sou · H5B364 · 2017-06-29 00:00:00 — Kraven på rivningslov och marklov utökas till att även gälla tätbebyggelse. Vidare föreslås att möjligheter att ingripa med förelägganden för ökad trafiksäkerhet utvidgas till att gälla alla om- råden, men att inte får ingripa med förelägganden i de fall som väghållningsmyndigheten respektive har rätt att ingripa med förelägganden när det gäller allmän väg. Förslagen syftar till att förslaget till ändrat detaljplanekrav inte ska medföra några förändringar när det gäller räckvidden av kraven på bygglov. Även om kraven på bygglov utökas till att även gälla inom områden med tätbebyggelse är tanken att detta i normalfallet inte ska leda till någon ändring – om detaljplanekravet inte förändras skulle åtgärderna ändå kräva bygglov eftersom områdena då skulle ha detaljplanelagts. I praktiken kommer dock fler områden att omfattas av krav på bygglov, rivningslov respektive marklov, eftersom vissa områden avses utgöra tätbebyggelse inte har någon detaljplan. Det bör vara positivt för miljön. Om kraven på bygglov inte ändras, som kravet på detaljplan ändras, kan det däremot finnas risk för en olämplig bebyg- gelseutveckling. De tekniska krav och allmänna intressen som bygg- nadsnämnden har att bevaka i samband med ansökningar om lov bör vanligtvis leda till att brister i utformningen kan undvikas. Även rådgivande verksamhet har vanligtvis en positiv betydelse för den byggda miljön. Således skulle en förändring av detaljplanekravet kunna leda till en försämrad miljö inom tätbebyg- gelse om kraven på bygglov inte justeras. Förslaget att utöka möjligheter till att även kunna ingripa med förelägganden för ökad trafiksäkerhet utanför områden med detaljplan bör vara positivt för trafikmiljön, även om det är mindre sannolikt att byggnadsnämnderna kommer att före- lägga om ändrade utfarter m.m. i någon större omfattning. Sammantaget bör förslaget vara nödvändigt om inte den byggda miljön ska påverkas negativt i samband med en förändring av kravet på detaljplan. Den tid som åtgår för plan- och byggprocessen är relativt lång, vilket bl.a. påverkar förutsättningarna för en effektiv konkurrens i byggsektorn. De långa processerna tar dels stora personella och eko- nomiska resurser i anspråk från exploatören, dels kan markinnehavet i sig medföra betydande räntekostnader som planlägg- ningen pågår. Många mindre aktörer i byggsektorn saknar för- utsättningar för att genomföra projekt som förutsätter planläggning. Ett genomförande av förslagen i detta betänkande kommer inte att innebära väsentligt fler bostäder i sig. Regelförenklingarna bidrar emellertid till att effektivisera plan- och byggprocessen som helhet, vilket innebär att tiden från idé till färdigställande kan kortas något. Genom kortare handläggningstider kan den kommunala kapaciteten att handlägga detaljplaner öka något, men framför allt skapar kortade ledtider i planprocessen förutsättningar för att fler mindre och medelstora exploatörer kan ta initiativ till planläggning. Detta kan leda till ökad konkurrens inom byggsektorn och därmed ett ökat utbud av bostäder. Ett genomförande av förslagen kan därigenom sägas bidra till att förbättra förutsättningarna för bostadsbyggandet. Som vi har redovisat i avsnitt 4.9 bedömer vi att förslaget om ändrat krav på detaljplan uppfyller kraven i MKB-direktivet, SMB-direktivet och Sevesodirektivet. De förslag och bedömningar som redovisas i övrigt i detta del- betänkande bedöms vara förenliga med . Förslagen saknar betydelse för jämställdheten mellan män och kvin- nor, för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen samt för sysselsättningen och den offentliga servicen. Inte heller bedöms för- slagen påverka förutsättningarna för en digital plan- och byggprocess eller för tillgängligheten för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. 