sou · H5B392 · 2017-11-28 00:00:00 — Enligt anmälan så ”babblar /personalen/ på om hur okej hon är med min ”läggning” och att alla har rätt att vara där i badhuset, och hur svåra dom här frågorna är och jag ändå måste förstå att det inte är så lätt.” Anmälaren säger att han känner sig kränkt över hur personalen valt att gå till väga. Personalen säger då att enligt policy ska man gå till det omklädningsrum som står på ens identitetshand- ling. En annan anmälan (ANM 2014/10857) gäller en trans- person som badat utan överdel på en simhall i . I an- mälan beskriver personen händelsen på följande sätt: Jag och fyra kompisar gick för att bada. Innan besöket hade vi läst sim- hallens trivselregler, som avseende badkläder löd: ”Du badar i badkläder” utan närmare specifikation, vilket vi självklart följde. Vi hann bada ostört 6DO avslutade ärendet . Skäl för beslut: Efter att ha gått igenom uppgifterna i din anmälan har DO beslutat att inte starta en utredning, utan vi avslutar ditt ärende. Vi har inte tagit ställning till om du har blivit diskriminerad. 7DO avslutade ärendet . I sin bedömning anger myndigheten att de förvisso gjort bedömningen att kommunen gjort sig skyldig till indirekt diskriminering men att de avslutar ärenden eftersom kommunen ändrat sina regler på ett sätt som möjliggör för transpersoner att uttrycka sin identitet så framstår det inte som motiverat ur allmän synpunkt att för talan mot kommunen samt att myndigheten inte heller ämnar vidta någon annan åtgärd. i tills en ur badpersonalen kom fram och bad oss klä på oss på överkroppen, bikiniöverdel eller liknande, eller lämna sim- hallen. Jag kände mig förödmjukad som förväntades ha särskilda kläder utifrån hur min kropp såg ut. Påbudet att täcka brösten upprätthåller en sexualisering som vi har påtvingats. Jag är själv transperson och varken kvinna eller man. Jag känner mig väldigt obekväm med att ha på mig något som är så kvinnligt kodat och dessutom sexualiserande som en bikiniöverdel. Jag känner mig inte alls välkommen på badhuset. I RFSL:s kommunundersökning har fyra kommuner (, , och ) angett att de vidtagit åtgärder för att bättre (genom att ombyte kan ske i en avskild och trygg miljö) tillgängliggöra kommunala idrottsanläggningar för trans- personer (RFSL 2015a). Andra exempel är gymnasieskolan i som på elevernas initiativ infört ett tredje köns- neutralt omklädningsrum och och Högevall i som hbtq-certifierat sig. Högevall är en anläggning i som består av ett äventyrsbad, en tävlingsbassäng med 10-meters hopptorn, en träningsbassäng och två undervisningsbassänger. I anläggningen ingår också idrottshallen med 2 000 publikplatser. Utredningen har genomfört ett studiebesök på anläggningen. Verksamheten bedrivs i kommunens regi, medan driften av lokal- erna sköts av Lundafastigheter. På Högevall har det fun- nits så kallade flexrum. Ursprungligen infördes flexrum för att familje- medlemmar av olika kön skulle kunna byta om tillsammans. Det var under den process- en som personalen satte upp draperier i duscharna. Draperier ger personer möjlighet att duscha utan insyn. För en del transpersoner möjliggör ett duschdraperi att det känner sig trygga att duscha i ett könsuppdelat omklädningsrum. Även i ett flexomklädningsrum be- hövs draperi då inte alla känner sig bekväma att visa sig nakna för andra. Draperierna tar personalen på ned och tvättar varan- nan dag. De menar att den extra kostnad som draperierna tillför ska ställas mot det faktum att klorhalten behöver ökas i bassängerna om personer inte duschar nakna. Hbtq-certifieringen ledde också till en ökad kontakt mellan det lokala hbtq-communityt och anläggningen. genomför- des LundaPride Pool Party på Högevallsbadet . Utredningen har fått in en berättelse som beskriver en problematisk situation som kan uppstå när transpersoner besöker idrottsarrange- mang som kräver att besökarna går igenom säkerhetskontroller. Be- rättelsen är lämnad av en 14-årig transkille: Jag är även intresserad av fotboll och då måste man