sou · H5B359 · 2017-06-20 00:00:00 — Enligt artikel 98 jämförd med bilaga III i mervärdesskattedirek- tivet får medlemsstaterna tillämpa reducerad mervärdesskatt på bl.a. ”livsmedel (inklusive drycker men exklusive alkoholhaltiga drycker)” samt ”Restaurang- och cateringtjänster, varvid tillhanda- hållande av (alkoholhaltiga och/eller alkoholfria) drycker får undan- tas”. tillämpar enligt 7 kap. 1 § 4 p. mervärdesskattelagen reducerad mervärdesskatt om för ”omsättning, unions- internt förvärv och import av sådana livsmedel som avses i artikel 2 14Rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt. 15Rådets genomförandeförordning (EU) nr 282/2011, med tillämpningsföreskrifter för direktiv /112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt. i och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av om allmänna principer och krav för livsmedels- lagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livs- medelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedels- säkerhet, med undantag för […] spritdrycker, vin och starköl” samt enligt 5 punkten samma paragraf för ”omsättning av restaurang- och cateringtjänster, med undantag för den del av tjänsten som avser spritdrycker, vin och starköl”. Detta innebär att alkohol- haltiga preparat enligt nuvarande lagstiftning har samma nedsatta mervärdesskatt som andra livsmedel. Att tillämpa nedsatt mervärdesskatt på vissa produkter är en möjlighet för medlemsstaterna och inte ett tvång. Undantag kan i princip göras för en viss sorts produkter inom en kategori så länge lika produkter behandlas på ett likvärdigt sätt. I det här fallet rör det sig om produkter som man har konstaterat skiljer sig från andra livsmedel och kan jämställas med alkoholdrycker. Det bör därför vara möjligt att bestämma att de även i mervärdesskattehän- seende borde hanteras på samma sätt som alkoholdrycker, det vill säga med full mervärdesskatt. 10.4.1Vem får bedriva partihandel? I 1 kap. 11 § andra stycket alkohollagen definieras försäljning till konsument som detaljhandel, eller om det sker för förtäring på stället, servering. Annan försäljning benämns enligt bestämmelsen partihandel. Som redogjorts för i kapitel 5 (se avsnitt 5.2) regleras partihandel framför allt i 4 kap. alkohollagen. Enligt 1 § första stycket får partihandel med spritdrycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker bedrivas endast av den som har godkänts som upplagshavare eller som registrerad varumottagare för sådana varor enligt 9 eller 12 § alkoholskattelagen. Rätten till partihandel avser endast den dryck som omfattas av godkännandet. Med partihand- lare avses enligt 4 kap. 1 § andra stycket alkohollagen den som har godkänts i enlighet med de föreskrifter som anges i första stycket. Upplagshavaren är en fysisk eller juridisk person som såväl yrkes- mässigt som regelmässigt tillverkar eller annars hanterar skatteplik- tiga varor och som har att ställa säkerhet för skattens betalning.16 I 9 § alkoholskattelagen finns kriterier för vem som får godkännas som upplagshavare. Enligt första stycket får den godkännas som i yrkesmässig verksamhet i avser att 1) tillverka, bearbeta eller i större omfattning lagra skattepliktiga varor, 2) för yrkesmässig försäljning till näringsidkare ta emot skattepliktiga varor som flyttats enligt uppskovsförfarande, 3) för försäljning till näringsidkare inom EU importera skattepliktiga varor från tredje land, eller 4) bedriva verksamhet i exportbutik enligt lagen (1999:445) om exportbutiker. För godkännande krävs vidare (andra stycket) att den som ansöker om att bli upplagshavare är lämplig som upplagshavare med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt samt disponerar över ett utrymme beläget i som kan god- kännas som skatteupplag. Upplagshavares hantering av skatteplik- tiga alkoholvaror ska, för att omfattas av ett uppskovsförfarande, äga rum i godkänt skatteupplag. Vidare ska den som godkänns som upplagshavare godkännas som registrerad avsändare. 