sou · H5B347 · 2017-06-02 00:00:00 — Generellt är trångboddhet fyra gånger så vanligt bland låginkomst- hushåll jämfört med hushåll med höga inkomster och är vanligare bland de som bor i hyresrätt eller är ensamstående med barn, samt bland utrikesfödda. Baserat på lägenhetsregistret beräknas av de som bor i bostadsrätt, och av de som bor i hyresrätt, vara trångbodda enligt norm två58 (2016b). Trångboddheten är mycket hög i vissa områden och gäller framför allt barnfamiljer. I mest trångbodda områden (och ) är av barnen trångbodda. I är andelen för motsvarande områden (Fosie respektive Husie) kring , medan den är i (2016b). I synnerhet påverkas barn och ungas uppväxtvillkor då trång- boddhet försvårar möjligheterna att sköta skolarbetet och sociala kontakter. Här kan kompensatoriska åtgärder som tillgång till mötes- platser, fritids- och kulturaktiviteter, läxhjälp m.m. spela en viktig roll (et al. Trångboddhet är i vissa områden också förknip- pad med undermåligt underhåll av bostäderna som påverkar hälso- aspekter som bl.a. astma, trötthet och huvudvärk (et al. Lagen om eget boende (EBO-lagen), kallas en klausul i lagen om mottagande av asylsökande m.fl. (SFS 1994:137), beskrivs ofta som en bidragande faktor till att trångboddheten ökat . Enligt EBO-lagen har personer som har sökt asyl i möjlighet att välja om de vill bo hos släkt och vänner eller i boende anordnat av (anläggningsboende, ABO). Detta har förstärkt trycket på bostadsmarknaden för kommuner där boendesituationen 58 Enligt norm två, formulerad 1967, är gränsen för trångboddhet högst två personer per rum. Dessutom ska det finnas ett kök och ett vardagsrum (2016b). Mer jämlika villkor och möjligheter redan är ansträngd av att personer bor trångt och där det finns risk för växande handel med svarta kontrakt och trångboddhet och (och 2016; 2015a). De allmännyttiga bostadsföretagen spelar en central roll för att även ekonomiskt svaga grupper får sina bostadsbehov tillgodosedda (Läns- styrelserna 2015a). trädde lagen om allmännyttiga kom- munala bostadsaktiebolag (SFS 2010:879) i kraft där det slås fast att de allmännyttiga bostadsaktiebolagen ska verka i ett allmännyttigt syfte och bedriva verksamheten enligt affärsmässiga principer. I det allmännyttiga syftet ingår ett samhällsansvar och det är kommunen som ska klargöra avsikten med ägandet och vilken nytta det förväntas tillföra kommunen och dess invånare samt de grundläggande ekono- miska, sociala och ekologiska utgångspunkterna för verksamheten. Ett allmännyttigt kommunalt bostadsaktiebolag ska lämna skriftliga uppgifter till om bolagens ekonomi (2015). Det dubbla uppdraget med samhällsnytta på affärsmässiga grunder är omdiskuterat och kan ses om en motsättning. I forskningsöver- sikten Nyttan med allmännyttan framhålls att det inte är en mot- sättning utan snarare en förutsättning, dvs. för att nå sociala mål behöver verksamheten bedrivas på affärsmässiga villkor. När det gäller allmännyttans bidrag till bostadsförsörjningen och socialt an- svarstagande förefaller det finnas ett behov av förtydligande och ut- veckling bland annat för att komplettera traditionella bokslut och årsredovisningar med metodik som förmår följa upp de samhälls- nyttiga insatserna (2015). Eftersom individers sociala och etniska bakgrund är starkt samman- kopplad med typ av boendeområde kan olika områdesegenskaper bidra till hälsoojämlikhet. Det handlar i stor utsträckning om pro- cesser kring hur resurser fördelas och effekterna av dessa (Kölegård 2012; Diez Roux och 2010). Områdets materiella och infra- strukturella resurser som t.ex. olika miljöfaktorer, bebyggelse, grön- Mer jämlika villkor och möjligheter område, kvalitet och utbud av mat, rekreation, service och bostäder har en påverkan på trygghet/otrygghet, sociala relationer, normer och värderingar. Tillgången till naturliga mötesplatser, kultur- och fritids- utbud kan ha betydelse för vilken typ av möten och social interaktion som sker inom grannskapet. Detta i sin