sou · H4B345 · 2017-01-01 00:00:00 — I syfte att skapa samstämmighet är definitionen av vad som menas med en reglerad marknad knuten till den defini- tion av reglerad marknad som ursprungligen fanns i det s.k. inve- steringstjänstedirektivet10. Definitionen av reglerad marknad har senare införts i MiFID11, som därefter ersatts av MiFID II12. 8Kommissionens direktiv /16/EG om genomförande av rådets direktiv /611/EEG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), när det gäller förtydligandet av vissa definitioner. 9Definition av reglerad marknad och överlåtbart värdepapper finns i 1 kap. 1 § 21 och 26 lagen om värdepappersfonder. 10Rådets direktiv /22/EEG om investeringstjänster inom värdepappersområdet. 11Europaparlamentets och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv /611/EEG och 93/6/EEG och och rådets direktiv /12/EG samt upphävande av rådets direk- tiv 93/22/EEG. 12Europarådets och parlamentets direktiv /65/EU av om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv /92/EU och av direktiv /61/EU. Ändringar och förtydliganden av vissa placeringsbestämmelser greppet reglerad marknad avser själva marknadsplatsen. Bara mark- nadsplatser inom EES som uppfyller övriga krav enligt definitionen kallas reglerade marknader. För en marknadsplats utanför EES (tredje- land) används i stället uttrycket eller ”motsvarande marknad utan- för EES”, om den är att jämställa med en reglerad marknad. I den svenska lagstiftningen är definitionen av reglerad marknad införd i 1 kap. 5 § 20 lagen om värdepappersmarknaden.13 Överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstrument som inte handlas på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför EES är också tillåtna placeringar, om handeln sker på ”någon annan marknad som är reglerad och öppen för allmänheten”. Detta följer av 5 kap. 3 § första stycket 2 lagen om värdepappersfonder. Punkten 2 omfattar marknadsplatser såväl inom som utanför EES. Benämningen ”någon annan marknad som är reglerad” – vilken här- rör från UCITS-direktivets formulering ”another regulated market” – klargör att direktivets krav på att marknaden ska vara reglerad gäller, men att det alltså inte är en sådan reglerad marknad som anges i punkten 1 som avses.14 Handel på en handelsplattform eller en s.k. MTF-plattform (i det följande används den senare benäm- ningen, som också används i MiFID och MiFID II)15 har ansetts inte falla in under punkten 2. Som skäl har i förarbetena anförts att en MTF-plattform (handelsplattform) inte är att betrakta som en reg- lerad marknad enligt MiFID och inte heller är omnämnd i place- ringsreglerna i UCITS-direktivet, varför en sådan handelsplats inte borde anses som en sådan marknad som innefattas i punkten 2. I förarbetena påpekades emellertid att kommissionens genom- förandedirektiv avseende tillämpningen av placeringsreglerna i UCITS-direktivet16 skulle medföra en översyn av placeringsreglerna inom en då nära framtid.17 Bestämmelser med preciseringar av bl.a. vissa definitioner och vad som avses med tillgångar enligt genom- förandedirektivet införlivades dock i svensk lagstiftning främst genom myndighetsföreskrifter och föranledde inga ändringar av 5 kap. 3 § lagen om värdepappersfonder. Med hänvisning till det redovisade 13Definitionen motsvarar i sak artikel 4.1.14 i MiFID (som betecknas artikel 4.1.21 i MiFID II). 2006/07:115 s 672. 15Se definition i 1 kap. 5 § 12 lagen om värdepappersmarknaden, jfr artikel 4.1.15 i MiFID (som betecknas artikel 4.1.22 i MiFID II). 16Kommissionens direktiv /16/EG (se fotnot 2). 