8.1Förslaget till lag om betydelsen av termerna tätbebyggelse och samlad bebyggelse I lagen, som är ny, finns bestämmelser om betydelsen av termerna tätbebyggelse och samlad bebyggelse. Lagen består av tre paragrafer. Övervägandena finns i avsnitt 5.4 och 5.5. I paragrafen anges de lagar där termen tätbebyggelse förekommer och där betydelsen av denna term kopplas till ett sådant område som föl- jer av föreskrifter som har meddelats med stöd av 3 § andra stycket. I paragrafen anges de lagar där termen samlad bebyggelse förekom- mer och där betydelsen av denna term kopplas till ett sådant område som följer av föreskrifter som har meddelats med stöd av 3 § andra stycket. I första stycket finns ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om kriterier för tätbebyggelse och samlad bebyggelse. Sådana föreskrifter ska avse bebyggelse av en viss minsta omfatt- ning och täthet eller mark som används eller kommer att användas för ett visst ändamål. I andra stycket finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att därefter meddela föreskrif- ter om vilka geografiska områden som utgör tätbebyggelse eller sam- lad bebyggelse. Av ordet därefter följer att föreskriftsrätten enligt andra stycket förutsätter att regeringen meddelat föreskrifter om kriterier för tät- bebyggelse och samlad bebyggelse. 8.2Förslaget till lag om ändring i I paragrafen anges vad som avses med avloppsvatten. Övervägan- dena finns i avsnitt 5.4, 5.5 och 5.6.2. Ändringen i första stycket 3 innebär att med avloppsvatten även avses vatten som avleds för sådan avvattning av mark inom en tät- bebyggelse, utanför ett område med detaljplan, som inte görs för en viss eller vissa fastigheters räkning. I det nya andra stycket finns en upplysning om att det i lagen om betydelsen av termerna tätbebyggelse och samlad bebyggelse finns bestämmelser om vad som avses med tätbebyggelse i första stycket 3. 8.3Förslaget till lag om ändring i ordningslagen (1993:1617) I paragrafen, som är ny, finns en upplysning om att det i lagen om betydelsen av termerna tätbebyggelse och samlad bebyggelse finns bestämmelser om vad som avses med tätbebyggelse i ordningslagen. Övervägandena finns i avsnitt 5.4, 5.5 och 5.6.1. I paragrafen regleras frågor om anmälningsskyldighet för den som avser att inom ett område med detaljplan anordna en allmän sam- mankomst eller en offentlig tillställning. Övervägandena finns i av- snitt 5.6.1. Ändringen i första stycket innebär att anmälningsskyldigheten även gäller för den som inom en tätbebyggelse utanför ett område med detaljplan anordnar en sådan allmän sammankomst utomhus eller offentlig tillställning som det inte krävs tillstånd för enligt 4 §. Andra stycket ändras dels så att anmälningsskyldigheten även gäl- ler för den som anordnar en allmän sammankomst inomhus inom en tätbebyggelse utanför ett område med detaljplan, dels som en följd av ändringen i första stycket. Termen tätbebyggelse har samma betydelse som anges i den nya bestämmelsen i 1 kap. 3 §. I paragrafen regleras i vilka fall tillstånd behövs av Polismyndig- heten för att använda en offentlig plats inom detaljplanelagt områ- de. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.1. Ändringen i första stycket innebär att motsvarande krav även gäl- ler inom en tätbebyggelse utanför ett område med detaljplan. Termen tätbebyggelse har samma betydelse som anges i den nya bestämmelsen i 1 kap. 3 §. I paragrafen regleras i vilka fall tillstånd behövs av Polismyndighe- ten för sprängning och skjutning inom ett område med detaljplan. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.1. Ändringen i första stycket innebär att ett sådant tillstånd även behövs för sprängning och skjutning med eldvapen inom en tät- bebyggelse utanför ett område med detaljplan. I andra stycket, som är nytt, finns ett undantag från första stycket för sprängning och skjutning med eldvapen som sker på övnings- eller skjutfält som hör till försvarsmakten. Enligt tredje stycket krävs det tillstånd för att den som är , utomhus inom ett område med detaljplan, ska få använda luft- eller fjädervapen med vilka kulor, hagel eller andra projektiler kan skjutas ut. Detsamma gäller utanför ett sådant område, om inte vap- net används under uppsikt av någon som har fyllt . Bestämmelsen ändras så att ett sådant tillstånd även behövs inom en tätbebyggelse utanför ett område med detaljplan. Som en följd- ändring ska detsamma även gälla utanför ett område med detaljplan som inte heller utgör en tätbebyggelse, om inte vapnet används under uppsikt av någon som har fyllt . Termen tätbebyggelse har samma betydelse som anges i den nya bestämmelsen i 1 kap. 3 §. 