sou · H5B355 · 2017-06-16 00:00:00 — Med behov av bevakning för att utreda och lagföra brott avses behov av teknisk bevisning för att utreda framtida brott som kan komma att begås på platsen. Ett behov av kameraanvändning som aktualiseras först efter det att ett brott har begåtts och där kameraanvändningen enbart syftar till att utreda detta brott inom ramen för en förundersökning kan inte tillgodoses genom tillstånd enligt denna lag. Däremot medger givetvis ett till- stånd som meddelats enligt denna punkt att en pågående kamera- bevakning får fortsätta för att säkra utredning om brott som inträffar under bevakningen. Tillstånd enligt punkten 1 bör kunna ges för att motverka terrorangrepp, angrepp på polismän, brandkårs- och ambu- lanspersonal och liknande yrkeskategorier, övergrepp – exempelvis sexuella ofredanden eller ofredanden – i samband med stora folk- samlingar, t.ex. på konserter, eller på särskilt integritetskänsliga platser såsom simhallar. Detsamma gäller för att motverka brott i särskilt utsatta bostadsområden, på förläggningar för asylsökande, på inrätt- ningar för hälso- och sjukvård samt på bussar, tåg, spårvagnar och andra färdmedel avsedda för allmän personbefordran och platser för ankommande och avresande passagerare med sådana färdmedel. Av punkten 2 följer vidare att det särskilt ska beaktas om kamera- bevakning behövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka stör- ningar av allmän ordning och säkerhet eller begränsa verkningarna av sådana störningar. Denna punkt är ny jämfört med kamera- övervakningslagen och överlappar delvis punkten 1. Intresset av all- män ordning och säkerhet kan vara berättigat att åberopa för såväl myndigheter som andra som har ett ansvar för ordning och säker- het som följer av författning, t.ex. av ordningslagen (1993:1617). Exempel på sådana aktörer är och kommunala myndigheter och subjekt som bedriver kollektivtrafik. Begreppet allmän ordning och säkerhet bör tolkas på det sätt som görs enligt de andra relevanta författningar i vilka det förekommer. Enligt punkten 3 ska det särskilt beaktas om kamerabevakning behövs för att utöva kontrollverksamhet. Som exempel kan nämnas gränskontroll och tullkontroll. Andra exempel är kontroll av vatten- skyddsområden, dammsäkerhet och miljöfarliga verksamheter. Punkten är ny jämfört med kameraövervakningslagen. Vidare ska det enligt punkten 4 särskilt beaktas om kamera- bevakning behövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka olyckor eller begränsa verkningarna av inträffade olyckor. Punkten omfattar såväl olyckor som kan drabba människors liv och hälsa som olyckor som kan drabba egendom och miljön. Detta intresse av bevakning har vidgats jämfört med kameraövervakningslagen. Slutligen följer av punkten 5 att det särskilt ska beaktas om kamerabevakning behövs för att tillgodose andra därmed jämförliga ändamål, dvs. ändamål som är jämförbara med ändamålen i punk- terna 1–4. Till följd av att punkterna 1–4 är delvis nya, delvis vidgade jämfört med kameraövervakningslagen innebär punkten 5 en utvidg- ning jämfört med den lagen. Exempel på kamerabevakning för därmed jämförliga ändamål är kamerabevakning för utförande av en uppgift som avser säkerhet och som inte omfattas av de tidigare punkterna, kamerabevakning i samband med forskning som avser hur olyckor kan undvikas, t.ex. i trafiken, och kamera- bevakning för inventering av djur eller någon annan viltvård. Ytter- ligare ett exempel är kamerabevakning som sker genom flygning av kamerautrustade drönare i övningssyfte hos en myndighet när myndighetens verksamhet är sådan som omfattas av någon av punkterna 1–4. Även andra ändamål än de som anges i punkterna 1–5 kan vara berättigade och innebära att intresset av kamerabevakning väger över den enskildes intresse av att inte bli kamerabevakad. Normalt krävs då att integritetsriskerna är försumbara. kan riskerna vara större och intresset av kamerabevakning ändå väga