10 och 10 a §§ i alkoholskattelagen reglerar ställande av säkerhet för godkända upplagshavare. Om någon vill kunna hantera varor under skatteuppskov i sin egenskap av upplagshavare måste den ställa en säkerhet för lagring m.m. till . Om man vill kunna sända iväg varor från sina upplag under skatteuppskov ska även ställas en flyttningssäkerhet.17 En registrerad varumottagare är en fysisk eller juridisk person som har fått ett särskilt godkännande från den behöriga myndigheten i hemlandet att yrkesmässigt ta emot punktskattepliktiga varor som 2009/10:125 s. 62. Se SKVFS 2014:7, föreskrifter om säkerhet enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt och lagen (1994:1776) om skatt på energi, för beräkning av säkerheten. 17Se även ; /download/18.361dc8c15312eff6fd11f25/1462347585637/godkand- upplagshavare--alkoholskatt-skv526-utgava06.pdf flyttas enligt uppskovsförfarandet från ett annat EU-land. I är det som utfärdar detta godkännande. I 12 § alkoholskattelagen finns bestämmelser om registrerade varumottagare. För att godkännas som registrerad varumottagare krävs att den som ansöker om att bli godkänd är lämplig med hän- syn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt. En registrerad varumottagare ska vidare till ange den adress där varumottagaren kommer att ta emot varor som flyttas under uppskovsförfarande (ordinarie mottagningsplats). En regi- strerad varumottagare ska även hos ställa säkerhet för betalning av skatten på de varor som tas emot. En registrerad varu- mottagare som tar emot varor som flyttas under uppskovsförfaran- det ska göra det på sin ordinarie mottagningsplats eller den direkta leveransplats som angetts i det elektroniska administrativa doku- mentet eller ersättningsdokumentet. Registrerade varumottagare kan bara ta emot alkoholvaror under skatteuppskov. De kan aldrig lagra eller flytta varorna vidare under skatteuppskov, för det krävs att man är godkänd som upp- lagshavare. Vidare kan man som registrerad varumottagare bara ta emot alkoholvaror som flyttas under skatteuppskov från ett annat EU-land. Om man tar emot varor som flyttas från tredje land ska alkoholskatten betalas till i samband med importen. Om varorna tas emot från någon i ska dessa redan vara i beskattat skick.18 Detaljhandelsbolaget och den som har serveringstillstånd Med partihandlare avses alltså godkända upplagshavare samt regi- strerade varumottagare enligt de kriterier som har redogjorts för ovan. Utöver partihandlare finns vissa möjligheter enligt 4 kap. 1 § tredje och fjärde styckena för andra aktörer att bedriva partihandel. Enligt tredje stycket har detaljhandelsbolaget (Systembolaget) rätt att bedriva partihandel med spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker i enlighet med vad som anges i 5 kap. 1 § 18 Se ; /foretagochorganisationer/skatter/punktskatter/alkoholskatt/yrkesmas sighanteringunderskatteuppskov/registreradvarumottagare.4.77dbcb041438070e0396049.ht ml?q=registrerad+varumottagare Vidare får den som har serveringstillstånd sälja en- staka varor som omfattas av tillståndet till partihandlare som har rätt att handla med motsvarande varor. 10.4.2Till vem får partihandlare sälja varorna? Enligt 4 kap. 2 § alkohollagen får partihandlare sälja varorna till 1) det i 5 kap. 1 § angivna detaljhandelsbolaget, 2) annan partihand- lare som har rätt att handla med motsvarande varor, 3) den som har meddelats stadigvarande serveringstillstånd i enlighet med reglerna i 8 kap., samt 4) den som har godkänts som skattebefriad förbru- kare enligt 31 e § lagen om alkoholskatt för användning i teknisk, industriell, medicinsk, vetenskaplig eller liknande verksamhet. En partihandlare får också föra ut eller exportera varorna. Försäljning får även ske till den som har tillstånd enligt lagen (1999:446) om proviantering av fartyg och luftfartyg. Vidare