sou · H5B392 · 2017-11-28 00:00:00 — De pratar med min fru istället och frågar om ”han har fastat”. Min fru rättar dem och vi blir båda arga. Men nästa gång är det likadant igen. Jag har helt slutat söka till vården. Förutom att endokrinologen be- höver blodprover en gång så är jag aldrig på vårdcentralen. Det är inte värt det. Det gör ondare att dödnamnas2 och felkönas än det gör i mitt knä, min höft, min rygg. Jag orkar inte söka för depression heller, har det spekulerats kring diagnoser som borderline och kronisk depression, men sedan jag kom ut vill alla psykologer se min transerfarenhet som orsaken till allt. Till och med mardrömmarna om hur pappa slogs och söp (berättelse 74, transkvinna ). Utredningen har också fått in en berättelse från en person som nekats vård: En gång när jag skulle ta min Nebido-injektion (testosteron) så vägra- de sjuksköterskan på vårdcentralen jag besökte ge mig den och hän- visade till att det var ett väldigt dyrt läkemedel och att jag därför skulle vända mig till vårdcentralen som jag är listad hos. Jag hade valt den här vårdcentralen eftersom de hade drop in-tider vid när jag hade möjlighet att ta mig dit och har inte varit där vid något annat till- fälle. Det är viktigt att ta Nebido regelbundet och att inte behöva skjuta upp en injektion på grund av sjukvårdens bemötande. Jag blev väldigt chockad av sjuksköterskans bemötande och protesterade därför inte under det korta mötet utan kontaktade istället en annan vårdcentral (inte den där jag är listad då jag inte hade möjlighet att besöka den vid den tid de hade drop in-tider och jag visste att deras distrikts- 2 Att dödnamnas betyder när någon använder ens tidigare namn, som inte överensstämmer med personens könsidentitet. Bemötande inom hälso- och sjukvården samt social omsorg sköterskor var fullbokade) där jag kunde ta min injektion (Berättelse 20). Det är vanligt att vårdcentralen är den första instans som personer vänder sig till för att få remiss till könsutredning. En person, som bor i ett landsting där könsutredningsteamet kräver remiss från psykiatri- ker, vände sig till sin husläkare på vårdcentralen för att få remiss till psykiatriker (som i sin tur skulle remittera vidare till könsutrednings- teamet): När jag kom i kontakt med min husläkare för att få min remiss till en psykiatriker visste inte läkaren vad trans var. Inte ens när jag försökte förklara i ett mer binärt narrativ förstod läkaren. Det var nära att läkaren inte ens skickade remissen till psykiatrikern. Dessutom tog psykiatri- kern nästan inte emot remissen på grund av hur den var formulerad från min husläkare (39). Utredningen har tagit del av flera berättelser om missförhållanden och dåligt bemötande inom psykiatrin. Ett exempel finns i en DO- anmälan (ANM 2013/18843) där en person besökt en psy- kiatrisk klinik för receptförnyelse. Läkaren har då uttryckt att hon ”förväntade sig en flicka”. Personen tog mycket illa vid sig av att läkar- en på detta sätt uttryckte att hon inte tyckte att personens namn stämde överens med personens kön. En annan person tog kontakt med psykiatrin för att få remiss till könsutredning: Jag tog kontakt med vuxenpsykiatrin, men där visste man ingenting. Ingen kunde berätta vart jag skulle vända mig (berättelse 100, trans- gender ). 3 DO avslutade ärendet . Skäl för beslut: Efter att ha gått igenom uppgifterna i din anmälan har DO beslutat att inte starta en utredning, utan vi avslutar ditt ärende. Vi har inte tagit ställning till om du har blivit diskriminerad. Bemötande inom hälso- och sjukvården samt social omsorg En person som besökt en psykiatrisk mottagning i syfte att få remiss till könsutredning har DO-anmält (2014/1213)4 sin läkare. I anmälan står det att läkaren hade åsikter om vilket kön personens partner hade samt att läkaren uttryckte att den inte tyckte det var förenligt med att vilja genomgå en könskorrigering. Läkaren blandade ihop könsidentitet med sexuell läggning… Läkaren konstaterade att jag var förvirrad över min