över. Så kan vara fallet, om tillsynsmyndigheten kan förena ett tillstånd till kamerabevakning med villkor som begränsar integritetsintrånget. Ett exempel på ett berättigat intresse av kamerabevakning som kan väga över det motstående intresset är kamerabevakning från en drönare som sker för att dokumentera landskap i samband med byggprojekt eller översikts- och detaljplaner. I punkterna 1–3 i tredje stycket anges vad som särskilt ska beaktas vid bedömningen av den enskildes intresse av att inte bli kamera- bevakad. Det ska beaktas hur bevakningen ska utföras, om teknik som främjar skyddet av den enskildes personliga integritet ska an- vändas och vilket område som ska bevakas. Som exempel på integritetsfrämjande teknik kan nämnas teknik som innebär att personer i bild maskeras så att det inte går att identifiera dem, teknik som krypterar upptaget bild- och ljudmate- rial och kameror som aktiveras först efter olika typer av larm, såsom larm som reagerar på onormala rörelsemönster, inbrotts- larm, överfallslarm, evakueringslarm och larm som aktiveras av skott- lossning, glaskross eller människoskrik. Integritetsfrämjande teknik kan ha stor betydelse för hur tungt intresset av att inte bli kamerabevakad väger och medföra att intresset av kamera- bevakningen väger över. Vad gäller det område som ska bevakas är det av betydelse om det är ett område där många människor normalt rör sig. Det gäller oavsett om bevakningen ska ske från ett fast placerat objekt eller från ett rörligt objekt. Områdets karaktär är också av betydelse. Exempelvis är enskildas intresse av att inte bli kamerabevakade sär- skilt starkt i omklädningsrum och på liknande platser. När intresset av brottsbekämpning åberopas till stöd för kamera- bevakning bör integritetsintresset anses vara mindre starkt när de enskilda som kan bli föremål för kamerabevakningen är de som riskerar att drabbas av den brottslighet som bevakningen syftar till att motverka. Motsvarande bör gälla i fråga om intressen som avser allmän ordning och säkerhet samt olyckor. 10 § Tillstånd till kamerabevakning krävs inte vid 1.bevakning som bedriver vid automatisk hastig- hetsövervakning, 2.bevakning som sker för att skydda en byggnad, en annan anläggning eller ett område som enligt 4 § 4, 5 § 1–4 eller 6 § första stycket skydds- lagen (2010:305) har förklarats vara skyddsobjekt, om bevakningen endast omfattar skyddsobjektet eller ett område i dess omedelbara närhet, 3.bevakning som Försvarsmakten bedriver från ett fordon, fartyg eller luftfartyg som ett led i en militär insats eller militär övning eller som behövs för att prova utrustning för sådan bevakning, a)av vägtrafik eller av sjötrafik vid en rörlig bro, b)vid en betalstation som avses i bilagorna till lagen (2004:629) om trängselskatt och som sker för att samla in endast uppgifter som behövs för att beslut om trängselskatt ska kunna fattas och för att kontrollera att sådan skatt betalas, och c)vid en betalstation på allmän väg som används vid uttag av infra- strukturavgifter enligt lagen (2014:52) om infrastrukturavgifter på väg och som sker för att samla in endast uppgifter som behövs för att beslut om infrastrukturavgift ska kunna fattas och för att kontrollera att sådan avgift betalas, 5. sådan trafikbevakning i en vägtunnel som avses i lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar och som bedrivs av någon annan tunnelhållare än , 6.bevakning i en tunnelbanevagn eller av en tunnelbanestation, om bevakningen har till enda syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott eller förebygga, förhindra eller upptäcka olyckor eller begränsa verkningarna av inträffade olyckor, 7.bevakning i en lokal där det bedrivs postverksamhet eller av området utanför in- och utgångar till en sådan lokal eller av en yta i en butikslokal på vilken det bedrivs postverksamhet, om bevakningen har till enda syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott, 8.bevakning i ett