sou · H5B382 · 2017-10-26 00:00:00 — Folkhögskolan är en utbildningsform för vuxna och varje folkhög- skola bestämmer självständigt över vilka kurser man anordnar och hur studie- och yrkesvägledning ska organiseras. Varje folkhögskola bestämmer själv om det ska finnas en studie- och yrkesvägledare. Ofta delas uppgiften om studie- och yrkesvägledning mellan flera olika personalkategorier. I den senast uppdaterade uppgiften från (2012) angavs att drygt hälften av folkhögskolorna hade anställda studie- och yrkesvägledare. Folkbildningsrådet1 skriver i årsrappor- 1 uppdrag är att fördela och följa upp statsbidraget till studieförbund och folkhögskolor. De har även ett uppdrag att utvärdera om syftet med statens bidrag till folk- bildningen uppfylls. Vägledning hos olika aktörer ten 2017 att behoven av studie- och yrkesvägledning har ökat . Det framgår av en enkätundersökning bland folkhögsko- lornas studie- och yrkesvägledare. Framför allt är det deltagarna på allmän kurs som behöver mycket och alltmer kurativt, studieekono- miskt och socialt stöd under kursernas gång. Vägledning av deltagare inom uppdragen från Arbetsförmedling- en eller sker ofta i samarbete med folkhögskolor- na. De flesta studievägledare som besvarat enkäten ser inte att de grupper som kommer från Arbetsförmedlingen eller Försäkrings- kassan har ökat belastningen på folkhögskolornas studievägledning. Folkhögskolorna genomför i samverkan med Arbetsförmedling- en studiemotiverande kurser och etableringskurser i svenska samt arbetsförberedande och orienterande inslag (se avsnitt 4.1.1). Sju folkhögskolor har deltagit och utvecklat metoder för match- ning och studie- och yrkesvägledning inom ramen för regeringens strategi Vägar framåt – strategi för unga som varken arbetar eller studerar (U2015/05478/UF). Genom strategin ska unga mellan få extra stöd för att kunna etablera sig i yrkeslivet. har omställningsavtal mellan tecknats inom allt fler branscher. Avtalen omfat- tar både ekonomiskt och praktiskt stöd till individer som sägs upp inom det aktuella avtalsområdet. Syftet är att öka tryggheten för de anställda och förbättra deras möjligheter till en ny anställning. Sam- tidigt underlättas också strukturomvandling i branschen då mindre lönsamma företag kan göra neddragningar medan lönsamma företag får förutsättningar att växa. Omställningsavtalen ser olika ut, men har det gemensamt att de föreskriver inrättandet av kollektivavtalsstiftelser som ansvarar för att administrera, utveckla och i många fall tillhandahålla det stöd som bestäms i avtalet. Vilka resurser som finns tillgängliga, vilka verktyg som används och stödets omfattning varierar mellan omställnings- organisationerna. Variationer finns också när det gäller hur stödet levereras. Vissa av omställningsorganisationerna har en egen upp- byggd rådgivningsfunktion medan andra använder sig av externa leverantörer. Vägledning hos olika aktörer (), som tillhandahåller omställningsstöd till tjänstemän och förtroendevalda inom privat sektor, har egna anställda rådgivare. Det förekommer att rådgivarna har studie- och yrkes- vägledarutbildning, men det är inget krav. Rådgivarna har dock ofta erfarenheter av personalansvar efter tidigare arbeten inom personal- frågor eller som arbetsledare. TRR har även särskilda rådgivare som ansvarar för rådgivning till uppsagda chefer respektive omställning vid ohälsa. Trygghetsfonden TSL, som erbjuder omställningsstöd till privat- anställda arbetare, anlitar i stället en mängd externa leverantörer. Arbetsgivaren och den lokala fackklubben avgör i varje enskilt fall vilken leverantör som ska genomföra omställningsprogrammet för den uppsagda. Även , omställningsorganisationen inom det statliga avtalsområdet, anlitar samarbetspartners som bland annat genomför jobbcoachning. Trots att arbetssättet skiljer sig åt mellan omställningsorganisa- tioner finns likheter i det stöd man erbjuder de uppsagda under deras omställning till ett nytt arbete. På ett generellt plan kan omställ- ningsprogrammet