sou · H5B321 · 2017-03-31 00:00:00 — Ett led i detta är att fler yrkesverksamma ges möjlighet att genomgå specialist- eller vidareutbildning på avancerad nivå. Det- samma gäller forskarutbildning. Inom landstingens hälso- och sjukvård finns delade tjänster mellan lärosäten och hälso- och sjuk- vården, kliniska adjunkter och lektorer. I den kommunala vården och omsorgen förekommer delade tjänster – mellan FoU-enheter och praktisk verksamhet – i mycket begränsad omfattning. Jag anser att det skulle vara mycket värdefullt om fler yrkesgrupper med akademisk utbildning inom kommunernas vård och omsorg kunde ges möjlighet att få delade tjänster mellan lärosäten och kommuner. För att detta ska bli verklighet måste dock finan- sieringen av dessa tjänster lösas. Detta skulle skapa bättre förut- sättningar för verksamhetsnära forskning, men också stödja prak- tiskt förbättringsarbete och utvärdering av verksamheterna. Ut- vecklingsmöjligheterna för personalen skulle också förbättras. Med de framtidsperspektiv jag tidigare tecknat kommer också ökade krav att ställas på arbetsplatsförlagt lärande och praktisk utbild- ning. är bristande kapacitet inom detta område en begräns- ning i möjligheterna att ta emot praktikanter från utbildningar på olika nivåer och att utveckla det verksamhetsförlagda lärandet ge- nom lärlingsutbildningar och liknande. Den verksamhetsförlagda utbildningen i grundutbildningen till sjuksköterska och socionom behöver också beaktas i detta sammanhang. Ett närmare samarbete mellan lärosäten, FoU-enheter och vården och omsorgen bl.a. ge- nom delade tjänster skulle kunna bidra till att förbättra möjlig- heterna till verksamhetsförlagt lärande. En grundfråga är vad som bör göras för att uppnå den utveck- ling som jag här förordat. De berörda aktörernas förutsättningar behöver diskuteras innan jag lämnar mina bedömningar och förslag. De enskilda yrkesutövarna har ofta intresse av att utveckla sitt yrkeskunnande. En del gör också det på egen bekostnad och vid sidan av sitt yrkesarbete. Men för många är inte detta ett realistiskt alternativ. Detta dels för att åtaganden i arbetsliv och hem inte ger utrymme för studier, dels för att studier inte ger nya arbetsuppgifter och inte heller högre lön. Utbildningarnas geogra- fiska lokalisering och avsaknad av utbildning på distans kan också vara begränsande. Verksamhetsansvariga huvudmän och privata utförare har ett an- svar att bedriva vård och omsorg av god kvalitet. De ska ha perso- nal med den kunskap och erfarenhet som krävs för detta. Ansvaret för kommuner och landsting är därför betydande. Både när de ut- för verksamheten i egen regi och när de i förekommande fall be- slutar om vilka villkor som ska gälla för privata utförare som utför uppgifter på deras uppdrag, såväl enligt lagen (2016:1145)om of- fentlig upphandling, , som enligt lagen (2008:962) om valfri- hetssystem, LOV. Eftersom uppföljning av kvalitet och resultat inte är tillräckligt utvecklad kan det vara svårt att relatera kompe- tensbrister till kvalitetsbrister på lokal och regional nivå. också en tradition att se kompetensutveckling som en belöning för en medarbetare. I stället borde verksamhetsansvariga arbeta strate- giskt med kompetensutveckling för att stödja den verksamhetsut- veckling som man eftersträvar. Kompetensutveckling av enskilda medarbetare borde därför ses i förhållande till hela organisationens behov. Lärosätena styrs i hög grad av systemet för att tilldela resurser, där studenternas val av utbildning och prestationer har avgörande betydelse. Kurser som inte efterfrågas kan inte genomföras. Bris- tande tillgång till lärarkompetens kan också vara en begränsande faktor. Anknytning till forskning och meritering för lärare har stor betydelse. Regeringens och styrning av olika politikområden är i alltför hög grad sektoriserad. Dialogen mellan ansvariga aktörer inom olika politikområden behöver utvecklas för att