parkeringshus, om bevakningen har till enda syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott, och 9.bevakning som sker för säkerheten i trafiken eller arbetsmiljön från ett fordon, en maskin eller liknande för att förbättra sikten för föraren eller användaren. Undantaget från tillståndskravet i första stycket 2 gäller inte för så- dana byggnader, andra anläggningar och områden som används för eller är avsedda för fredstida krishantering enligt 4 § 4 skyddslagen. Paragrafen reglerar i nio punkter undantag från kravet på tillstånd till kamerabevakning. Övervägandena finns i avsnitt 11.8. Paragrafen motsvarar i stora delar vad som gällt tidigare enligt kameraövervak- ningslagen. Undantaget i punkten 4 är delvis förändrat jämfört med vad som gällt tidigare. Undantaget i a) omfattar numera också bevakning som bedrivs av av sjötrafik vid en rörlig – öppnings- bar – bro i anslutning till väg. Undantagen i punkterna 6–8 är nya jämfört med kameraövervak- ningslagen. De motsvarar i huvudsak kamerabevakning i vissa situa- tioner som varit anmälningsskyldiga enligt den lagen. I punkten 6, som avser kamerabevakning i en tunnelbanevagn eller av en tunnel- banestation, är syftena förhindra och lagföra brott nya. Syftet upp- täcka brott har ersatt det tidigare avslöja brott. Vidare har syftena förebygga och upptäcka olyckor lagts till. Med tunnelbanestation avses ett område där det bedrivs tunnelbaneverksamhet och krävs färdbevis för att vistas. I punkten 7, som avser kamerabevakning på platser där det bedrivs postverksamhet, är syftena förhindra brotts- lig verksamhet och lagföra brott nya medan syftet upptäcka brott har ersatt det tidigare avslöja brott. Med en lokal där det bedrivs postverksamhet avses en lokal där det huvudsakligen bedrivs verk- samhet i vilken det ingår postverksamhet. Med en yta i en butikslokal på vilken det bedrivs postverksamhet menas ett visst område avsett för sådan verksamhet i en lokal där konsumenter kan köpa varor och tjänster eller hyra varor, dock inte restauranger och andra näringsställen. Postverksamhet definieras i postlagen (2010:1045). Även i punkten 8, som avser kamerabevakning i parkeringshus, har syftena utökats eller ändrats på samma sätt som i punkten 7. Undan- tagen från tillståndskravet i punkterna gäller kamerabevakning i sin helhet, dvs. användning av utrustning eller anordning som avses i 3 § 1–3, och omfattar därmed också avlyssning och upptagning av ljud. Tillfälliga undantag från tillståndskravet 11 § Kamerabevakning får ske under högst en månad utan att en ansökan om tillstånd har gjorts vid 1.bevakning som bedrivs av eller Säkerhetspolisen, om det av särskild anledning finns risk för allvarlig brottslighet som innebär fara för liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendom på en viss plats och syftet med bevakningen är att förebygga, förhindra eller upptäcka sådan brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra sådana brott, 2.bevakning som bedrivs av eller den som är rädd- ningsledare enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor, om bevak- ningen är av vikt för att avvärja en hotande olycka eller begränsa verk- ningarna av en inträffad olycka, och 3.bevakning som bedrivs av den som är räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor, om bevakningen är av vikt för att efterforska en försvunnen person. Om en ansökan om tillstånd görs inom en månad från det att kamera- bevakningen inleddes, får bevakningen bedrivas utan tillstånd till dess att ansökningen har prövats. Paragrafen reglerar i punkterna 1–3 tillfälliga undantag från kravet på tillstånd till kamerabevakning. Paragrafen motsvarar vad som gällt tidigare enligt kameraövervakningslagen utom vad avser punkten 1 där syftena upptäcka brottslig verksamhet, utreda brott och lagföra brott är nya och där det förtydligats att syftena i punkten avser sådan brottslighet och sådana brott som anges i denna. Med syftena utreda och lagföra avses ett behov av teknisk bevisning för att ut- reda och lagföra de framtida brott av de i punkten angivna typerna som det av särskild anledning finns risk för. De brottstyper som avses är delvis samma som de som särskilt räknas upp i en del av 9 § andra stycket 1. Punkten 1 i förevarande paragraf är snävare. Den avser något färre brottstyper och innehåller krav på att dessa ska vara av kvalificerat slag. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.8. 12 § En ansökan om tillstånd till kamerabevakning ska göras skriftligen hos tillsynsmyndigheten. 1.uppgift om den som ska bedriva bevakningen och i förekommande fall den som ska ha hand om bevakningen för tillståndshavarens räkning, 2.uppgift om bevakningens ändamål, 3.en beskrivning av bevakningen, särskilt den utrustning som ska användas, var utrustningen ska placeras, det område som ska bevakas och de tider då bevakning ska ske, 4.en bedömning av behovet av och proportionaliteten i bevakningen iförhållande till ändamålet, 5.en bedömning av riskerna för intrång i den personliga integriteten och en beskrivning av de åtgärder som planeras för att hantera riskerna, och 6.uppgift om de omständigheter i övrigt som är av betydelse för pröv- ningen av ärendet. Om bevakningen avser en arbetsplats, ska ett yttrande från ett skydds- ombud, en skyddskommitté eller en organisation som företräder arbets- tagarna på arbetsplatsen lämnas in tillsammans med ansökningen. I paragrafen finns bestämmelser om ansökningar om tillstånd till kamerabevakning. Innehållet i bestämmelsen har behandlats dels i av- snitt 11.10, dels i avsnitt 13. Av första stycket följer att en ansökan om tillstånd ska vara skriftlig och göras hos tillsynsmyndigheten. Av föreskrifter följer att Data- inspektionen är tillsynsmyndighet. I andra stycket anges vad ansökningen ska innehålla. I de upp- gifter som ska lämnas ligger också att sökanden bör beskriva varför ändamålet med bevakningen inte kan tillgodoses genom något annat medel, särskilt när det gäller brottsförebyggande åtgärder. Om kamerabevakningen avser en arbetsplats, ska enligt tredje stycket sökanden tillsammans med ansökningen lämna in ett yttrande från ett skyddsombud, en skyddskommitté eller en orga- nisation som företräder arbetstagarna på arbetsplatsen. I yttrandet bör anges om bevakningen godtas eller inte. Om den inte godtas, bör skälen för det framgå. Inställningen i ett sådant yttrande bör tillmätas särskild betydelse i tillståndsprövningen. Bestämmelsen gäller när den som vill bedriva kamerabevakning är arbetsgivare och kamerabevakningen avser dennes arbetsplats där han eller hon bedriver verksamhet. Flera yttranden kan krävas, om det finns olika arbetstagargrupper på arbetsplatsen. 13 § Innan tillsynsmyndigheten beslutar om tillstånd till kamerabevakning ska den kommun där bevakningen ska ske få tillfälle att yttra sig, om det behövs. Av paragrafen följer att tillsynsmyndigheten i ett ärende om tillstånd till kamerabevakning ska ge den kommun där bevakningen ska ske tillfälle att yttra sig, om det behövs. Syftet med bestämmelsen är att säkerställa att lokala synpunkter beaktas i ärendet när sådana kan vara av betydelse. Det bör i det enskilda ärendet stå klart att det finns ett behov av att höra kommunen för att ett yttrande ska in- hämtas. avgör om ett yttrande ska inhämtas och på vilket stadium av handläggningen det ska ske. Frågan om yttrande har behandlats i avsnitt 11.10. 14 § Ett beslut om tillstånd till kamerabevakning ska ange vem som ska bedriva bevakningen och i förekommande fall vem som ska ha hand om bevakningen för tillståndshavarens räkning. Beslutet ska förenas med villkor om hur kamerabevakningen får an- ordnas. 2.den utrustning som får användas och var utrustningen får placeras, 3.det område som får bevakas och de tider då bevakning får ske, och 4.upplysning om bevakningen, behandling av bilder eller ljud och andra förhållanden som har betydelse för att skydda enskildas personliga inte- gritet, om sådana villkor behövs för tillståndet. Ett tillstånds giltighet får begränsas till . 