sexuella läggning när det i själva verket var läkaren som själv som hade stor okunskap och därtill svårigheter att tänka utanför sina egna föreställningar. Dessutom upp- levde jag att läkaren inte godtog mina svar utan hellre antog saker eller rättade mina svar. Ett exempel på det är att läkaren frågade om jag ville ha barn eller inte. När jag svarade nej rättade hon mig väldigt fort och konstaterade att jag ändå var för ung för att kunna ta ställning i frågan. På mitt önskemål att i remissen framföra att kallelsen inte fick skickas hem på grund av sekretess gentemot föräldrar så svarade läkaren att jag ändå måste komma ut för föräldrarna förr eller senare och det lika gärna kunde göras när de läser kallelsen. Utredningen har också fått in berättelser från personer som vårdats på psykiatrisk mottagning. En berättelse kommer från en transkvinna som tidigare lidit av stark ångest och då blev inlagd på psykiatrisk slutenvård. Hon menar själv att ångesten inte har med hennes könsidentitet att göra. Hon fick då träffa en läkare som ifråga- satte hennes könsidentitet och i stället menade att hon fått en psykos. Han berättade att han minsann jobbat med psykotiska patienter och kände igen en psykotisk patient. Jag tolkade det som att det var just att jag påstod att jag är en kvinna i själen som tolkades som en van- föreställning. Läkaren medgav att ämnet trans är känsligt men att han minsann inte hade några fördomar, han kände faktiskt flera bögar. Jag blev så arg att jag inte visste vad jag skulle säga. Jag reste mig upp och berättade att nej, jag mår nog bättre av att åka härifrån. Då berät- tade läkaren att om jag skulle åka därifrån skulle han ringa polisen. Jag behövde vårdas med tvång, jag var ju förmodligen psykotisk, menade han. 4 DO avslutade ärendet . Skäl för beslut: DO konstaterar att det inte finns några vittnen till ditt besök och att ord står mot ord gällande vad som sagts vid besöket. Mot denna bakgrund bedömer DO att det skulle vara svårt att nå framgång i domstol med ditt ärende. DO avslutar därför ärendet. DO har inte tagit ställning till om det du anmäler utgör diskri- minering. Bemötande inom hälso- och sjukvården samt social omsorg Jag blev chockad av bemötandet, men jag hade inget annat val än att stanna. Läkaren sa att vi skulle tala mer . fick jag träffa en läkare, men inte honom utan en ny, kvinn- lig läkare. Av henne fick jag motsatt bemötande. Det verkade som att hon accepterade min könsidentitet. Jag fick intrycket att hon fått reda på vilket dåligt bemötande jag fick av den tidigare läkaren för hon var närmast överdrivet trevlig. Jag undrade om jag vårdades med tvång, vilket den tidigare läkaren sagt. Hon sa att nej, jag är fri att åka därifrån när jag vill (berättelse 89 trans male-to-female). En annan person, som också varit inlagd på psykiatrisk mottagning berättar om en skötare som gick för långt i sin vilja att vara trans- inkluderande. Personen som beskriver sig själv som binär upplevde att skötaren förutsatte att han var ickebinär och att han var bekväm om att prata om transfrågan (berättelse 95). Ytterligare en person har tvingats dela rum med patienter som har samma juridiska kön som en själv (DO-anmälan 2015/1227)5. 8.4Bemötande inom gynekologi, graviditets- och förlossningsvården samt inom fertilitetsvården I används ofta samlingsbegreppet ”kvinnosjukvård” för att beskriva gynekologi och vård som är relaterad till graviditet och för- lossning. Begreppet kvinnosjukvård exkluderar transmän som icke- binära personer som tilldelades kvinnligt kön vid födseln som har kvar sina inre och/eller yttre könsdelar. Begreppet exkluderar även i vissa fall transkvinnor som inte genomgått underlivskirurgi. Likaså är andra termer som är vanligt förekommande inom detta vårdom- råde exkluderande, till exempel ”mödravård”. Utredningen har fått in några berättelser som handlar om erfarenheter från vård inom dessa områden. Transmän som väljer att ha kvar sin vagina måste kanske gå till gyne- kologen ibland, vilket