tur påverkas av individfak- torer såsom materiella resurser, psykologiska och biologiska faktorer. Dessa faktorer, eller resurser, påverkar våra hälsorelaterade beteenden och exponering för riskfaktorer. Ytterligare en faktor som påverkar dynamiken i ett område är dess rykte, dvs. uppfattningar hos perso- ner utanför området, vilket kan påverka investerare och servicefunk- tioner att etablera sig i ett område (Dock et al. 2012; Kölegård 2012). Det är svårt att studera i vilken mån bostadsområdets eller boende- ortens egenskaper orsakar ohälsa, dvs. om det är området i sig som på- verkar sjukdomsrisken eller om individer med högre sjukdomsrisk eller med sociala problem selekteras in i vissa områden. Sammantaget talar dock den empiriska forskningen för att vissa typer av kontexter påverkar livslängd och sjukdomsrisk. Att leva i ett socioekonomiskt svagt bostadsområde är kopplat till sämre hälsa som ökad dödlighet, sämre självskattad hälsa, ökad förekomst av psykiska besvär och större risk för insjuknande av kroniska sjukdomar. Däremot är inte effekten av kontextuella faktorer densamma för oss alla. Vissa indi- vider blir på grund av individuella förutsättningar mer sårbara för på- verkan av negativa omgivningsfaktorer, medan andra kan ha perso- nella och finansiella resurser som gör de mindre påverkade av samma negativa omgivningsfaktorer. Situationen kan vara det omvända där exempelvis tillgång till fritidsaktiviteter och kulturutbud, goda skol- miljöer och fria skolmåltider kan kompensera för bristande förut- sättningar i familjen (2012). Luftkvalitet, buller och tillgång till grönområde En ytterligare aspekt av boende och närmiljö som Kommissionen sär- skilt vill lyfta fram, är samhällsplaneringens betydelse för att planera för miljöer som underlättar hälsosamma levnadsvanor. Att ha närhet till grönområden och natur nära bostaden (inom ) förefaller vara en skyddande faktor för hälsan. Trivseln i bostadsom- rådet ökar och den skillnad som annars finns i rapporterad trivsel i bo- stadsområdet mellan boende i eget hus (högre trivsel) och i fler- Mer jämlika villkor och möjligheter familjshus (lägre trivsel) är påtagligt mindre vid tillgång till grönom- råde (et al. En brittisk studie har visat att sociala skillna- der i hälsa är mindre i områden där tillgången till grönområden är bättre (och 2008). Att ha tillgång till grönområden tillsammans med trygga och säkra cykel- och gångvägar är förknippat med mer vardagsmotion och har en gynnsam effekt på hälsan (van den et al. 2015; Weiman et al. 2015; et al. Tillgången till en skolgård och förskolegård med tillräcklig yta, en miljö som stimulerar till både lek, fysisk aktivi- tet och samtal är viktig för barnens motoriska och kognitiva ut- veckling. Detta är särskilt viktigt för de barn som inte i övrigt har till- gång till en god fysisk utemiljö. Det finns dessutom studier som talar för att det är särskilt viktigt för pojkars inlärning (2017). Andra faktorer i utomhusmiljön som påverkar hälsan är luftkvali- tet och buller. Trafik är en gemensam källa till såväl luftföroreningar som buller och effekterna av exponeringen förefaller adderas till varandra (Stansfeld 2015). Det finns även studier som talar för att en gradient i sårbarhet för luftföroreningar är kopplad till socioekono- miska faktorer (Wheeler och 2005). Mekanismerna för detta är inte klarlagda men både förekomst av sjuklighet, såsom diabetes och dietfaktorer, kan ha betydelse (et al. 4.5.2Inriktning för boende och närmiljö som främjar god och jämlik hälsa Att ha tillgång till en god och ekonomiskt överkomlig bostad i ett område som ger samhälleliga förutsättningar för social gemenskap bidrar till trygghet, tillit och en god och jämlik hälsa. Samhälls- planeringen bör motverka segregation och exponering för skadliga miljöfaktorer. Med ett jämlik-hälsa perspektiv inom samhällspla- nering kan förändringar åstadkommas som påverkar människors levnadsvillkor och minskar ojämlikhet i hälsa. För att åstadkomma en god