sou · H5B380 · 2017-10-25 00:00:00 — Med stöd av 3 § förordningen (2007:976) med instruktion för , som möjliggör för RMV att inom sitt ansvars- område utföra även andra uppdrag än de som särskilt utgör myn- dighetens ansvar, förekommer även ytterligare undersökningar. Dessa genererar hantering av humanbiologiskt material. Således genomför en av RMV:s rättsmedicinska enheter kliniska obduktioner (om skill- naden mellan en rättsmedicinsk obduktion och en klinisk obduktion, se avsnitt 8.4) på uppdrag av landsting. RMV gör dessutom kropps- undersökningar enligt en överenskommelse med Nationellt . Vid de rättsmedicinska enheterna förekommer även rättsodonto- logiska undersökningar, dvs. undersökningar av munhåla och tänder, i syfte att fastställa eller utesluta identiteten på avlidna personer. Dessutom tar RMV på det rättsmedicinska området omhand väv- nader för donation. Dessa vävnader lämnas ut till olika vävnads- inrättningar och biobanker. De undersökningar som förekommer på det rättsmedicinska om- rådet ger, som vi tidigare nämnt, upphov till en rad olika prover av humanbiologiskt material. Vid en rättsmedicinsk undersökning av en avliden person tas i vissa fall inledningsvis ett s.k. ankomstprov, för att kontrollera om den avlidne bär på smitta av hiv eller hepatit C. Provet analyseras av ett landsting och bevaras inte vid RMV. Där- efter tas rutinmässigt prov från ögonvätska, blod och urin. Prover- na skickas till RMV:s rättskemiska enhet för en rättskemisk analys. Även hårprov förekommer. Dessutom tas i regel prov från kroppens olika organ för en mikroskopisk undersökning. Antalet prov och från vilka organ dessa prov tas, beror på fråge- ställningar och de rättsmedicinska fynd som görs vid undersök- ningen. Proven som tas är sockerbitsstora. De prepareras i formalin, snittas i mindre bitar och bäddas in i paraffinklossar. Ur dessa klossar snittas tunna skivor av vävnad som placeras mellan glasskivor för att kunna studeras i mikroskop. Det förekommer dessutom att hela organ avlägsnas från kroppen vid en rättsmedicinsk undersökning. Hantering av humanbiologiskt material Som regel ska sådana organ läggas tillbaka i kroppen när obduk- tionen har slutförts (se 5 § tredje stycket obduktionslagen). Gemen- samt för dessa prov är att provtagningen regelmässigt syftar till att fastställa dödsorsak och ibland även dödssätt. Det förekommer att vårdgivare vänder sig till RMV för att få ut provsnitt från paraffin- klossar för en klinisk genetisk analys som del i en medicinsk ut- redning av ärftlig sjukdom hos anhöriga till en avliden. I sådana fall finns ett samtycke från anhöriga till utlämnande. En sådan begäran efterkoms i varierande grad av RMV. I syfte att säkra spår kan vid rättsmedicinska undersökningar även tas prov på sekret från kroppsöppningar och från nagelskrap. Dessa prover bevaras inte vid RMV utan lämnas till Polismyndig- heten (Nationellt forensiskt centrum eller annan avdelning). Det förekommer också att RMV tar egna prov på sekret. Dessa prov, som stryks ut på glas, bevaras vid RMV. En ytterligare typ av prov som hanteras på det rättsmedicinska området är då skelettstrukturer undersöks. Vid en sådan undersök- ning kan en skelettdel läggas i värmebad för att frilägga rena ben- ytor, s.k. macerering. Vanligtvis har den avlidnes kropp lämnats ut för begravning innan denna undersökning är klar och skelettstruk- turen går därför till destruktion efter undersökningen. Det förekommer vidare att RMV i samband med dödsfall inom hälso- och sjukvården genomför analyser och då hämtar in human- biologiskt material i form av blodprov som har tagits av en vård- givare. I identifieringsärenden undersöker RMV ibland enstaka kvarlevor från människor, i form av kropps- eller skelettdelar. Om kvarlevor- na kan identifieras, lämnas de till polisen. Kan kvarlevorna däremot inte identifieras lämnar en del rättsmedicinska enheter ändå dessa delar till polisen, i polisens egenskap av uppdragsgivare, medan andra enheter bevarar kvarlevorna