jag drar mig för eftersom att jag inte orkar eller vill handskas med någon som inte förstår eller accepterar transpersoner. Detsamma gäller naturligtvis transpersoner av andra kön – ibland be- 5 DO avslutade ärendet . Skäl för beslut: Efter att ha gått igenom uppgifterna i din anmälan har DO beslutat att inte starta en utredning, utan vi avslutar ditt ärende. Vi har inte tagit ställning till om du har blivit diskriminerad. Bemötande inom hälso- och sjukvården samt social omsorg höver vi icke-transspecifik sjukvård och det kan vara otroligt svårt att hitta någon vettig läkare (50). Det är jobbigt att gå till gynekolog eftersom det blir en situation där jag blir outad om konceptet finns i de andra patienternas huvud, men jag gör det trots att det är obekvämt, och kollar upp problem när de dyker upp. Personalen där är professionell och får mig inte att på något sätt få könsdysfori eller känna mig avkönad. Det är snarare de andra patien- terna i väntrummen som gör mig nervös. Ett särskilt väntrum för transpersoner eller liknande skulle varit skönt, speciellt känns det ju rimligt på ett sjukhus där det faktiskt finns ett transteam och trans- operationer utförs (berättelse 95). RFSL driver verksamheten HBTQ Famil- jer som har en webbplats, , och arrangerar stödjande verksamheter. genomförde HBTQ Familjer en enkät- undersökning6 i syfte att kartlägga behovet av stödjande och sociala insatser för hbtq-personer kopplat till föräldraskap och umgänge med barn, i hela landet. Bland frisvaren som lämnats i samband med att personer genomfört undersökningen finns flera berättelser om bemötande i kontakt med vården i relation till familjeskapande. En transkille berättar att han bemötts med förvirring och fördomar, i synnerhet gällande sitt sexliv, av flera personer inom vården. Han har påbörjat sin könsutredning efter att steriliseringskravet togs bort ur lagen. Trots det har han rekommenderats av gynekolog att sterilisera sig (RFSL 2017). Det finns många berättelser om blanketter som inte varit inklu- derande. På en fertilitetsmottagning ändrades det efter påpekande från en transperson, men i stället för att göra blanketten könsneutral så behöll mottagningen den vanliga vita blanketten och gav till cis- kvinnor och gjorde en könsneutral grön blankett som de gav till trans- personer (berättelse 108). Många upplever också att det skriftliga material som delas ut till exempel till de som väntar barn är hetero- normativt, cisnormativt och osynliggörande. En transman har fått frågor om han genomfört underlivskirurgi när han och partnern besökt fertilitetsklinik. Detta skedde trots att det var partnern och inte han som skulle bära barnet (2017). Ytterligare en annan transperson har fått höra att 6 Bland respondenterna fanns 72 personer som angett att de har en transidentitet. Utredningen har fått ta del av svaren för denna grupp. Bemötande inom hälso- och sjukvården samt social omsorg det faktum att den gick på könsutredning kunde vara ett skäl till att inte få genomgå fertilitetsbehandling tillsammans med sin partner: som jag gjorde transutredningen stod jag och min sambo i kö för att göra insemination. När vi träffade kuratorn på reproduk- tionsmedicinska (som utreder blivande föräldrar) gjorde hon en stor grej av att jag var under utredning. Hon hade läst i min journal och visste inte om jag och min sambo kunde få hjälp med insemination, på grund av min transutredning. Vi fick gå ifrån det mötet utan att veta och det var ren ångest kan jag säga. Jag ville såklart framstå i god dager inför kuratorn så jag höll ihop under mötet men började storböla i trapphuset på vägen ut. Jag klarade inte av att gå och jobba efteråt. Allt kändes helt svart. Skulle det inte bli något barn? För att jag är trans? Kuratorn ringde upp och berättade att hon hade stämt av med några kollegor och nej, transutredningen var inget hinder. DET tycker jag att hon borde vetat före vårt möte. Mitt när vi satt där på mötet (och jag försökte hålla tillbaka gråten) fick vi också lite boktips som ”skulle kunna vara till nytta om det blev ett barn”. Hon delade ut ett par böcker som vi fick bläddra i och – nej. De skulle inte vara till nytta för de var transfoba och heteronormativa (berättelse 78). 