alltid gå igenom att folk tar på en för att se att man inte har vapen, av gångerna jag har varit på matcher så har jag gått med min pappa och bror till den manliga checken men blivit skickad till den kvinnliga. Och när min pappa protesterar så kollar de på mig med en dömande blick men låter mig få som jag vill (berättelse 99). Den nuvarande statliga idrottspolitikens mål och inriktning baseras idrottspolitiska riksdagsbeslut med anledning av propo- sitionen En idrottspolitik för 2000-talet (prop. 1998/99:107). I pro- positionen står att idrottspolitiken bör bygga på tre grundstenar. För det första bör det vara en tydlig strävan att i samhällsplanering, i skolans arbete och i andra sammanhang uppmuntra och ge möjlig- heter till människors motion och idrott i syfte att främja en god folk- hälsa. För det andra bör ett aktivt stöd ges till en fri och självständig idrottsrörelse byggd på ideellt engagemang och som bedriver en bred verksamhet, som värnar om god etik, som ger lika förutsättningar för kvinnor och män, som arbetar aktivt för integration samt värnar om demokratisk fostran. För det tredje bör idrottspolitiken beakta att idrotten till viss del är kommersiell underhållning som ger många människor förströelse och glädje. Den skall bedrivas på konkur- rensneutrala och marknadsmässiga villkor. I propositionen står också att idrottsrörelsen själv bör lägga fast målen för sin verksamhet och att staten endast ska ange de syften som staten har med sin bidragsgivning. Riksidrottsförbun- det (RF) ska pröva frågor om fördelning av statsbidrag till idrotts- verksamhet i enlighet med vad regeringen bestämmer. Offentlighets- principen och sekretesslagen ska gälla för sådan verksamhet hos RF som består av fördelning av statsbidrag. De medel som staten an- visar för svenskt deltagande vid och Paralympics ska fördelas mellan åren och fortsättningsvis inkluderas inom ramen för anslaget Stöd till idrotten. tillförs idrotten betydande belopp från AB . Detta kommer att stärka idrottsrörelsens lokala barn- och ungdomsverksamhet (prop. 1998/99:107). I propositionen Statens stöd till idrotten (2008/09:126) föreslår regeringen att de mål och syften med statens stöd till idrotten som lades fast 1999 ska gälla också i fortsättningen men utökas så att stats- bidraget för barn och ungdomar ska lämnas till verksamhet som be- drivs ur ett barnrättsperspektiv och att målen och syftena komplet- teras med att stöd även kan lämnas till verksamhet som stärker idrottsutövares internationella konkurrenskraft. Den dåvarande regeringen gjorde bedömningen att den gällande principiella ansvarsfördelningen mellan staten och idrottsrörelsen bör ligga fast. Gymnastik- och idrotts- högskolan tilldelades ansvaret att följa upp statens stöd till idrotten. Uppföljningen skulle göras i form av en regelbunden och långsiktig uppföljning av det statliga idrottsstödets betydelse utifrån ett antal indikatorer, fördjupade analyser och kompletterande forskning. Riksidrottsförbunds återrapportering bör vara inriktad på kvantitativa resultatmått (prop. 2008/09:126). Syftet med statens bidrag Ett viktigt syfte med statens idrottspolitik är att främja en aktiv livsstil, god hälsa och sunda vanor hos alla medborgare. Ett annat övergripande syfte är att alla människor ska ha lika förutsättningar att delta i idrottsaktiviteter samt att verksamheten ska främja inte- gration, jämställdhet och god etik. Stödet ska ha tonvikt på barn- och ungdomsverksamhet, utgå från en bred och folkhälsoinriktad syn på idrott och motion samt lägga särskilt vikt vid allas lika möj- lighet att delta utifrån sina egna förutsättningar oavsett faktorer som ålder, kön, sexuell läggning samt social, etnisk och kulturell bakgrund och funktionsnedsättning (prop. 2008/09:126). I propositionen saknas alltså en skrivning om könsidentitet och könsuttryck, dock har en sådan skrivning funnits med i budgetpropositionen . I förordningen (1999:1177) om statsbidrag till idrottsverksamhet 2 § definieras idrottsverksamhet