delas in i fem faser. Vägledning för att den enskil- de ska kunna göra övervägda val förekommer i olika omfattning inom alla faser av programmet. Källa: (red) 2015. Vägledning hos olika aktörer I början av omställningsprocessen läggs större fokus på information och rådgivning. Därefter går arbetet över till mer motiverande och pådrivande coachning. Ju mer målbilden klarnar, desto mer handlar omställningsstödet om coachning. I vissa fall behöver individen ut- ökade stödinsatser i form av validering, kortare formella utbildningar eller praktik. En del av omställningsorganisationerna har möjlighet att finansiera detta medan andra hänvisar deltagaren till det offentliga utbildningssystemet eller Arbetsförmedlingens arbetsmarknadspoli- tiska program. Vägledning finns också tillgänglig på en mängd webbsidor med olika avsändare. Flera webbsidor med vägledning kring yrken och studier drivs av myndigheter, medan andra kan ha exempelvis fackliga orga- nisationer eller privata aktörer som avsändare. I tabell 4.7 finns exem- pel på sådana webbsidor. Vägledning hos olika aktörer Källa: Egen kartläggning. 4.3Arbetsförmedlingens samspel med annan vägledning 4.3.1Fler i utbildning kräver samverkan Den statistik som utredningen redovisat i kapitel 2 visar att antalet personer som lämnar arbetslöshet för att påbörja utbildning är låg och behöver öka. I utredningens dialoger med kommunernas studie- och yrkesvägledare och högskolans karriärvägledare har behov fram- kommit av att kunna samverka med Arbetsförmedlingen i syfte att kunna erbjuda enskilda en smidigare väg till utbildning eller arbete. Vägledning hos olika aktörer Det handlar om att individer behöver få vägledning för att formulera behov och intresse, information om arbetsmarknad och yrke och kunskap om specifika utbildningar på lärosäten, i den kommunala vuxenutbildningen, , folkhögskolor eller andra ut- bildningsanordnare. Inte minst är validering, dvs. att synliggöra och erkänna kompetens oavsett hur individen har förvärvat den, en viktig fråga för alla aktörer som kommer i kontakt med vuxna som behöver utbildning för att komma vidare på arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingens samverkan med vägledare på högskolor och universitet har ökat i aktualitet i samband med att antalet nyanlända har blivit fler. Många av dem har en akademisk utbildning som efter- frågas på svensk arbetsmarknad men som kan behöva kompletteras. I det sammanhanget är det viktigt att individen får rätt stöd och i rätt tid och att Arbetsförmedlingen i samverkan med högskolor och uni- versitet kan bidra till det. En undersökning genomförd av nationella samordningen för ut- ländska lärares vidareutbildning vid visar att av de studerande på den kompletterande utbildning- en för utländska lärare varit i mellan 2–innan de fick veta att utbildningen fanns. De flesta fick information från vänner och bekanta, genom sökning på nätet och en del av studie- och yrkesväg- ledare. Andelen som fick information från Arbetsförmedlingen har ökat från () till () vil- ket troligen hänger samman med myndighetens satsning på snabb- spår till lärare. Bristande vägledning kan vara en faktor som medver- kat till att det dröjt länge innan den enskilde fick information om möjlighet till utbildning. De kontakter utredningen haft med (se av- snitt 4.2.2) visar emellertid att samverkan med Arbetsförmedlingen i etableringsuppdraget har varit framgångsrikt och bidragit till att den enskilde fått vägledning om var lämplig utbildning finns. 