sou · H5B372 · 2017-09-27 00:00:00 — Utrymmet att vid genom- förandet beakta nationella principer om t.ex. proportionalitet torde dessutom inte vara mer begränsat än i förhållande till finansierings- konventionen, som inte heller innehåller något sådant undantag.55 Samma skäl som motiverar den befintliga regleringen är relevanta här, varför det föreslås att det i ringa fall inte ska dömas till ansvar. Undantaget för ringa fall avser i första hand överlämnande av mindre bidrag, t.ex. då insamling sker på gator och torg.56 De gärningar som omfattas av terrorismdirektivet kan i vissa fall även vara straffbara som exempelvis förberedelse till terroristbrott, se avsnitt 7.3.9. Avsikten med de föreslagna straffbestämmelserna är dock inte att ersätta den nuvarande lagstiftningen utan att kom- plettera denna. Om det i terroristbrottslagen eller före- skrivs samma eller strängare straff för gärningen än vad som följer av de föreslagna bestämmelserna ska således dessa regler tillämpas. Subsidiaritetsbestämmelsen i 5 § finansieringslagen bör således om- fatta även nu föreslagna bestämmelser. Konkurrens kan även uppstå mellan de olika bestämmelserna i finansieringslagen. Som utgångspunkt ska det inte beträffande samma gärning dömas för brott enligt mer än en bestämmelse. Denna situ- ation får emellertid lösas i varje enskilt fall genom tillämpning av 2001/02:149 s. 60. 2015/16:78 s. 44. 2001/02:149 s. 45. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Detsamma gäller i de fall straffansvar enligt 8 § lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner aktua- liseras.57 Genom att de föreslagna straffbestämmelserna placeras i finan- sieringslagen blir även bestämmelserna om förverkande och penning- beslag i 7–9 §§ tillämpliga. En sådan ordning, som redan gäller för exempelvis finansiering för att begå särskilt allvarlig brottslighet och för befintlig reglering av finansiering av utlandsresor, får anses vara rimlig. Bestämmelsen om domsrätt i 6 § finansieringslagen behandlas särskilt i avsnitt 8.3. Förslag: Straffskärpningsbestämmelsen i 5 § terroristbrottslagen utvidgas till att omfatta även brukande av falsk urkund enligt 14 kap. 10 § . För fall som avser att någon begått ett brott enligt 14 kap. 1 och 3 §§ eller brukande av falsk urkund enligt 10 § , eller försök till sådana brott, utvidgas här- utöver syftesangivelsen till att omfatta att främja brott som avses i 5 b § rekryteringslagen. Vidare ändras bestämmelsens struktur. Av terrorismdirektivets artikel 12 följer, som framgått ovan, ett krav på att följande uppsåtliga gärningar ska betraktas som brott med anknytning till terroristverksamhet: a)Grov stöld i syfte att begå något av de brott som anges i artikel 3. b)Utpressning i syfte att begå något av de brott som anges i artikel 3. c)Upprättande eller användning av falska administrativa dokument i syfte att begå något av de brott som anges i artiklarna 3.1 a–i, 4 b och 9. 2001/02:149 s. 48. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Som framgått i avsnitt 7.3.10 har bedömningen gjorts att svensk rätt, givet att kriminaliseringskraven enligt direktivets bestämmelser om de självständiga brottsbeskrivningarna uppfylls, uppfyller direktivets bestämmelser om att grov stöld och utpressning i syfte att begå terroristbrott (artikel 3), upprättande av falska administrativa doku- ment i syfte att begå vissa angivna terroristbrott (artiklarna 3.1 a–i) och deltagande i en terroristgrupps verksamhet i vissa fall (artikel 4 b) ska betraktas som brott med anknytning till terroristverksamhet. Däremot har bedömningen gjorts att behov av lagstiftning finns för att •användning av falska administrativa dokument i vissa angivna syften ska betraktas som brott med anknytning till terroristverk- samhet, och •komplettera syftesangivelsen för upprättande (och även användning) av falska administrativa dokument med syftet att begå brott som anges i artikel 9 (terrorismresor). Utformningen