sou · H5B311d2 · 2017-02-28 00:00:00 — Antalet företag ökar totalt sett, medan antalet sysselsatta fortsätter att minska, främst i de större företagen. Livsmedelsindustrin skapar sysselsättning i alla län, men den har sin tyngdpunkt i . Lönsamheten för livsmedels- industrin som helhet ligger på en relativt stabil nivå jämfört med andra stora sektorer inom tillverkning, men de stora jordbruksnära sektorerna har den lägsta lönsamheten. Marknadskoncentrationen inom dagligvaruhandeln är högre i än i många andra länder. är nettoimportör av livsmedel och jordbruksvaror. Handelsunderskottet har dock stabiliserats något . exporterar främst till grannländerna, där är den största handelspartnern. har dock exporten till , och andra fjärran länder ökat. Inom så kallade bearbetade jordbruksvaror utgör spritdrycker, bröd- och bakverk, beredningar och choklad- och sockerkonfektyr av exporten. Av dessa har exporten av spritdrycker minskat i värde, medan övriga har ökat i värde. Bearbetade jord- bruksvaror finns inte med i och omfattas därför inte av den gemensamma jordbrukspolitiken. Dessa produkter är föremål för råvarukostnadsutjämning, vilket betyder att de får exportbidrag och tullsatser som motsvarar skillnaden mellan världs- marknadspriserna och EU:s priser. Effekten av detta blir frihandels- liknande för de länder som är med i systemet, t.ex. och . 130 (2012), Marknadsöversikt – Livsmedelsindustrin, Rapport 2012:42. Livsmedelsindustrin i har länge varit skyddad från inter- nationell konkurrens och priserna har därmed inte varit beroende av priserna i andra länder. medlemskap i har ökat kon- kurrensen och utjämnat priserna mellan och andra länder. En stor del av transporterna sker inom dagligvaruhandeln. Jämfört med andra länder är marknadskoncentrationen hög i den svenska dagligvaruhandeln. De tre största kedjorna stod för av omsättningen och av försäljningen. Mark- nadsledaren hade av marknaden.131 Detaljhandelsmarknaden är i stor utsträckning lokal och marknadsmakten ligger huvudsakligen hos de stora detaljhandels- företagen, snarare än hos livsmedelsproducenterna. Vid prissätt- ningen av livsmedel har därför de stora detaljhandlarna en starkare förhandlingsposition än livsmedelsproducenterna. Priskonkurrensen uppstår då mellan de olika livsmedelsproducenterna i kampen om att få sälja sina produkter, vilket pressar ned inköpspriset på jord- bruksvaror och livsmedel.132 Livsmedelsproducenterna kommer därför att ha svårt att övervältra sina kostnadsökningar av en väg- skatt, utan de kommer sannolikt att bäras av livsmedelsproducenterna själva. Detaljhandlarna () kan däremot sannolikt övervältra en del av sina ökade kostnader på så- väl leverantörer (producenterna) som slutkonsumenterna av livs- medel. Kommittén uppskattar en höjning av konsumentpriserna inom livsmedelssektorn till storleksordningen 0,15–0,(tabell 12.31). Livsmedelsproducenterna får därmed ökade kostnader, dels på grund av de egna transporterna, dels på grund av viss övervältring från detaljhandelsledet. Om vi utgår från en genomsnittlig relativ kostnadshöjning inom varugruppen livsmedel kan vi därför anta att producenterna får en kostnadshöjning som ligger över gruppens 131Jordbruksverket (2012), Marknadsöversikt – livsmedelsindustrin, Rapport 2012:42. 132Detta leder i sin tur till utslagning och övertagande av mindre lönsamma livsmedels- producenter, t.ex. mjölkproducenter och grisuppfödare, som i sin tur ökar koncentrationen i producentledet. genomsnitt, medan detaljhandeln får en kostnadsökning som ligger under genomsnittet. Livsmedel transporteras i hög grad av transportägarna själva, det vill säga av de stora livsmedelsgrossisterna (t.ex. COOP, ICA, och ). Trafikanalys har studerat transport- mönstren inom denna bransch närmare, se nedan. De största varu- flödena (godsmängderna) till butiker (vilket sker med lastbil) går inom (), inom () och inom län (). Dessa inomregionala flöden utgör därmed av den sammanlagda varumängden av livsmedel som går från terminaler till butiker med lastbil. Livsmedelsföretagen producerar dels för den svenska marknaden, dels för den utländska marknaden. Inom är livsmedels- industrin främst leverantör till de stora detaljhandelskedjorna, som har den stora marknadsmakten (se ovan). Till skillnad från flera andra industrier var livsmedelsindustrin länge skyddad från internationell konkurrens och livsmedelspriserna var högre i än i många andra länder. inträde i EU gjorde att den europeiska marknaden öppnades och konkurrensen ökade kraftigt. Det ledde bland annat till kraftigt sänkta livsmedels- priser i . I motsats till vad många trodde har den svenska livsmedels- exporten ökat mycket positivt efter inträdet i EU. har haft en kontinuerlig ökning av såväl import som export av jordbruksprodukter och livsmedel. Nästan all import av livsmedel till kommer från andra EU-länder, framför allt från , och . I den importen ingår dock en del import från länder utanför EU, eftersom produkter som kommer till EU via och därifrån till räknas som import från . Svensk export går i första hand till , och , men också i hög grad till och . Lokaliseringsmönster och lönsamhet i livsmedelsindustrin Livsmedelssektorn har sin tyngdpunkt i Livsmedelsindustrin är den geografiskt mest spridda industrin i , men har som nämnts viss tyngdpunkt i . fanns tre fjärdedelar av antalet sysselsatta i de fyra sydliga