4.3.2Kompetens och specialisering är nödvändigt För många arbetssökande är Arbetsförmedlingen den första kontak- ten där frågor om yrken, studier och arbetsmarknad aktualiseras. Arbetsförmedlingens information om yrke och framtid, Yrkes- kompassen, och intressetest är viktiga ingångar, men kan ibland Vägledning hos olika aktörer kräva ytterligare vägledning för att individen ska få svar på frågor om utbildning och arbete. I vissa fall krävs fördjupad vägledning i syfte att inventera resurser och intressen så att individen kan utveckla sin karriärkompetens för att kunna hantera återkommande val och öka förutsättningarna att få och långsiktigt behålla ett arbete (se kapitel 3 för en beskrivning av begreppet karriärkompetens). Det kräver god kompetens hos handläggaren att föra dessa väg- ledningssamtal vilket förutom kunskap om yrken och arbetsmarknad även behöver innefatta kännedom om validering av kompetens som individen tidigare tillägnat sig. Likaså behövs kunskaper om studie- ekonomi och utbildningssystem. Det kräver att Arbetsförmedlingen har ett nära samarbete med utbildningsväsendet. Som utredningen beskriver i avsnitt 4.1.4 har vägledare tidigare varit en egen yrkesroll på Arbetsförmedlingen och framför allt haft en viktig uppgift när det gällt att vägleda mot arbetsmarknads- utbildning, som var det dominerande studiealternativet för personer som var arbetslösa och inskrivna hos myndigheten. är situatio- nen annorlunda och Arbetsförmedlingen ska vägleda mot behov av utbildning som spänner över flera områden. För att kunna erbjuda detta krävs kompetensutveckling och att samverkan med annan vägledning utvecklas. Det bygger i sin tur på en tydlig ansvarsfördel- ning mellan den Arbetsförmedlingens vägledning och annan vägled- ning. Utvecklad samverkan gynnar individen som på ett enklare sätt kan få del av expertkunskaper på olika nivåer i utbildningssystemen och av Arbetsförmedlingen. Den professionella kompetensen kan också fördjupas om de olika aktörerna har kännedom om varandras arbetsfält (NVL, 2017). Utredningen har ställt frågor om hur sam- arbetet fungerar mellan studie- och yrkesvägledare i den kommu- nala vuxenutbildningen och Arbetsförmedlingen. Vägledning hos olika aktörer Källa: Utredningens enkät. av de svarande upplever samarbetet mycket bra eller ganska bra. Motsvarande fråga ställdes till kommunernas studie- och yrkes- vägledare. Källa: Utredningens enkät. Svaren var relativt samstämmiga med hur handläggarna på svarade och indikerar att det finns upparbetade kontak- ter mellan dem. I de öppna svaren framkommer att de överenskommelser som tecknats mellan kommunerna och Arbetsförmedlingen genom Dua har varit en bidragande orsak till ökande grad av samverkan. I enkäten som riktades till kommunens studie- och yrkesvägledare framkom behov av att stärka samverkan genom att vägledare från Arbetsför- Vägledning hos olika aktörer medlingen och kommunernas studie- och yrkesvägledare har en tät- are dialog för att korta och effektivisera vägen för den enskilde. Vi önskar ännu mer kontakt och samplanering kring enskilda individer. Arbetsförmedlingen och kommunen har ett etablerat samarbete på Vi arrangerar även möten för att handläggare i respektive organisation ska mötas och få kunskap om varandras arbetsområden. Andra kommentarer var att fler studie- och yrkesvägledare borde an- ställas på Arbetsförmedlingen och att Arbetsförmedlingens chefer måste prioritera möten för handläggare med den kommunala vuxen- utbildningen. I de öppna svarsalternativen i utredningens enkät har både arbets- förmedlare och studie- och yrkesvägledare svarat att Dua bidragit till att samverkan har intensifierats. Det tyder på att initiativ på lokal eller regional nivå mellan Arbetsförmedlingen och den kommunala vuxenutbildningen där arbetet utförs har en gynnsam påverkan på en fungerande samverkan. Andra svar visar att det behövs ett utbyte av kunskaper mellan kommunernas studie- och yrkesvägledare och Arbetsförmedlingen. Detta förutsätter att det finns utpekade hand- läggare som har god kunskap om vägledning och den specifika kun- skapen om arbetsmarknad och yrken. Även kartläggningen från NVL visar att samverkan skapar förståelse för varandras system och arbets- metoder och att den professionella kompetensen därmed breddas. 