8.4Förslaget till lag om ändring i (2010:900) I paragrafen införs definitioner av termerna tätbebyggelse och samlad bebyggelse. Övervägandena finns i avsnitt 5.4, 5.5 och 5.6.9. Med tätbebyggelse avses områden som utgör sådan bebyggelse enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 3 § andra stycket lagen om betydelsen av termerna tätbebyggelse och samlad bebyg- gelse. Termen används i 9 kap. 2, 3, 5, 5 a, 6 a, 10, 11 och 13 §§. Med samlad bebyggelse avses områden som utgör sådan bebyg- gelse enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 3 § andra stycket lagen om betydelsen av termerna tätbebyggelse och samlad bebyggelse. Termen används i 9 kap. 6, 7 och 8 §§. Paragrafen innehåller bestämmelser om krav på reglering med detalj- plan. I första stycket anges i vilka fall som kommunen ska pröva ett mark- eller vattenområdes lämplighet för bebyggelse och byggnads- verk samt reglera bebyggelsemiljöns utformning med en detaljplan. I andra stycket görs undantag från första stycket i de fall som bygg- nadsverket kan prövas i samband med en ansökan om bygglov eller förhandsbesked och användningen av byggnadsverket inte kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. Övervägandena finns i av- snitt 4. Första stycket 1 har ändrats genom att bedömningen enligt bestämmelsens andra led i stället ska ingå vid tillämpningen av undan- taget i andra stycket. Ändringen innebär att ny sammanhållen bebyg- gelse som huvudregel kräver detaljplan. Betydelsen av termen sam- manhållen bebyggelse anges i 1 kap. 4 §. Syftet med ändringen är att det ska bli lättare för att bedöma om åtgärden krä- ver en detaljplan eller om den kan prövas i samband med ett bygglov eller ett förhandsbesked. Genom att bedömningens placering ändras blir det möjligt att i motivtext tydligare ange i vilka fall en ny sam- manhållen bebyggelse går att pröva genom ett bygglov eller ett för- handsbesked. Övervägandena finns i avsnitt 4.5.3. Första stycket 2 har ändrats genom att bedömningen enligt bestäm- melsens andra led i stället ska ingå vid tillämpningen av undantaget i andra stycket. Ändringen innebär att en bebyggelse som ska föränd- ras eller bevaras som huvudregel kräver detaljplan. Syftet med änd- ringen är att det ska bli lättare för att bedöma om åtgärden kräver en detaljplan eller om den kan prövas i samband med ett bygglov eller ett förhandsbesked. Genom att bedömningens place- ring ändras blir det möjligt att i motivtext tydligare ange i vilka fall en bebyggelse som ska förändras eller bevaras går att pröva genom ett bygglov eller ett förhandsbesked. Övervägandena finns i avsnitt 4.5.3. Första stycket 3 a har ändrats. För det första redaktionellt genom att en av de två förutsättningar som punkten innehåller flyttats till en egen punkt, punkten 3 b. För det andra genom att bedömningen av ett byggnadsverks inverkan på omgivningen inte längre bara ska göras utifrån dess användning utan även i förhållande till den inverkan som byggnadsverket i sig har. Sådan inverkan kan exempelvis uppstå i samband med att byggnadsverket uppförs eller genom hur det utfor- mas arkitektoniskt, att det medför skuggbildning eller att grund- vattenbildning försvåras när ytterligare yta hårdgörs. Övervägandena finns i avsnitt 4.6.5. Första stycket 3 c motsvaras av den tidigare bestämmelsen i förs- ta stycket 3 b. Ingen ändring i sak är avsedd. Första stycket 5 är en ny punkt. Den nya punkten innebär ett krav på detaljplan för en åtgärd som kräver bygglov, om åtgärden kan antas medföra en betydande miljöpåverkan på grund av att området