sou · H5B342 · 2017-05-29 00:00:00 — Beträffande nederbörden kan konstateras att medelvärden av ett stort antal klimatmodellsimuleringar visar på en ökning under alla års Ökningen är störst . Den är minst då ungefär hälften av klimatmodelleringsmodellerna till och med visar en minskning för vissa delar av . Från historiska data kan man se att hela vid olika tillfällen drabbats av extrema nederbördsmängder. inland har dock inte drabbats lika som övriga landet. Södra Norrlands kustland har dock drabbats av stora nederbördsmängder. Vanligaste tillfällena för dessa är generellt även om det finns undantag för olika landsdelar. Flera rapporter pekar mot en ökad intensitet hos korttidsnederbörden i ett framtida klimat. En syntes av den forskning kring framtida korttidsextremer som ut förts i tyder på en förväntad ökning av extrem korttids nederbörd (≤ , 10-årsnederbörd) med som genomsnitt till mitten av seklet (2050) och till slutet av seklet (2100), jämfört med dagens klimat (, Klimatologi 6, 2013, Extrem korttidsnederbörd i klimatprojektioner för , och ). För dagvattensystemen innebär ovan nämnda nederbördsföränd ringar flertalet omfattande belastningar. Den första bestående av den generella ökningen av nederbörd. Vidare blir belastningen högre på systemen vid en omfördelning av nederbörd till den kallare delen av året då avdunstingen är lägre och marken mer vattenmättad. Den ökade frekvensen av kraftiga skyfall kommer innebära en stor pröv ning för dagvattensystemen. Vattnet befinner sig i ett evigt kretslopp. Förenklat kan detta ut tryckas så att vattnet avdunstar från hav och land till atmosfären. Avdunstningen ger upphov till fuktiga luftmassor som resulterar i nederbörd. När nederbörden faller över land infiltreras den ner i marken där den fortsätter nedåt och bildar grundvatten eller tas upp av växternas rötter och återgår till atmosfären genom växternas transpiration. Om vattenmängderna är så stora att allt inte kan in filtreras av marken rinner ”överskottet” som ytvatten mot lägre om råden. Grundvattnet och ytvattnet påbörjar omgående ”resan” till baka till havet via sjöar och vattendrag. Kommande klimatförändringarna med högre medeltemperatur i atmosfären kommer i ge upphov till större avrinning, gradvis kommer därför allt större vattenmängder behöva hanteras. Detta beror på att luften vid högre temperaturer kan hålla mer vatten vilket ger större nederbördsmängder, vilket inte kompenseras av att högre temperaturer ger ökad avdunstning. De områden som avleder sitt vatten till samma vattendrag, sjö eller hav (vattenrecipienten) utgör ett avrinningsområde. Hur mycket vatten som samlas i vattenrecipienten beror både på klimatet och avrinningsområdets egenskaper (exempelvis höjdförhållanden och markens geologiska karaktär, samt dess vegetation). Klimatet, samt avrinningsområdets storlek och egenskaper avgör alltså hur mycket vatten som kommer att transporteras till vattenrecipienten. Lut ningsförhållandena påverkar hastigheten på vattnet i dess färd mot havet. Även mänskliga aktiviteter påverkar kraftigt vattnets väg, exem pelvis ger kalhyggen och odlad mark en snabbare avrinning. Även diken har en påverkan på så sätt att raka diken ger en snabbare av rinning än slingrande vattendrag. Hur möjligheterna att hantera dagvatten ser ut är beroende av en mängd olika faktorer som är unika för varje plats. Förutsättningarna beror bland annat på vilken topografi som råder på platsen, vilka jordarter som finns i marken, mängd och typ av vegetation i om rådet, bebyggelsens intensitet och andelen hårdgjord yta (generellt innebär begreppet markyta med beläggning eller med ytskikt av sand, grus, krossmaterial, betong, asfalt eller dylikt, vid dagvattenfrågor avses oftast markyta som inte släpper igenom vatten, varvid sand grus och krossmaterial troligtvis inte omfattas) i området. Hantering av dagvatten utgör en komplex fråga som både på verkar och påverkas av flertalet olika aktörer. De olika aktörerna kan bland annat utgöras av olika