4.3.3Samverkan måste ske på lokal nivå Utredningens platsbesök, enkäter och kontakter i övrigt med kom- muner och lokala arbetsförmedlingskontor visar att förutsättning- arna för samverkan ser olika ut. Vissa har redan fungerande samver- kan medan andra har påbörjat ett sådant arbete. Arbetsförmed- lingens har i sin strategi om matchning till jobb genom utbildning (se avsnitt 4.1.3) konstaterat att överenskommelser måste fokusera på de områden där det lokalt eller regionalt finns behov av sam- verkan. I strategin slås också fast att Arbetsförmedlingen ska ta ini- tiativ till att organisera lokal eller regional strategisk samverkan i syfte att öka tillgänglighet till utbildning för arbetslösa i kommu- nernas vuxenutbildning och i folkhögskolorna. Nationella överenskommelser som kan brytas ned till lokala över- enskommelser bör ha bättre förutsättningar att bli genomförda än Vägledning hos olika aktörer lösningar som kommer från nationella nivåer. Det handlar om vilken legitimitet överenskommelserna har på lokal nivå och hur chefer till- låter medarbetare att använda sin tid för samverkan. Erfarenheter visar att överenskommelser fungerar bäst om de sker skriftligt (Stats- kontoret 2017, och Arbetsförmedlingen 2015). Det centrala är att överenskommelserna innehåller gemensamma mål, vilka resultat som ska uppnås och hur uppföljning ska gå till. I kapi- tel 10 har utredningen gjort en sammanställning av forskning kring samverkan, bl.a. om vilka förutsättningar som bör vara uppfyllda för att samverkan ska bli framgångsrik. Flera kommuner och Arbetsförmedlingen har svarat i enkäten som hänvisas till ovan att samlokalisering kan vara ett bra sätt att samverka i syfte att stärka vägledningen. I en enkät som Arbetsförmedlingen låtit göra om samlokalisering visas att drygt hälften av Arbetsför- medlingens enheter har någon form av samlokalisering av vägledning med en eller flera kommuner och knappt hälften av dem som inte har samlokaliserad verksamhet för diskussioner om att det ska införas. Det tyder på att båda parter har ett ökat intresse för att stöd- ja arbetslösa i den utbildningsplanering som behövs för att kunna påbörja en utbildning. I enkäten framkom behov av samlokalisering av Arbetsförmed- lingens vägledning och kommunernas studie- och yrkesvägledning. Historiskt är samlokalisering inte något nytt utan var ett vanligt sätt att samverka under förra som avslutades . Kom- munerna fick i samband med avslutningen särskilda statsbidrag för att upprätthålla den infrastruktur som byggdes upp under Kunskaps- lyftet. Det är en infrastruktur som i vissa kommuner kvarstår. I en enkät genomförd av Dua uppger av Arbetsförmedlingens respondenter att de helt eller delvis har samlokaliserat sin verk- samhet med kommunen. planerar en samloka- lisering (SOU 2017:19). 5 Individers behov av vägledning Arbetsförmedlingen ska verka för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt genom att effektivt matcha arbetssökande mot lediga arbeten och prioritera dem som står långt från arbetsmarknaden. Många arbetssökande kan hitta ett nytt arbete med sin befintliga kompetens men kan behöva vägledning för att t.ex. upptäcka nya branscher och yrkesområden. För en stor del av de inskrivna på kommer dock vägen till ett arbete att gå via en utbildning. Dessa individer kommer att behöva vägledning både vad gäller yrken, arbetsmarknadsutsikter och kring utbildningar. Vid inskrivning som arbetssökande ska Arbetsförmedlingen göra en arbetsmarknadspolitisk bedömning för att rätt insats ska kunna erbjudas individen . På samma sätt behöver en bedömning göras om vilka behov individen har av vägledningsinsatser och i så fall i vilken form. Vägledning ska särskilt erbjudas arbetslösa personer inskrivna på Arbetsförmedlingen, men vägledning behöver också finnas tillgäng- lig för personer som befinner sig i omställning mellan arbeten eller är yrkesverksamma med risk för arbetslöshet. Av särskild betydelse är att vägledning erbjuds till äldre yrkesverksamma och personer med ohälsa. Utredningen har tagit del av forskning och policyrekommenda- tioner, genomfört platsbesök och enkätundersökningar för att få kunskap om hur vägledning erbjuds . Utredningen kan konsta- tera att