8.4.1Gravida män och ickebinära transpersoner Själva graviditeten och amningen var mycket negativ för mig och min kropp femininiserades massor och jag har svårt att hitta kläder med manlig passform (RFSL 2017). Att vara gravid är på ett sätt det mest könande en människa kan vara med om, jag beundrar de transpersoner som kan hålla sin identitet intakt även under en graviditet med allt som sker med kroppen och hur oerhört kvinnogörande det är. [---] Jag fick en så överväldigande klaustrofobi, som att min kropp var ett fängelse – att alla andra såg något som inte var jag, det var som att vara osynlig, som att vara instängd i ett skal! (berättelse 54) En graviditet kan innebära stora påfrestningar för transmän och icke- binära personer. Kroppen förändras och könsdysforin riskerar att öka. En graviditet kan till och med utlösa könsdysfori hos personer som inte tidigare varit dysforiska (RFSL 2017). För icke- binära blir det mer påtagligt att samhället ser en som kvinna. I en amerikansk kvalitativ studie om transmän och ickebinära som blivit gravida och burit barn efter transition konstateras också att samtliga deltagare hade känt sig isolerade och ensamma under hela processen från att försöka bli gravida till att föda barn och sedan anpassa sig Bemötande inom hälso- och sjukvården samt social omsorg till livet som förälder. Det är därför angeläget att kunskapen inom vården höjs (, Wojnar & Pettinato 2015). En transkille som gått på en mödravårdscentral med hbtq-profil beskriver att han fått ett bra bemötande där men att han trots det hade det kämpigt under graviditeten. Man känner sig ändå ensammast i världen om man är gravid och identi- fierar sig som kille. Det är verkligen skittufft. Min barnmorska hade haft gravida killar tidigare så hon förstod en massa saker som andra inte gör, till exempel att man går av tiden och oroar sig för att bli sparkad i magen när man är höggravid för man vet att ens utseende är provocerande och förvirrande för omgivningen (RFSL 2017). Journalsystem som utestänger gravida män För gravida personer som är juridiska män finns också risk att det uppstår problem med journalsystem som inte kan registrera juridiska män som gravida. En transman har DO-anmält (ANM 2016/2125 & ANM 2015/1345). använder sig av journalsystemet Obstetrix samt foster- övervakningssystemet där det tidigare inte varit möjligt att re- gistrera män som gravida. Transmannen har fött två barn i . Redan efter det första barnets födelse DO-anmälde han lands- tinget samt påpekade felet för landstingsrådet. Trots detta fanns spärren kvar i systemet nästa gång han blev gravid och födde barn. Transmannen fick under bägge graviditeterna bära med sig en pap- persjournal. Han skriver i sin anmälan till DO: Förutom att jag och barnen riskerat allvarliga vårdskador, har det blivit problem med sjukskrivning, föräldrapenning, barnets personnummer, boka ultraljud, barnets hörseltest, med mera. Allt som ska ske smidigt på grund av att Obstetrix är kopplat mot myndigheter och andra jour- nalsystem, fungerar inte alls eftersom jag är utestängd (DO-anmälan 2016/2125). I anmälan står också att andra transmän nekats smärtlind- ring i samband med förlossning. DO konstaterar i sitt beslut i ärendet att det föreligger en risk för diskriminering av gravida män, då manliga personnummer inte kan registreras i journalsystemen Obstetrix och . Bemötande inom hälso- och sjukvården samt social omsorg Denna omständighet medför att uppgifterna om patienten istället kan komma att föras i pappersjournal, vilket kan medföra vissa patient- säkerhetsrisker på grund av begränsad tillgång till patientinformation. Detta kan i sin tur komma att innebära ett missgynnande i förhållande till hanteringen av journaluppgifter av en gravid kvinna. DO