och jämlik hälsa bör arbetet inriktas på: –förutsättningar för att alla ska ha tillgång till en fullgod och ekonomiskt överkomlig bostad, Mer jämlika villkor och möjligheter –bostadsområden som är socialt hållbara – som motverkar boendesegregation och främjar trygghet, tillit och en god och jämlik hälsa, –sunda boendemiljöer på jämlika villkor; förbättrad luftkvalitet, minskat trafikbuller och tillgång till grönstruktur samt likvär- dig tillgång till en god förskole- och skolmiljö. Kommissionen menar att det behövs ett bredare grepp över bostads- och samhällsplaneringspolitiken för att få till stånd de förändringar som behövs för att bättre kunna bidra till att sluta hälsogapen. Boende och närmiljö omfattas av många komplexa frågor. Åtskilliga statliga utredningar och forskning har beskrivit problemen på bostads- marknaden och det saknas heller inte förslag på åtgärder. Kommis- sionen gör inte anspråk på att lämna förslag som är heltäckande för att hantera alla bostadspolitiska utmaningar, utan tar fasta på några faktorer som är särskilt angelägna ur ett jämlik-hälsa perspektiv. Vi menar att strategier för en långsiktigt hållbar samhälls- planering och bostadspolitik bör prioriteras, i synnerhet eftersom boendet och närmiljön är centrala delar av människors vardag och livsvillkor med påtagliga konsekvenser också för jämlik hälsa. Den nuvarande situationen med bostadsbrist bidrar sannolikt till att öka ojämlikheten i hälsa snarare än att minska den. Det finns dessutom en potential i att använda stads- och samhällsplanering och fysiska för- ändringar för att nå sociala mål. Därför är det angeläget att inkludera jämlik hälsa som ett perspektiv i samhällsplaneringen, dvs. att stads- planering på strategisk och operativ nivå för både stat, region och kommuner tar som en utgångspunkt att främja ekologiska, ekono- miska och sociala mål som leder till en mer jämlik hälsa och därmed hållbar utveckling. Det förutsätter en långsiktigt hållbar bostads- politik som präglas av ett socialt investeringsperspektiv. För att åstadkomma detta krävs åtgärder på statlig, regional och nivå med olika samhällsektorers involvering; offentlig sektor, näringsliv och civilsamhälle. Dialog och involvering med med- borgare är angeläget för att åstadkomma förändring (et al. Kommunerna har med sitt planmonopol möjligheter att bjuda in till processer där civilsamhälle, näringsliv och forskning kan ta del och medverka till långsiktigt hållbara lösningar (SOU 2015:88), men det är avgörande att detta sker på ett sätt som inte ökar ojäm- Mer jämlika villkor och möjligheter I det följande redovisar Kommissionen sina förslag vilka utgår från förutsättningar som bör råda, identifierade hinder som behöver överbryggas på nationell, regional och nivå samt tar fasta på goda exempel. 4.5.3Förslag för boende och närmiljö som främjar en god och jämlik hälsa Förslagen omfattar tre områden av särskild betydelse för jämlik hälsa. För det första presenteras förslag som berör förutsättningar för att alla ska kunna ha en fullgod och ekonomiskt överkomlig bostad. Det finns ett omfattande underlag från statliga utredningar och forsk- ningsrapporter med förslag på åtgärder som kan vidtas för att komma till rätta med bostadsbristen. Detta är ett komplext område och Kom- missionen har därför valt att särskilt fokusera på åtgärder som ökar förutsättningarna för socioekonomiskt svaga grupper att komma in på bostadsmarknaden. För det andra omfattar förslagen aspekter för att kunna motverka bostadssegregation och främja trygga boendemiljöer, delaktighet och social sammanhållning som förutsättning för jämlik hälsa. Det omfat- tar bland annat att blanda upplåtelseformer, överbrygga barriärer och gränser i den byggda strukturen. För det tredje presenteras förslag på stadsplaneringens roll för att åstadkomma sunda boende- och närmil- jöer på jämlika villkor. Det omfattar bland annat närhet till grön- områden och samhällsplaneringens roll för att stimulera goda lev- nadsvanor