2006/07:115 s. 672 f. Ändringar och förtydliganden av vissa placeringsbestämmelser förarbetsuttalandet är det enligt praxis inte tillåtet att placera en värdepappersfonds medel i överlåtbara värde- papper och penningmarknadsinstrument som handlas på en MTF- plattform.18 I MiFID II görs fortfarande skillnad mellan reglerad marknad och MTF-plattform. Vad som avses med reglerad marknad och MTF- plattform är i sak detsamma som tidigare, men reglerna för de båda handelsplatserna har blivit fler och mer detaljerade. Vissa av reg- lerna finns nu i en direkt tillämplig förordning, MiFIR19. Det har vidare tillkommit en typ av handelsplats, s.k. ”OTF-plattform”.20 Definitionerna (i MiFID II) av de olika handelsplatserna är i vissa delar lika, särskilt i fråga om reglerad marknad och MTF-plattform. Detsamma kan sägas om de regler som gäller för dessa båda handels- platser. En skillnad mellan en reglerad marknad och en MTF-platt- form, å ena sidan, och en OTF-plattform, å andra sidan, är att aktier eller aktierelaterade instrument inte kan handlas på den sistnämnda handelsplatsen, utan bara vissa andra typer av finansiella instrument (obligationer, strukturerade finansiella produkter, utsläppsrätter och derivatinstrument). En ytterligare skillnad är att det inte ställs något krav på icke-skönsmässiga regler för handeln på en OTF-plattform. Sedan tiden för det ovan redovisade förarbetsuttalandet har an- talet handelsplatser blivit fler och handeln på dessa – i synnerhet vad gäller MTF-plattformar – har ökat i volym och betydelse. Med MiFID II har också regelverket för handelsplatserna blivit mer om- fattande. Handeln på MTF-plattformar är väl etablerad, öppen för allmänheten och har stått under behöriga myn- digheters tillsyn. Detta är omständigheter som har anförts som skäl för att handeln på den svenska penningmarknaden (med bl.a. statsskuldväxlar) kunde bedömas vara reglerad på ett sådant sätt att syftet med var tillgodosett.21 Detsamma kan nu anföras i fråga om MTF-plattformar. 18FI dnr 07-7473, s. 3. i , Commission de Surveillance du Secteur Financier (CSSF), har däremot klassificerat en MTF-plattform som en marknad som är reglerad och öppen för allmänheten, se CSSF, Annual Report 2007, s. 85. 19Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 600/2014 av om mark- nader för finansiella instrument och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. 20Se artikel 4.1.23 i MiFID II. Med anledning av detta finns förslag till ändrad definition (för handelsplattform) respektive ny definition (för OTF-plattform) i lagen om värdepappers- marknaden, se vidare SOU 2015:2 s. 321 ff. 1989/90:153 s. 62 f. Ändringar och förtydliganden av vissa placeringsbestämmelser linjer om börshandlade fonder och andra frågor som rör fondföre- tag22 på att även anser att placering i tillgångar som handlas på MTF-plattformar är förenligt med UCITS-direktivet. I bestämmelsen i 5 kap. 3 § första stycket bör därför ett tillägg göras så att det framgår att placeringar av en värdepappersfonds medel får göras i överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstru- ment som handlas på en MTF-plattform. När det gäller handel på OTF-plattformar gäller delvis andra förutsättningar. Det är en ny typ av handelsplats som först genom MiFID II har blivit reglerad. Som framgått skiljer sig reglerna i vissa väsentliga delar från vad som gäller för en MTF-plattform (och en reglerad marknad). Det finns med beaktande av detta skäl att avvakta utveck- lingen av denna handel. Som en följd av den föreslagna ändringen bör det i lagen om värde- pappersfonder införas en särskild definition av vad som menas med en MTF-plattform. MiFID II innehåller, som nämnts, en definition av MTF-plattform. Någon motsvarighet finns ännu inte i svensk rätt, men förslag till anpassningar med anledning av direktivet har lämnats av värdepappersmarknadsutredning23 och bereds i . När definitionen av MTF-plattform i MiFID II har införlivats i svensk rätt kan en hänvisning göras till svensk lag, men i avvaktan på detta bör det i lagen om värdepappersfonder hän- visas till definitionen av en MTF-plattform i artikel 4.1.22 i nämnda direktiv. 8.3Kravet på att ange marknadsplats i fondbestämmelserna eller att den ska vara godkänd av Förslag: Kravet på att i fondbestämmelserna ange den marknad på vilken de överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstru- ment som en värdepappersfonds medel placeras i, eller att place- ringar görs i sådana tillgångar på en marknad som är godkänd av ska gälla enbart i fråga om marknader utanför 22ESMA/2014/937. 