noterar att har vidtagit åtgärder för bortta- gande av spärren av manliga personnummer i de båda datasystemen vilket DO anser kommer att lösa frågan och därmed möjliggöra för gravida män att registreras i datasystemet. Mot denna bak- grund samt utifrån 4 kapitlet 1 § DL väljer DO att inte utreda ärendet vidare (DO ANM 2015/1345). När DO beslutade i ärendet bedömde myndigheten att () har brutit mot diskrimi- neringsförbudet i diskrimineringslagen (2008:567) 2 kap. 13 § 1 punkten, då det inte varit möjligt att registrera gravida med manliga personnummer i de datasystem som hanterar graviditeter. 8.5Bemötande inom barn- och ungdomspsykiatrin Barn- och ungdomspsykiatrin (BUP) är till för personer som behöver psykiatriskt stöd eller vård. Det finns BUP-mottag- ningar i hela landet, framför allt så kallade öppna mottagningar dit man kommer på förbokade besök, men också akutmottagningar om man behöver hjälp direkt. På större orter finns det också BUP- mottagningar där barn och unga kan vara inlagda och få vård dygnet runt. Som patient har man rätt att byta BUP-mottagning, men det är ofta bara möjligt om det finns en annan mottagning inom rimligt avstånd. Utredningen har genom RFSL:s personal som arbetar med och tagit del av berättelser från personer som upplevt bristande bemötande på BUP samt att BUP vägrat remittera perso- ner vidare till könsutredningsteam. En ungdom fick vänta på att få en remiss från BUP. Vi har också blivit kontaktade både av transpersoner men också av anhöriga om allvarliga missförhållanden på BUP. En ungdom fick frågor om sina sexuella preferenser av en läkare som sa att detta behövdes för att skriva en remiss till köns- utredningsteamet. Läkaren skickade sedan inte remiss vilket ”skapat en konstig stämning inombords” för den unga (TGEU 2017b). En ung transman som första gången sökte hjälp för sin könsdysfori berättar om sin kontakt med BUP: Bemötande inom hälso- och sjukvården samt social omsorg Jag sökte först hjälp hos BUP i en relativt liten stad. De hade absolut ingen erfarenhet eller information om någonting, och respekterade inte alls min könstillhörighet. De hävdade också att min familj bara be- hövde använda rätt kön och namn när jag var med, och kunde säga vad de ville bakom ryggen på mig. Jag försökte förklara hur det var ett tecken på att de inte respekterade mig och mitt kön, men ingen lyss- nade. Dessutom fick jag höra att självskada är vanligt hos tonårsflickor, och därför inte bör tas seriöst och är inget att oroa sig för – proble- matiskt både på grund av felköningen och för att självskada visst är allvarligt och någonting att oroa sig för (berättelse 50). Det har också uppstått problem då BUP genomfört egna utredningar på unga transpersoner. Detta har i åtminstone två fall som utred- ningen känner till lett till utdragen tid för könsutredning eftersom BUP inte klarat av att genomföra könsutredningen och den unga sedan fått göra en ny utredning vid könsutredningsteam. En ung transkille har skickat in nedanstående berättelse till utredningen: Jag sökte mig till vården när jag var , med mål att få kom- ma till ett av de officiella utredningsteamen. Min första kontakt var en vanlig lokal vårdcentral, som remitterade mig vidare till barn- och ung- domspsykiatrin. När jag kom till BUP skulle jag precis fylla 17. I samtal med psykologen och läkaren som jag blev tilldelad fick jag information om att de på BUP skulle utföra utredningen, då jag var för ung för att komma till det närmaste könsutredningsteamet, i /svensk stad/, som bara tar emot människor . Jag blev inte heller remitterad till i , ett av de få utredningsteam som tar emot transpersoner , då jag snart ”ändå skulle fylla 18”. Utifrån den informationen jag fick förstod jag det som att jag skulle göra utredningen hos BUP, ha någon typ av uppföljning av köns- utredningsteamet i /svensk stad/ men få påbörja min medicinska tran- sition strax efter att jag fyllt 18. När jag pratade med några äldre transpersoner blev jag varnad just