som fysisk aktivitet och att minska skadliga miljöfaktorer, luftföroreningar och trafikbuller. Alla ska ha tillgång till en fullgod och ekonomiskt överkomlig bostad –ge länsstyrelserna i uppdrag att se över rutinerna för hur de allmännyttigt kommunala bostadsbolagen rapporterar sin ekonomi, för att på ett tydligare sätt efterfråga en redo- visning av effekter av samhällsuppdraget. Mer jämlika villkor och möjligheter –vid markanvisningar i möjligaste mån verka för att tillgodose bostadsbehov hos de med svag ställning på bostadsmarkna- den och nå sociala mål genom att använda sociala klausuler i offentlig upphandling (se vidare kapitel 5), –skärpa ägardirektiv till kommunala bostadsföretag som beto- nar den allmännyttiga rollen och företagens roll för bostads- försörjningen i kommunen, –arbeta fram strategier mot hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden, –intensifiera och effektivisera vräkningsförebyggande arbete genom samverkan och skriftliga rutiner samt stärka sitt tillsyns- arbete för att säkerställa goda boendemiljöer särskilt i områden med hög trångboddhet. Att ha tillgång till en fullgod och ekonomiskt överkomlig bostad är ett av de centrala livsvillkoren och en förutsättning för en god och jämlik hälsa. För att åstadkomma detta behövs åtgärder för att på- verka både efterfrågan och utbudet av bostäder, samt att bostäderna är ekonomiskt överkomliga.59 Bostadstillgången är självfallet grundläggande för att kunna till- godose rätten till ett bra boende. Rådande situation på bostadsmark- naden baserat på analyser, från bland annat (2014), pekar på behovet av ett långsiktigt reformprogram över flera mandat- perioder som främjar byggande, rörlighet på bostadsmarknaden och socialt boende. Flera av de flaskhalsar och hinder som pekats ut såsom reavinstbeskattning, hyresreglering och de kommunala plan- processerna är frågor som är alltför omfattande för att kunna behand- las närmare inom ramen för Kommissionens arbete. Vi anser också att det är angeläget att se till förutsättningarna för att kunna efterfråga en bostad och i avsnitt 4.3 föreslår Kom- missionen en höjning av inkomstgränsen för prövning av bostads- bidrag. Tillgången på hyresrätter med låg hyra, svårigheten att låna 59 Intentionen överensstämmer med Agenda 2030, mål 11; säkerställa tillgång för alla till fullgoda, säkra och ekonomiskt överkomliga bostäder och grundläggande tjänster samt rusta upp slumområden. Mer jämlika villkor och möjligheter pengar till bostadsköp och höga krav från hyresvärdar att uppvisa inkomst för att kunna vara aktuell som hyresgäst är aspekter som påverkar inträdet på bostadsmarknaden för personer med låga inkomster. Inkomstgränsen för maximalt bostadsbidrag har varit oförändrat . höjdes inkomst- gränsen från till för ensamstående. Kommissionens bedömning är att då många barn med låg ekonomisk standard lever i hushåll som är mottagare av bostadsbidrag är det fördelningspolitiskt träffsäkert att ytterligare höja inkomstgränsen. Enligt lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar (SFS 2000:1383) ska varje kommun skapa förutsättningar för att alla kommuninvånare ska kunna leva i goda bostäder. Kommunerna ska också främja att ändamålsenliga åtgärder för bostadsförsörjningen förbereds och genomförs. Ur ett jämlik-hälsa perspektiv är det en viktig förutsättning att ha kunskap om vilka särskilda behov som finns i respektive kommun för att tillgodose bostadsbehoven hos de grupper som har en svag ställning på bostadsmarknaden. Utgående från behoven skapar detta ett underlag för att använda de verktyg som står till buds för att påverka bostadssituationen. Att använda sig av sociala klausuler i offentlig upphandling och vid markanvisningar etc. är verktyg för att styra mot sociala mål (se vidare kapitel 5) och verka för att tillgodose bostadsbehov hos de med svag ställning på bostadsmarknaden. De allmännyttiga bostadsföretagen har med sitt samhällsansvar också en viktig roll att spela. Hur företagen tar sig