individers behov av vägledning ser olika ut beroende på olika förutsättningar att hantera yrkesmässiga vägval, s.k. karriär- kompetens. Karriärkompetens har beskrivits i kapitel 3 och kan kortfattat beskrivas som de kompetenser och färdigheter som krävs för att kunna hantera den egna situationen när det gäller utbildning eller arbete. Med karriärkompetens kan individen strukturerat sätta samman information om sig själv, ta in information om utbild- Individers behov av vägledning ningar och yrken samt fatta och genomföra beslut om sina utbild- nings- eller arbetsval. Karriärkompetens behövs oavsett var en indi- vid befinner sig i livet, t.ex. vid val till gymnasieskolan eller i en omställningssituation mitt i livet. Utifrån individers olika förutsättningar kan vägledningsbehoven grovt delas in i tre olika kategorier: informationsbehov, behov av orienterande vägledning och behov av fördjupad vägledning. För att kunna möta individuella behov bör vägledningen vara differen- tierad och kunna erbjudas genom flera olika kanaler. Individer som har god vana att ta till sig och bearbeta ny informa- tion, sätta denna i relation till de egna förutsättningarna och göra medvetna val kan ha enklare behov av vägledning inför val av yrke och studier. Det kan handla om behov av oberoende information om arbetsmarknadsutsikter och utbildningsutbud, med möjlighet att ställa klargörande frågor av generell karaktär. Detta kräver dock att individen har väl utvecklad karriärkompetens som gör det möjligt att sortera informationen och relatera den till de egna förutsättningarna. Behov av orienterande vägledning Individer som har en relativt god karriärkompetens men kvarstående funderingar om yrken, arbetsmarknadsprognoser och utbildningar kan ha behov av orienterande vägledning från en kvalificerad vägled- are. Individen kan behöva svar på personspecifika frågor, t.ex. utifrån genomförda intressetest, om arbetsmarknaden eller behörighets- regler, var utbildningar finns, studieekonomi eller validering av kom- petens som utvecklats i arbetet eller olika icke-formella samman- hang. Det handlar om enstaka, orienterande vägledningstillfällen. Individers behov av vägledning Behov av fördjupad vägledning Individer som saknar tillräcklig karriärkompetens kan behöva fördju- pad vägledning. Individen kan behöva ett mer systematiskt och pro- cessinriktat stöd för att inventera sina egna intressen och resurser för att kunna göra ett väl underbyggt val av utbildning eller yrke. Väg- ledningen kan i dessa fall ingå i en kedja av insatser där även moti- verande och studieförberedande insatser kan behövas. Behov av för- djupad vägledning kan exempelvis uppkomma för individer med kort utbildning eller när människor av olika skäl behöver byta yrkes- inriktning och i samband med det behöver utveckla sin självkänne- dom och kunskaper om utbildning och arbetsmarknad för att stärka sin egen handlingskraft och förmåga att hantera nya vägval. 5.1Vägledning kan behövas vid omställning I kapitel 2 beskrivs hur många arbetslösa har kort tidigare utbildning som arbetsmarknaden ställer allt högre utbildningskrav. Vägledning kan utgöra ett viktigt stöd på vägen när individer ska skaffa sig den kompetens som efterfrågas. Men vägledning kring yrken och studier är inte bara relevant vid arbetslöshet. Yrkesverk- samma kan genom vägledning få hjälp att se hur de befintliga kom- petenserna kan kompletteras för att bättre kunna bidra och utvecklas på den nuvarande arbetsplatsen eller för att få bättre möjligheter att gå vidare till nytt jobb. På så sätt kan också en större rörlighet upp- nås på arbetsmarknaden, vilket i sin tur kan frigöra arbetstillfällen för personer som har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden. Många yrkesverksamma har önskemål om att byta arbete eller arbetsplats, men ser inte sina möjligheter eller vill inte ta de risker som är förknippade med ett byte. I en enkät till över 2 000 av fack- förbundet svarade att de funderat på att byta yrke.1 Funderingar