är ianspråktaget eller kan tas i anspråk för verksamheter eller åtgär- der som anges i punkterna a–h. Syftet med bestämmelsen är att ett bygglov eller ett förhandsbesked inte ska ges för en sådan åtgärd, utan att ansökan i stället ska avslås med hänvisning till att åtgärden förutsätter planläggning (jfr 9 kap. 31 § 2). De lovpliktiga åtgärder som avses omfattar såväl nybyggnad som ändring av ett befintligt byggnadsverk. Om den sökta åtgärden inte kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, trots att området är ianspråktaget eller kan tas i anspråk för en sådan åtgärd eller verksamhet som avses i punkterna a–h, gäller inte kravet på detaljplan. Övervägandena finns i avsnitt 4.6.1. De verksamheter och åtgärder som räknas upp i punkterna a–h motsvaras i huvudsak av de verksamheter och åtgärder som anges i 4 kap. 34 § andra stycket. Uppräkningen omfattar emellertid inte en spårväg eller en tunnelbana. Anledningen är att den som planerar att bygga en spårväg eller en tunnelbana själv får bestämma om det ska upprättas bara en detaljplan eller även en järnvägsplan (se 1 kap. 1 § andra stycket lagen [1995:1649] om byggande av järnväg). Det är alltså inte möjligt att pröva sådana åtgärder i ett bygglov, varför en prövning mot detaljplanekravet inte kan bli aktuell. Vidare har termen industriändamål ersatts med termen ett in- dustriområde. Ändringen föreslås för att komma närmare den bety- delse som motsvarande term har i MKB-direktivet och – som en följd av detta – för att undvika att samma åtgärd blir föremål för en miljöbedömning enligt både och PBL i större utsträck- ning än vad som följer av direktivet. Övervägandena finns i av- snitt 4.7.1. Med termen ett industriområde avses ett område som används eller kommer att kunna användas av en eller flera verksamheter för industri, tillverkning, lagerhållning eller liknande ändamål och som genom sin utformning och verksamhet utgör en funktionell enhet i förhållande till den omgivande bebyggelsen. Avgörande för om detaljplanekravet ska vara tillämpligt bör vara att det är fråga om en åtgärd som inte kommer att miljöbedömas på annat sätt. Ett område som tas i anspråk för industriell verksamhet bör därför inte anses ut- göra ett industriområde om det bara rör en enstaka industriverksam- het som även kommer att miljöbedömas enligt bestämmelserna i om miljöfarlig verksamhet. Andra stycket ändras så att hänvisning görs till punkterna 1–3 och inte bara till punkten 3. Detta innebär att undantaget inte bara ska gälla för ett nytt byggnadsverk (punkten 3), utan även för en ny sammanhållen bebyggelse (punkten 1) och en bebyggelse som ska förändras eller bevaras (punkten 2). Genom ändringen blir det möj- ligt att i motivtext tydligare ange i vilka fall sådan bebyggelse går att pröva genom ett bygglov eller ett förhandsbesked. Ändringen inne- bär även att termen byggnadsverket ersätts med termen åtgärden. Övervägandena finns i avsnitt 4.5.3. Vidare ändras andra stycket genom att begränsningen av undan- taget, som innebär att användningen av byggnadsverket inte får antas medföra en betydande miljöpåverkan, tas bort. sen i första stycket 5 innebär att denna begränsning inte längre behövs för att förhindra att undantaget tillämpas på projekt som anges i MKB-direktivet. införs motsvarande begränsning för en ny sammanhållen bebyggelse. Ändringen ska ses mot bakgrund av att termen sammanhållen bebyggelse, förutom i första stycket 1, även förekommer i uppräkningen av de verksamheter och åtgärder som ska behovsbedömas enligt första stycket 5. Om resultatet av be- dömningen blir att en betydande miljöpåverkan kan antas, så omfat- tas inte denna åtgärd av undantagsbestämmelsen. Syftet med den nya begränsningen av undantagsbestämmelsen är att förtydliga detta för- hållande. Övervägandena finns i avsnitt 4.6.1. Bedömningen av om det i ett bygglov eller ett förhandsbesked går att pröva en ny sammanhållen bebyggelse eller en bebyggelse som ska förändras eller bevaras, bör ske utifrån de motiv som ligger bakom