an byggande och renovering påverkar bostadssituationen för ekonomiskt svaga grup- per. I direktiven till allmännyttan bör vikten av social hållbarhet betonas för att motverka diskriminering och segregation samt att bolagen bör medverka till att skapa tillgänglighet, jämställdhet, integ- ration och trygghet i bostadsområden (2015; Länsstyrelserna 2015a). De allmännyttiga bostadsbolagen rapporterar till länssty- relserna om bolagens ekonomi. Om effekter av samhällsuppdraget efterfrågas på ett tydligare sätt, kan detta ge incitament för att stär- ka det samhällsnyttiga insatserna. (2015) pekar i rapporten med allmännyttan på verktyg som sociala investeringskal- kyler och andra metoder för att mäta och beskriva insatser som ut- går från bostadsbolagens samhällsansvar. Mer jämlika villkor och möjligheter En annan aspekt för att kunna efterfråga en bostad är de krav som ställs på de som vill hyra bostad, dvs. vilken uthyrningspolicy bostads- företagen har. Detta påverkar möjligheterna för hushåll med svag ekonomi men med betalningsförmåga att kunna få en bostad. Krav ställs ofta på fast inkomst, en årsinkomst hyran är vanligt – ett krav som cirka 1,3 miljoner svenskar inte uppfyller. är det få låginkomsttagare som kan efterfråga bostad i det privatägda bostadsbeståndet (Annadotter och Blomé 2014). Kommissionen anser att det vore angeläget att även privata fastighetsägare ser över sin uthyrningspolicy och öppnar upp för att sänka kraven på in- komstnivån och på så sätt ge fler förutsättningar att kunna bli aktu- ella som hyresgäster. Åtgärder för att minska hemlöshet och trångboddhet hänger sam- man med ökad tillgång på bostäder, ökad rörlighet på bostads- marknaden och åtgärder för att kunna efterfråga en bostad. Ett aktivt arbete för att minska hemlöshet och trångboddhet är särskilt viktigt för barnfamiljer då tillfälliga lösningar får stora konsekvenser för barns hälsa och välbefinnande (Knutagård ). kartläggning av hur kommuner arbetar med hemlöshet (2011a) upp- visade stora skillnader. av kommuner hade en aktuell övergripande plan för att motverka hemlöshet och 23 pro- cent hade en aktuell rutin för att förhindra att barnfamiljer vräks. Det är viktigt att i sammanhanget påpeka att omfattningen av hemlöshet skiljer sig mellan kommuner som de allra flesta kommu- nerna, 240 av 290, uppger att de har ett underskott på bostäder.60 Att ha kunskap om hur hemlöshetssituationen ser ut och ha strategier som förebygger hemlöshet och utestängning från bostads- marknaden bör finnas i alla kommuner som uppger att de har bo- stadsbrist. Vidare är ett fungerande samarbete mellan och det allmännyttiga bostadsföretaget en nyckelfaktor i arbetet med att motverka hemlöshet och underlätta inträdet på bostadsmarknaden för ekonomiskt svaga hushåll (Länsstyrelserna 2015b). I arbetet för att mildra konsekvenserna av hemlöshet och trångboddhet spelar också samverkan mellan privata fastighetsägare, och det civila sam- hället roll. Ett exempel från är att det kommunala fastighets- bolaget valt att fördela 100 lägenheter till hemlösa barn- familjer. Vid fördelningen av lägenheter har kommunen utgått från Mer jämlika villkor och möjligheter barnfamiljer som haft dyra, osäkra och långvariga boendelösningar som till exempel lägenhetshotell, vandrarhem eller lägenheter som kommunen själva hyr (2016b; 2014). Inomhusmiljö påverkar människors hälsa på olika sätt. Dålig ven- tilation kan leda till försämrad luftkvalitet, med damm och andra oönskade ämnen, vilket kan resultera i allergiska besvär och besvär med andningsorganen. Skadedjur såsom t.ex. kackerlackor kan, för- utom att påverka den psykiska hälsan, även orsaka allergier. Problem i inomhusmiljön är ofta relaterade till varandra, exempelvis kan under- målig ventilation leda till både problem med fukt och inomhustempe- ratur. Kommunerna har enligt (SFS 2010:900) visst ansvar för att bedriva tillsyn över att ägare tar sitt ansvar att underhålla sina fastigheter. Av denna anledning vill Kommissionen