för polisens räkning. En typ av prov som RMV tar, på begäran av domstol, socialnämnd, eller , utgörs av blodprov från en avliden som är föremål för en rättsmedicinsk undersökning för att användas vid bestämning av faderskap. Sådana blodprov skickas till den rättsgenetiska enheten och bevaras där i avvaktan på en eventuell analys. Vid undersökningar enligt lagen om rättsintyg i anledning av brott, tas prov på de personer som undersöks. Vanligvis rör det sig om Hantering av humanbiologiskt material blod- och urinprov samt ibland s.k. topsning. Proverna lämnas till . I identifieringsärenden kan det, vid en rättsodontologisk under- sökning, vara nödvändigt att avlägsna en tand från en avliden person. Tanden analyseras och förstörs efter undersökningen. Slutligen förekommer hantering av prover av humanbiologiskt material för utbildningsändamål vid RMV:s rättsmedicinska enheter. Prov används också för att utvärdera och förbättra undersöknings- metoder och inom forskningen. Vid RMV:s rättskemiska enhet hanteras humanbiologiskt material i de analyser som görs för att undersöka förekomst av kemiska sub- stanser i materialet. Enheten genomför således rättstoxikologiska undersökningar för att utreda om det i de analyserade proverna finns alkohol, narkotika, läkemedel eller andra gifter. Uppdragen kommer från de rättsmedicinska enheterna inom RMV, , Kriminalvården, hälso- och sjukvården samt . Det kan exempelvis röra sig om misstanke om rattfylleribrott eller narkotika- brott genom eget brukande. Analyser kan göras av upp till 350 olika substanser, däribland missbruksdroger, androgena anabola steroider och alkohol. På uppdrag av Kriminalvården genomförs s.k. drogfrihetsanaly- ser, dvs. provtagning som syftar till att utreda om en person har använt narkotika eller inte. Sådan eventuell förekomst av narkotika analyseras också på uppdrag av behandlingshem och hälso- och sjukvården. Inom sjukvården finns dessutom ett behov av analyser av intoxikationer. Det förekommer även att RMV i körkortsären- den genomför en analys av drogfrihet. Ytterligare en ärendetyp vid RMV:s rättskemiska enhet är då polisen vid misstanke om vålds- brott eller sexualbrott vänder sig till myndigheten med en begäran om en toxikologisk analys. I dessa senare fall förekommer prov från såväl misstänkta gärningsmän som målsägande. Det vanligast förekommande provmaterialet i toxikologiska under- sökningar är blod, urin och hår. Proverna kan komma från både avlidna personer och levande. För Kriminalvårdens del genomförs drogfrihetsanalyser vanligtvis med hjälp av urinprov och i undan- Hantering av humanbiologiskt material Proverna tas vid . Samma gäller för analyser som genomförs på uppdrag av behandlingshem och hälso- och sjukvården. För analyser av drogfrihet i körkortsärenden an- vänds ofta prover av den enskildes hår. Håret besitter information om narkotikaanvändande långt bakåt i tiden. I ärenden som rör trafikbrott eller narkotikabrott genom eget brukande består proverna av blod och urin. I samband med miss- tanke om brott tar polisen blod- eller urinprov och överlämnar dessa till RMV. Vid de polisärenden där det finns en misstanke om vålds- eller sexualbrott analyseras både blod- och urinprov. Analysen syftar till att undersöka förekomsten av alkohol, narkotika, läkemedel och anabola steroider. Vid undersökningar avseende en avliden person förekommer, utöver undersökningar av blod och urin, analyser av ögonkammar- vätska. Även annat humanbiologiskt material kan analyseras, däribland hela eller delar av organ. Det humanbiologiska materialet kommer i dessa sistnämnda fall från någon av RMV:s rättsmedicinska enheter. De prover av humanbiologiskt material som hanteras vid den rättskemiska enheten används för den undersökning som har begärts och därutöver i begränsad omfattning för kvalitets- och metod- utveckling samt för kvalitetssäkring. På det rättsgenetiska verksamhetsområdet förekommer ett tiotal ärendeslag, där förälder- och faderskapsundersökningar dominerar. En