt försvåran- de om överträdelserna är identiska eller likartade. Särskild vikt bör också fästas vid den tid som förflutit mellan överträdelserna, varvid det får anses mer försvårande om det föreligger mellan överträdelserna i fråga. I andra stycket fastslås att i förmildrande riktning ska beaktas om ett investeringsbolag eller, i förekommande fall, dess förvaltare, förvaringsinstitut eller en fysisk person genom ett aktivt samarbete underlättar utredning och om företaget snabbt upphör med överträdelsen eller att en fysisk person snabbt har verkat för att överträdelsen ska upphöra. Avsikten med regleringen är att punkterna ska vara kumulativa. För att i förmildrande rikt- ning kunna beakta omständigheterna i förevarande stycke ska in- vesteringsbolaget, fondbolaget, , förvaringsinstitutet eller den fysiska personen såväl ha samarbetat med Finansinspek- tionen på föreskrivet sätt som ha vidtagit (företaget) eller verkat för (den fysiska personen) snabb rättelse sedan överträdelsen anmälts eller påtalats av . Dessutom krävs att det är fråga om ett samarbete som i väsentlig mån underlättat Finansinspek- tionens utredning. Det bör för regelns tillämpning krävas att före- taget eller den fysiska personen självmant för fram viktig informa- tion som inte redan förfogar över. I fråga om fastställande av en sanktionsavgift, se även 16 §. Ingripanden i särskilda fall 9 § Om någon som ingår i ett investeringsbolags styrelse eller är verk- ställande direktör inte uppfyller de krav som anges i 10 kap. 1 § 3, ska återkalla bolagets tillstånd. Detta får dock ske bara om inspektionen först har påtalat för investeringsbolaget att personen inte uppfyller kraven och han eller hon ändå finns kvar i styrelsen eller som verkställande direktör efter det att en av inspektionen bestämd tid har gått ut. I stället för att återkalla tillståndet, får besluta att en styrelseledamot eller verkställande direktör inte längre får vara det. Inspektionen får då förordna en ersättare. Ersättarens uppdrag gäller till dess att bolaget har utsett en ny styrelseledamot eller verkställande direktör. Det som sägs i första och andra styckena om verkställande direktör ska tillämpas även på en ersättare för verkställande direktör. I fråga om investeringsbolag som för sin förvaltning har utsett ett fondbolag eller en svensk AIF-förvaltare ska, i stället för det som sägs i första–tredje styckena, bestämmelserna i 12 kap. 3 § lagen (2004:46) om värdepappersfonder eller 14 kap. 3 § lagen (2013:561) om förvaltare av alter- tillämpas. Paragrafens första–tredje stycken tillämpas i fråga om självförvaltande investeringsbolag. För investeringsbolag som för sin förvaltning har utsett ett fondbolag eller en svensk AIF-förvaltare finns en mot- svarande bestämmelse i 12 kap. 3 § lagen om värdepappersfonder respektive 14 kap. 3 § lagen om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder, till vilka det finns en hänvisning i förevarande paragrafs fjärde stycke. 10 § ska återkalla ett investeringsbolags tillstånd, om bolaget 1.har fått tillståndet genom att lämna falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt, 2.inte från det att tillstånd beviljades har börjat driva sådan verksamhet som tillståndet avser, 3.har förklarat sig avstå från tillståndet, eller 4.under en sammanhängande tid av inte har drivit sådan verksamhet som tillståndet avser. I de fall som avses i första stycket 1, 2 och 4 får i stället varning med- delas om det är tillräckligt. Paragrafen har utformats med 12 kap. 4 § lagen om värdepappers- fonder och 14 kap. 4 § lagen om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder som förebild. Vid en återkallelse av tillståndet enligt punkten 1, alternativt meddelande av en varning med stöd av andra stycket, får besluta att investeringsbolaget ska betala en sanktionsavgift, se 13 §. 