på bästa sätt ta sig an frågor som berör flera politikområden och som kräver ge- mensamma tag från statens sida. Mina bedömningar och förslag Mina förslag är att: Regeringen föreslås ändra i examensmålen för socionomexamen genom att lägga till ”äldre personer” så att lydelsen blir ”stu- denten ska visa kunskap om och förståelse för barns och äldre personers behov och sådana samhälls- och familjeförhållanden som påverkar kvinnors och mäns levnadsvillkor”. Regeringen föreslås uppdra åt att genomföra en kartläggning av förekomsten av kurser i geron- tologi och geriatrik i grundutbildningar på vård- och omsorgs- området, samt att myndigheten fortlöpande på lämpligt sätt följer upp berörda utbildningar i detta avseende. Regeringen föreslås ge och Universitetskanslers- ämbetet i uppdrag att lämna förslag till åtgärder för att främja specialist- och vidareutbildning inom geriatrik och gerontologi för yrkesverksamma, samt att följa upp utvecklingen efter det att den kvalitetsplan jag lägger fram har trätt i kraft. Mina bedömningar är att: Regeringen bör överväga att genomföra liknande förändringar i examensmålen för övriga vård- och omsorgsutbildningar, som jag föreslagit för socionomexamen, om den kartläggning som föreslås genomföra visar brister i förekomst av kurser i gerontologi och geriatrik. Socialstyrelsen bör vid nästa översyn av sina föreskrifter och allmänna råd om målbeskrivningar för specialistutbildning av läkare särskilt beakta behovet av kunskapsmoment om geriatrik och gerontologi inom specialiteter där äldre personer ofta får vård. Verksamhetsansvariga för vård och omsorg om äldre personer inom ett län bör genomföra systematiska inventeringar av kompetensutvecklingsbehov bland personalen och använda re- sultatet i arbetet med de regionala kompetensplattformarna. Kommuner, landsting samt privata utförare och privata vård- givaren bör ge medarbetarna goda förutsättningar att delta i spe- cialist- och vidareutbildning inom geriatrik och gerontologi ge- nom att bevilja tjänstledighet och lämpligt ekonomiskt stöd. Berörda lärosäten bör utveckla sin samverkan med arbetslivet och delta aktivt i de regionala kompetensplattformarnas arbete, samt i ökad utsträckning erbjuda kurser på avancerad nivå i gerontologi och geriatrik. Landsting bör utveckla en centraliserad strategisk kompetens- försörjningsplanering med syftet att styra ST-tjänster till eftersatta specialiteter, bl.a. geriatrik, allmänmedicin och psykiatri, samt utveckla den nationella samordningen mellan huvudmännen i denna del. Kommuner och lärosäten bör i ökad utsträckning inrättar s.k. delade tjänster till stöd för verksamhetsnära forskning- och utvecklingsarbete. 8.15Bättre samordning mellan aktörer Mina förslag: Regeringen föreslås ge i uppdrag att, i samverkan med , samt Myndigheten för , medverka till att skapa samverkansarenor på nationell nivå mellan berörda aktörer inom kompetensförsörjning inom äldreomsorgen och hälso- och sjukvården. Regeringen föreslås även ge dessa myndigheter i uppdrag, att tillsammans med , säkerställa bättre till- gång till statistik över yrkesverksamma personer inom vård och omsorg. Av statistiken bör framgå vilken yrkeskompetens personalen har. Uppdragen bör även avse tillgång till och efterfrågan på personal för att göra prognoser inom äldreomsorgen och hälso- och sjukvården. Min bedömning: Regionala kompetensplattformar bör ges ett nationellt uppdrag som innebär att de ska ta fram analys- och kunskapsunderlag, samordna aktörerna på regional nivå samt vara stöd i utbildningsplaneringen. Plattformarna bör även utarbeta en regional strategi med förslag till åtgärder. Samverkan mellan plattformarnas arbete och de samverkansarenor som ska utvecklas på nationell nivå bör stärkas genom återkommande konferenser och en webbplats. Syftet med samverkan är att huvudmän och privata utförare bättre ska kunna ge regionens äldre god vård och omsorg. Med hänsyn