huvuduppgift för RMV:s rättsgenetiska verksamhet är således att genom dna-baserade tester utreda faderskap eller släktskap mellan olika individer. Rättsgenetiska undersökningar genomförs till störst del på uppdrag av och socialnämnder, men även uppdrag från domstolar, och enskilda förekommer. Rättsgenetiska analyser görs också för att identifiera avlidna personer och i dödsfallsutredningar. Sådana analyser utförs på upp- drag av någon av RMV:s rättsmedicinska enheter. En del analyser vidtas därutöver på beställning av hälso- och sjuk- vården. Det rör sig bl.a. om uppföljning av benmärgstransplanta- tioner och kontroll av läkemedelsmetabolisering. Hantering av humanbiologiskt material I samtliga de ovan beskrivna ärendetyperna förekommer han- tering av humanbiologiskt material. Vid rättsgenetiska undersök- ningar på uppdrag av domstol, socialnämnd, eller privatpersoner utgörs det prov av humanbiologiskt material som analyseras ofta av munskrap eller blod från provgivaren. Proven tas i de flesta fall av , vid en vårdcentral eller genom Migra- tionsverkets försorg. I privata faderskaps- och släktskapsutredningar hänvisar RMV provgivaren till en vårdcentral för provtagning. Det förekommer att en rättsgenetisk faderskapsundersökning ska genomföras på en avliden man. För sådana undersökningar används ibland blodprov från RMV:s rättskemiska eller rättsmedicinska verk- samheter. I de fall då det finns prov av humanbiologiskt material från den avlidne i en biobank får RMV, via beställaren, in ett sådant prov för analys. Efter genomförd analys återlämnas provet till biobanken. Utredningen om regleringen av biobanker har i sitt delbetänkande För dig och för alla, SOU 2017:40, bedömt att vävnadsprover ur biobanker inte får lämnas ut för utredning om föräldraskap och har inte lämnat något författningsförslag som tillåter detta. När det gäller identifieringsärenden kommer de prov som den rättsgenetiska enheten hanterar från någon av de rättsmedicinska enheterna inom RMV. Provet består vanligtvis av vävnader från muskler eller ben hos den avlidne. I samma ärende hanteras också referensmaterial från en förmodad anhörig till den avlidne. Sådant material utgörs oftast av munskrapsprov. I identifieringsärenden före- kommer det också referensmaterial i form av föremål som bär spår av den avlidnes (dvs. den person som polisen misstänker är den av- lidne) dna, exempelvis en tandborste. I de fall då anhöriga till en för- svunnen person vänder sig till polisen och lämnar ett prov som kan användas för eventuell framtida identifiering, tar RMV:s rättsgene- tiska enhet fram en dna-profil. Denna profil lämnas, tillsammans med provet från den anhörige, till polisen. RMV kan inte samla prov- erna, alternativt dna-profilerna, för framtida identifieringsärenden. Vid RMV:s rättsgenetiska enhet förekommer humanbiologiskt mate- rial även i form av enstaka kroppsdelar. Dessa förvaras för identi- fiering vid enheten. Ytterligare en typ av hantering av humanbiologiskt material inom rättsgenetiken, som sker på uppdrag av någon av de rättsmedicinska enheterna, gäller ärenden där det föreligger en misstanke om plötslig hjärtdöd. Prover analyseras i dessa ärenden för att undersöka om Hantering av humanbiologiskt material det finns vissa genetiska varianter som kan kopplas till sådan hjärt- död. Från RMV:s rättsmedicinska enheter översänds ibland prov be- stående av huvudsakligen ben eller mjuk vävnad, för en rättsgenetisk artbestämning, dvs. en bestämning av om provet kommer från en människa eller från djurriket. Det förekommer också att analyser genomförs, där det visar sig att det undersökta materialet inte är humanbiologiskt men inte heller animaliskt, utan består av något annat, exempelvis plast. På uppdrag av hälso- och sjukvården hanterar RMV:s rättsgene- tiska enhet dessutom prover av humanbiologiskt material i ärenden som rör förväxling av prover tagna inom hälso- och sjukvården. Vidare förekommer fostervattenprover, som analyseras på uppdrag från