sou · H4B346 · 2017-01-01 00:00:00 — Antalet barn med dövhet eller hörselnedsättning kommer sannolikt inte att öka i framtiden.23 När de årskullar där i princip alla har opererats uppnår grundskoleålder kommer det att finnas cirka 500 barn med kokleaimplantat i grundskoleutbildningen. 21Uppgifter från SPSM till utredningen . 22Sharma, A. & , J. (2011). 23Socialstyrelsen (2009). 5Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning Detta kapitel inleds med en redogörelse för skollagens (2010:800) reglering av mottagandet till specialskolan för elever med dövhet eller hörselnedsättning. Därefter följer en beskrivning av elevernas skolgång som individintegrerade, i särskilda hörselklasser eller i specialskolan. Kapitlet avslutas med en beskrivning av hur eleverna lyckas i skolan. Det är många faktorer som påverkar hur vårdnadshavare och elever väljer skola. Den främsta faktorn tycks vara närhet till hemmet. Även elevernas möjlighet att ingå i ett socialt samman- hang och tillgången till anpassade lärmiljöer har stor betydelse. Familjer som bor på orter inom en tiomilsradie från en specialskola är mer benägna att placera sina barn i specialskolan än de som bor längre bort.1 Enligt , , är även graden av hörselnedsättning av avgörande betydelse för skolvalet. Avgörande är också hur attraktiva man upplever alternativen specialskola eller hörselklasser. Att allt fler med hörselnedsättning väljer att gå inkluderat i den vanliga skolan är inte bara ett svenskt fenomen utan en internationell trend.2 Den medicintekniska utvecklingen har gjort det möjligt för föräldrar till barn som föds med dövhet att välja en skola nära hemmet. 1Språkrådet (2014). 2Se forsknings- och kunskapsöversikt, bilaga 5. Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning 5.1Särskild reglering för elever med dövhet eller hörselnedsättning Elever med dövhet eller hörselnedsättning kan i likhet med elever utan funktionsnedsättning fullgöra skolplikten i en grundskola med eller enskild huvudman. I så fall gäller bestämmelserna om i skollagen och skolförordningen. För elever med dövhet eller hörselnedsättning finns emellertid även en särskild reglering i 7 kap. 6 § skollagen som medger att eleverna tas emot i den statliga specialskolan om de på grund av sin funktionsnedsättning inte kan gå i eller grundsär- skolan. Till skillnad från den vanliga är specialskolan tioårig och har därmed en förlängd undervisningstid jämfört med . Mottagandet i specialskolan prövas inte av elevens hemkommun eller den fristående skolan utan av en särskild nämnd, i specialskolan och för Rh-anpassad utbildning. Vidare är det Specialpedagogiska skolmyndigheten, SPSM, som är huvud- man för specialskolan och som, när det gäller den regionala special- skolan, beslutar om vilken av de fem skolenheterna som eleven ska tas emot vid. Ersättningsfrågan är reglerad genom föreskrifter från regeringen. För elever med dövhet eller hörselnedsättning som är mottagna i specialskolan finns särskilda kursplaner i vissa ämnen. Betyg sätts första gången i årskurs 7 i specialskolan och inte i årskurs 6 som i . 5.2De flesta går integrerat De flesta eleverna med dövhet eller hörselnedsättning går alltså i vanliga klasser, medan ett fåtal går i särskilt anpassade lärmiljöer i hörselspår, hörselklasser eller specialskolan. Av utredningens enkät till skolorna framgår att nästan 1 400 skolor har individintegrerade elever med grav hörselnedsättning3 och att 70 skolor har så kallade hörselspår, det vill säga gruppintegrerade elever i vanlig klass. 3 Med grav hörselnedsättning i enkäten avses elever som har en sådan hörselnedsättning att de har behov av tekniska hjälpmedel, till exempel hörapparat eller kokleaimplantat. Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning Enligt HRF4 innebär individ- och gruppintegrering att elever med hörselnedsättning ”går i skolan på hörandes villkor, inte sällan i stora klasser med dålig ljudmiljö, begränsad tillgång till hörsel- teknisk utrustning och mycket lite eller inget hörselpedagogiskt stöd alls”. Enligt HRF har varannan kommun inte tillgång till lärare med hörselpedagogisk utbildning. Skolorna saknar kunskap om dövhet eller hörselnedsättning Hörsel- dövforum, ett samarbetsorgan i mellan SPSM och Hörselhabilitering Barn och Ungdom, skriver5 att kunskap om stödbehoven hos barn och elever med hörselnedsättning saknas i kommunerna. Endast av barnen och eleverna med dövhet eller hörsel- nedsättning går i särskilt hörselanpassade förskolor och skolor, vilket ställer stora krav på de övriga förskolorna och skolorna. Slutsatsen är att stödet till kommunerna måste bli starkare och tydligare än . Dessutom konstaterar man att det finns brister i samarbetet mellan stat, landsting och kommuner och att stödet de erbjuder inte alltid når fram till elever och berörd personal. Sammantaget bidrar detta till att eleverna inte alltid får det stöd de behöver. Denna bild bekräftas av en senare studie genomförd av samma aktörer, den så kallade HODA-rapporten.6 Studiens övergripande fråga är i vilken grad förskriven hörteknik stödjer elevernas del- aktighet i undervisningen7. Rapporten handlar om elever i inkluder- ande skolverksamhet i kommunala och fristående skolor i kommunerna i . Studien visar att för av eleverna saknas det hörselpedagog i kommunen. är det av eleverna som faktiskt fått stöd av en hörselpedagog. 4Hörselskadades (2007). 5Hörsel- dövforum (2012). 6Specialpedagogiska skolmyndigheten (2014a). 7Med delaktighet menas att elever med hörselnedsättning ska kunna lyssna på lärare och kamrater utan att ägna mycket kraft åt att höra vad som sägs. Att vara delaktig innebär således att ha möjlighet att delta i interaktionen i klassrummet på likande vis som klass- kamraterna. Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning Nästan hälften av lärarna saknar tidigare erfarenhet av att under- visa elever med hörselnedsättning. visar att hörsel- eller specialpedagoger och hörselingenjörer är de som i högst grad bidrar med användbar information till lärare. Lärarna behöver kunskap om dövhet eller hörselnedsättning, de pedagogiska konsekvenserna, den akustiska miljöns betydelse och den teknik som den enskilda eleven behöver. Av en lärarenkät8 framgår att lärarna tycker sig ha begränsade kunskaper om elever med hörselnedsättning, då endast 10–av de under- visande lärarna hade undervisat elever med hörselnedsättning. Av den enkät utredningen låtit alla rektorer besvara framgår att på av skolorna som har elever med dövhet eller hörselnedsättning har de flesta berörda lärare fått kompetensutveckling om dövhet eller hörselnedsättning eller mindre. På av skolorna har de flesta berörda lärare fått en längre kompetensutveckling. Bilden av den knappa kompetensen och fortbildningen bekräftas av Skolinspektionens rapport9 där intervjuade lärare menar att de har för liten kunskap om hur funktionsnedsättningen påverkar inlärningen. Bristande ljudmiljö och hörteknik Bullermiljön i svenska klassrum är enligt ofta ”helt oacceptabel”, och av klassrummen uppfyller inte minimikrav, ljudklass C. När man dessutom mäter bakgrundsbuller och efterklang i klassrummen har endast av klassrummen bra eller acceptabel ljudmiljö. Ljus- miljön, i termer av ljusstyrka, är dock relativt god i klassrummen. När det gäller hörteknik i skolan konstaterar rapporten att det saknas kamratmikrofoner i av klassrummen. Det innebär att en stor del av eleverna med hörselnedsättning går miste om lärandet och relationerna eleverna emellan. Rapporten pekar också på en stor spridning i hur många kamratmikrofoner som finns i klassrummen. I genomgången handlar det om mellan en och 13 stycken, i genomsnitt 8–9, i de klassrum där kamratmikrofoner 8Specialpedagogiska skolmyndigheten (2008b). 9Skolinspektionen (2009). Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning Även om det finns hörteknik är det inte alltid den fungerar hela lektionen. Enligt rapporten fungerar endast av hörtekniken hela lektionen. Om teknik finns på plats och fungerar används den ändå på rätt sätt. Slutsatsen blir att många elever med hörselnedsättning endast i begränsad utsträckning får tillgång till undervisningen. hänvisar också till andra studier10 som bekräftar att det är vanligt att hörteknik har tekniska brister. Studierna visar att huruvida tekniken fyller sitt syfte eller inte hänger starkt samman med de attityder som finns hos både den enskilda eleven med hörselnedsättning och hos kamrater, föräldrar, lärare och övrig skolpersonal. Nära sammankopplad med attityderna är kunskapen om tekniken. I slutsatser från en enkätundersökning genomförd av Svensk teknisk audiologisk förening11 såväl som i en kartläggning gjord av Hörsel- dövforum12 uttrycks oro för att den hörselpedagogiska kompetensen inom kommunerna minskar och att tjänster som avslutas, exempelvis på grund av ålderspension, inte återbesätts. En liten del av eleverna med hörselproblematik går i särskilda hörselklasser. Dessa har en akustiskt och hörtekniskt anpassad lärmiljö och personal med hörselkompetens. Hörselklasserna har också gruppstorlekar som är betydligt mindre än en ”normalklass”. Undervisningen sker huvudsakligen på talad svenska, men man använder också tecken som stöd i undervisningen och eleverna erbjuds undervisning i teckenspråk antingen som språkval eller som elevens val. Undervisningen är till skillnad från i den regionala specialskolan, som beskrivs nedan, i allmänhet inte tvåspråkig. Hörselklasser har i varierande utsträckning ett regionalt upp- tagningsområde. Av utredningens enkät till landets alla skolor framgår att 27 skolor har eller har haft hörselklasser . Flera av dessa klasser kan vara av mer tillfällig natur medan andra har funnits . 10Antonsson, S (1998). Rekkedal, A. (2012). Fungmark, M. (2010). 11Svensk teknisk audiologisk förening (2010). 12Hörsel- dövforum (2010). Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning Kannebäcksskolan i , Alviksskolan i och Solanderskolan i är exempel på skolor med hörselklasser som funnits och som också tar emot elever från grannkommuner. Silviaskolan, Kannebäcksskolan och Solanderskolan har ett uttalat regionalt uppdrag. Även Alviksskolan tar emot elever från grann- kommunerna, även om detta inte är ett uttalat uppdrag. Kannebäcksskolan och Silviaskolan har i sin organisation ambulerande hörselpedagoger som stödjer individintegrerade elever i andra skolor. Silviaskolan har tre hörselpedagoger som stödjer cirka 240 individintegrerade elever i 13 kommuner medan Kannebäcksskolan har fem hörselpedagoger som stödjer cirka 250 individintegrerade elever i den egna kommunen. I hörselklasserna är undervisningsspråket i allmänhet talad svenska. I Kannebäcksskolan och i Kålgårdsskolan i har man dock i vissa sammanhang tvåspråkig undervisning. Kålgårdsskolan tar också emot enstaka elever med dövhet. Även Hagaskolan i har undervisning på teckenspråk. I Hagaskolan har kommunen samlat hörselkompetens i ett komptenscenter vars främsta uppgift är att stödja de individintegrerade eleverna i kommunen. I skolan finns det också hörselklasser. Utredningen har i kontakt med kommunerna erfarit att elev- underlaget i hörselklasserna varit vikande även om Silviaskolan, Hagaskolan och Kålgårdsskolan har märkt av ett ökat elevintresse . organiseras så kallade hörselklasser på olika sätt i olika kommuner. Vissa verksamheter med inriktning mot dövhet eller hörselnedsättning utgörs av hela skolenheter, som till exempel Silviaskolan i och Solanderskolan i . Förut- sättningen för att få en plats på skolan är att eleven har en dokumenterad hörselnedsättning. Till dessa skolor ansöker föräldrar om en plats för sina barn. Andra kommuner organiserar sina verksamheter som särskilda undervisningsgrupper, som ibland är kommunövergripande. Sådana finns vid exempelvis Pilskolan i och Junedalsskolan i . Till dessa verksamheter kan föräldrar inte ansöka om Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning plats utan det är elevens rektor som beslutar om placering i särskild undervisningsgrupp