på att byta yrke var vanligare bland yngre svarande. Även vid andra faser i yrkeslivet än vid arbetslöshet kan det allt- så finnas behov av individuell vägledning och att reflektera över nu- varande och kommande yrkesliv. Det handlar om att ge den enskil- 1 Enkät utskickad till Unionens medlemmar . Individers behov av vägledning de bättre förutsättningar att se sina olika kompetenser, både de som nyttjas i det nuvarande arbetet och de som inte gör det. Det handlar också om att få hjälp att se hur de befintliga kompetenser- na kan kompletteras för att bättre kunna bidra och utvecklas på den nuvarande arbetsplatsen eller för att få bättre möjligheter att gå vidare till nytt jobb. På frågan om man upplever sig ha tillgång till den studie- och yrkesvägledning man anser sig ha behov av svarade nej. Hälften av de svarande ser alltså behov av vägledning som de inte har tillgång till . Kvinnor och personer med högst gymnasial utbild- ning ansåg sig sakna tillgång till studie- och yrkesvägledning i högre utsträckning än män och personer med eftergymnasial utbildning. 5.2Vägledning kan bredda kvinnors och mäns yrkesval Det framhålls i utredningens direktiv att det är viktigt att motverka att studie- och yrkesval följer könsbundna mönster. Vägledning kan spela en stor roll i detta avseende. På den svenska arbetsmarknaden syns en tydlig uppdelning efter kön mellan olika yrkesområden. Kvinnor är i högre grad anställda inom vård- och omsorg, sociala tjänster, utbildning och offentlig för- valtning. Män är i sin tur i högre grad anställda inom exempelvis byggverksamhet, transport och tillverkning. För individer med begränsad kunskap om arbetsmarknaden kan studie- och yrkesvägledning ge kännedom om nya möjliga karriär- vägar och därmed bredda möjlighetshorisonten. Det kan i sin tur motverka passiva val baserade på faktorer som social bakgrund och kön. Det ställer krav på att den vägledning som ges är saklig och inte i sig bidrar till att reproducera könsstereotypa föreställningar om yrkesroller. Cedefop har i en rapport (2014) sammanställt goda exempel från EU:s medlemsländer och gett rekommendationer om hur vägledning kan stärkas för att förbättra integrationen för människor som kom- mer från ett annat land. Cedefop pekar särskilt på vikten av att, genom att utgå från individens tidigare erfarenheter och kompetens- er, ta hänsyn till människors individuella behov och inte hamna i fällan att fokusera på gruppers kulturella identiteter och härkomst. Individers behov av vägledning Det betyder inte att vägledaren ska bortse från den kulturella kon- text individer kommer från, utan tvärtom ha insikt om den värde- grund som människor har med sig. Med den förförståelsen kan vägledningen bl.a. ge stöd för att bryta traditionella könsmönster. För att vägledningen ska underlätta integrationen behöver vägleda- ren har god kunskap om arbetsmarknaden och information om vägar till utbildning för att ge det stödet som den enskilde behöver i sin planering för framtida studier eller arbete. Vidare pekar Cedefop på vikten att ge även nyanlända personer verktyg för att långsiktigt kunna hantera sin karriär på en föränderlig arbetsmarknad. För att hantera återkommande val krävs karriärkompetens. Källa: SCB:s Yrkesregister. Könsuppdelningen mellan yrkesområden syns redan i gymnasiesko- lan, där särskilt yrkesprogrammen är tydligt uppdelade efter kön. De högskoleförberedande programmen har dock en jämnare könsför- delning. Individers behov av vägledning Källa: statistik. Könsfördelningen i arbetsmarknadsutbildningen speglar mäns och kvinnors traditionella yrkesval. Det är fler män än kvinnor i utbild- ningar inom tillverkning och hantverk samt bygg och anläggning. Det motsatta gäller för utbildningar inom vård och omsorg. Kvinnor deltar i arbetsmarknadsutbildning i lägre grad än män och de kvinnodominerade utbildningarna har lägre genomsnittlig kost- nad. Kvinnor får arbete i lägre utsträckning än män efter avslutad utbildning (Arbetsförmedlingen 2016 a, bilaga 1).