kommunala organ som parkförvalt ningen, och kommunala fastigheter, men även privata fastigheter, både kommersiella och bostäder, och självklart va-huvud mannen (som även ingår i den kommunala sfären). Dagvattenhan teringen omfattar och påverkas av all mark i det området varför en helhetssyn på frågorna är en förutsättning för en framgångsrik hantering av kraftigare nederbörd. Hanteringen blir generellt mer komplex ju tätare, omfångsrikare och mer urbaniserad bebyggelsen är. Skador orsakade av en miss lyckad dagvattenhantering uppgår till stora belopp, se vidare avsnitt 5.2.3. Vid en ökning av nederbördsmängderna i allmänhet och skyfall i synnerhet kommer dessa skador att öka om inte dag vattenhanteringen förbättras. Hårdgjorda ytor saknar förmåga att hantera vattnet. Det regn som faller på hårdgjorda ytor resulterar i att allt vatten rinner på markytan i dess lutning. Vattenflödet från en hårdgjord yta kan öka mer än 10 gånger jämfört med oexploaterade ytor (Svenskt Vattens Publikation P110 s. 36 f). Hårddraget saknar områden som är fullt ut urbaniserade (innebärande uteslutande hårdgjorda ytor och be byggelse) helt förmåga att hantera nederbörd. Ju större ett område är som saknar denna förmåga ju större blir belastningen på omkring liggande områden som vattnet rinner av till samt hanteringsfrågorna i det aktuella området. I närheten av byggnation utgör dagvatten normalt något oönskat eftersom dessa kan skadas eller försämras/förlora sin funktion om de ställs under vatten och/eller skadas av vattnet. Vid byggnader och konstruktioner anläggs därför generellt system för att så effek tivt som möjligt transportera bort vattnet. I absoluta merparten av de svenska samhällena har man ett system som bygger på att dagvattnet leds ned i ledningar för bortledande från området till närmsta eller lämpligaste vattenrecipient. Man kan förenklat uttrycka det så att i en helt oexploaterad miljö har området anpassat sig efter nederbörd, där behövs därför gene rellt inga åtgärder för hantering av nederbörd. Schematiskt skulle man kunna sätta upp oexploaterade områden i ena ändan av skalan och fullt urbaniserade områden i den andra. Områdets förmåga att själv hantera nederbörd tar sig även ut tryck i hur det tar för vattnet att avrinna. Figur 5.1 Avrinningsförlopp i olika områden Bild: Publikation P105, Svenskt Vatten Sett ur ett urbant perspektiv finns två olika parametrar att arbeta med när det gäller hantering av dagvatten, det ena är ledningssystem eller annan avrinning och det andra är markens förmåga att själv ta hand om/absorbera eller tillfälligt magasinera nederbörden. Ju sämre förmåga marken har att ta hand om vattnet ju mer vatten måste transporteras bort från området för att det inte ska bli stående under vatten. I detta avseende är det naturligtvis viktigt vilken konsekvens det blir av att marken översvämmas. För en framgångsrik dagvatten hantering är det av stor vikt vilken fördelning som råder mellan andelen mark som är känslig för översvämning och sådan mark som klarar av att stå under vatten. I detta ligger att dagvattenhan tering kan ske genom att låta vissa utvalda områden (som inte lider någon eller begränsad skada av detta) översvämmas för att skydda andra områden som är känsligare. Det lägst belägna område i den urbaniserade miljön (som redan från början generellt ligger sämst till) utsätts generellt för stora pröv ningar om avvattningen från kringliggande miljöer ytor, sker med hög hastighet. Det kan då bli stora volymer för området att hantera. Problemen i sådana områden kan oftast inte lösas endast på plats utan åtgärder behöver vidtas på andra ställen (omkring liggande områden) för att lyckas hantera vattenmängderna. Svenskt Vatten har anfört att oberoende av klimatförändringarna så pågår en utveckling som försvårar dagvattenhanteringen. Bland annat så förtätas städerna på bekostnad att grönområden som i stället ersätts av hårdgjorda ytor. Generellt pågår även en allmän trend, inte bara i förtätningssyfte, där exempelvis