enligt 3 kap. 11 § skollagen. Att hörselklasser organiseras på så olika sätt beror delvis på att det råder en stor osäkerhet bland huvudmännen om hur de tillåts organisera verksamheter med inriktning mot bland annat dövhet eller hörselnedsättning, se avsnitt 20.2 SAK-miljöer. För barn som på grund av dövhet eller hörselnedsättning inte kan gå i eller grundsärskolan finns den regionala special- skolan. Det finns fem regionala specialskolor: Östervångsskolan i , Vänerskolan i , Manillaskolan i , Birgittaskolan i och Kristinaskolan i . Dessa skolor har, liksom de regionala hörselklasserna, en akustiskt och hörtekniskt anpassad lärmiljö och personal med hörselkompetens. Dessutom erbjuder dessa skolor undervisning på teckenspråk, vilket hörselklasserna i allmänhet inte gör. Undervisningen i den regionala specialskolan är således tvåspråkig och sker i en tecken- språkig miljö. En del elever har all undervisning på teckenspråk, medan andra har en större eller mindre del av undervisningen på talad svenska. Det är ett mål att varje elev med dövhet eller hörsel- nedsättning efter genomgången specialskola ska vara tvåspråkig. Antalet elever vid den regionala specialskolan har minskat . Antalet sjönk från cirka 600 elever /00 till 352 elever /13, då den nedåtgående trenden tycks ha brutits. /13 har elevgruppen ökat något och var 368 /16, se tabell 5.1. Värt att notera är att trendbrottet beror på att två av regionskolorna, Birgittaskolan och Östervångsskolan, ökat sitt elevantal medan de andra legat kvar på låga nivåer. Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning SOU 2016:46 Elever i regionskolorna 2008/09–2015/16 Källa: ; SPSM /16. Könsfördelningen är relativt jämn med en viss övervikt för pojkar, 2015.13 Det är en något lägre andel pojkar än för special- skolan som helhet, se avsnitt 17.2.2 Specialskolan. av den regionala specialskolans elever 2015 är berättigade till under- visning i modersmål men av eleverna har moders- målsundervisning, alla vid . Endast en elev, vid , har betyg i ämnet svenska som andraspråk.14 Föräldrar tycks i ökande grad föredra att placera sina barn med kokleaimplantat eller hörselsnedsättning i . går därmed i samma riktning som andra länder, där det finns en tradition av att integrera elever i den reguljära skolan.15 Samma utveckling kan iakttas i förskolan där allt färre efterfrågar tecken- språksförskolor. Denna minskning kan inte förklaras enbart av att antalet barn med kokleaimplantat har ökat, utan minskningen beror huvudsakligen på att föräldrar till barn med hörselnedsättning i högre utsträckning placerar sina barn i vanliga förskolor.16 Utredningen om statliga specialskolor17 skriver att den positiva utvecklingen när det gäller kokleaimplantat och framväxten av kommunala hörselklasskolor har medfört att gränsdragningen mellan specialskolans och målgrupper har blivit 13Uppgift från SPSM . 14Uppgift från SPSM . 15Språkrådet (2014). 16Språkrådet (2014). Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning Det har i sin tur medfört att andelen elever som byter skolform under sin skoltid har ökat. Denna utveckling innebär enligt Utredningen om statliga specialskolor att specialskolans mål- grupp framöver troligen kommer att behöva omdefinieras. Vidare konstaterar man att kursplaner i till exempel teckenspråk och svenska kommer att behöva anpassas efter hur och specialskolans nya målgrupper utformas. 5.4.2De regionala specialskolornas elevsammansättning förändras har antalet elever inom specialskolan nära nog halverats.18 Allt fler elever får allt tidigare inopererade koklea- implantat och därmed allt bättre språkutveckling. Det ger dem bättre möjlighet att klara en integrerad skolgång. För de regionala specialskolorna har den medicintekniska utvecklingen inneburit att andelen elever med dövhet, som är helt beroende av teckenspråket, minskat. Andelen med kokleaimplantat har däremot vuxit. hade av eleverna i special- skolan kokleaimplantat. 2006 hade andelen ökat till 22 procent19 och 2012 hade andelen ökat ytterligare till . 