23SOU 2015:2 s. 321 ff. Ändringar och förtydliganden av vissa placeringsbestämmelser Bestämmelsen i 5 kap. 3 § andra stycket lagen (2004:46) om värdepappersfonder ändras så att detta tydligt framgår. Av 5 kap. 3 § andra stycket lagen om värdepappersfonder framgår att det i fondbestämmelserna ska anges på vilken marknad som in- strument handlas och som fondens medel placeras i, alternativt att marknaden ska vara godkänd av . Som anges i kommittédirektiven förefaller detta krav inte stämma överens med UCITS-direktivet. Kravet enligt direktivet anges enbart i förhållan- de till värdepapper och penningmarknadsinstrument som handlas på en fondbörs i ett tredjeland eller någon annan reglerad mark- nadsplats som finns i ett tredjeland, dvs. marknadsplatser i länder utanför EES (artikel 50.1.c, tidigare betecknad 19.1.c). Det investerarskydd som kravet är avsett att ge får, i fråga om marknadsplatser inom EES, anses vara tillgodosett genom att handeln måste ske på en reglerad marknad eller en annan marknad som är reglerad. Den svenska bestämmelsen bör därför ändras så att det klar- görs att kravet enbart gäller för marknader i ett tredjeland. Förslag: Bestämmelsen i 5 kap. 15 § första stycket lagen (2004:46) om värdepappersfonder ges en mer direktivnära utformning av vilken tydligare framgår vilka krav som gäller vid placering av en värdepappersfonds medel i fondandelar. Enligt 5 kap. 15 § första stycket lagen om värdepappersfonder får medel som ingår i en värdepappersfond placeras i andelar i (1) andra värdepappersfonder, (2) i fondföretag inom EES med tillstånd en- ligt UCITS-direktivet, samt (3) i vissa specialfonder och utländska alternativa investeringsfonder (AIF:er) som uppfyller i paragrafen angivna krav. Därutöver gäller vissa riskspridningsregler och place- ringsbegränsningar, exempelvis får placeringar inte göras i matar- fonder (15 § andra stycket och 5 a kap. 1 och 3 §§, se även 16 §). Bestämmelsen, som möjliggör dels renodlade fondandelsfonder (även kallade fond-i-fond eller liknande), dels fonder där fondmedlen pla- ceras i såväl fondandelar som i andra finansiella instrument, är ett Ändringar och förtydliganden av vissa placeringsbestämmelser genomförande av artikel 19.1.e i dess lydelse enligt ändringsdirek- tivet . Att placeringar får göras i andelar i andra värdepappersfonder och specialfonder anges uttryckligen i 15 § första stycket. Genom lagrumshänvisningar utpekas även andra fonder i vilka medel får placeras. Det är dels fondföretag som har auktoriserats enligt UCITS- direktivet i sin hemmedlemsstat, dels vissa utländska AIF:er. Vid sidan av de krav som följer av de hänvisade bestämmelserna i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder25 finns ytterligare förutsättningar angivna (punkterna 3 a–d) som måste vara uppfyllda för att det ska vara fråga om en tillåten tillgång. fanns bestämmelser om specialfonder och utländska icke harmoniserade fondföretags verksamhet i (dvs. fonder som inte uppfyllde samtliga krav i UCITS-direktivet) i lagen om värde- pappersfonder. I samband med att AIFM-direktivet26 genomfördes i svensk rätt överfördes dessa bestämmelser, i förekommande fall anpassade enligt direktivet, till lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Som en följd av detta ändrades även de dåvar- ande hänvisningarna till bestämmelser i lagen om värdepappers- fonder till de nu gällande lagrumshänvisningarna. I lagstiftnings- ärendet anfördes att detta inte innebar någon materiell ändring be- träffande vilka svenska och utländska fonder som omfattas av bestäm- melsen i 15 § lagen om värdepappersfonder.27 Som framgår av det följande kan det dock ifrågasättas om avsik- ten, att rättsläget skulle vara oförändrat, besannades. I utredningens direktiv anges att det behövs en översyn av bestämmelsen för att säkerställa att de krav som ställs motsvarar dem som gäller enligt UCITS-direktivet, och att bestämmelsen bör förtydligas för att und- vika osäkerhet kring de krav som gäller när medel i en värdepappers- fond placeras i fondandelar. 