gränsmattor i villatomter hård läggs för att bli underhållsfria. Ett annat stort problem, när dag vattenfrågorna inte tas med vid planläggning av områden, är att ett område exploateras bredvid ett redan befintligt. I det befintliga om rådet finns det en dagvattenanläggning som är dimensionerad för detta område. När det tillkommande området kopplas på blir systemet underdimensionerat i förhållande till den tillkommande hanteringen. Ett stort problem utgör därför att man endast tittar på det en skilda området vid detaljplan. För en framgångsrik samhällsplanering, ur dagvattenperspektivet, är det nödvändigt att se dessa frågor i ett större perspektiv. Detta måste även följa med ned i detaljplanering en. Ovan angivna problem är inte direkt relaterade till förväntade klimatförändringar men kommer aktualiseras än mer genom dessa, varför de utgör en del av problembilden. Hanteringen av dagvatten genom rörsystem är ur ett historiskt per spektiv relativt ny. De första avloppsanläggningarna i våra städer byggdes under den senare på grund av sanitära olägenheter. Problem uppstod i städerna både med att få fram färskt dricksvatten, vilket orsakade kolerautbrott, och att hushållens av fallsvatten hälldes ut på gatan med sanitära problem och kraftig stank som följd. Anläggningar anordnades för tillhandahållande av färskt dricksvatten och borttransport av avloppsvattnet. Avloppsvattnet utgjordes av vad som benämns gråvatten (bad-, disk- och tvättvatten). började vattenklosetter att sättas in i bostäderna. Torrdass var dock vanligt fram till efter slut. Ansvaret för avloppsledning som förlagts i gatu mark låg på staden som i sin tur hade rätt att förplikta tomtägare att bidra till kostnaden för iordningställande. Denna ansvarsför delning får antas bero på att de historiska problemen med sanitära olägenheter i staden var av sådan karaktär att de inte kunde lösas av varje enskild fastighetsägare, utan behövdes lösas i ett större samman hang. Fastighetsägarna fick därför betala till staden som ordnade dricksvatten och omhändertagande av avloppsvattnet. Att dagvatten senare började hanteras i avloppsledningarna får närmast ses ha sitt ursprung i högre krav på miljöerna runt bygg naderna, mindre vattenpölar på gator, asfaltering av vägar etc. Detta skapade ett ökat behov av bortforsling av vatten, tillsammans med byggnationer som också fogade bortforsling av dagvattnet. Eftersom det redan fanns avloppssystem var det naturligt att använda dessa för ändamålet. Avloppsledningarna tjänade därmed både för bortfors ling av både spillvatten och dagvatten. Denna lösning finns kvar på många plaster i landet än och benämns kombinerade avlopps system. Eftersom dessa var de första systemen återfinns de oftast i äldre bebyggelse centralt i städerna. Ur risksynpunkt är dessa system de sämsta, bland annat eftersom kraftig nederbörd kan fylla led ningarna och orsaka uppträngning av avloppsvatten i lågt belägna golv brunnar och toaletter. En annan konsekvens som uppstår vid ett sådant system är att dagvattnet späder ut spillvattnet vilket försvårar reningen, samt kan orsaka överbelastning i reningsverken med resul tatet att spillvatten tvingas släppas ut orenat i sjöar och vattendrag. Man löste dock inte dagvattenhanteringen genom att koppla dagvattenledningar till avloppssystem överallt. En annan hantering som förekom var en hantering av dagvatten separat. Dagvattnet han terades då inte i spillvattenledningen, utan i stället ovan jord i diken och likande anordningar. Dessa system är ur översvämningssynpunkt bättre än kombinerade system men inte problemfria. Framför allt ställer de krav på att området runt omkring klarar att hantera de vattenmängder som kan genereras vid kraftig nederbörd. talet är det helt dominerande systemet vid skapande av nya va- anläggningar en rörledning för spillvatten och en för dagvatten. Be roende på när i tiden som systemet byggdes och beroende på för hållandena på platsen kan dränvattnet (det vill säga vatten från husets