2015 var andelen 35 procent.20 Utvecklingen har inneburit att den regionala specialskolan har tagit emot en större andel elever som vill ha sin undervisning på talad svenska. Specialskolan försöker möta behovet av talad svenska genom att skapa olika undervisnings- grupper – en för talad svenska, en för teckenspråk och en för både teckenspråk och talad svenska. En sådan uppdelning är pedagogiskt motiverad endast om det finns tillräckligt många elever, enligt Språkrådet.21 SPSM har redovisat22 elevernas fördelning på undervisnings- språk , se tabell 5.2. 18Specialpedagogiska skolmyndigheten (2013a). 20Uppgifter från SPSM och . 21Språkrådet (2014). 22Uppgifter från SPSM . Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning Tabell 5.2 Elevernas undervisningsspråk – regionskolor (2008–2015) Både teckenspråk och talad svenska Statistiken visar på en försiktig trend att fler elever har både talad svenska och teckenspråk som sitt undervisningsspråk. Det är svårare att se en trend när det gäller undervisning huvudsakligen på teckenspråk. Där har andelen elever varit nedåtgående under men vände uppåt 2014. Andelen elever som har under- visning huvudsakligen på svenska har varit stabil över åren utom , då det skett en minskning. Om avvikelserna när det gäller undervisning huvudsakligen på teckenspråk respektive svenska är tillfälliga eller ett trendbrott är för tidigt att uttala sig om. Statistiken måste dock tolkas med stor försiktighet eftersom det, om man tittar på underliggande data23 från respektive regional specialskola kan finnas stora fluktuationer mellan åren, se tabell 5.3. Tabell 5.3 Elevernas undervisningsspråk uppdelat på regionskolor (2010–2015) Andel elever per skola, % Te = huvudsakligen teckenspråk Ta = huvudsakligen talad svenska TeTa = både teckenspråk och talad svenska Uppgifter från SPSM . 23 Uppgifter från SPSM . Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning Förklaringen till fluktuationerna mellan åren är, enligt SPSM, att elevgruppernas sammansättning varierar. Trots fluktuationerna kan man utläsa att skolorna tycks ha delvis olika profil när det gäller vilket undervisningsspråk som dominerar. Manillaskolan och Östervångsskolan ser ut att ha större betoning på teckenspråk medan Birgittaskolan och Vänerskolan tycks ha större betoning på talad svenska. Skolornas elevsammansättning beror delvis på skolornas tradition och mer eller mindre uttalade profil, delvis på bristen på kommunala hörselklasser som kan möta de hörande elevernas behov av anpassad lärmiljö. Hur det ökande antalet asylsökande elever med sina språkliga behov påverkar elevsammansättningen går inte att uttala sig om . hade regionskolorna tagit emot 24 asyl- sökande elever. Det finns en viss överströmning från till special- skolan av elever som anser att inte kan ge dem det stöd de behöver. Dessa elever kan ofta inte teckenspråk när de kommer till specialskolan, vilket påverkar språkmiljön i den regionala specialskolan.24 Dessa så kallade insneddare, det vill säga nyinskrivna elever som börjat efter årskurs 1, utgör en väsentlig andel av den regionala specialskolans elevgrupp. SPSM redovisar för utredningen25 att insneddarna utgjorde av de nyinskrivna eleverna . För att få en upp- fattning om hur dessa elever påverkar språkmiljön är det kanske rimligare att titta på andelen elever som skrivs in efter årskurs 3. I årskurs 1 är teckenspråk i stort sett ett nybörjarspråk för de flesta eleverna. Detta nybörjar- och vardagsspråk kommer genom under- visningen på och i teckenspråk att utvecklas till ett så kallat skol- språk. I årskurs 3 har eleverna utvecklat grunden till detta skolspråk. De elever som kommer till den regionala specialskolan från och med årskurs 4 har med stor sannolikhet inte ett teckenspråk som närmar sig ett skolspråk. Om denna elevgrupp utgör en för hög andel kan de antas påverka den teckenspråkliga miljön negativt. De elever som skrevs in efter årskurs 3 utgjorde av de nyinskrivna eleverna 2010–2011. 