är det endast parti- handlare som får förpacka om eller buteljera alkoholdrycker. Enligt 3 § samma kapitel är säljaren, vid partihandel med sprit- drycker, vin, starköl eller andra jästa alkoholdrycker skyldig att för- vissa sig om att köparen har rätt att köpa in eller sälja varan vidare. Spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker får enligt 4 kap. 4 § första stycket alkohollagen föras in i landet endast av parti- handlare samt av detaljhandelsbolaget för att bolaget ska kunna full- göra den skyldighet som anges i 5 kap. 4 §. Utöver vad som anges i första stycket får spritdrycker, vin, stark- öl och andra jästa alkoholdrycker föras in 1) av den som har rätt till tullfrihet enligt 4 § lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m., 2) av en enskild person som har fyllt och som har förvärvat dryckerna och själv transporterar dem till , eller som utför arbete på transportmedel, om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk eller som gåva till närstående för dennes eller dennes familjs personliga bruk, 3) som proviant på fartyg eller luftfartyg enligt särskilda bestämmelser, 4) av en enskild person eller i yrkesmässig befordran för en enskild person som har fyllt och som flyttat till , om dryckerna är avsedda för den- nes eller dennes familjs personliga bruk, 5) av en enskild person eller i yrkesmässig befordran för en enskild person som har fyllt och som har förvärvat dryckerna genom arv eller testamente, om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk, 6) som enstaka gåvoförsändelse under yrkesmässig befordran från en enskild person i ett annat land till en enskild person i som har fyllt , om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk, 7) av en enskild person som har fyllt genom yrkesmässig befordran eller annan oberoende mellanhand, om införseln sker från ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk och 8) av den som har tillstånd enligt lagen (1999:446) om proviantering av fartyg och luftfartyg, om dryck- erna är avsedda för användning i enlighet med tillståndet. Enligt tredje stycket får spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker som medförs som proviant på järnvägståg i inter- nationell trafik föras in i den utsträckning som krävs för servering av passagerare under tågets färd inom landet. Bedömning: Utredningen bedömer att alkoholhaltiga preparat innefattas av nuvarande reglering i fråga om alkoholskatt. Det framstår som såväl rimligt som lämpligt att de alkohol- haltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berus- ningsmedel i möjligaste mån beskattas på samma sätt som alkohol- haltiga drycker i fråga om som mervärdesskatt. Det främsta skälet för alkoholbeskattning i är skyddet för folkhälsan. Mot den bakgrunden är det rimligt att de alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkohol- drycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel har en beskattning som motsvarar den som finns i fråga om alkohol- drycker. I enlighet med vad som har beskrivits ovan bedömer utred- ningen att alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring, såväl enligt den nuvarande definitionen, som med de förändringar som föreslås i 1 kap. 10 § första och andra stycket alkohollagen (jfr kapitel 4 respektive 6 i delbetänkandet), innefattas av nuvarande reglering i fråga om alkoholskatt. Vad avser mervärdesskatten förefaller det inte finnas några hin- der mot att tillämpa samma skattesats för aktuella alkoholhaltiga preparat som för alkoholdrycker. Om beskattning inte sker på motsvarande sätt för preparaten riskerar man bland annat att handeln med alkoholhaltiga preparat delvis tar över handeln med alkoholdrycker för att det blir fördel- aktigare. Skatt som alkoholpolitiskt incitament får då också en mindre betydelse. 