11 § Om en behörig myndighet har underrättat om att ett investeringsbolag eller ett fondbolag eller en svensk AIF-förvaltare som investeringsbolaget har utsett för sin förvaltning, eller ett förvarings- institut har överträtt föreskrifter som gäller i det landet för sådana bolag, förvaltare eller institut, får inspektionen vidta de åtgärder som anges i 1–3, 7 § andra stycket 9 eller 10 § mot investeringsbolaget, fondbolaget eller förvaltaren, eller de åtgärder som anges i 5 § eller 7 § andra stycket mot institutet, om det föreligger någon omständighet som avses där. Paragrafen har utformats med 12 kap. 6 § lagen om värdepappers- fonder och 14 kap. 8 § lagen om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder som förebild. Bestämmelsen innebär att ingripande mot ett investeringsbolag eller dess förvaltare (dvs. ett fondbolag eller en svensk AIF-förvaltare) eller dess förvaringsinstitut (för investeringsbolag som har beviljats undantag enligt 13 kap. 2 §) får ske även om bolaget eller för- valtaren har överträtt föreskrifter som gäller i ett annat land för företagen. 12 § ska underrätta behöriga myndigheter i de andra länder inom EES där aktier i ett investeringsbolag marknads- förs, när någon åtgärd enligt 1–3, 9 eller 10 § har vidtagits mot investe- ringsbolaget, fondbolaget eller AIF-förvaltaren. En underrättelse ska också göras om ett ingripande har vidtagits i sådana fall som avses i 11 §. Paragrafen har delvis utformats med 12 kap. 5 § lagen om värde- pappersfonder och 14 kap. 7 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder som förebild. 13 § Om har meddelat beslut om anmärkning eller varning enligt denna lag, får inspektionen besluta att investeringsbolaget eller den mot vilken anmärkningen eller varningen riktas mot ska betala en sanktionsavgift. Detsamma gäller vid beslut om återkallelse eller varning i fall som avses i 10 § första stycket 1. Om ett förvaringsinstitut har meddelats beslut om anmärkning enligt 5 §, får besluta att förvaringsinstitutet ska betala en sanktionsavgift. I paragrafen anges vissa förutsättningar för beslut om sanktions- avgift i vissa angivna fall, se även 2 §. Av första stycket framgår vidare att har befogenhet att besluta om sank- tionsavgift även i det fall ett investeringsbolag har fått sitt tillstånd genom falska uppgifter eller på annat otillbörligt sätt (se 10 §). Enligt andra stycket har befogenhet att ingripa även mot förvaringsinstitut (för investeringsbolag som har beviljats undantag enligt 13 kap. 2 §) genom beslut om sanktionsavgift, om institutet har fått en anmärkning. 14 § Sanktionsavgiften för ett investeringsbolag, ett fondbolag, en svensk AIF-förvaltare, eller ett förvaringsinstitut ska fastställas till högst det högsta av 1.ett belopp som per i svenska kronor mot- svarade , av bolagets, förvaltarens eller institutets eller, i förekom- mande fall, eller koncernens omsättning närmast föregående räkenskapsår, 3.två gånger den vinst som bolaget, förvaltaren eller institutet erhållit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller 4.två gånger de kostnader som bolaget, förvaltaren eller institutet undvikit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa. Sanktionsavgiften får inte bestämmas till ett lägre belopp än 5 000 kro- nor. Om överträdelsen har skett under investeringsbolagets, fondbolagets, AIF-förvaltarens eller förvaringsinstitutets första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får den upp- skattas. Avgiften tillfaller staten. Paragrafen har utformats med 12 kap. 8 § lagen om värdepappers- fonder som förebild, varför också det i paragrafen angivna datumet är detsamma (se prop. 2015/16:170 s. 22 f. och 105–112, jfr även (se prop. 2014/15:57 s. 69). Paragrafen innehåller bestämmelser om den högsta sanktions- avgift som får besluta om för investeringsbolag eller dess förvaltare (dvs. ett fondbolag eller en AIF-förvaltare) och förvaringsinstitut (för investeringsbolag som har beviljats undantag enligt 13 kap. 2 §). I 15 § finns motsvarande bestämmelse om sanktionsavgifter för fysiska personer. I första stycket anges den högsta sanktionsavgift som får tas ut. Vid bestämmande av sanktionsavgiftens storlek utgör det högsta av de beräknade beloppen det högsta belopp som får fastställas. Punkten 1 innebär ett fast belopp som per i svenska kronor motsvarade . Enligt den s.k. mitt- kursen, som fastsälls av , uppgick värdet av en euro till . Punkten 2 avser av den juridiska personens, alter- nativt koncernens, omsättning