enskilda, och landstingen. Även undersök- ningar av aborterade genomförs. För att undersöka om tvilling- ar är enäggstvillingar eller inte, genomförs analyser av munskrap eller blodprov. En sådan analys kan ge viktiga svar på frågor kring bl.a. sjukdomar med genetisk bakgrund. Om den ena tvillingen lider av en sjukdom som kan ha genetisk bakgrund, kan risken vara större för en enäggstvilling att drabbas av samma sjukdom än motsvarande risk för en tvåäggstvilling. En analys av tvillingarnas dna ger svar på om de är enäggs- eller tvåäggstvillingar. En relativt omfattande ärende- typ, ungefär 500 analyser , gäller uppföljning av benmärgs- transplantationer. Prover analyseras i syfte att följa utfallet av en genomförd benmärgstransplantation. Via dna-analys studeras andelen patientspecifika respektive donatorspecifika celler i blodet . Vid RMV:s rättsgenetiska enhet hanteras humanbiologiskt material slutligen också i den s.k. elimineringsdatabasen. Vissa anställda inom och vissa besökare till myndigheten, som kan komma i kon- takt med prover som ska bli föremål för dna-analys eller riskerar att kontaminera lokaler i vilka sådana analyser görs, har lämnat ett prov på sitt dna till elimineringsdatabasen. Därigenom kan eventuella kontaminationer upptäckas och utredas, vilket stärker kvaliteten i de dna-analyser som genomförs inom rättsgenetiken. Det är frivilligt att lämna ett prov till databasen. Hantering av humanbiologiskt material Vid RMV:s rättspsykiatriska enheter hanteras humanbiologiskt mate- rial i tre olika typer av situationer. På området genomförs (se 2 § i RMV:s instruktion) rättspsykiatriska undersökningar, undersök- ningar i syfte att lämna s.k. § 7-intyg enligt lagen (1991:2041) om sär- skild personutredning i brottmål, m.m. (personutredningslagen) och utredningar om risk för återfall i brottslighet enligt lagen (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid. Den första situation då prover av humanbiologiskt material aktualiseras är av medicinska skäl och avser tillfällen då en person som genomgår en rättspsykiatrisk under- sökning vid RMV behöver vård. Dessutom före- kommer provtagning av utredningsskäl vid rättspsykiatriska under- sökningar och slutligen tas prover av ordnings- och säkerhetsskäl. RMV bedriver som huvudregel inte någon rättspsykiatrisk vård, men det förekommer att de personer som, för att genomgå en under- sökning, vistas vid någon av de rättspsykiatriska enheterna behöver psykiatrisk eller somatisk vård. I sådana situa- tioner får RMV betraktas som vårdgivare och de prov som even- tuellt tas på en enskild i dessa vårdsituationer regleras av hälso- och sjukvårdslagstiftningen. När det gäller provtagning av utredningsskäl, finns det i RMV:s rättspsykiatriska undersökningsverksamhet ett behov av att ta urin- och blodprov från de personer som undersöks. Syftet är att se om personerna är påverkade av alkohol, narkotika eller en dysfunktionell sköldkörtel. Även hårprov tas, för att kontrollera eventuell narko- tikaanvändning. Proven analyseras vid den rättspsykiatriska enheten och vid positivt provsvar sker verifiering vid RMV:s rättskemiska enhet. Sådan provtagning förutsätter, som vi återkommer till i av- snitt 8.4, den enskildes samtycke. Slutligen har RMV rätt att, av ordnings- och säkerhetsskäl, ta prov (blod- eller urinprov) med tvång på de personer som vistas vid RMV för rättspsykiatriska undersökningar. 