av straffskärpningsbestämmelsen, m.m. Som angetts i avsnitt 7.3.10 finns i 5 § terroristbrottslagen en straff- skärpningsbestämmelse för gärningar som motsvarar terrorismram- beslutets bestämmelse om brott med anknytning till terroristverksam- het i 5 § terroristbrottslagen. Bestämmelsen, som tillkom på förslag av Lagrådet, infördes för att svensk rätt skulle uppfylla terrorismram- beslutets reglering. För att svensk rätt ska uppfylla de i förhållande till rambeslutet nya bestämmelserna i direktivets artikel 12 görs bedömningen att straffskärpningsbestämmelsen i 5 § terroristbrottslagen måste utvidgas till att omfatta även användning av falska administrativa dokument. Användning av sådana dokument får i svensk begreppsbildning anses motsvara brukande av falsk urkund enligt 14 kap. 10 § . Vidare görs bedömningen att bestämmelsen i 5 § terroristbrotts- lagen måste kompletteras i den del som anger i vilka syften av falska administrativa dokument ska upprättas eller användas, för att betrak- tas som brott med anknytning till terroristverksamhet. Komplette- ringen innebär att upprättande eller användning av falska dokument ska omfattas även i de fall de görs i syfte att begå brott som anges i artikel 9 (terrorismresor). Detta brott motsvaras i svensk rätt av Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt straffansvar enligt 5 b § rekryteringslagen, se avsnitten 7.3.7 och 8.2.5. Mot denna bakgrund föreslås att straffskärpningsregeln i 5 § terro- ristbrottslagen utvidgas till att avse även fall då någon begått ur- kundsförfalskning enligt 14 kap. 1 § , grov urkundsför- falskning enligt 14 kap. 3 § eller brukande av falsk urkund enligt 14 kap. 10 § , eller försök till sådana brott, med uppsåt att främja brott som avses i 5 b § rekryteringslagen. Vad som avses med ”uppsåt att främja” har redovisats i avsnitt 7.3.10. Likgiltighetsuppsåt är tillräckligt. Det behöver inte vara fråga om ett visst bestämt resebrott, utan det räcker med uppsåt att sådant brott förr eller senare ska komma till utförande. Med anledning av de föreslagna sakändringarna i paragrafen före- slås också att bestämmelsens struktur ändras (jfr 29 kap. 2 § brotts- balken). Som konstaterats i avsnitt 7.3.10 ställer direktivet, i likhet med rambesluten, inte något krav på straffskalan för gärningarna. Där- emot ställs det krav på att påföljderna ska vara effektiva, proportio- nella och avskräckande och kan medföra överlämnande eller utläm- ning (artikel 15). Bedömningen görs att svensk rätt uppfyller dessa krav även i de delar som omfattas av föreslagen utvidgning av be- stämmelsen. Frågan om domsrätt behandlas i avsnitt 8.3. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Förslag: Domsrättsregeln i 2 kap. 3 § 6 ska vara tillämplig även i förhållande till förberedelse och stämpling till terroristbrott. För brott som begåtts utom riket döms således även i annat fall än som avses i 2 kap. 2 § efter svensk lag och vid svensk domstol om brottet är terroristbrott enligt 2 § terroristbrottslagen eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Även om det inte finns domsrätt enligt 2 kap. 2 eller 3 § döms vid svensk domstol för –brott enligt rekryteringslagen som har begåtts av en utlänning som befinner sig i , –brott enligt finansieringslagen som har begåtts av en utlänning med hemvist i , –brott enligt rekryteringslagen och finansieringslagen som har begåtts till förmån för en juridisk person som är etablerad i , och –brott enligt rekryteringslagen och finansieringslagen som har begåtts mot en av Europeiska unionens institutioner eller mot en av dess byråer eller ett av dess organ, om byrån eller organet har säte i . Domrättsreglerna i 9 § rekryteringslagen och 6 § finansierings- lagen ska därför, utöver att de ska vara tillämpliga i förhållande till den nya reglering i lagarna som föreslås genomföra tilläggs- protokollets och direktivets bestämmelser (se avsnitt 7.6), vara tillämpliga också i dessa situationer. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt I artikel 14 i terrorismkonventionen (som är tillämplig också i för- hållande till bestämmelserna i tilläggsprotokollet) och artikel 19 i direktivet behandlas domsrätt/behörighet och lagföring.58 Som framgått i avsnitt 7.6 ovan uppfyller svensk rätt i huvudsak kraven i instrumentens bestämmelser. För att kraven fullt ut ska till- godoses behövs emellertid lagstiftning. I samma avsnitt har bedöm- ningen gjorts att svensk domstols behörighet inte i något fall som avses i instrumenten bör begränsas av ett krav på dubbel straffbar- het. Domrättsreglerna i 9 § rekryteringslagen och 6 § finansierings- lagen bör därför vara tillämpliga i förhållande till den nya reglering i lagarna som föreslås genomföra tilläggsprotokollets och direktivets bestämmelser. Detta kräver inga lagstiftningsåtgärder. I vissa avse- enden behövs emellertid lagstiftning för att kravet på dubbel straff- barhet ska efterges. Brister följer alltså bl.a. av att det för vissa fall som omfattas av instrumenten, men inte för andra, uppställs ett krav på dubbel straff- barhet, men också av att vissa gärningar (bl.a. sådana som har be- gåtts till förmån för en juridisk person som är etablerad i ) endast omfattas av svensk domsrätt under vissa begränsade förut- sättningar (t.ex. att gärningsmannen är svensk medborgare). Vid genomförandet av instrumenten behövs därför lagstiftning i följande avseenden: •Svensk domstol bör vara behörig att döma för förberedelse och stämpling till terroristbrott oavsett lagen på gärningsorten. •Svensk domstol bör också vara behörig att döma för brott enligt rekryteringslagen som har begåtts dels av en utlänning som befin- ner sig i , dels till förmån för en juridisk person som är etablerad i . Behörigheten när det gäller sådana brott mot unionens institutioner etc. bör justeras. 58 Enligt artikel 9 i tilläggsprotokollet ska alla bestämmelser i terrorismkonventionen, där- ibland dess bestämmelse om domsrätt i artikel 14 tillämpas på motsvarande sätt när det gäller bestämmelserna i tilläggsprotokollet (i förhållandet mellan parterna och med undantag av konventionens bestämmelse om osjälvständiga brottsformer i artikel 9). Artikel 19 i direk- tivet återges i sin helhet i avsnitt 7.6. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt •Svensk domstol bör slutligen vara behörig att döma för brott en- ligt finansieringslagen som har begåtts dels av en utlänning med hemvist i , dels till förmån för en juridisk person som är etablerad i och dels mot en av unionens institutioner etc. Svensk domstols behörighet att döma för förberedelse och stämpling till terroristbrott bör utvidgas Som framgått är de bestämmelser som anses eller föreslås genom- föra artikel 2 i tilläggsprotokollet och artiklarna 3, 4 och 12 (och 14) i direktivet placerade i 2–5 §§ terroristbrottslagen. Oinskränkt domsrätt gäller enligt 2 kap. 3 § 6 beträffande terrorist- brott, försök till terroristbrott samt brott som avses i 5 § terrorist- brottslagen. Detta innebär att svenska domstolar, oberoende av innehållet i lagen på gärningsorten, kan döma för dels terroristbrott eller försök till sådant brott, dels stöld osv. eller försök till sådana brott om de har begåtts med uppsåt att främja terroristbrott. Som framgått, bl.a. i avsnitt 7.6 ovan, är den gärning som krimi- naliseringskraven i artikel 2 i tilläggsprotokollet (deltagande i en sammanslutning eller grupp för terrorismsyften) och artikel 4 i direk- tivet (brott med anknytning till en terroristgrupp) tar sikte på i svensk rätt reglerad som försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till terroristbrott. Kravet på domsrätt beträffande brott som avses i de artiklarna får, mot den bakgrunden, förstås som att det ska finnas möjlighet för svenska domstolar att i de situationer som anges i artiklarna 14 och 19 döma inte bara för försök till terroristbrott utan också för förberedelse, stämpling och medverkan till sådant brott. Ett krav på domsrätt beträffande medverkan till terrorist- brott (och brott som avses i artikel 12) får anses följa också direkt av artikel 19 i direktivet (tillsammans med artikel 14 i direktivet). Som framgått bör svensk domstols behörighet inte begränsas av ett krav på dubbel straffbarhet. För att förberedelse och stämpling till brott ska omfattas av en sådan bestämmelse som finns i 2 kap. 3 § 6 krävs att dessa brottstyper uttryckligen omnämns i punkten. Det torde däremot inte krävas när det gäller medverkan till brott.59 59 Se mer i avsnitt 7.6 ovan. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Det krävs alltså att svenska domstolar är behöriga att döma också för förberedelse och stämpling till terroristbrott oavsett om gärningen är straffbar på gärningsorten i de situationer som anges i instrumenten. Med hänsyn till att oinskränkt domsrätt gäller för terroristbrott och försök till terroristbrott är det konsekvent att införa motsvarande domsrätt även för förberedelse och stämpling till sådant brott. Domsrätten i 2 kap. 3 § 6 bör därför utvidgas till att omfatta även förberedelse och stämpling till terro- ristbrott. En sådan utvidgning har också den fördelen att terrorism- lagstiftningens domsrättsreglering blir mer balanserad och kon- sekvent.60 Svensk domstols behörighet att döma för brott enligt rekryteringslagen och finansieringslagen bör utvidgas När det gäller övriga brott i tilläggsprotokollet (artiklarna 3–6) och direktivet (artiklarna 5–11 [och 14]) är, som framgått, de bestäm- melser som anses eller föreslås genomföra kriminaliseringskraven placerade i rekryteringslagen och finansieringslagen. I de lagarna finns, som också framgått, särskilda domsrättsregler som är snarlika varandra men som uppvisar skillnader som inte verkar vara sakligt motiverade. I avsnitt 7.6 har konstaterats vissa brister när det gäller domsrätten över brott enligt dessa lagar. Bristerna kan, när det gäller rekryteringslagen, sammanfattnings- vis sägas gälla dels att det beträffande personer som befinner sig i uppställs ett krav på dubbel straffbarhet, dels att det inte finns någon bestämmelse som fullt ut motsvarar artikel 19.1 d i direktivet (om brott som har begåtts till förmån för en juridisk person som är etablerad i ) och dels att bestämmelsen om domsrätt över brott mot unionens institutioner etc. behöver justeras med anled- ning av ändringarna i artikel 19.1 e i direktivet. När det gäller finansieringslagen kan bristerna sägas gälla dels att det beträffande personer med hemvist i uppställs ett krav 60 kan ett krav på dubbel straffbarhet inte uppställas beträffande sådana fall av för- beredelse och stämpling till terroristbrott som också innefattar brott mot rekryteringslagen och finansieringslagen medan ett sådant krav finns beträffande andra fall av förberedelse och stämpling till terroristbrott (jfr 9 § andra stycket rekryteringslagen och 6 § första stycket finansieringslagen). Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt på dubbel straffbarhet, dels att det inte finns bestämmelser som fullt ut motsvarar artiklarna 19.1 d och e i direktivet.61 En bestämmelse som åtgärdar dessa brister kan lämpligen utfor- mas på följande sätt i de båda lagarna: 6 §/9 § Även om det inte finns domsrätt enligt 2 kap. 2 eller 3 § döms för brott enligt denna lag vid svensk domstol om brottet har begåtts 1.av en svensk medborgare, av en utlänning med hemvist i eller av en utlänning som befinner sig här i landet, 2.till förmån för en juridisk person som är etablerad i , eller 3.mot en av Europeiska unionens institutioner eller mot en av dess byråer eller ett av dess organ, om byrån eller organet har säte i . Första stycket gäller även om brottet i enlighet med 5 §/8 § ska be- straffas enligt eller lagen (2003:148) om straff för terro- ristbrott. Bestämmelser om krav på tillstånd att väcka åtal i vissa fall finns i 2 kap. 5 § . När det gäller domsrätten över