om att såväl barn- och ungdomspsykiatrin som vuxenpsykiatrin kan dra igång egna utredningar, som drar ut och stjälper mer än de hjälper. Jag tänkte att detta säkert varit sant under dessa transpersoners tid, men att vården är så pass modern att det inte skulle hända mig. Under ungefär gick jag på samtal hos psykologen och läkaren på BUP, där vi gick igenom den frågemall som finns för könsutredningar. De erbjöd även tidigt anhörigmöten, som antingen kunde ske tillsam- mans med mig och mina föräldrar eller bara mina föräldrar. Jag tackade nej till möten tillsammans med mina föräldrar, då särskilt min mamma har haft stora svårigheter att acceptera min könsidentitet och jag inte kände att ett anhörigmöte skulle kunna ske på ett sätt i vilket jag skulle respekteras. När det väl kom till att ha anhörigmöten, blev jag ändå Bemötande inom hälso- och sjukvården samt social omsorg kallad till att delta i dessa. Som jag befarade kände jag att min köns- identitet inte var respekterad under detta möte, utan mötet gick istället ut på att min mamma försökte övertyga läkaren och psykologen att jag inte är en transperson på ett sätt som jag upplevde var väldigt nedvär- derande. Jag blev väldigt besviken efteråt, då jag hade blivit lovad att slippa delta i denna typ av kränkning. Den näst sista gången vi träffades (vintern innan min 18-årsdag) sa läkaren och psykologen på BUP till mig att det hade blivit fel. Enligt dem skulle de egentligen inte fått göra den här utredningen, men hade på något sätt inte fått veta om det eller fått felaktig information. Jag skulle , efter att jag fyllt 18, remitteras till könsutredningsteamet i /svensk stad/ för att där påbörja den faktiska utredningen. Jag hade alltså spenderat med dem, i princip helt i onödan. Med remisstider och de långa uppehållen mellan mötena med könsutredningsteamet i /svensk stad/ tog det innan jag fick påbörja den medicinska transition som var anledningen till att jag hade sökt vård överhuvud- taget, och detta var när jag fyllde 19. Jag hade alltså väntat på att få påbörja min medicinska transition. är att vänta. Om inte den långa, onödiga väntan var nog fick jag även veta att läkar- en som ”utrett” mig vid barn och ungdomspsykiatrin inte hade någon som helst koll på vad trans faktiskt är. Under det sista mötet blev jag tvungen att förklara för honom vad som är skillnaden mellan att vara homosexuell och transperson. Han hade inga som helst förkunskaper, och hade inte ens googlat begreppet tidigare men ändå ”utrett” min könsidentitet (berättelse 49, transkille ). En av de endokrinologer som utredningen intervjuat har erfarenhet av att arbeta med minderåriga transpersoner. Endokrinologen erfar att det ibland förekommer problem med remittering från BUP: BUP är inte alltid uppdaterade. Skolläkare kan vara uppdaterade och skicka till BUP som skickar vidare hit eller till ungdomsmottagning. Men det finns ju de här som säger ”Lugn, lille vän, det här går över.” Det finns fortfarande sådant. Och förstår man ingenting. RFSL och RFSL Ungdom genomförde en enkätundersökning om sexuell hälsa bland transpersoner . Redan då konstatera- des att förbättrad transkompetens hos vården är en viktig faktor för att förbättra transpersoners sexuella hälsa. Bemötande inom hälso- och sjukvården samt social omsorg na lyftes särskilt fram som en aktör där detta behöver säkerställas (Gäredal & 2011). Enligt RFSL Ungdoms ? Unga hbtq-personers erfarenheter av att besöka ungdomsmottagningen (, 2015) förekommer bristande bemötande på ungdomsmottagningar. Förbundet har genomfört en enkätundersökning riktad till hbtq- personer som har erfarenhet av att besöka ung- domsmottagning. av respondenterna har upplevt att personalen på ungdomsmottagningen antagit att de var hetero- sexuella eller cispersoner. Särskilt stor upplevs bristen på transkom- petens. Det förekommer att personalen saknar kunskap och inte vet hur de ska bemöta transungdomar. En del ungdomar vittnar om att de behövt utbilda personalen i hbtq-frågor.