8.3.5Bevarande av prover av humanbiologiskt material De prover av humanbiologiskt material som förekommer på respek- tive verksamhetsområde vid RMV bevaras olika länge beroende på ärendetyp och vad det är fråga om för slags prov. Hantering av humanbiologiskt material de skälen till att en viss bevarandetid tillämpas varierar också. En generell utgångspunkt för hur länge ett prov av humanbiologiskt material sparas vid RMV är de behov och önskemål som finns från RMV:s uppdragstagare. På det rättsmedicinska området innebär RMV:s rutiner för beva- rande av prover att glas innehållande prov bevaras . Paraffinklossar (se avsnitt 8.3.1) med humanbiologiskt material be- varas tills vidare. En anledning till att paraffinklossar har en obegrän- sad tid för bevarande är att det kan bli aktuellt med förnyade ut- redningar och analyser för exempelvis olösta brott. Sådana olösta brott kan återupptas för utredning av polisen mycket efter det att brottet begåtts. För mord och dråp saknas t.ex. preskriptions- tid (se 35 kap. 2 § första stycket 1 ) och en förnyad rättsmedicinsk undersökning kan vara direkt avgörande för polisens utredning. Enligt rådande rutiner på det rättskemiska verksamhetsområdet, be- varas prover av humanbiologiskt material för drogfrihetsanalyser på uppdrag av Kriminalvården . Kriminalvården har hunnit avsluta sitt ärende och det finns därför inte någon anledning för RMV att bevara prover från Kriminalvården längre än så. Prover för analyser av läkemedel och droger på uppdrag av be- handlingshem eller hälso- och sjukvården bevaras . För denna kategori av ärenden gäller att ärendet oftast har avslutats hos RMV:s uppdragsgivare med god marginal . Inom hälso- och sjukvården sparas prover avseende analys av läke- medel eller droger som längst . När det gäller prover från RMV:s rättsmedicinska enheter, som i ett obduktionsärende översänts för analys vid den rättskemiska en- heten, bevaras dessa . Prover hänförliga till trafik- eller missbruksärenden bevaras också och samma beva- randetid gäller för prover som analyseras i samband med misstanke Hantering av humanbiologiskt material om vålds- eller sexualbrott. Bevarandetiden för dessa ärendekatego- rier är således längre än för andra typer av toxikologiska analyser vid den rättskemiska enheten. Anledningen är att respektive utredningstider kan vara relativt långa och att det kan vara nödvändigt med kompletterande analyser av prover, som därför således sparas . Vid RMV:s rättsgenetiska enhet förekommer ett flertal olika tider för bevarande. Tiderna skiljer sig åt, fördelat utifrån ärendeslag. Prov från levande bevaras i faderskaps- och släktskapsärenden efter expedierad rapport. Denna tid har RMV fastställt mot bak- grund av att det bedömts vara rimligt för en uppdragsgivare att inom hinna återkomma med eventuella kompletterande frågeställningar som kräver fler dna-analyser, alternativt krav på åter- analys av samma prov. När det i stället gäller prov från avliden i fader- skaps- och släktskapsärenden har bevarandetiden bestämts till från det att RMV expedierat sin rapport med analyssvar. Det bakom- liggande skälet till att tiden för bevarande av prover är längre i de ärenden där det förekommer prov från en avliden person, jämfört med faderskaps- och släktskapsärenden då de inblandade personerna alltjämt är i livet, är att det oftast inte är möjligt att ta ett nytt prov från en avliden person. I identifieringsärenden bevaras prov från avliden efter expedierad rapport, under förutsättning att identiteten har kunnat fastställas. Har den avlidnes identitet däremot inte kunnat fastställas bevaras prov från den avlidne tills vidare. Om identiteten senare kan fastställas, bevaras prov från den avlidne i två efter det att identiteten klarlagts. Skälen bakom tiderna för bevarande är, lik- som vid faderskaps- och släktskapsärenden, att det ska vara en rimlig tidsrymd för uppdragsgivaren att återkomma med en begäran om komplettering som kräver fler analyser av det humanbiologiska mate- rialet. I de fall då den avlidnes identitet (ännu) inte gått att fast- ställa, hålls frågan om vederbörandes identitet öppen till dess att identiteten har kunnat klarläggas, vilket är anledningen till att provet bevaras tills vidare. Hantering av humanbiologiskt material I syfte att utgöra referensmaterial i identifieringsärenden tas, som vi nämnt ovan, prov från anhöriga. Sådant referensmaterial bevaras efter expedierad rapport, vilket bedömts vara en rim- lig tid för eventuella kompletterande undersökningar. För ärenden om plötslig hjärtdöd gäller att prov bevaras tills vidare. Det