brott som har begåtts mot en eller ett av unionens institutioner62, organ eller byråer63 med säte i med- lemsstaten (artikel 19.1 e) har, som framgått i avsnitt 7.6, mindre änd- ringar gjorts i förhållande till terrorismrambeslutets motsvarande bestämmelse (från rambeslutets brott som har begåtts mot en av Europeiska unionens institutioner eller ett organ som inrättats i enlig- het med fördragen om upprättandet av den Europeiska gemenskapen eller Fördraget om Europeiska unionen och som har sitt säte i den medlemsstaten, se artikel 9.1 e). Någon ändring i sak torde emellertid, 61Punkterna 19.1 d och e lyder enligt följande: d) Brottet har begåtts till förmån för en juri- disk person som är etablerad inom dess territorium. e) Brottet har begåtts mot den berörda medlemsstatens institutioner eller befolkning eller mot en eller ett av unionens institutioner, organ eller byråer med säte i medlemsstaten. 62Hit hör , , Rådet, Europeiska kommissionen, Euro- peiska unionens domstol, och Revisionsrätten, se artikel 13.1 i . 63I flera städer runt om i har unionen s.k. organ eller byråer. I finns t.ex. organet Europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar, ECDC. Det finns ett trettiotal byråer. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt bortsett från att även brott mot unionens byråer omfattas, inte vara åsyftad.64 Rambeslutets bestämmelse har tidigare tolkats på så sätt att kravet på säte inom endast gäller särskilda organ inom EU och inte de centrala institutionerna.65 Den nuvarande bestämmelsen i 9 § första stycket 2 rekryteringslagen66 innebär alltså att svenska dom- stolar är behöriga att döma för brott riktade mot EU:s institutioner oavsett var dessa har sitt säte. Det finns inte någon institution som har säte i . har dock, som medlem i EU, ett direkt intresse av att alla brott som begås mot unionens institutioner kan utredas och lagföras. En domsrätt över brott riktade mot institu- tionerna (oavsett var de har sitt säte) tycks därför alltjämt rimlig. Det saknas således skäl till en annan bedömning . Detta innebär att kravet på säte i endast ska gälla och byråer. Bestämmelserna i denna del bör, mot den bakgrunden, utformas på sätt som följer av den tredje punkten ovan. Sammanfattningsvis innebär det sagda att domsrätten utvidgas på så sätt att svenska domstolar, oavsett lagen på gärningsorten, ska kunna döma också för –förberedelse och stämpling till terroristbrott, –brott enligt rekryteringslagen som har begåtts av en utlänning som befinner sig i , –brott enligt finansieringslagen som har begåtts av en utlänning med hemvist i , 64Jfr dock den engelska språkversionen av direktivet ”against an institution, body, office or agency of the Union based in that Member State” med motsvarande version av rambeslutet ”against an institution of Union or a body set up in accordance with the Treaty establishing Community or the Treaty on European Union and based in that Member State”. 2009/10:78 s. 52. 669 § första stycket 2 lyder enligt följande: mot en av Europeiska unionens institutioner eller mot ett organ som inrättats i enlighet med Fördraget om Europeiska unionen eller Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och som har säte i . Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt –brott enligt rekryteringslagen och finansieringslagen som har be- gåtts till förmån för en juridisk person som är etablerad i , och –brott enligt rekryteringslagen och finansieringslagen som har be- gåtts mot en av Europeiska unionens institutioner eller mot en av dess byråer eller ett av dess organ, om byrån eller organet har säte i . För brott som begås utomlands gäller enligt 2 kap. 5 § ett generellt krav på att regeringen, eller den myndighet som reger- ingen bemyndigat, ska meddela tillstånd att väcka åtal. Möjligheten för svensk domstol att utöva domsrätt i det enskilda fallet kan där- igenom begränsas. 