närmast föregående verksamhetsår. Normalt sett framgår omsättningen, när det gäller svenska företag och koncerner, av årsredovisningen respektive koncernredovisningen enligt årsredovisningslagen, 1995:1554 (se hänvisning i artikel 99.6 e i UCITS-direktivet till direktiv /34/EU). Punkterna 3 och 4 av- ser två gånger summan av den vinst som överträdelsen medfört eller två gånger de kostnader som undvikits till följd av överträ- delsen, i de fall beloppen kan fastställas. I andra stycket anges den nedre beloppsgränsen för en sanktions- avgift och hur avgiften får beräknas i vissa fall. Av tredje stycket framgår att sanktionsavgifter tillfaller staten. 15 § Sanktionsavgiften för en fysisk person ska fastställas till högst det högsta av 1.ett belopp som per i svenska kronor mot- svarade , 2.två gånger den vinst som den fysiska personen erhållit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller 3.två gånger de kostnader som den fysiska personen undvikit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa. Avgiften tillfaller staten. Paragrafen har utformats med 12 kap. 8 a § lagen om värdepappers- fonder som förebild (som utgör ett genomförande av artikel 99.6 f och g i UCITS-direktivet). Paragrafen innehåller bestämmelser om den högsta sanktionsavgift som får besluta om för en fysisk person. Se vidare författningskommentaren till 14 §. 16 § När sanktionsavgiftens storlek fastställs, ska särskild hänsyn tas till sådana omständigheter som anges i 7 och 8 §§, samt till investerings- bolagets, fondbolagets, AIF-förvaltarens, förvaringsinstitutets eller den fysiska personens finansiella ställning och, om det går att fastställa, den vinst som bolaget, förvaltaren, institutet eller den fysiska personen har erhållit till följd av regelöverträdelsen eller de kostnader som undvikits. Paragrafen har utformats med 15 kap. 9 § lagen om värdepappers- fonder som förebild. (Den bestämmelsen är ett genomförande av artikel 99c.l c och d i UCITS-direktivet, se prop. 2015/16:170 s. 23 och 113–116, jfr även prop. 2013/14:228 s. 313 f. och prop. 2014/15:57 s. 69). Paragrafen reglerar vilka hänsyn som ska tas vid fastställandet av sanktionsavgiftens storlek. För bestämmelsens närmare innehåll i fråga om dess hänvisning till 7 och 8 §§ hänvisas till författnings- kommentarerna till dessa lagrum. I övrigt innebär bestämmelsen att storleken på en sanktionsavgift ska regleras i höjande riktning för att exempelvis ta hänsyn till om en överträdelse inneburit en vinst eller minskade kostnader för företaget eller den fysiska personen, men den kan också medföra att avgiften sänks till följd av exempelvis ett utdömt skadestånd. Sådana omständigheter ska däremot inte på- verka valet av sanktion, utan endast beaktas vid fastställandet av avgiftens storlek. Med finansiell ställning avses exempelvis företagets årsomsättning, men även andra faktorer som exempelvis ett utdömt skadestånd eller en ålagd företagsbot bör kunna beaktas. När det gäller fysiska personers finansiella ställning anges som exempel i artikel 99c i UCITS-direktivet personens årsinkomst. Även en sådan omständighet som att personen i fråga till följd av överträdelsen drabbats, eller om det finns välgrundad anledning att anta att han eller hon kommer att drabbas, av avskedande eller uppsägning från anställning eller av annat hinder eller synnerlig svårighet i yrkes- eller näringsutövning, får beaktas (jfr 29 kap. 5 § första stycket 7 ). 17 § Frågor om ingripanden mot fysiska personer för överträdelser enligt 2, 4 eller 6 § tas upp av genom sanktionsföreläggande. Ett sanktionsföreläggande innebär att den fysiska personen föreläggs att inom godkänna ett ingripande enligt 2 § första och andra styckena, 4 § tredje stycket 1 eller 2 eller 6 § tredje stycket som är bestämt till tid eller belopp. När föreläggandet har godkänts, gäller det som ett domstolsavgörande som fått laga kraft. Ett godkännande som görs som angetts i föreläggandet är utan verkan. Paragrafen reglerar förfarandet för beslut om sanktioner genom sanktionsföreläggande. Paragrafen har utformats med 12 kap. 9 a § lagen om värdepappersfonder som förebild (se prop. 2015/16:170 