till de utmaningar som kompetensförsörjningen inom vården och omsorgen om äldre personer står inför är det nöd- vändigt att förstärka samverkan och samordning mellan berörda aktörer, såväl regionalt som nationellt. Dialogen mellan den regio- nala och nationella nivån behöver också stärkas. Det behövs även en bättre personalstatistik för att kunna följa utvecklingen och för att göra prognoser. Min bedömning är att detta arbete bör påbörjas skyndsamt. Därför knyter jag an till redan pågående arbete eller uppdrag som redan lämnats inom närgränsande område. har regeringens uppdrag att förstärka och vidare- utveckla de kompetensplattformar som finns i regionerna. Upp- draget påbörjades och pågår . Projektmedel har lämnats för att utveckla metoder och arbetsformer. Avsikten är också att skapa en bättre förankring lokalt, regionalt och nationellt samt att främja integration, jämställdhet och innovationer inom offentlig och privat verksamhet. Kompetensplattformarna växte fram i då Länsarbets- nämnderna hade avvecklats och kriser i näringslivet föranledde regionala aktörer inom arbetsmarknad och utbildning att samordna sina insatser. Uppdraget var från början analyser av kompetens- utvecklingsbehov och att främja samverkan mellan aktörer som bedriver utbildning. har alla län kompetensplatt- formar308, men det finns stora skillnader mellan dem ifråga om vilka parter som är med samt på vilket sätt och med vilka frågor platt- formarna arbetar. Med stöd av projektmedel har en handfull reg- ioner arbetat särskilt med kompetensförsörjning inom vård och omsorg. För att kompetensplattformarna långsiktigt ska fungera rekom- menderar att: det skapas en samsyn om plattformarnas roll och funktion, med hänsyn tagen till behovet av regional anpassning, det skapas en gemensam struktur/modell för hur analyser och kunskapsunderlag tas fram, det skapas långsiktiga och ändamålsenliga finansieringsmöjlig- heter, samt att det etableras ett nationellt kompetensförsörjningsråd. Plattformarnas funktion bör vara att ta fram analys- och kunskaps- underlag, samordna aktörerna på regional nivå samt vara ett stöd i utbildningsplaneringen. Demografins regionala utmaningar. Bilaga 7 till . Regionala kompetensplattformar N2012/6275/RT och N2015/02413/RTS. : , 2016. Samordning på nationell nivå I slutbetänkandet Effektiv vård (SOU 2016:2) föreslås att reger- ingen skulle besluta om en stående kommitté för samverkan mellan staten och huvudmännen i frågor om kompetensförsörjning och hur den befintliga kompetensen kan användas mer effektivt. Följande områden borde enligt utredningen hanteras inom en sam- verkansorganisation: principiella övergripande kompetenskrav för vårdens profes- sioner grundutbildningarnas dimensionering och innehåll vidareutbildningarnas dimensionering och utformning drivkrafter för utveckling av nya arbetssätt. Regeringen gav 2015 i uppdrag att föreslå hur det nationella planeringsstödet (NPS) vid Social- styrelsen kan breddas samt hur stödet kan ge största möjliga nytta för huvudmän och andra vårdgivare i planeringen av sin kompetensförsörjning, bedöma om informationen om tillgång och efterfrågan på legiti- merade läkare som genomgår specialistutbildning (ST-läkare) kan utvecklas inom ramen för NPS, överväga om NPS löpande kan kompletteras med ytterligare fördjupningar kring olika yrkeskategoriers förutsättningar och stabilitet, samt genomföra en sådan fördjupning om specialist- sjuksköterskor, bidra till att inom ramen för NPS skapa en mötesplats för huvudmän och andra organisationer att gemensamt diskutera planering av kompetensförsörjning ur ett nationellt perspektiv. fick och (S2016/04992/FS) tillsammans av regeringen i uppdrag att analy- sera och föreslå hur samverkansarenor på nationell och regional nivå mellan aktörer med ansvar för kompetensförsörjningen inom hälso- och sjukvården kan utvecklas långsiktigt. Myndigheterna ska inom ramen för uppdraget