detaljplanekravets utformning (prop. 1985/86:1 s. 150 f.), dvs. –omfattningen och arten av befintlig bebyggelse inom och i anslut- ning till det aktuella området, –efterfrågan på mark för bebyggelse i området, dvs. bebyggelse- tryckets styrka, –förekomsten av motstridiga markanvändningsintressen inom om- rådet, om inte frågorna har lösts genom områdesbestämmelser, –allmänhetens intresse av vad som ska hända i området liksom an- talet berörda sakägare och andra enskilda intressenter, –regleringsbehov för bebyggelsen som inte har beaktats i över- siktsplanen eller i områdesbestämmelser, och –anspråken på kommunens medverkan vid genomförandet av be- byggelsen. Vid bedömningen av om en ny sammanhållen bebyggelse går att pröva genom ett bygglov eller ett förhandsbesked är utgångspunkten att den kan prövas om inte en detaljplan behövs med hänsyn till omfatt- ningen av bygglovspliktiga byggnadsverk i bebyggelsen, dvs. i linje med vad som gäller enligt nuvarande första stycket 1. Detta innebär att kravet på reglering med detaljplan inte är knutet till ett visst antal byggnader, utan att det är omfattningen och arten av de åtgärder som avses bli genomförda som är avgörande för behovet av detaljplan, lik- som åtgärdernas omgivningspåverkan och behovet av att samordna fy- siska förhållanden. Den avsedda förändringen ska alltså ha en viss vo- lym och effekt för omgivningen (jfr prop. 2009/10:170 Del 1 s. 425). Även om avsikten är att etablera en ny sammanhållen bebyggelse finns inget krav på att åtgärden ska planläggas i den del som den nya bebyggelsen utgörs av byggnader som inte kräver bygglov, t.ex. frigge- bodar, komplementbyggnader och komplementbostadshus (9 kap. 4, 4 a och 6 §§). Sådana byggnader ska med andra ord inte inkluderas i bedömningen. I linje med vad som uttalades i propositionen till den äldre (1987:10) måste kravet på detaljplan självfallet hävdas med urskiljning så att det inte hindrar sådana åtgärder för vilka plan- läggningen är ovidkommande (prop. 1985/86:1 s. 552). Det kan vara överflödigt att pröva en ny sammanhållen bebyggel- se genom planläggning, om denna i allt väsentligt ansluter till den befintliga bebyggelsestrukturen i området när det gäller bl.a. läge, omfattning och användning och om den inte heller medför någon omgivningspåverkan av betydelse. Vid denna bedömning måste sär- skild hänsyn tas till omfattningen av bebyggelsen och till behovet av att bebyggelsens långsiktiga utveckling regleras. Ju större omfattning och ju fler intressen som berörs, desto större är behovet av att åtgär- den bör prövas genom planläggning. Även om området är helt obebyggt kan det i vissa fall vara möjligt att pröva en ny sammanhållen bebyggelse utan detaljplan, t.ex. om etableringen avser en liten stugby som i huvudsak bara är av intresse för fastighetsägaren. Det förutsätter att åtgärden har stöd i en aktuell översiktsplan och att förutsättningarna är av sådant slag att det inte finns skäl att tro åtgärden kommer vara av intresse för någon annan än kommunen, fastighetsägaren och dem som ändå kommer att ges möjlighet att yttra sig över åtgärden inom ramen för bygglovsprocessen. Däremot bör bebyggelsen planläggas om området berör statliga intressen, många motstridiga enskilda intressen, eller om området ska ägas av flera olika aktörer. Vidare bör bebyggelsen planläggas om det kan antas att läns- styrelsen vid planläggning skulle motsätta sig den sökta åtgärden med hänvisning till att åtgärden är olämplig i förhållande till någon av ingripandegrunderna i 11 kap. 10 §. För att en ny sammanhållen bebyggelse ska prövas genom ett bygglov eller ett förhandsbesked bör området inte förutsätta nya allmänna platser (eller områden avsedda för gemensamma behov) som kommunen normalt ska vara huvudman för. Liksom bör utgångspunkten vara att en bebyggelse som ska förändras eller bevaras kan prövas genom ett bygglov eller ett för- handsbesked, om inte en detaljplan behövs till följd av att regler- ingen behöver ske i ett sammanhang. Det kan exempelvis vara