10.5.2Partihandel, införsel och import I fråga om partihandel har utredningen, vilket redogjorts för i kapitel 5, kommit fram till att övervägandena om att inordna de alkoholhaltiga preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket alkohol- lagen i partihandelsreglerna måste grundas på en inventering av behovet att säkerställa överensstämmelse med skattekontroll och polisiär kontroll, och inte på alkoholpolitiska överväganden. Utred- ningen har gjort bedömningen att en likabehandling mellan alkohol- drycker och dessa alkoholhaltiga preparat i skattehänseende, liksom vad gäller polisiära kontrollmöjligheter är motiverad. Partihandel med preparaten föreslås därför få bedrivas endast av den som har godkänts som upplagshavare eller registrerad varumottagare enligt 9 och 12 §§ lagen om alkoholskatt. De bestämmelser som avser parti- handel ska ändras i konsekvens härmed. Som redogjorts för ovan finns det en koppling mellan parti- handelstillstånd enligt 4 kap. 1 § alkohollagen och godkännande som upplagshavare eller registrerad varumottagare enligt alkohol- skattelagen. Det kan vid tillämpningen av dessa regler uppkomma ett ”glapp” då alkoholhaltiga preparat med lägre alkoholhalt kommer att omfattas av befintliga undantag från beskattning om de anses vara livsmedel. Som redogjorts för i kapitel 5 kan den som avser att handla med sådana varor därmed inte bli godkänd som upplags- havare eller registrerad varumottagare. Det är inte heller möjligt att inom ramen för detta system inordna handel med icke skatteplik- tiga varor. För alkoholhaltiga preparat som är skattepliktiga finns det dock inga problem att behålla kopplingen till upplagshavare och mottagare. Konsekvensen blir att partihandel med icke skatteplik- tiga alkoholhaltiga preparat även fortsättningsvis kommer att vara oreglerad samt att reglerna om partihandel endast kommer att avse skattepliktiga alkoholhaltiga preparat. (Se närmare överväganden under avsnitt 5.2 och 5.8 samt författningskommentaren till 4 kap. 1 § alkohollagen.) Reglerna om införsel och import hör samman med reglerna om partihandelstillstånd eftersom det, förutom den tillåtna privatinför- sel som redogjorts för under avsnitt 10.4.3, endast är partihandlare samt detaljhandelsbolaget som får föra in spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker. Som framgått av föregående stycke finns det alkoholhaltiga preparat som anses vara livsmedel och som inte är skattepliktiga. Partihandeln med dessa preparat kommer även fortsättningsvis att vara oreglerad. I konsekvens där- med omfattas de alkoholhaltiga preparaten endast av införselreglerna i 4 kap. 4 § första stycket alkohollagen om de är skattepliktiga enligt lagen om alkoholskatt. Vad avser privatinförsel och privatimport av de alkoholhaltiga preparaten ska dessa likställas med vad som gäller för alkoholdrycker. (Jfr avsnitt 5.8 samt författningskommentaren till 4 kap. 4 § alkohollagen.) Ikraftträdandet av utredningens förslag om ändring i reglerna om partihandel, införsel och import bör koordineras med eventuella ändringar i skattelagstiftningen, för att förslagen ska kunna fungera fullt ut och få avsedd verkan. Slutligen vill utredningen peka på att det i samband med översynen av skattelagstiftningen kan finnas behov av att se över bl.a. lag (1999:446) om proviantering av fartyg och luftfartyg, 3 kap. 4 § alkohollagen (jfr avsnitt 5.8), lag (1994:1551) om frihet från skatt vid import m.m. och lag (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter. 11 Konsekvenser av förslagen Utredningens uppdrag i den del som avser delbetänkandet är att anlysera och lämna förslag, inklusive författningsförslag, om hur alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring bör regleras, i syfte att säkerställa en sammanhållen och systematisk reglering inom alkohol- området för att skydda folkhälsan, och framför allt barn och unga, mot skadliga effekter orsakade av alkohol. Uppdraget beskrivs när- mare i kapitel 2 och utgångspunkterna för arbetet i kapitel 