starta en dialog om samverkan inom kompetensförsörjningsområdet mellan berörda aktörer med bäring på verksamhet i hälso- och sjukvården, utbild- ning och arbetsmarknad. Därutöver ska myndigheterna så långt det är möjligt säkerställa en förbättrad tillgång till statistik och prog- noser över det totala kompetensbehovet i hälso- och sjukvården, oavsett driftsform eller huvudman. Myndigheterna ska genomföra uppdraget i samarbete med berörda aktörer, bl.a. företrädare för hälso- och sjukvårdens huvudmän, universitet och högskolor, Arbetsförmedlingen, arbetsmarknadens aktörer och olika yrkes- grupper i hälso- och sjukvården, samt överväga hur patientorgani- sationer kan involveras i arbetet. ska myndigheterna rapportera sin analys av hur den nationella sam- verkan kan fortgå ur ett långsiktigt perspektiv. Utvecklad regional och nationell samordning Vården och omsorgen om äldre personer är en geografiskt spridd verksamhet. finns brist på yrkeskompetent personal på flera håll i landet. Framöver behöver tillgången till personal utökas kraftigt för att kunna möta förväntad efterfrågan. Jag föreslår ett antal åtgärder som staten bör genomföra för att underlätta för huvudmän och privata utförare att klara sina åtagan- den. Men huvudansvaret ligger fortsatt på kommuner, landsting och privata utförare som utför uppgifter på deras uppdrag. De lokala och regionala förutsättningarna för att klara kompe- tensförsörjningen är olika. Även om alla län står inför stora utma- ningar så är de störst i län med mycket gles- och landsbygd och ofta med stagnerande befolkningsutveckling. Kommuner och landsting är stora arbetsgivare inom vård och omsorg samt har ett omfattande verksamhetsansvar i respektive län. Kommunerna har också ansvaret för gymnasial- och vuxenut- bildning. har beslutat att yrkesvux ska planeras och genomföras på regional nivå, av flera kommuner i samverkan.310 Eftergymnasial utbildning styrs av staten. har dock inbyggda mekanismer för att ge parterna på arbetsmarknaden in- 310 Proposition 2016/17:1 Budgetpropositionen, utgiftsområde 16. flytande och varje lärosäte har former för samverkan med företrä- dare för arbetslivet. Min bedömning är att det krävs en utvecklad och systematisk samordning såväl på länsnivå som på nationell nivå mellan berörda aktörer inom kompetensförsörjning inom vård och omsorg för att klara de utmaningar vi står inför. Det krävs också återkommande dialog mellan nivåerna. Med hänsyn till att vård och omsorg är en omfattande verksamhet med stor betydelse för arbetsmarknad, sysselsättning och tillväxt i regionerna anser jag att de förslag som lämnat till regeringen om utveckling av kompetensplattformarna bör genom- föras. Plattformarnas uppgift bör således vara att ta fram analys- och kunskapsunderlag, samordna aktörerna på regional nivå och vara ett stöd i utbildningsplaneringen. har plattformarnas arbetsformer och sammansättning varit mycket olika. I några reg- ioner har vård- och omsorgsområdet fokuserats. I några regioner deltar företrädare för Vård- och omsorgscollege i arbetet. För att kompetensplattformarna ska få den kraft som behövs anser jag att följande villkor bör uppfyllas: staten bör lägga fast ett uppdrag, som i huvudsak bygger på Till- växtverkets förslag, ett förslag till regional strategi för kompetensförsörjningen med förslag till åtgärder för olika aktörer bör även tas fram, hela arbetsmarknaden måste tas med i analyser och kunskaps- underlag, offentlig såväl som privat, regionala aktörer inom vård och omsorg såsom företrädare för arbetsmarknadens parter, lärosäten, vård- och omsorgscollege regelmässigt deltar i arbetet, dialogen mellan nationella aktörer och plattformarna förstärks genom återkommande nationella konferenser och en nationell webbplats. Regeringen har lämnat uppdrag till (S2015/077804/FS) att utveckla det nationella planeringsstöd (NPS), som myndigheten bedriver för legitimerad hälso- och