möj- ligt att undvara en detaljplan när det är fråga om att komplettera en befintlig kvartersstruktur med nya byggnader i tidigare obebyggda luckor. En förutsättning är emellertid att den omgivningspåverkan som uppstår inte är mer omfattande än att den kan hanteras inom ramen för en ansökan om bygglov eller förhandsbesked och kom- pletteringen inte heller kan sägas vara av ett stort allmänt intresse. Detta gäller också situationen när ett eller flera nya bostadshus möj- liggörs i en befintlig villabebyggelse genom att en något större fastighet delas i flera mindre enheter. Det kan även handla om att ta i anspråk en befintlig bebyggelse för nya ändamål, t.ex. att en byggnad som tidigare använts för kon- torsändamål görs om till bostäder eller tvärtom. Här bör stor vikt fästas vid arten av den önskade förändringen och den omgivnings- påverkan som kan antas uppstå. Bullrande eller störande verksamheter bör inte tillåtas i anslutning till en bebyggelse som är känslig för störningar, t.ex. bostäder, och vice versa. Även mängden besökare till verksamheten behöver beak- tas. Sådana verksamheter som förutsätter att kunderna besöker plat- sen med bil kan vara olämpliga att medge i ett renodlat bostads- område, om biltrafiken i sig kan medföra olägenheter för grannarna eller om det inte är möjligt för besökarna att parkera på den tomt där verksamheten är belägen. Även olika miljöaspekter behöver beaktas, t.ex. att åtgärden är lämplig i förhållande till förutsättningarna att till- godose behovet av avfallshantering, vatten och avlopp. Vidare behö- ver den allmänna trevnaden och risken för störningar på grund av ökade transporter beaktas (jfr prop. 2013/14:126 s. 183). Även i frågor som avser en bebyggelse som behöver förändras eller bevaras bör bebyggelsen planläggas om det kan antas att läns- styrelsen vid planläggning skulle motsätta sig den sökta åtgärden med hänvisning till att åtgärden är olämplig i förhållande till någon av ingripandegrunderna i 11 kap. 10 §. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om att planbeskrivningen i en detaljplan i förekommande fall ska innehålla en miljökonsekvens- beskrivning med visst innehåll, har i huvudsak ändrats i redaktionellt syfte. Övervägandena finns i avsnitt 4.6.1 och 4.7.1. Andra stycket har ändrats så att uppräkningen av de verksamheter och åtgärder som även återfinns i 4 kap. 2 § första stycket 5 a–h, har ersatts med en hänvisning till denna bestämmelse. Genom denna ändring ersätts termen industriändamål med termen ett industriområ- de. Syftet med ändringen är att komma närmare den betydelse som motsvarande term har i MKB-direktivet och – som en följd av detta – för att undvika att samma åtgärd blir föremål för miljöbedömning en- ligt både och PBL i större utsträckning än vad som följer av direktivet. I paragrafen finns bestämmelser om vad kommunen får reglera med områdesbestämmelser. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.9. Ändringen i första stycket 4 innebär att hänvisningen till 9 kap. 10 § utökas och att en ny hänvisning till 9 kap. 11 § första stycket införs. Detta till följd av ändringar i dessa bestämmelser. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka åtgärder som kräver bygglov. I andra stycket anges att bygglov för sådana ändringar av en byggnad som innebär att byggnaden byter färg, fasadbeklädnad eller taktäckningsmaterial eller att byggnadens yttre utseende avsevärt påverkas på annat sätt, endast krävs inom områden som omfattas av en detaljplan. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.9 Ändringen i andra stycket innebär att motsvarande krav även gäl- ler om byggnaden ligger inom en tätbebyggelse utanför ett område med detaljplan. Angående betydelsen av termen tätbebyggelse, se kommentaren till 1 kap. 4 §. I paragrafen finns bestämmelser om att det inte krävs bygglov en- ligt 2 § första stycket 1, 2 eller 3 b för en ekonomibyggnad för jordbruk, skogsbruk eller annan liknande näring om åtgärden vidtas i ett område som inte omfattas av detaljplan.