som prestationsinriktad tävlings- idrott och hälsoinriktad bredd- och motionsidrott i vilken det ingår ett centralt moment av fysisk aktivitet. I samma förordning 4 § står att statsbidraget ska stödja verksamhet som: •bidrar till att utveckla barns och ungdomars intresse och benä- genhet för motion och idrott, •bedrivs ur ett barnrättsperspektiv, bland annat genom att öka barns och ungdomars inflytande över och ansvar för sitt idrottande, •gör det möjligt för alla människor att utöva idrott och motion, •bidrar till att väcka ett livslångt intresse för motion och därmed främjar en god hälsa hos alla människor, •syftar till att ge flickor och pojkar respektive kvinnor och män lika förutsättningar att delta i idrottsverksamhet, •utvecklar samverkan mellan organisationer som arbetar med idrottsverksamhet, skolan och andra som bedriver arbete för att främja fysisk aktivitet och goda motionsvanor, •främjar integration och god etik, och •aktivt motverkar dopning inom idrotten. Statsbidrag får även stödja verksamhet som stärker idrottsutövares internationella konkurrenskraft. Vid prövning av om statsbidrag i detta syfte ska beviljas ska i relevanta delar de syften som anges i första stycket beaktas. Vilka kan få bidrag? Vilka organisationer som kan få statsbidrag anges i 6 § i förordning- en (1999:1177) om statsbidrag till idrottsverksamhet. Det är organi- sationer på central, regional eller lokal nivå som arbetar med idrotts- verksamhet, för förberedelser inför och deltagande i internationell tävlingsverksamhet samt huvudmän som är ansvariga för utbildning vid riksidrottsgymnasier. Förvaltningsuppgifter i privaträttslig regi Enligt lagen (1995:361) om överlämnande av förvaltningsuppgifter till prövar förbundet frågor om fördel- ning av statsbidrag till idrottsverksamhet. När förvaltningsuppgifter utförs i privaträttslig regi, som fallet är med (), är bestämmelserna i förvaltningslagen (1986:223) inte tillämpliga. Av särskilda föreskrifter kan dock följa att vissa bestämmelser i lagen ska tillämpas. Den uppgift som RF har fått sig tilldelad enligt lagen (1995:361) om överlämnande av förvaltnings- uppgifter till , nämligen att pröva frågor om fördelning av statsbidrag till idrottsverksamhet, innefattar myn- dighetsutövning. I den funktionen utövar alltså förbundet verksamhet i en myndighets ställe. När uppgifter som innefattar myndighets- utövning överlämnas till privaträttsliga subjekt bör samma rättssäkra handläggning som gäller för myndigheter enligt förvaltningslagen även gälla för den offentliga verksamhet som har överlämnats (prop. 2008/09:126). () är svensk idrotts paraplyorganisation. Förbundets uppgift är att stödja, leda och företräda idrotten. Det gör RF genom att företräda svensk idrott i kontakten med myn- digheter, politiker och samhället i övrigt, fördela statens anslag till idrottsrörelsen och stimulera idrottsförbundens utveckling både när det gäller själva idrotten, men också kunskapsmässigt. RF samordnar även arbetet med idrottens värdegrundsfrågor samt arbetar för att bevara det idrottshistoriska arvet. RF har 71 medlemsförbund (2017, ). Den nuvarande versionen av Idrotten vill – Idrottsrörelsens idépro- gram antogs vid RF-stämman 2009. I den presenteras bland annat idrottsrörelsens gemensamma värdegrund. Enligt den ska all verk- samhet utgå ifrån glädje och gemenskap, demokrati och delaktighet, allas rätt att vara med och rent spel. Allas rätt att vara med innebär att alla som vill ska kunna vara med utifrån sina förutsättningar – oavsett nationalitet, etniskt ursprung, religion, ålder, kön eller sexuell läggning samt fysiska och psykiska förutsättningar – i förenings- driven idrottsverksamhet (2009). Det saknas skrivningar om könsidentitet och könsuttryck. Då utredningen frågat om detta hänvisar RF8 till att de i sin verksamhetsinriktning – 2019 anger att de ska ta fram anvisningar kring innebörden av idrott- ens värdegrund ”allas rätt att vara med”. Verksamhetsinriktning 2018–2019 RF har stämma . Till den ska RF