dräneringssystem) antingen vara kopplat till spillvatten- eller dag vattenledningen. Dessa system kallas för duplikata system. Svenskt Vatten har mångårig statistik, insamlad via deras sta tistiksystem VASS, över va-ledningsnätets längd (exklusive servis ledningar). Den samlade längden för det allmänna vatten och av loppsledningsnätet (exklusiver serviser) uppskattas av Svenskt Vatten till . Av detta utgör spillvattenledningarna, in räknat kombinerade ledningar, och separerade dagvattenledningar . na uppskattas ha en längd av totalt , vilket utgör av den totala ledningslängden avseende avloppsledningar. Från hus och andra dagvattenanordningar löper servisledningar ut till avlopps- och dagvattenledningarna. En av del av servisled ningarna ägs av fastighetsägarna och en del av va-huvudmannen. Skiljelinjen går vid anläggningens förbindelsepunkt (den punkt där fastighetens ledningar kopplas ihop med den allmänna anläggningen). Svenskt Vatten har ett pågående projekt för att uppskatta läng den på så väl allmänna som privata servisledningar. I projektet be döms den totala längden privat servisledning avseende spillvatten vara och längden på allmänna serviser . Längden på de privata dagvattenserviserna uppskattas till mellan 24 . Den stora spridningen beror på om man definierar de ledningar som går runt byggnader som en hus installation eller som en del av servicen. Det är dessutom svårt att uppskatta servisernas dragning på privat mark, exempelvis dragning runt byggnader etc. Längden på de allmänna dagvattenserviserna uppskattas . I projektet uppskattas återanskaffningsvärde för det allmänna ledningsnätet för dricksvatten och avlopp, inklusive de allmänna serviserna till 720–900 miljarder. Av den totalakostnaden utgör kost naden för avloppsledningsnätet 430–540 miljarder. I kostnaden är inte inräknat kostnaden för serviceledningarna (både privata och allmänna). Svenskt Vatten undersöker, via VASS, förnyelsetakten avseende vatten och avloppledningsnäten i . Undersökning görs genom att va-huvudmän i landet rapporterar in detta. har mellan 180 och 220 huvudmän rapporterat in förnyelsetakten på deras anläggningar. Under dessa år har förnyelsetakten varierat mellan 0,39–0,avseende spillvatten och mellan 0,25–0,avseende dagvatten. Svenskt Vatten uppger att den tekniska livslängden på en rör ledning är någonstans . Det kan därmed kon stateras att förnyelsetakten av ledningsnät måste ökas. 5.2.3Kostnader på grund av översvämningar sker ett stort antal försäkringsfall relaterade till vattenskador. Svensk Försäkring gjorde 2012 en beräkning (Beräkningen har gjorts i IVL:s Rapport , – Vattenskador orsakade av backtryck i avloppsystem – erfarenheter, regler, hantering och tek niska lösningar), på basis av två försäkringsbolag som tillsammans har av marknaden för hem-, villa- fritidshus- samt företag- och fastighetsförsäkring. Av beräkningen framkom att de natur skaderelaterade vattenskadorna 2010 i antal uppgick till 8 000. Med naturrelaterade vattenskador avses direkta översvämningar eller bak tyck i avloppet. Orsaken är då främst höga vattenstånd, skyfall eller brister i avloppsnätet. Kostnaden för försäkringsbolagen uppgick till . Denna siffra är inte heltäckande. Förutsätter man att kostnaderna var relativt sett lika stora för övriga marknaden kan man göra ett påslag , vilket är joner kronor, uppgår försäkringskostnaderna till . Svensk Försäkring har via sitt skadesystem statistik för antalet inträffade naturrelaterade vattenskador. Antalet ser ut enligt följande avseende inträffade skador och år: 2011 6 809 st., 2012 3 629 st., 2013 3 486 st., 2014 17 667 st.(se nedan 5.2.5 av seende skyfallet i ) och 2015 2 856 st. Kostnaderna för försäkringsbolagen var 2011–2013 och 2015 mellan 170– . 