s. 24 och 122–128, jfr även prop. 2014/15:57 s. 70). Enligt första stycket ska ingripanden mot en styrelseledamot i investeringsbolaget eller dess förvaltare (fondbolaget eller AIF-för- valtaren), förvaringsinstitutet (för investeringsbolag som har be- viljats undantag enligt 13 kap. 2 §), sådana företags verkställande direktör eller ersättare för någon av dem, avseende företagets över- trädelser enligt 2 eller 4 respektive 6 §, prövas av Finansinspek- tionen genom sanktionsföreläggande. I andra stycket anges att ett sanktionsföreläggande innebär att den som bedöms vara ansvarig för en överträdelse föreläggs att inom godkänna ett ingripande enligt 2 § första och andra stycke- na, 4 § tredje stycket 1 eller 2 som är bestämt till tid eller belopp eller enligt 6 § tredje stycket som är bestämt till belopp. Av tredje stycket framgår att ett godkänt föreläggande gäller som en domstolsavgörande som fått laga kraft. Ett godkänt sanktions- föreläggande såvitt avser sanktionsavgift kan därmed verkställas en- ligt utsökningsbalkens bestämmelser. 18 § Ett sanktionsföreläggande ska innehålla uppgift om 1.den fysiska person som föreläggandet avser, 2.överträdelsen och de omständigheter som behövs för att känne- teckna den, 3.de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen, och 4.den sanktion som föreläggs personen. Föreläggandet ska också innehålla en upplysning om att ansökan om sanktion kan komma att ges in till domstol, om föreläggandet inte godkänns inom den tid som anger. Paragrafen anger de uppgifter som ett sanktionsföreläggande ska innehålla. Paragrafen har utformats med 15 kap. 9 b § lagen om värde- pappersfonder som förebild (se prop. 2015/16:170 s. 24 och 125– 128; jfr även prop. 2014/15:57 s. 70). För att kunna identifiera en överträdelse och avgränsa den mot andra förfaranden måste ett sanktionsföreläggande innehålla vissa specifika uppgifter. Av första stycket framgår vilka uppgifter som ett sanktionsföreläggande ska innehålla. Bestämmelsen är uppbyggd på liknande sätt som 48 kap. 6 § , som avser strafföre- läggande. Enligt andra stycket ska sanktionsföreläggandet även innehålla en upplysning om att en ansökan om sanktion kan komma att ges in till domstol, om personen i fråga inte godkänner föreläggandet inom den tid som anger. 19 § Om ett sanktionsföreläggande inte har godkänts inom angiven tid, får ansöka hos domstol om att sanktion ska beslutas. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av beslut om ingripande mot investeringsbolaget, fondbolaget, AIF-förvaltaren eller överträdelse. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen anger vad som gäller i fråga om domstolsprövning för det fall ett sanktionsföreläggande enligt 17 § inte har godkänts. Av första stycket framgår att får ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att sanktionen ska beslutas. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av eventuella beslut om in- gripande mot investeringsbolaget eller dess förvaltare (fondbolaget eller AIF-förvaltaren) eller överträ- delse. I andra stycket anges att det krävs prövningstillstånd för över- klagande till kammarrätten. Paragrafen har utformats med 12 kap. 9 c § lagen om värde- pappersfonder som förebild (se prop. 2015/16:170 s. 24 f. och 125– 128, jfr även prop. 2014/15:57 s. 69 f.). I ett antal rörelselagar på finansmarknadsområdet har det införts eller lämnats förslag till motsvarande bestämmelser (att besluta om administra- tiva sanktioner för fysiska personer i ledningen för företagen genom sanktionsföreläggande). Någon bestämmelse om tidsfrist för att, vid icke godkända sanktionsförelägg- anden, väcka en talan hos domstol har dock inte införts i lagarna. Behovet av en sådan preskriptionsbestämmelse bör övervägas i fråga om samtliga berörda författningar i ett sammanhang. Innan så sker torde ledning kunna hämtas från exempelvis 34 § lagen (1990:746) om betalningsföreläggande, där tidsfristen är . Rätts- säkerhetsskäl talar för att en eventuell preskriptionsbestämmelse i förevarande lag inte bör vara för lång. 20 § En sanktion för en överträdelse enligt 2, 4 eller 6 § får beslutas bara om sanktionsföreläggande har delgetts