sjukvårds- personal. Inriktningen är att det ska breddas och för läkare som genomgår specialistutbildning samt specialistsjuksköterskor för- djupas, samt bidra till att skapa en mötesplats för huvudmän och andra organisationer för att diskutera planering av kompetens- försörjning ur ett nationellt perspektiv. har även fått ett uppdrag (S2016/04992/FS) att tillsammans med Universitets- kanslersämbetet analysera och föreslå hur samverkansarenor på nationell och regional nivå mellan aktörer med ansvar för kompetensförsörjningen inom hälso- och sjukvården kan utvecklas lågsiktigt. Dessutom ska myndigheterna så långt som möjligt säkerställa en förbättrad tillgång till statistik och prognoser över det totala kompetensbehovet i hälso- och sjukvården. har föreslagit att ett nationellt kompetens- försörjningsråd inrättas. Det skulle bestå av företrädare för utbild- nings-, arbetsmarknads-, närings- och regionala tillväxtpolitiken, samt för näringslivet. Rådet skulle bl.a. ha till uppgift att underlätta samverkan mellan nationell och regional nivå och skapa samsyn mellan nationella aktörer. Min bedömning är att det behövs en utvecklad samverkan mellan aktörerna på nationell nivå med syftet att förbättra samordningen av åtgärder. Formerna för detta är dock inte självklara och upp- giften är komplex. Styrningen inom olika politikområden och departement är inte alltid tillräckligt väl koordinerad och det finns en rad fora för dialog mellan parterna på arbetsmarknaden och staten. En annan frågeställning är om det av föreslagna kompetensförsörjningsrådet kan och ska spänna över hela arbets- marknaden. Verket har haft sitt fokus på näringsliv och företag och mindre på offentlig sektor. I regeringens uppdrag till och Universitets- kanslersämbetet ingår att skapa samverkansarenor. att sådana skapas och att aktiviteter genomförs återkommande. Regeringens uppdrag till myndigheterna är avgränsat till hälso- och sjukvård. Jag vill påminna om att kommunerna i landet är sjuk- vårdshuvudmän och självklart bör delta i denna samverkan. Huvud- delen av vården och omsorgen om äldre personer som finansieras av kommunerna lämnas dock enligt socialtjänstlagen. Den personal som utför hälso- och sjukvårdsuppgifter inom kommunernas vård och omsorg utför oftast även socialtjänstuppgifter. Överväganden om kompetensförsörjningen måste därför avse såväl hälso- och sjukvårdspersonal som sådan personal som arbetar enligt social- tjänstlagen, i vart fall den del av dessa som arbetar inom äldre- omsorgen. har arbete med det nationella planeringsstödet endast avsett legitimerad hälso- och sjukvårds- personal. Jag anser det nödvändigt att även andra yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården, såsom undersköterskor, samt annan personal inom äldreomsorg311 tas med i arbetet att skapa samverkansarenor. Regeringen bör i ett tilläggsuppdrag till myndigheterna klargöra detta. En följd av en sådan utvidgning är också att ytterligare aktörer behöver involveras. Det gäller och Myndigheten för , som bör ges upp- drag att samverka med i arbetet. Om ett nationellt kompetensförsörjningsråd inrättas anser jag att det bör samordnas med motsvarande arbete inom vård- och omsorgsområdet. Det bör kunna ske genom ömse- sidigt deltagande i grupper och fortlöpande informationsutbyte. I ett sådant läge är det nödvändigt att uppgifts- och ansvarsfördel- ningen mellan de båda nationella samordningsforumen klargörs för regionala aktörer. Min bedömning är också att informationsutbytet mellan reg- ionala och nationella aktörer inom kompetensförsörjningen skulle underlättas av en gemensam webbplats. finns in- formation av betydelse på ett stort antal webbplatser. En sådan kräver en redaktion och en fastlagd struktur där samverkande aktö- rer bidrar med underlag. Denna idé bör övervägas i samband med regeringens beredning av förslag om utveckling av 311 Mitt uppdrag avser enbart vård och omsorg om