24Samtal med SPSM . 25Statistikuppgifter till utredningen . Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning Andelen elever som följer grundsärskolans kursplaner relativt kan elever med dövhet eller hörselnedsättning i kombination med intellektuell funktionsnedsättning tas emot dels vid regionskolorna, dels vid riksskolan Åsbackaskolan. togs dessa elever endast emot vid Åsbackaskolan.26 Andelen elever vid regionskolorna som läser enligt grundsärskolans kursplaner har varit , se tabell 5.4. Tabell 5.4 Antal elever inskrivna i regionala specialskolan per skolenhet (varav antal som läser enligt grundsärskolans kursplaner) 135 (17) 56 (6) 37 (4) 111 (14) 110 (11) 98 (10) 94 (11) 89 (13) 56 (3) 52 (3) 57 (5) 55 (6) Totalt (antal) 415 (45) 402 (32) 352 (40) 358 (29) 361 (32) 368 (32) Andel (grundsär) Källa: SPSM, . Att av eleverna i regionskolorna följer grundsär- skolans kursplaner kan jämföras med att cirka en procent av alla elever i grundskoleålder är mottagna i grundsärskolan. Andelen elever i regionskolan som läser enligt grundsärskolans kursplaner är alltså jämförelsevis hög. Vid läste samtliga elever enligt grundsärskolans ämnesområden i inriktningen träningsskolan , se mer om Åsbackaskolans elevgrupp i kapitel 7 Elever med dövhet eller hörselnedsättning och intellektuell funktionsnedsättning. Den regionala specialskolans mål är att varje elev ska bli tvåspråkig. Med specialskolans tvåspråkighet avses enligt läroplanen för specialskolan ”en språkmiljö som ger förutsättningar att möta och 26 SOU 2011:30. Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning använda sig av både teckenspråk och svenska i skolans alla sammanhang”.27 Av läroplanen framgår också att skolans uppdrag är att ge förutsättningar för elever med dövhet eller hörselned- sättning att utveckla sådana språkkunskaper att de kan avläsa och uttrycka tankar och idéer på svenskt teckenspråk samt använda tolk. Genom denna tvåspråkighet ökar elevens möjligheter till fortsatta studier och delaktighet i samhället. Elever med dövhet eller hörselnedsättning ska som huvudregel följa kursplaner som motsvarar . Det är några få ämnen som skiljer sig mellan skolformerna, bland annat svenska för döva och hörselskadade som ersätter svenska. Av denna kursplan fram- går att det är värdefullt att elever med dövhet eller hörselned- sättning behärskar både svenska och teckenspråk. Undervisningen i svenska för döva och hörselskadade ska syfta till att eleverna i skrift, och utifrån sina individuella förutsättningar i tal, utvecklar kunskaper i och om det svenska språket. Genom undervisningen ska eleverna ges förutsättningar att utveckla sitt svenska språk och sitt teckenspråk parallellt, så att de får tilltro till sin språkförmåga och kan använda båda språken för att uttrycka sig i olika sammanhang och för skilda syften. Det innebär att eleverna genom undervisningen ska ges möjlighet att utveckla språken för att tänka, kommunicera och lära.28 SPSM har utifrån läroplanens krav om tvåspråkighet fastställt en Plan för Specialpedagogiska skolmyndighetens arbete med tvåspråkig- het.29 Där fastslås att myndigheten har ett ”ansvar för att döva och hörselskadade elever vid specialskolorna kan använda både det svenska språket och det svenska teckenspråket. Eleverna ska därmed kunna välja språk efter syfte och behov.” Vidare fastslår myndigheten att varje skola ska ha en ”levande teckenspråksmiljö och en god balans mellan språken. Både teckenspråk och talad svenska ska respekteras”. För att nå tvåspråkighetsmålet ska varje regional specialskola bland annat ”anpassa undervisningsspråk efter elevens behov och förutsättningar”, ha ”vuxna språkliga förebilder på skolan, både vad gäller teckenspråk och talad svenska” och se till 29Specialpedagogiska skolmyndigheten (2012). Skolgång för elever med dövhet eller hörselnedsättning att ”all personal behärskar vardagskommunikationen på svenska teckenspråket samt behärskar svenska i skrift och om möjligt även i tal”.