den som sanktionen riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen ägde rum. Paragrafen utgör en preskriptionsbestämmelse för sanktioner mot fysiska personer för investeringsbolags eller dess förvaltares (fond- bolag eller AIF-förvaltare) och förvaringsinstituts överträdelser. Paragrafen har utformats med 15 kap. 9 d § lagen om värdepappers- fonder som förebild (se prop. 2015/16:170 s. 25 och 125–128, jfr även prop. 2014/15:57 s. 70 f.). Paragrafen innebär att en sanktion för en överträdelse enligt 2, 4 eller 6 § får beslutas bara om sanktionsföreläggande har delgetts den som sanktionen riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen ägde rum. 21 § Om ett investeringsbolag, ett fondbolag eller en AIF-förvaltare, inte lämnar de upplysningar som bolaget eller förvaltaren är skyldiga att göra enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 25 kap. 1 § 14, får Finans- inspektionen besluta att bolaget ska betala en föreningsavgift på högst . Avgiften tillfaller staten. Paragrafen har utformats med 12 kap. 10 § lagen om värdepappers- fonder och 14 kap. 14 § lagen om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder som förebild. Verkställighet av beslut om sanktionsavgift och föreningsavgift 22 § En sanktionsavgift eller förseningsavgift ska betalas till Finansinspek- tionen efter det att ett beslut om att ta ut avgiften fått laga kraft eller sanktionsföreläggandet godkänts eller den som anges i beslutet eller föreläggandet. 23 § beslut om sanktionsavgift eller förseningsavgift får verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser, om avgiften inte har betalats inom den tid som anges i 22 §. 24 § Om sanktionsavgiften eller förseningsavgiften inte betalas inom den tid som anges i 22 §, ska lämna den obetalda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning av statliga fordringar finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 25 § En sanktionsavgift eller förseningsavgift som har beslutats faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett efter det att beslutet fick laga kraft eller sanktionsföreläggandet godkändes. Paragraferna har utformats med 12 kap. 11–14 §§ lagen om värde- pappersfonder som förebild. Ingripanden mot förvaltningsbolag och AIF-förvaltare med stadgeenligt säte i ett land inom EES 26 § ska ingripa mot ett investeringsbolag som för- valtas av ett förvaltningsbolag eller en AIF-förvaltare med stadgeenligt säte i ett annat land inom EES, om förvaltningsbolaget eller AIF-för- valtaren åsidosätter sina skyldigheter enligt denna lag eller andra författ- ningar som reglerar bolagets eller förvaltarens verksamhet i eller bolagsordningen för det förvaltade investeringsbolaget. Vid ingripanden som avses i första stycket tillämpas för förvaltnings- bolag 12 kap. 15 och 16 §§ lagen (2004:46) om värdepappersfonder och för AIF-förvaltare 14 kap. 19 och 20 §§ lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Det som i dessa lagar sägs om värde- pappersfond, specialfond eller alternativ investeringsfond ska avse investe- ringsbolag, och det som där sägs om fondbestämmelser ska avse bolags- ordning. Av de hänvisade paragraferna framgår att ska ingripa genom att förelägga förvaltningsbolaget eller AIF-förvaltar- en att göra rättelse. Följs inte föreläggandet av bolaget eller förval- taren, ska inspektionen underrätta behörig myndighet i bolagets respektive förvaltarens hemland. Om rättelse ändå inte sker får inspektionen utfärda ytterligare förläggande, meddela ett förbud att verkställa beslut, göra en anmärkning, förbjuda bolaget eller förval- tare att påbörja nya transaktioner i eller besluta att bolaget eller förvaltare inte längre får förvalta ett investeringsbolag. Innan en sådan åtgärd vidtas ska dock inspektionen underrätta behörig myndighet i förvaltningsbolagets eller AIF-förvaltarens hemland. I brådskande fall får dock inspektionen vidta åtgärden utan föregå- ende föreläggande eller underrättelse till hemlandsmyndigheten. , Europeiska kommissionen och ska då underrättas . I sådana brådskande fall ska in- spektionen undanröja åtgärden, om kommissionen därefter har kom- mit fram till ett sådant beslut.