är tänkbart att prov från den som avlidit kan behövas vid senare utökade analyser. Så kan exempelvis vara fallet om den avlidnes nära släktingar begär vidare analyser. I ärenden beträffande förväxling av prov inom hälso- och sjuk- vården bevaras prov efter expedierad rapport. Även fostervattenprov bevaras efter expedierad rapport. I s.k. artbestämningsärenden, där fråga är om det undersökta provet är humanbiologiskt eller kommer från ett djur, bevaras prov efter expedierad rapport om RMV:s analys visat att materialet kommer från en djurart. Skulle det visa sig att det kommer från en människa, bevaras det enligt vad som redovisats om prov i iden- tifieringsärenden. De bakomliggande skälen till de fastställda beva- randetiderna överensstämmer med vad som gäller för faderskaps- och släktskapsärenden respektive identifieringsärenden, dvs. tiden har bedömts vara rimlig för att en beställare ska kunna återkomma med en begäran om kompletteringar. Prover som används för att ta fram dna-profiler till eliminerings- databasen sparas efter det att en persons anställning vid RMV har avslutats. Anledningen till att ett prov sparas även efter det att en dna-profil har tagits fram, är att det, när RMV:s rättsgene- tiska enhet byter s.k. markörer, finns ett behov av att ta fram nya dna-profiler, med nya markörer. Slutligen bevaras prover från sjukvården i farmakogenetiska ären- den respektive i ärenden som rör uppföljning av benmärgstrans- plantationer efter expedierad rapport. Denna tidsrymd är bestämd för att stämma överens med vad som på det rättskemiska verksamhetsområdet gäller för prover som har sitt ur- sprung inom hälso- och sjukvården. Hantering av humanbiologiskt material De prover som tas på det rättspsykiatriska verksamhetsområdet be- varas inte där, utan går över till den rättskemiska enheten. Där be- varas de aktuella proverna som längst , vilket stämmer överens med den tid för bevarande av prover som hanteras på det rättskemiska verksamhetsområdet. Som vi inledningsvis konstaterat (se avsnitt 8.2), är RMV:s hantering av humanbiologiskt material till viss del oreglerad. Lagen (2002:297) om biobanker i hälso- och sjukvården m.m. (biobankslagen) gäller främst för biobanker som inrättats i yrkesmässigt bedriven hälso- och sjukvårdsverksamhet och är således i de flesta fall inte tillämp- lig för RMV. Av 1 kap. 1 § biobankslagen följer att lagen reglerar hur humanbiologiskt material, med respekt för den enskilda människans integritet, ska få samlas in, förvaras och användas för vissa ändamål. Lagen skulle i vissa fall kunna vara tillämplig för verksamhet vid RMV. Det gäller främst då RMV genomför kemiska och genetiska analyser av prov på uppdrag av landsting och regioner. I dessa fall destruerar dock RMV proverna efter genomförda analyser och bio- bankslagen blir därför inte tillämplig. Vid annan uppdragsverksam- het, exempelvis kliniska obduktioner på uppdrag av vårdgivare, kan biobankslagens bestämmelser i undantagsfall aktualiseras för RMV:s del. Bestämmelserna i biobankslagen är (se 1 kap. 4 § biobanks- lagen), med undantag för vad som i lagen anges i 5 kap. om det s.k. , subsidiära till annan lagstiftning. Således ska bestäm- melser i annan lag, som avviker från bestämmelserna i biobankslagen, med det nyssnämnda undantaget för lagens 5 kap., ha företräde framför biobankslagen. Vid de obduktioner som genomförs vid RMV:s rättsmedicinska enheter ska obduktionslagen tillämpas. Lagen innehåller, som vi har berört i avsnitt 8.3.1, bestämmelser om hur organ och annat material som tas ut ur en kropp för undersökning ska hanteras. Med obduk- tion avses (se 4 § obduktionslagen) att kroppen efter en avliden öppnas och undersöks invändigt. Obduktionen kan vara klinisk eller rättsmedicinsk. En rättsmedicinsk obduktion ska också innefatta en yttre undersökning av kroppen. Hantering av humanbiologiskt material ning avses en yttre undersökning av kroppen efter en avliden. Undersökningen kan innefatta blodprovstagning och andra mindre ingrepp.