15 § Om förutsättningarna för ett tillstånd ändras, får tillsynsmyndig- heten besluta om nya villkor eller, om förutsättningarna för tillstånd är uppfyllda, återkalla tillståndet. I paragraferna regleras innehåll i tillsynsmyndighetens beslut om till- stånd till kamerabevakning och myndighetens möjlighet att vid ändrade förutsättningar besluta om nya tillståndsvillkor eller åter- kalla tillståndet. ska förena ett tillstånd med vissa villkor och kan förena det med ytterligare villkor. Ett tillstånd kan tidsbegränsas t.ex. när kamerabevakningen är planerad att pågå endast eller när bevakningen är så integri- tetskänslig att det finns skäl att göra en förnyad prövning. Om förutsättningarna för ett tillstånd ändras, bör till- ståndshavaren anmäla det till tillsynsmyndigheten. I första hand bör tillsynsmyndigheten besluta om nya villkor. Endast om det inte ter sig meningsfullt bör tillståndet återkallas. Frågorna har behandlats i avsnitt 11.10. 16 § Vid kamerabevakning ska genom tydlig skyltning eller på något annat liknande verksamt sätt lämnas upplysning om 2.identiteten hos och kontaktuppgifterna till den som ska bedriva bevakningen, och 3.kontaktuppgifter till ett eventuellt dataskyddsombud. Om ljud kan avlyssnas eller tas upp vid bevakningen, ska en särskild upplysning lämnas om detta. Information ska även göras tillgänglig för dem som kan bli kamera- bevakade om 1.ändamålet med och den rättsliga grunden för kamerabevakningen, 2.hur länge upptaget bild- och ljudmaterial får behandlas eller, om det inte är möjligt att ange, kriterierna för att fastställa detta, och 3.möjligheten att lämna in klagomål till tillsynsmyndigheten och kon- taktuppgifterna till den. I paragrafen finns bestämmelser om krav på upplysning vid kamera- bevakning. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.1. I 17 och 19 §§ finns bestämmelser om undantag från upplysningskravet. Enligt paragrafen ska vid kamerabevakning genom tydlig skylt- ning eller på något annat liknande verksamt sätt lämnas vissa upp- lysningar. Dessutom ska viss ytterligare information göras tillgäng- lig för dem som kan bli kamerabevakade. Kravet i paragrafen riktar sig mot den som ska bedriva kamerabevakning. Det gäller för all kamerabevakning som omfattas av lagen oavsett om tillstånd till kamerabevakningen krävs eller inte och oberoende av om bevak- ningen avser en plats dit allmänheten har tillträde eller en annan plats. I vissa fall används en kamera av flera aktörer. I de fallen ska upplysningar enligt bestämmelsen lämnas beträffande varje aktör. Upplysningskravet inträder när kamerabevakningen sker. Det innebär i praktiken att upplysningar måste lämnas innan bevakningen får påbörjas. Genom upplysningarna ska en enskild få möjlighet att undvika kamerabevakningen eller att anpassa sitt uppträdande till att bevakning sker och få möjlighet att ta till vara sina rättigheter enligt dataskyddsförordningen eller brottsdatalagen i enlighet med vad som följer av 6 §. Kravet på upplysning gäller i stället för förord- ningens och den lagens bestämmelser om rätten till information. Att upplysningar enligt första stycket ska lämnas genom tydlig skyltning eller på något annat liknande verksamt sätt innebär att människor som kan bli föremål för kamerabevakning ska kunna få kännedom om innehållet i upplysningarna. Det krävs inte att varje individ som kan beröras av bevakningen faktiskt har tagit del av upp- lysningarna. Det är tillräckligt att åtgärderna varit ägnade att under- rätta honom eller henne om bevakningen. Vad som kan anses vara en verksam upplysning varierar beroende på vilket område som ska bevakas och vilka personer som kan komma att bevakas. Skyltning är ofta ändamålsenlig när kamerabevakningen avser inom- husmiljöer. Om bevakningen avser en begränsad krets av personer, kan det ibland vara lämpligare att