trycka på vikten av ett aktivt tillsynsarbete, särskilt i områden med hög trångboddhet. Möjligheten till eget boende för asylsökande genom den s.k. EBO-lagen beskrivs också som en bidragande orsak till att trång- boddheten ökat . Detta förstärker trycket på bostads- marknaden för kommuner där boendesituationen redan är ansträngd och personer bor trångt (och 2016). Det vore därför möjligen påkallat att se över utformningen av EBO-lagstift- ningen och dess konsekvenser för bl.a. trångboddhet. Bostadsområden som är socialt hållbara – som motverkar segregation och främjar trygghet, tillit och jämlik hälsa –tillse att relevanta myndigheter finns närvarande och bidrar till att lyfta utsatta områden, motverka segregation och stödja kommuner i arbetet att främja socialt hållbara boendemiljöer, –verka för att sociala konsekvensanalyser med indikatorer för socioekonomiska aspekter och effekter på jämlik hälsa an- vänds i regionala och nationella infrastruktursatsningar för att främja rumslig, ekonomisk och social integration och knyta samman olika delar av städer och stad och landsbygd, Mer jämlika villkor och möjligheter –ge och i uppdrag att sam- manställa och sprida kunskap och erfarenheter om sociala konsekvensanalyser i samhällsplanering på regional och kom- munal nivå. Kommunerna och landstingen bör –verka för att det finns en likvärdig tillgång till privat och offentlig service i alla livsskeden, utifrån behov och oavsett människors resurser såsom skola, gemensamhetslokaler, butiker och närhet till kultur- och fritidsutbud, –verka för blandade upplåtelseformer och överbrygga barriärer i den fysiska strukturen, –inkludera ett jämlik-hälsa perspektiv i regionala utvecklings- strategier och utveckla sociala konsekvensanalyser i regional och planering. Stads- och samhällsplaneringen spelar stor roll för att motverka kon- sekvenserna av bostadssegregation och skapa hälsofrämjande, trygga miljöer som främjar delaktighet och social sammanhållning. Det om- fattar inte minst att blanda upplåtelseformer, men kan även handla om att överbrygga barriärer och gränser i den byggda strukturen för att åstadkomma kontakter mellan olika delar av en stad. definierar ett integrerat bostadsområde som ett område som har jämlika förutsättningar till service, skola, kollektivtrafik, grönområde och tillgång till rekreation (2010). Kommu- nerna bör verka för likvärdig tillgång till privat och offentlig service i alla livsskeden för barn, ungdomar, yrkesverksamma och äldre. En av- görande faktor för integrerade bostadsområden är placering och utveckling av väl fungerande skolor (Healthy cities 2017; Kölegård 2012). Tillgång till andra samhällsfunktioner som sjukvård, bibliotek, socialtjänst, polis och annan service som affärer, kultur och fritids- möjligheter är förutsättningar för trivsel, trygghet och hälsa. Staten bör vidta åtgärder som medför att viktiga statliga verksamheter som arbetsförmedling, försäkringskassa, polis och annan central samhäll- service finns i de områden där behoven är som störst. Att det där- utöver finns naturliga mötesplatser och tillgång till kultur- och fritids- möjligheter har betydelse för vilken typ av möten och social inter- Mer jämlika villkor och möjligheter aktion som sker i grannskapet (och , 2012). Här vill Kommissionen särskilt lyfta betydelsen av jämlika och jämställda platser för både kvinnor och män, flickor och pojkar. Att säkerställa att samhällsfunktioner som behövs i olika livs- skeden är tillgängliga för medborgare oavsett bostadsområde i såväl stad som på landsbygd kan vara svårt att åstadkomma. Just därför är det avgörande för samhällsplaneringen både på den kommunala, regionala och nationella nivån att verka för integrerade bostadsom- råden. En viktig del i detta är att skapa likvärdiga förutsättningar för en boende- och närmiljö som främjar en god och jämlik hälsa. För att minska segregation krävs insatser på flera nivåer. Reger- ingen har presenterat ett reformprogram som ska sträcka sig .