24Direktiv /108/EG. 2002/03:150 s. 212 ff. Artikel 19.1.e motsvarar i princip artikel 50.1.e enligt UCITS-direktivet i dess nuvarande lydelse. 25Kraven går i princip ut på att dessa ska motsvara en svensk specialfond. 26Europaparlamentets och rådets direktiv /61/EU om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010, senast ändrat genom och rådets direktiv /65/EU. 2012/13:155 s. 530. Ändringar och förtydliganden av vissa placeringsbestämmelser 8.4.1Andelar i värdepappersfonder och fondföretag som är auktoriserade enligt UCITS-direktivet Av 5 kap. 15 § första stycket 1 och 2 lagen om värdepappersfonder följer således att medel i en värdepappersfond får placeras i andelar i fonder som är auktoriserade enligt UCITS-direktivet. Samtliga be- stämmelser om tillstånd, tillsyn, riskspridning och krav på förvar- ingsinstitut och information etc. gäller då automatiskt även för den fond som medlen placeras i. Hänvisningen i punkten 1 till ”andra värdepappersfonder” upp- fyller kraven i direktivet och föranleder inga oklarheter. När det gäller placeringar av medel i andelar i utländska fonder med till- stånd enligt UCITS-direktivet (punkten 2) kan dock den nuvar- ande lagtekniska lösningen med en hänvisning till 1 kap. 7 § lagen om värdepappersfonder felaktigt leda till föreställningen att också kraven som anges i den paragrafens andra stycke måste vara uppfyllda. Dessa krav, däribland att vidta nödvändiga åtgärder för att lösa in andelar och göra utbetalningar till andelsägarna, gäller emellertid för gränsöverskridande verksamhet och utgör inte något villkor för att placera medel i en sådan fond (jfr artikel 50.1.e). I stället för en lag- rumshänvisning bör uttrycket ”fondföretag som avses i Europa- parlamentets och rådets direktiv /65/EG” användas. Denna lag- tekniska lösning används t.ex. i 2 kap. 12 § lagen om värdepappers- fonder. 8.4.2Andelar i andra fonder än värdepappersfonder och fondföretag som är auktoriserade enligt UCITS-direktivet Enligt 5 kap. 15 § första stycket 3 lagen om värdepappersfonder får, som angetts ovan, placeringar göras även i andelar i specialfonder och vissa AIF:er, om de uppfyller angivna krav och förutsättningar. Oavsett om dessa fonder är etablerade inom EES eller inte krävs att de är att jämställa med värdepapperfonder eller fondföretag som är auktoriserade enligt UCITS-direktivet. Vad detta innebär framgår av artikel 50.1.e punkterna i–iv (som i huvudsak motsvarar arti- kel 19 ändringsdirektiv). För det första krävs att fonden i fråga med kapital från allmän- heten gör kollektiva investeringar i sådana likvida finansiella tillgångar Ändringar och förtydliganden av vissa placeringsbestämmelser som medel i en värdepappersfond får placeras i samt att fonden tillämpar principen om riskspridning och är öppen för utträde. Med återköp eller inlösen av andelar jämställs sådana åtgärder som säkrar att börsvärdet av fondens andelar inte i någon väsentlig mån avviker från fondandelsvärdet, NAV (se artikel 1.2.a och 1.2.b). För det andra ska fonden som medlen placeras i vara auktoriserad enligt lagstift- ning som fastställer att fonden är ”föremål för tillsyn som anses motsvara den tillsyn som fastställs i gemenskapslagstiftningen”, och att det anses tillräckligt säkerställt att samarbete mellan tillsyns- myndigheterna sker (punkten i). För det tredje krävs att det för fon- den finns regler som ger andelsägarna ett skydd som är likvärdigt med det som ges andelsägare i en värdepappersfond; särskilt om- nämns att reglerna om att tillgångarna i fonden ska hållas avskilda och att reglerna för ut- och inlåning samt blankning ska vara likvär- diga med dem som återfinns i UCITS-direktivet (punkten ii). För det fjärde måste