och föreslå en tvåårig verksamhetsinriktning med ekonomiska planer för de nästkommande åren. Verksamhetsinriktningen ger styrelser- na ledning för att styra, leda och prioritera verksamheten för RF och de två nästkommande åren, samt vad dess distriktsorganisationer ska fokusera på. Verksamhetsinriktningen 2018–2019 utgår från fem utvecklings- resor som har identifierats under svensk idrotts strategiska arbete. De benämns som utvecklingsresor eftersom varje resa är en långsik- tig strävan mot de övergripande målen 2025. Inom varje förbund pågår en egen resa, men detta görs inte isolerat. Svensk idrott gör en gemensam resa där RF leder, stödjer och företräder idrottsrörelsen och bildar och utbildar i riktning mot målen (och 2017). En av de identifierade ut- vecklingsresorna har rubriken för alla. Där står att RF ska ta fram anvisningar kring innebörden av idrottens värdegrund allas rätt att vara med. inleds av- snittet med en beskrivning av ett önskat läge 2025: 2025 känner sig pojkar och flickor, män och kvinnor och i olika åldrar och med olika förutsättningar och bakgrund välkomna till idrottsför- eningen. Föreningens verksamhet ger människor med olika förmåga möjlighet att vara med. Träningen utvecklas efter individens kapacitet vilket utvecklar rörelseförståelse. 2025 speglar medlemmarna i idrotts- rörelsen befolkningen i . Möjligheten att träna, tävla och enga- 8 Epost från , . Dnr Komm2017/01424 gera sig i en förening är inte beroende av individens ekonomiska förut- sättningar eller var man bor. En annan identifierad utvecklingsresa är 2025 har vi en jämställd idrott: Idrottsrörelsen ser en jämställd verksamhet som en förutsättning för, och ett tecken på, en framgångsrik idrott. Män och kvinnor har samma makt att forma idrotten och sitt deltagande i idrottsrörelsen. Möjlig- heterna är lika för alla oavsett kön, att utöva och leda idrott. Alla som vill, oavsett kön, ska få vara med i föreningsdriven idrottsverksamhet. Idrotten utformar verksamheten så att den ger alla som deltar en trygg gemenskap. Män och kvinnor har lika stort inflytande i beslutande och rådgivande organ. Arbetsformer och fördelning av uppdrag utformas så att män och kvinnor har lika stora möjligheter att medverka. Idrotts- rörelsen tillämpar jämställdhetsintegrering i sin verksamhet. Skrivningarna ”alla” förekommer parallellt med skrivningarna ”män och kvinnor, flickor och pojkar” samt skrivning ”alla oavsett kön”. Att likställa alla med män och kvinnor, flickor och pojkar osynliggör ickebinära individer. Inom många idrotter begränsas även möjlig- heten att delta och tävla för transkvinnor och transmän. Huruvida transpersoner ska tillåtas tävla i enlighet med sin köns- identitet är vida omstritt både inom forskningen, inom idrottsrörel- sen, bland de medtävlande och bland publiken. I en forskningsöver- sikt (som inkluderade åtta forskningsartiklar och 31 tävlingsregler från idrottsrörelsen) konstateras att det inte finns forsk- ning som stödjer att transkvinnor eller transmän skulle ha atletiska fördelar i något stadium av transition och att tävlingsregler som be- gränsar transpersoners möjligheter att tävla bör ses över. Majoriteten av de tävlingsregler som ingick i studien har inte varit evidensbase- rade (, Arcelus, Bouman & Haycraft 2017b). Specialförbunden som finns organiserade inom RF bestämmer alla över sina egna tävlingsregler. Huruvida de ser kön som en grund för att inte kunna tävla eller träna tillsammans varierar stort. Enligt rapporten och idrott så är det väldigt ovanligt med idrotter där kvinnor och män tävlar mot varandra. Förutom att kvinnor och män tävlar var för sig finns det idrotter där kvinnor och män dessutom tävlar i helt olika grenar. Andra idrotter har olika regler för samma grenar. I ishockey får kvinnor till exempel inte tacklas lika hårt eller i samma utsträckning som män. Inom ytterligare andra idrotter lyfter kvinnor och män olika tungt eller springer olika långt (, 2013). anser att det är en styrka om flickor och pojkar