3. Analysen, bedömningen och de förslag som läggs fram ska en- ligt direktiven omfatta reglering av försäljning till konsument via detaljhandel och servering, reglering av marknadsföring och spons- ring, lämplig organisation för myndigheters ansvar på området vad gäller bl.a. tillsyn, beskattning (dock inte författningsförslag), över- syn av definitioner i lagstiftningen, eventuella förbud där det finns skäl att hindra produkter från att introduceras på den svenska mark- naden samt övriga frågor som aktualiseras under utredningens gång. Partihandel samt införsel och import av alkoholhaltiga preparat är sådana frågor som har blivit aktuella och som därför också har behandlats inom ramen för delbetänkandet. Utredningens närmare överväganden kring de olika delfrågorna återfinns i kapitel 4–10. 1 Se närmare utredningens direktiv 2016:80. Definitioner och reglering av alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring Utredningen föreslår att en ny definition avseende vissa alkohol- haltiga preparat ska införas i 1 kap. 10 § andra stycket alkohollagen; alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusnings- medel (se överväganden under avsnitt 4.7 och 4.8). Vad gäller särskilt hälsofarliga alkoholhaltiga produkter har ut- redningen övervägt möjligheten att helt förbjuda dessa. Slutsatsen har dock blivit att detta inte är möjligt. Utredningen har i stället valt att föreslå att formuleringen ”som färdigställts för slutlig användning” lyfts ur dagens definition av alkoholhaltigt preparat. Detta får till följd att även de produkter som bedöms vara särskilt hälsofarliga, framför allt alkoholhaltigt pulver, inryms i definitionen av alkoholhaltigt preparat och därmed också kan regleras som alkohol- haltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusnings- medel. (Se närmare överväganden kring dessa frågor under av- snitt 6.5–6.8.) Alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel bör enligt utredningens mening i möjligaste mån regleras på samma sätt som alkoholdrycker. Försäljning till konsu- ment bör ske genom Systembolaget, inom ramen för detaljhandels- monopolet, samt genom servering utförd av aktörer som har server- ingstillstånd. Det finns också möjlighet för att, vid synnerliga skäl, utfärda föreskrifter innehållande förbud. Även i fråga om partihandel, införsel och import bör dessa alkohol- haltiga preparat regleras på motsvarande sätt som alkoholdrycker.2 (I kapitel 5 samt, avseende förbudsmöjligheten under avsnitt 6.8 och avseende partihandel, införsel och import, i viss mån under av- snitt 10.4–10.5, redogörs närmare för dessa frågor.) 2 Jfr tillägget till 4 kap. 1 § första stycket alkohollagen som handlar om partihandel med alko- holdrycker ”Detsamma gäller för sådana alkoholhaltiga preparat som avses i 1 kap. 10 § andra stycket om de är skattepliktiga enligt lagen om alkoholskatt.”. Se nedan 11.3.1 och författnings- kommentaren till den bestämmelsen, vidare avsnitt 5.2 samt i viss mån avsnitt 10.5.2. I fråga om införsel och import se framför allt författningskommentaren till 4 kap. 4 § alkohollagen. Utredningen föreslår att regleringen avseende alkoholhaltiga preparat som ur konsumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel i den mån det är möjligt följer den reglering som finns avseende marknads- föring av alkoholhaltiga drycker. Detta innebär bl.a. att den före- slagna nya definitionen inarbetas i bestämmelsen i 7 kap. 1 § alko- hollagen om krav på särskild måttfullhet vid marknadsföring samt att marknadsföring inte får rikta sig särskilt till eller skildra barn och unga. Det föreslås även att aktuella preparat ska omfattas av förbudet mot kommersiell reklam i tv-sändningar, ljudradiosänd- ningar m.m. i 3 §. (Se avsnitt 7.6 för närmare överväganden.) Vad avser sponsring har utredningen gjort en översyn av rådande rättsläge men inte lämnat några konkreta förslag på förändring ut- över