8.4Lagen om ansvar för elektroniska anslagstavlor Förslag: Bestämmelsen om offentlig uppmaning i 3 § rekryterings- lagen läggs till i 5 § första stycket 1 lagen om ansvar för elektro- niska anslagstavlor (BBS-lagen) och kommer således att omfattas av straffansvaret enligt 7 § i sistnämnda lag. Straffbestämmelsen i BBS-lagen tillämpas inte om det för gär- ningen kan dömas till ansvar enligt rekryteringslagen. Medlemsstaterna ska, enligt artikel 21.1 i direktivet, vidta nödvän- diga åtgärder för att säkerställa att internetinnehåll som finns på servrar på deras territorium och som utgör en offentlig uppmaning till terroristbrott enligt artikel 5 i direktivet utan dröjsmål avlägsnas. De ska också sträva efter att sådant innehåll på servrar utanför deras territorium avlägsnas. I avsnitt 7.8 har gjorts bedömningen att svensk rätt genom be- fintlig reglering uppfyller åtagandet i artikeln men att det finns anled- ning att, av tydlighetsskäl, låta bestämmelsen om offentlig uppmaning i 3 § rekryteringslagen omfattas av regleringen om bl.a. skyldighet att ta bort meddelanden och straff i BBS-lagen. I samma avsnitt lämnas en utförlig redogörelse för nämnda lag. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt Som redogjorts för i bl.a. avsnitt 7.8 motsvarar bestämmelsen om offentlig uppmaning i 3 § rekryteringslagen delar av bestämmelsen om uppvigling i 16 kap. 5 § . Sistnämnda bestämmelse återfinns i uppräkningen av brott som omfattas av skyldigheten i 5 § BBS-lagen att bl.a. ta bort ett meddelande från en elektronisk anslagstavla. Trots den överensstämmelse som finns mellan offentlig uppmaning och uppvigling finns det skäl att låta även offentlig upp- maning omfattas av regleringen. Detta brott uppfyller alltså de krav som bör kunna ställas för att en sådan skyldighet ska föreligga. Exem- pelvis torde den typ av meddelande som avses i bestämmelsen vara relativt enkelt att identifiera. Normalt sett bör det också vara möjligt att göra en bedömning som grundas enbart på meddelandets innehåll, dvs. av tillhandahållaren kända faktorer. Några principiella betänk- ligheter mot att lägga till brottet finns inte heller; det synes ha varit förutsett att listan kunde komma att kompletteras, eftersom det i förarbetena talas om vilka brott som ”i vart fall som ett första steg” skulle omfattas.67 Som framgått i avsnitt 7.8 föreslås också en sådan komplettering i propositionen Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten.68 Sammantaget görs således bedömningen att bestämmelsen om offentlig uppmaning i 3 § rekryteringslagen bör läggas till i uppräk- ningen i 5 § första stycket 1 BBS-lagen. Fråga är, som framgått, om ett förtydligande och inte om en utvidgning av det straffbara området. Den avvägning mot intresset av yttrandefrihet och informationsfrihet som måste göras vid varje sådan utvidgning har således gjorts redan i samband med att uppvigling lades till i BBS-lagens brottskatalog.69 Det förslag som lämnas innebär alltså att bestämmelsen om skyl- dighet för tillhandahållare av elektroniska anslagstavlor att vid ansvar ta bort eller på annat sätt förhindra vidare spridning av meddelan- den ska omfatta även meddelanden som utgör offentlig uppmaning till terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet. 67Ansvar för elektroniska anslagstavlor (prop. 1997/98:15) s. 16 f. 2016/17:222. I propositionen föreslås bl.a. att ett nytt brott benämnt olaga integri- tetsintrång införs i 4 kap. 6 c § . föreslås att skyldigheten enligt 5 § BBS- lagen utvidgas till att även omfatta meddelanden vars innehåll uppenbart är sådant som avses ibestämmelsen om olaga hot i 4 kap. 5 § och den föreslagna bestämmelsen om olaga integritetsintrång. Ändringar föreslås även i 4 kap. 5 § och 7 § BBS-lagen. 1997/98:15 och prop. 2016/17:222 s. 76 ff. En avvägning mot intresset av yttran- defrihet har också gjorts vid kriminaliseringen av själva yttrandet, se uttalandena i prop. 2009/10:78 s. 43. Genomförande av tilläggsprotokollet och direktivet i svensk rätt