eller kvinnor och män kan träna tillsammans. Andra förbund menar att det inte är lämpligt att blanda könen, varken för träning eller tävling. Här finns det ibland särskilt anpassade tävlingsregler för barn- och ungdomsidrotten. I en artikel i påpekar artikelförfattaren att det sällan är barnens förutsättningar (avseende ålder, kön och vikt) som styr vilken anpass- ning som görs för barnidrotten. Vuxenidrotten utgör och förlagan som styr vilka anpassningar som görs (2006). relation till specialförbund och föreningar RF kan samtala med förbund och föreningar och påpeka brister i förhållande till Idrotten vill, ta fram rekommendationer och rikt- linjer för hur bra idrott ska bedrivas samt stötta föreningar och för- bund med råd och handlingsplaner. RF kan inte stänga av en enskild ledare/tränare/styrelseledamot/aktiv/förälder i en förening eller ett förbund. Det är föreningens respektive förbundets ansvar (2017, hämtad ). på grund av sexuell läggning, könsidentitet eller könsuttryck Policyn antogs på RF-stämman 2009 och syftar till att stödja special- idrottsförbunden (SF) i deras arbete kring frågor som rör idrottens vision och värdegrund, ökad tillgänglighet, trygghet och trivsel, mot- verka alla former av diskriminering och trakasserier, samt att till- sammans med annat stödmaterial öka kunskap kring hbt-frågor och bemötande. Syftet är att motverka och förebygga diskriminering och trakasserier på grund av sexuell läggning och könsuttryck/köns- identitet. I policy står det att inom idrotten: •har alla rätt att vara med, uppleva glädje och gemenskap, ingen ska behöva känna sig kränkt, trakasserad och/eller diskriminerad accepteras ingen form av diskriminering på grund av sexuell lägg- ning eller könsuttryck/könsidentitet (2017, hämtad ). 9.8.2Granskning av statsbidragen till idrottsrörelsen granskning av statsbidragen till idrottsrörelsen granskade statsbidragen till idrottsrörelsen. Riksrevision pekade då på komplikationer som kan uppstå när ideella organisationer fördelar statsbidrag. Detta då det är svårt att kom- binera den ideella organisationens rätt till integritet och självstän- dighet med statens behov av insyn och kontroll. Granskningen visade också på oklarheter och svagheter vad gäller regeringens styrning och kontroll av det statliga stödet till idrottsrörelsen. De iakttagelser som gjorts under granskningen visar enligt Riks- revisionen att oklarheter kan uppstå när förvaltningsuppgifter dele- geras till privaträttsliga organ, som till exempel . Om staten väljer denna väg bör dessa organisationer i sin myndighets- utövning i möjligaste mån omfattas av det regelverk som gäller övrig offentlig förvaltning. Detta är, understryks det, av vikt från såväl rätts- säkerhetssynpunkt som när det gäller möjligheterna att kontrollera hur statliga medel används. konstaterar vidare att av statens stöd till idrotten består av medel från AB . Dessa medel redovisas inte på statsbudgeten, blir inte föremål för sedvanlig budget- prövning och omfattas inte av det statliga utgiftstaket. Riksrevision- en pekar på att denna hantering innebär avsteg från tre viktiga prin- ciper som bär upp den nuvarande budgetprocessen, nämligen kraven på fullständighet, bruttoredovisning och transparens. Enligt var barn- och ungdomsverksamhet till stor del är beroende av att AB genererar ett överskott och att överskottet även fortsättningsvis går till barn- och ungdomsverk- samheten. framförde även i sin granskning att de för- utsätter att regeringen har övervägt de konsekvenser som eventuella förändringar i bidragen från AB kan föra med sig för barn- och ungdomsverksamheten(Framställning till 2004/05:RRS7). Regeringens styrning och återrapportering till avseende statsbidragen till idrottsrörelsen har i sin granskning funnit brister såväl i regering- ens styrning av statsbidragen till idrottsrörelsen som i regeringens kontroll, uppföljning och återrapportering till . Enligt Riks- revisionens bedömning är det svårt att klargöra regeringens möjlig- heter