lämna skriftlig information direkt till de berörda. Flera informationssätt kan kombineras. Också när kamerabevakning sker utomhus, från utrustning på såväl fast placerade objekt som rörliga objekt såsom fordon eller drönare, kan i många fall verksamma upplysningar lämnas genom skyltning. Skyltning kan t.ex. ske på den plats som ska kamera- bevakas, vid vägar eller stigar som leder in i det område som ska be- vakas eller genom klisterlappar på fordon i vägtrafik. Vad särskilt gäller kamerabevakning som sker från drönare kan det finnas situationer då verksamma upplysningar inte alls eller inte enbart kan lämnas genom skyltning på platsen. Så kan t.ex. vara fallet när bevakningen avser ett större område. Det kan då krävas en kombi- nation av åtgärder, t.ex. information i programblad eller liknande, på en webbplats eller i annonser, för att upplysningarna ska vara verksamma. Operatören av drönaren bör även bära varselväst för att informera om bevakningen. Vid kamerabevakning som sker med stöd av tillstånd enligt 8 § ska enligt 14 § andra stycket 4 tillsynsmyndigheten, om det behövs, i tillståndsbeslutet meddela villkor som avser upplysning om bevak- ningen och kan därigenom anpassa kravet på upplysning till för- hållandena i det enskilda fallet. Enligt första stycket punkten 1 ska upplysning lämnas om kamerabevakningen, dvs. att platsen är kamerabevakad. En text som upplyser om detta kan förses med en kamerasymbol för att göra informationen lättare att upptäcka och förstå. Vidare ska enligt punkten 2 upplysning lämnas om identiteten hos och kontaktupp- gifterna till den som ska bedriva bevakningen. Namnet på den fysiska eller juridiska person som ska bedriva kamerabevakningen och upp- gift om dennes postadress, telefonnummer, webbadress, e-postadress eller motsvarande ska lämnas. Upplysning ska enligt punkten 3 också lämnas om kontaktuppgifter till ett eventuellt dataskydds- ombud. Det kan men behöver inte vara en kontaktuppgift direkt till ombudet. Det är tillräckligt att ombudet går att nå med hjälp av uppgifterna. I verksamheter som omfattas av brottsdatalagen ska ett eller flera dataskyddsombud utses. I verksamheter som omfattas av dataskyddsförordningen behöver ett dataskyddsombud endast utses i vissa fall. Om ljud kan avlyssnas eller tas upp vid bevakningen, ska enligt andra stycket en särskild upplysning lämnas om detta. En sådan upp- lysning ska lämnas på det sätt som anges i första stycket. Av tredje stycket följer att den som ska bedriva kamerabevakning även ska göra viss annan information tillgänglig för dem som kan bli kamerabevakade. Att informationen ska göras tillgänglig innebär att den antingen kan lämnas på samma sätt som upplysningarna enligt första och andra styckena eller kan tillhandahållas på annat sätt, t.ex. på en webbsida dit man kan söka sig genom de kontakt- uppgifter som det enligt första stycket ska upplysas om. Enligt punkten 1 ska information om ändamålet med och den rätts- liga grunden för kamerabevakningen tillgängliggöras. Om det finns flera ändamål, ska samtliga dessa anges. Det är typen av ändamål som kamerabevakningen sker för och den konkreta rättsliga grunden för bevakningen, t.ex. ett visst författningsstöd, som ska anges. Om kamerabevakningen kan ske utan krav på tillstånd och efter en intresseavvägning enligt förordningen, får även anges vilket intresse som motiverar kamerabevakningen i det enskilda fallet. Enligt punk- ten 2 ska information göras tillgänglig om hur länge upptaget bild- och ljudmaterial får behandlas eller, om det inte är möjligt att ange, kriterierna för att fastställa detta. För det fall bild och ljud endast förmedlas direkt utan att spelas in ska detta anges. Slutligen ska enligt punkten 3 informeras om möjligheten att lämna in klagomål till tillsynsmyndigheten och kontaktuppgifterna till den. 17 § Upplysning om kamerabevakning behöver inte lämnas vid 1.bevakning som bedriver vid automatisk hastig- hetsövervakning,