ett förbud mot sponsring i ljudradio- och tv-sändningar, i likhet med vad som redan gäller för alkoholdrycker (under avsnitt 7.7 och 7.8 finns överväganden i dessa frågor). Utredningen föreslår att tillsyn i fråga om detaljhandel och servering i möjligaste mån sker inom befintlig organisation och genom de organ som utför denna tillsyn i fråga om alkoholdrycker; kom- muner och , länsstyrelser samt Folkhälsomyndig- heten. Även i fråga om partihandel är avsikten att preparaten ska regleras på samma sätt som alkoholdrycker i fråga om tillsyn. Det är Folk- hälsomyndigheten som har det huvudsakliga tillsynsansvaret över alkohollagen, men ska kontrollera att partihandlaren rent faktiskt har sålt varorna till någon som den får sälja till. Tillsyn över marknadsföringen av aktuella alkoholhaltiga prepa- rat föreslås också ske inom befintligt system där och i vissa fall kommunen utövar tillsyn. (Närmare överväganden gällande dessa frågor finns i kapitel 8, framför allt under avsnitt 8.6.) Vad avser straffbestämmelser föreslår utredningen att den nya definitionen i fråga om vissa alkoholhaltiga preparat ska arbetas in i huvuddelen av de straffbestämmelser som återfinns i 11 kap. alkohol- lagen. Även i fråga om viss annan straffrättslig lagstiftning, framför allt i fråga om framförande av fordon, fartyg och luftfartyg föreslås ändringar i konsekvens med den föreslagna definitionen. Ändringar föreslås även i vissa förverkandebestämmelser samt bestämmelser i ordningslagen (se närmare under avsnitt 9.4). Utredningen föreslår i enlighet med direktiven inga författnings- ändringar. Däremot menar utredningen att det lämpligaste är om beskattning sker på ett sätt som i möjligaste mån liknar det system som gäller för alkoholhaltiga drycker (de överväganden som har gjorts i dessa frågor återfinns under avsnitt 10.5. Ikraftträdande och övergångsbestämmelser m.m. De nya reglerna föreslås träda i kraft . Ikraftträ- dandet bör koordineras med eventuella ändringar i skattelagstift- ningen. Utredningen bedömer att det blir effektivt och lämpligt om de aktörer som redan har serveringstillstånd för spritdrycker inte be- höver ansöka på nytt om tillstånd med anledning av de regelföränd- ringar som föreslås i fråga om alkoholhaltiga preparat som ur kon- sumtionssynpunkt är att jämställa med alkoholdrycker eller annars kan antas användas som berusningsmedel. Vi föreslår därför att serveringstillstånd för spritdrycker som gäller vid ikraftträdandet ska omfatta även nämnda preparat. Närmare överväganden om ikraftträdande och övergångsbestäm- melser finns i kapitel 12. EU-rättsliga regler med bäring på detta behandlas nedan under avsnitt 11.8. Av utredningens direktiv framgår tydligt att uppdraget omfattar att föreslå reglering av försäljning till konsument via detaljhandel och servering, av alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring. Även reglering av marknadsföring och tillsyn ska övervägas, detta blir dock delvis avhängigt vilka regler som väljs i fråga om detaljhandel och servering. Uppdraget innebär uttryckligen att föreslå reglering och det framstår därför inte som meningsfullt att mer djupgående redogöra för ett nollalternativ. Vi kommer dock att lyfta fram några aspekter av alternativet att ingen reglering kommer till stånd. Om det inte tillkom någon ytterligare reglering i lag avseende alkoholhaltiga preparat avsedda för förtäring skulle handeln i vart fall inledningsvis fortsätta att vara i princip fri. Preparaten skulle dock kunna regleras genom myndighetsföreskrifter. Folkhälso- myndigheten kan, om det behövs till skydd för liv och hälsa, före- skriva om begränsningar i försäljningsrätten avseende alkoholhal- tiga preparat. Även i övrigt skulle viss begränsning genom före- skrifter vara möjlig, t.ex. i fråga om åldersgräns vid försäljning eller förpackningsstorlek. (I avsnitt 4.7.2 återfinns närmare övervägan- den kring dessa frågor.)