2014 var kostnaden . finns än så länge endast statistik om antalet anmälda skador som uppgår till cirka 3 700. Svensk Försäkring uppskattar på basis av antalet anmälda skador att kostnaden för försäkringsbolagen uppgår till . Vid sidan av kostnaderna för försäkringsbolagen finns kostnader i form av räddningsinstatser och offentliga byggnader som inte är försäkrade. För enskilda tillkommer kostnader i form av självrisker, i IVL:s rapport (a.a. s. 6) uppskattas denna kostnad, räknat på de , till . Med en liknande upp räkning som för försäkringskostnaderna blir kostnaderna för själv risker . Till detta kommer andra kostnader för enskilda som är svåra att kostnadsberäkna så som driftsstopp för företag och eget arbete med översvämningen samt förlust av egen dom med affektionsvärde för privatpersoner. I IVL:s rapport uppskattades baktrycksskadorna stå för 80 pro cent av de naturrelaterade vattenskadorna. På fråga från utredning en har Svensk Försäkring ställt frågor till försäkringsbolagen om hur situationen ser ut avseende bland annat baktrycksskador. De fyra största bolagen med en samlad marknadsandel om ca 80 pro cent av skadeförsäkringsmarknaden har svarat. Avseende baktryckskador har tre bolag lämnat information. Den information som lämnats är uppskattningar och inga exakta procent siffror. Två av bolagen har uppgett att baktrycksskadorna uppskattas till omkring 75–av de naturskaderelaterade översvämningsskadorna. Ett bolag har uppskattat att baktrycksskadorna står för 50–70 pro cent. Samtliga bolag har uppgett att det bedömer att baktycksska dorna procentuellt i förhållande till samtliga naturrelaterade över svämningsskador har ökat de senaste 10–15 åren. Det finns ingen myndighet som har något uttalat upp drag avseende dagvattenfrågorna inriktat på risken för översvämning. I regleringsbrev anges att myndigheten ska redovisa en kortfattad analys av kunskapsläget för dagvatten problematiken. Redovisningen ska innehålla en översiktlig kunskaps sammanställning som ger en bild av miljöpåverkan (t.ex. tungmetal ler, PAH, övergödande ämnen och partiklar), en beskrivning av de väsentliga problemområdena samt förslag till steg för det fortsatta arbetet. Kopplingen till klimatanpassning och andra synergier eller eventuella målkonflikter ska identifieras. Vid genomförande av upp draget ska på lämpligt sätt ta tillvara de kunskaper och den erfarenhet som finns inom på området. Uppdra get ska redovisas till (Miljö- och energideparte mentet) . Även om uppdraget anges omfatta dagvattenproblematiken anges vid närmare redogörelse att frågorna främst avser miljöpåverkan ur perspektivet orent dagvatten. Slutsatsen är att uppdraget inte är kopplat till frågor om översvämning. 5.2.5Exempel på kraftiga skyfall (och ) Skyfallet över , var mycket kraftigt och är det största enskilda nederbördstillfället som uppmätts i sedan mätningarna startade . I upp mättes det , vilket nästintill motsvarar vad det normalt faller under två sommarmånader. Översatt i så kallade ”årsregn” föll det regn med återkomsttid över större delarna av (Begreppet årsregn är ett sätt att kategori sera sannolikheten av att en viss händelse av viss omfattning . Kraften/omfattningen av regnet avgörs av två parametrar, dels hur mycket nederbörd regnet lämnar inom ett om råde, men även av det tidsintervall under vilket regnet faller, det vill säga regnets intensitet. nederbörd som faller på 10 minu ter motsvarar ett 100-årsregn i dagens klimat. Om samma neder börd uttryckt i millimeter i stället fördelas ut eller så blir återkomsttiderna respektive . Om regnets varaktighet i stället är blir regnets återkomst- tid , se vidare Svenskt Vattens publikation P110). Skyfallet uppvisade en företeelse som inte är ovanlig, genom att skyfallet var väldigt lokalt med stor variation på intensitet. Medan man i hade ovan angivna regnmängder var dessa generellt ännu högre i där det föll . I kringliggande kom muner som , och var regnmängderna inte på något sett i dignitet med mängderna i och . VA SYD är va-huvudmannen i (VA SYD ett i vilket , , och är medlemmar). Genom VA SYDs regnmätare har konstaterats att bara inom cen trala var skillnaderna i nederbörd stora. Figur 5.2 Karta över , nederbördsmängderna vid skyfallet Bild: , VA SYD/ , DHI. Som