fondens verksamhet rapporteras halvårsvis och års- vis på ett sätt som möjliggör bedömning av fonden avseende till- gångar och skulder, intäkter och verksamhet (punkten iii). Slutligen, och för det femte, ställs som krav att den fond i vilken placeringar görs inte i sin tur placerar av tillgångarna i andra fonder (punkten iv), dvs. det får inte vara fråga om en matarfond. Vid genomförandet av artikel 19.1.e (nu artikel 50.1.e) berördes frågan huruvida de nationellt reglerade fonderna, som föreslogs få benäm- ningen specialfonder, kunde anses uppfylla förutsättningarna för att värdepappersfonders medel skulle kunna placeras i dem. Även om specialfonder inte, vare sig då eller , omfattas av UCITS-direktivet finns det för specialfonder en med värdepappers- fonder gemensam grundstruktur. Vanligtvis riktar sig även special- fonder till konsumenter och för att garantera konsumentskyddet gäller därför i flera avseenden samma regler som för värdepappers- fonder, t.ex. bestämmelser om fondernas rättsliga ställning och till- ståndsplikt samt kraven på fondbestämmelser, förvaringsinstitut och viss grundläggande information. Specialfonder får däremot, efter till- stånd av och med iakttagande av principen om Ändringar och förtydliganden av vissa placeringsbestämmelser riskspridning, avvika från de placeringsbestämmelser som gäller för värdepappersfonder. I förarbetena konstaterades att kraven på grundskyddet för in- vesterare troligtvis inte skulle komma att utgöra något problem för specialfonder att uppfylla, men att vissa specialfonders placerings- bestämmelser kan komma att innehålla sådana undantag från det som gäller för värdepappersfonder att placeringar i specialfonderna i fråga inte är möjliga.28 Övriga fonder som inte är auktoriserade enligt UCITS-direktivet Vid sidan av specialfonder har avsikten varit att 15 § första stycket 3 lagen om värdepappersfonder ska omfatta placeringar i andelar i vad som tidigare kallades ”1:9-or” och går under benäm- ningen utländska motsvarigheter till specialfonder.29 Dessa fonder faller in under tillämpningsområdet för AIFM-direktivet och, som framgått, finns regleringen för förvaltare av sådana fonder i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Det är alltså fråga om dels utländska AIF:er etablerade inom EES, dels fondföretag för kollektiva investeringar etablerade utan- för EES som faller in under tillämpningsområdet för direktivet. För de ifrågavarande investeringsformerna är det dock – till skillnad från specialfonder – förenat med svårigheter att på ett tydligt sätt ange vilka som utgör tillåtna tillgångar för en värdepappersfond att placera medel i. Det beror på att AIFM-direktivet i huvudsak reglerar förvaltare av AIF:er och inte AIF:er eller dess form. Där- med saknas regler för bl.a. placeringsbegränsningar och andelägares möjlighet till inlösen som finns för t.ex. specialfonder. I brist på sådana regler hänvisas i punkten 3 i stället till bestämmelser i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder som reglerar mark- nadsföring i av utländska AIF:er till icke-professionella investerare, beroende på om det är fråga om fonder som mark- nadsförs av antingen svenska AIF-förvaltare (4 kap. 2 och 3 §§), eller utländska AIF-förvaltare (5 kap. 6 § första stycket 1 och 11 § 2002/03:150 s. 213. 29Bestämmelser om sådana fonder fanns i den nu upphävda paragrafen 1 kap. 9 § i lagen om värdepappersfonder. Ändringar och förtydliganden av vissa placeringsbestämmelser första stycket 1). I dessa bestämmelser anges särskilda krav som måste vara uppfyllda för att marknadsföringen ska vara tillåten. Kraven enligt de hänvisade lagrummen tar främst sikte på fond- erna och överensstämmer delvis med de i UCITS-direktivet upp- ställda förutsättningarna för placering av en värdepappersfonds medel i fondandelar. I marknadsföringsbestämmelserna finns dock även krav på bl.a. att det ska finnas ett faktablad för fonden och att AIF- förvaltaren ska vidta nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna göra utbetalningar till andels- eller aktieägarna och lösa in andelar eller aktier. I fråga om icke EES-baserade AIF-förvaltare följer av de hänvisade lagrummen också att förvaltaren (men inte AIF:en) ska stå under betryggande tillsyn, att det land där (den icke EES- baserade) fonden eller förvaltaren är etablerad har vidtagit nödvän- diga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism och att förvaltaren kan antas följa vissa informationskrav (i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). Kraven syf- tar till att åstadkomma ett konsumentskydd motsvarande det som gäller för specialfonder, och sådana krav är enligt AIFM-direktivet tillåtet att uppställa i fråga om just AIF:er som marknadsförs till icke-professionella investerare. Även om syftet bakom placeringsbestämmelsen i 5 kap. 15 § lagen om värdepappersfonder och bestämmelserna i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder om marknadsföring i till icke-professionella investerare således är att skydda främst konsu- menter så skiljer sig dock företeelsen att placera värdepappers- fonders medel i fondandelar från marknadsföring av AIF:er. Vissa krav för marknadsföringen, såsom att förvaltaren ska ha vidtagit åtgärder för att här i landet kunna göra utbetalningar, är inte av relevans i fråga om förutsättningar för placering av medel i fond- andelar. Den nuvarande lagtekniska lösningen för att peka ut vilka fon- der (som inte är auktoriserade enligt UCITS-direktivet) som kan komma i fråga innebär således både dubbleringar av lika eller lik- artade krav och tillägg av krav som inte förutsätts för placering av en värdepappersfonds medel i fondandelar. Det finns därför anled- ning att överväga en annan utformning av punkten 3, varvid det ligger närmast till hands att göra den så direktivnära som möjligt. Ändringar och förtydliganden av vissa placeringsbestämmelser Som konstaterats i lagens förarbeten kan andelar i specialfonder i många fall utgöra en tillåten tillgång för värdepappersfonder.30 Det är en särskilt definierad och reglerad form av AIF, varför en hänvis- ning till denna typ av fond kan kvarstå i punkten 3. Oaktat att det inom ramen för bestämmelsen i 15 § vanligtvis inte är möjligt att placera fondens medel i exempelvis en riskkapital- fond, då dessa fonder i regel inte uppfyller kravet att andelarna ska kunna lösas in på begäran av andelsägarna, kan det finnas andra svenska AIF:er än specialfonder som uppfyller föreskrivna krav för placeringar i fondandelar.31 Detsamma gäller för utländska företag som omfattas av AIFM-direktivets tillämpningsområde. Begreppet ”företag för kollektiva investeringar” används som en del i definitionen av en AIF (se 1 kap. 2 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder och artikel 4.1.a i AIFM-direktivet). I artikel 50.1 och i resten av UCITS-direktivet används begreppet ”andra företag för kollektiva investeringar” när det talas om fonder som inte omfattas av UCITS-direktivet. Andra svenska fonder än specialfonder och utländska fondföretag som inte uppfyller UCITS- direktivet är alltså att klassificera som en ”alternativ investerings- fond”. Det är därmed lämpligt att 5 kap. 15 § första stycket 3 använda den senare termen i stället för nuvarande lagrumshänvisningar till lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Genom att utmönstra hänvisningarna undanröjs oklarheter om vilka krav som egentligen ska vara uppfyllda. Oavsett om en AIF är svensk eller utländsk måste – liksom tidi- gare – en bedömning göras av om samtliga förutsättningar som an- ges i 3 a–d är uppfyllda. I punkten 3 c, som anger att fonden ska vara öppen för utträde, bör ett tillägg göras som tydliggör att en åtgärd som vidtas för att säkra att fondandelars börsvärde inte i väsentlig mån avviker från fondandelsvärdet (NAV) jämställs med återköp och inlösen av andelarna (se hänvisningen i artikel 50.1.c till artikel 1.2.b i UCITS-direktivet).