att styra statsbidragen genom att det finns en konflikt mellan idrottsrörelsens fria roll och statens behov av att säkerställa att syftet med statsbidragen uppfylls. anser också att regeringens rapportering i budget- propositionen saknar viktig information och jämförbar statistik som gör det möjligt att bedöma i vad mån syftena med statsbidragen upp- fylls. Det saknas också statliga utvärderingar av stödet som under- lag för bedömningar om det statliga stödet går till avsedda ändamål. I styrelses framställning angående statens stöd till idrottsrörelsen och folkbildningen skriver styrelsen att den anser, mot bakgrund av resultatet av den genomförda granskningen, att det är angeläget att den statliga styrningen av stödet till idrottsrörelsen genomförs på sådant sätt att syftena med bidragsgivningen säkerställs. Styrelsen konstaterar vidare att regeringen i budgetpropositionen med anledning av rekommendationer ut- vecklat återrapporteringen till . Styrelsen anser att ytterligare insatser av detta slag behövs. Styrelsen vill också under- stryka att det som underlag för en sådan förbättrad redovisning kan behövas fördjupade utvärderingar av resultatet av de statliga insat- serna, särskilt när det gäller insatser av idrottsrörelsen riktade till barn och ungdomar. Styrelsen föreslår sammanfattningsvis att begär att reger- ingen ska vidta åtgärder för att förbättra styrningen och återrappor- teringen till avseende anslagen dels till idrottsrörelsen (Framställning till 2004/05:RRS7). 9.8.3Kulturutskottets uppföljning av statens idrottspolitiska mål I utskottens beredning av ärenden ingår, enligt regeringsformen, att följa upp och utvärdera riksdagsbeslut. beslutade att följa upp och utvärdera målen för den statliga idrotts- politiken. Resultatet blev rapporten – en uppföljning med inriktning på barn och ungdomar som kom 2017. I den beskriver uppföljnings- och utvärderingsgruppen sina bedöm- ningar: •Regeringens rapportering till behöver bli bättre. Staten har överlåtit myndighetsutövningen att fördela statsbidrag till RF och som ska fördela de statliga bidragen i enlighet med vad regeringen bestämmer. Dock har varken den nuvarande reger- ingen eller tidigare regeringar säkerställt att bidragen har fördelats med utgångspunkt från de mål och syften som är fastställda för bidragsgivningen så att det är möjligt att följa användningen av de statliga bidragen och bedöma i vilken mån syftena med stats- bidraget uppfylls. uppmärksammade detta i en granskning 2004. beslutade efter förslag från kultur- utskottet om ett tillkännagivande om att regeringen tydligare skulle redovisa för bland annat hur idrottsrörelsen ut- nyttjar de bidrag som staten beviljar. De brister som låg till grund för tillkännagivande 2005 kvarstår i stor utsträckning . •Det behövs en översyn av statens stöd till idrottsrörelsen. Å ena sidan syftar statens idrottspolitik till att stödja en fri och själv- ständig idrottsrörelse. Å andra sidan är statsbidragets syfte bland annat att stödja verksamheter som bidrar till att utveckla barns och ungdomars intresse för motion och idrott. Staten ger i bidrag till idrottsrörelsen . Aktivitets- nivån inom barn- och ungdomsidrotten har dock minskat. Det är färre flickor än pojkar som får del av de statliga bidragen. Akti- vitetsnivån är lägre hos resurssvaga grupper och barn med funk- tionsnedsättning. Flickor med utländsk bakgrund idrottar i betyd- ligt mindre utsträckning än pojkar med utländsk bakgrund. Det saknas en systematisk uppföljning av barnrättsperspektivet. sultaten har inte förbättrats trots att anslagen har ökat. Stats- bidragets funktion som styrmedel behöver därför utvecklas. •Såväl statens styrning av stödet till idrottsrörelsen som anslags- posternas utformning och villkoren för statsbidraget behöver ses över. Även om idrotten är fri och självständig är inte staten för- hindrad att ställa villkor för de statliga medlens användning. Staten ska vidare följa upp resultatet och vidta åtgärder när villkoren inte uppfylls.