kan utläsas av bilden ovan var skyfallet i området kring skolan så kraftigt att det motsvarar ett regn med en åter komsttid , medan det i , bort, ”endast” föll nederbörd motsvarande ett regn med en återkomsttid . Detta återspeglar sig även i översikten över anmälda källaröversvämningar, även om förekomsten av kom binerade avloppssystem utgör en ännu tydligare faktor, se nedan. Figur 5.3 Karta över , anmälda källaröversvämningar vid skyfallet Bild: , VA SYD För att ge en bild av skyfallets omfattning har Svenskt Vatten i P110 tagit med en jämförelse från VA SYD mellan förhållandet på Malmös avloppsnät och de regnmängder som föll med användande om som illustration. Den samlade volymen som kan hanteras i Malmös avloppsledningsnät motsvarar volymen av 11 Tur ning torso. De volymer som föll över motsvarade 65 , det vill säga sex gånger mer än ledningsnätets kapacitet. I , 85–100 redogörs i en artikel, för fattad bland annat av företrädare för , för konsekvenserna av skyfallet. Av artikeln framgår att VA SYD efter skyfallet mottog översvämningsanmälningar från omkring 2 500 fastigheter, vid sidan av skador på byggnader blev 3 000 bilar förstörda eller skadade. Som framgår av bilden ovan är det fler fastigheter inom områden med kombinerade avloppssystem som drabbats i samband med skyfallet. Ett kombinerat avloppssystem är regnpåverkat och det är därför naturligt att flest översvämningar sker inom dessa. I artikeln redogörs för att nästan en tredjedel av de inrapporterade översvämningarna var från områden med duplikat avloppssystem, vilket uppges vara är en större andel än vad tidigare större regnhändelser har resulterat i. På bland annat i Söderkulla-området, där sky fallet var som kraftigast, skedde kraftiga marköversvämningar med stora skador på hus och bilar. Författarna konstaterar att fastigheterna i området var anslutna till duplikatsystem, men genom att vattnet drog sig till lågpunkter i terrängen orsakades översvämningar i husen i markplan med vatten på ibland flera decimeter över toalettsitsen, detta fick till följd att spillvattensystemet som tog in vatten från fastigheternas va-instal lationer. De aktuella husen saknade källare. I dessa och andra hus som översvämmats på liknande sätt kunde avfuktningsarbetet av slutas först , det vill säga runt efter över svämningstillfället, husen inte varit beboliga. Även efter avslutat avfuktningsarbete återstod omfattande arbete innan de boende kunde flytta tillbaka till sina bostäder. Figur 5.4 Skiss över vattenbalanserna vid skyfallet Bild: , VA SYD Bilden ovan utgör en illustration av vart regnmängderna tog vägen under skyfallets . Illustrationen (som i någon mån blir en förenkling) visar att endast en mindre del av regnmängderna kunde hanteras i ledningsnätet. Både marken och ledningsnätet har en begränsad kapacitet och när dessa överskrids leder det till att vatten rinner på ytan och söker sig till lågpunkter. I många av lågpunk terna orsakade inte vattnet någon skada utan kunde när regnet slutat infiltreras av marken, avdunsta eller tas om hand av ledningsnätet. Efter skyfallet tog det uppemot innan vattnet hade läm nat de sista översvämmade källarna och lågpunkterna. Ekonomiska konsekvenser av skyfallet I detta avsnitt görs en redogörelse för vilka kostnader som uppstått med anledning av skyfallet. Redogörelsen utgör en sammanställning för de kostnader som budgeterats, uppgetts eller redovisats av VA SYD, och de försäkringsbolag som inkommit med upp gifter till utredningen (se avsnitt 5.2.3). Det har inte gjorts någon översiktlig total översyn av kostnaderna på grund av skyfallet av någon intressent. Med stor sannorlikhet orsakade skyfallet även andra kostnader som inte finns med. Dessa kostnader kan bland annat bestått i produktionsförluster för företag och störningar i bil- och kollektivtrafik. Ur ett vidare perspektiv uppstod troligtvis även samhällskost nader i form av saker som kommuninvånarnas upplevelse av trygg het och tilltro till det allmännas krishanteringsförmåga.