äldre personer. I detta sammanhang bör övervägas om även övriga delar av kompetensförsörjning bör inkluderas i uppdragen. kompetensplattformarna och ett nationellt kompetensförsörjnings- råd. och arbete bör beaktas i detta sammanhang. Bättre statistik och prognoser har i uppdrag att till- handahålla ett urval av privata utförare inom vård, skola och om- sorg. Dessa utförare ska så långt möjligt kunna identifieras i SCB:s registerstatistik för att göra det möjligt att särredovisa viss reguljär statistik för dessa utförare. Myndigheten har också haft uppdrag att utveckla statistik om personal i kommunalt finansierad verksamhet. Avsikten är att denna ska bygga på befintliga register. Båda dessa förslag härrör från förslag i betänkandet Samordnad kommun- statistik för styrning och uppföljning (SOU 2009:25). Bortfallet i det s.k. utförarregistret är fortfarande stort vilket innebär att kvaliteten är för låg för att kunna publicera säkra uppgifter om t.ex. personalen i privat vård och omsorg om äldre personer.312 I mitt uppdrag ingår att bedöma framtida tillgång och efter- frågan på personal inom vården och omsorgen om äldre personer. Jag redovisar mitt arbete i detta betänkande. I mitt arbete i denna del har jag mött hinder i form av bristande tillgång till personal- statistik. Jag har tvingats ge ett särskilt uppdrag att bearbeta registerdata för att kunna presentera nöd- vändiga uppgifter. I detta arbete visade det sig att det tyvärr inte var möjligt att ta fram säkra uppgifter om antalet anställda inom olika yrkesgrupper hos privata utförare inom vård och omsorg om äldre personer som finansieras av kommunerna. Skälet till detta är att de undersökningar som genomförs bland privata utförare är urvals- undersökningar med ett så begränsat urval att det inte går att bryta ned uppgifterna ens på ett så stort verksamhetsområde som vård och omsorg om äldre personer. För att nationella, regionala och lokala aktörer fortlöpande ska kunna följa hur kompetensförsörjningen utvecklas samt göra prognoser krävs tillgång till en bättre statistik. Vid sidan av sär- Kommunstatistik: alternativa utförare, personal och publicering. PM , Dnr 2013/1357. skilda bearbetningar har den personalstatistik som Kommuner och Landsting (SKL) utarbetar använts i nationella beskrivningar. Men den omfattar inte privata utförare och har även andra begränsningar. Mitt förslag är att regeringen ger ett tilläggsuppdrag till Social- styrelsen och samt ett uppdrag till , Myndigheten för och att i samverkan med och Universitets- kanslersämbetet säkerställa en förbättrad tillgång till statistik och prognoser över tillgång och efterfrågan på personal inom äldre- omsorgen313 samt hälso- och sjukvården. I detta uppdrag bör ingå att säkerställa statistik över yrkesverksamma personers antal och deras yrkeskompetens samt hur många personer som slutför yrkes- utbildning inom olika delar av utbildningssystemet. Härigenom kommer det befintliga uppdraget till och att utvidgas till att även avse icke legitimerade yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården samt perso- nal inom äldreomsorgen. Det uppdrag jag föreslår innebär inte att ansvar som statistikansvarig myndighet självklart ska utvidgas. I stället bör myndigheterna i sina överväganden lämna förslag till vilka uppgifter som behövs och vilken myndighet som är mest lämplig att ansvara för att tillhandahålla uppgifterna. En uppgift som jag anser angelägen att kunna belysa i en ut- vecklad personalstatistik är hur stor andel av yrkesverksam personal inom en viss verksamhet som har vidare- eller specialist- utbildning av olika slag. Det bör ingå i uppdraget till myndig- heterna att säkerställa detta. Det behövs även uppgifter om anställningsform, sysselsättningsgrad och grundutbildning. 313 Mitt uppdrag avser vård och omsorg om äldre. I detta sammanhang bör även övervägas att utvidga uppdraget till att även avse andra delar av .