riksområdena133 (, med öarna, och ).134 Andelen sysselsatta i de fyra sydliga riksområdena var densamma , efter att antalet sysselsatta hade minskat med i genomsnitt . Den största minskningen av antalet sysselsatta –2010 skedde i riksområdet Mellersta (och ) med . har sysselsättningen totalt sett fortsatt att minska inom livsmedelsindustrin. Åren 2010–2014 har antalet an- ställda minskat i genomsnitt. Störst har minskningen varit i riksområdena och Mellersta , men också i har antalet anställda minskat . Dessa relativt kraftiga minskningar har uppvägts något av en ökning med i . Den sammanlagda minskningen har dock varit 5 pro- cent. Sysselsättningen har minskat i alla areella näringar , mest inom jordbruket och minst inom skogsbruket.135 Svensk livsmedelsindustri är mindre koncentrerad till städerna än vad som var fallet . är arbets- tillfällena i industrin tämligen jämt fördelade mellan stad och lands- bygd.136 Denna utveckling kan till viss del förklaras av att den mer storskaliga livsmedelsindustrin har blivit mer exportorienterad 133Riksområde avser nivån NUTS 2 i den regionala indelningen som används inom EU för statistikredovisning. Se Kommissionens förordning (EG) nr 105/2007 av om ändring av bilagorna till och rådets förordning (EG) nr 1059/2003 om inrättande av en gemensam nomenklatur för statistiska territoriella enheter (NUTS). 134Jordbruksverket (2012), Marknadsöversikt – livsmedelsindustrin, Rapport 2012:42. 135Parlamentariska landsbygdskommitténs delbetänkande På väg mot en ny politik för landsbygder – landsbygdernas utveckling, möjligheter och utmaningar (SOU 2016:26). 136Parlamentariska landsbygdskommitténs delbetänkande På väg mot en ny politik för landsbygder – landsbygdernas utveckling, möjligheter och utmaningar (SOU 2016:26). under det senaste årtiondet. Den storskaliga produktionen är där- med inte enbart inriktad på den inhemska marknaden, vilket har minskat behovet av att vara lokaliserad i närheten av storstäderna. Produktionen kan därför i större utsträckning placeras i mindre orter där markpriserna är lägre, tillgången till arbetskraft är god och där tillgängligheten till inhemska och utländska marknader via vägtransporter fungerar väl. Skattningar som har gjort pekar på att det finns ett samband mellan andelen sysselsatta i primärproduktion och livsmedelsindustrins storlek på regional nivå. Detta tyder på att det finns fördelar för företag inom livsmedelsförädling att lokalisera sig nära primärproduktionen. En region som är specialiserad mot jordbruk tenderar därför att ha en stor livsmedelsindustri. Den små- skaliga livsmedelsförädlingen sker ofta i direkt anslutning till primär- produktionen och kan därmed sägas vara direkt länkad till jord- brukssektorn. är den småskaliga livsmedelsproduktionen beroende av närhet till en lokal marknad med stark köpkraft. Detta förklarar varför de småskaliga livsmedelsföretagen i i hög grad är koncentrerade till storstadsregionerna och till områden som attraherar många besökare. Som kommittén har varit inne på ovan får livsmedelsindustrin en förväntad genomsnittlig transportkostnadsökning i storleksord- ningen 7–beroende på grad av övervältring från åkerierna (tabellerna 12.27 och 12.31). Beroende på övervältringsmöjlig- heterna inom livsmedelsindustrin leder denna transportkostnads- ökning till en ökning av produktionskostnaderna med omkring 0,17–0,i genomsnitt och i samma storleksordning i för- hållande till omsättningen (tabellerna 12.27 och 12.31). Tidigare studier har kommit fram till att transportpriselasticiteten inom livsmedelsindustrin är svagt positiv, men kommittén tvivlar på att de ökade kostnaderna kommer att påverka sysselsättningen inom livsmedelsindustrin positivt. Kommitténs bedömning är snarare att vägskattens kostnader förstärker den ovan beskrivna strukturrationaliseringen. Källa: SCB, Företagens ekonomi, egen bearbetning. Med tanke på jordbrukets rationalisering som har lett till långa trans- portavstånd kan det finnas skäl att tro att småskaliga livsmedels- företag i anslutning till jordbrukssektorn likaså har långa avstånd för sin avsättning och kommer att påverkas mycket. Nischade livs- medelföretag med relativt få konkurrenter har större möjligheter till övervältring på konsumenterna, medan jordbruksnära företag med mer konventionella produkter kan förväntas ha fler konkurren- ter och pressade marginaler. Kostnadseffekterna skiljer sig åt mellan delsektorer inom livs- medelsindustrin. Jordbruksnära delsektorer som t.ex. mejerinäringen kan påverkas av kostnadsövervältring från såväl leverantörer som köpare, vilket kan göra att kommitténs kostnadsbedömningar är underskattade. Kostnadseffekterna kan förväntas vara stora i län i norra med långa avstånd. Mejerinäringen i norra har långa avstånd och konventionella produkter med hård konkurrens och löper stor 137 Riksområde avser nivån NUTS 2 i den regionala indelningen som används inom EU för statistikredovisning. Se Kommissionens förordning (EG) nr 105/2007 av om ändring av bilagorna till och rådets förordning (EG) nr 1059/2003 om inrättande av en gemensam nomenklatur för statistiska territoriella enheter (NUTS). risk för övervältring från både leverantörer och köpare. Vägskatten kan förväntas förstärka rationaliseringen inom främst mejerinäringen och annan jordbruksnära produktion och därmed leda till minskad sysselsättning främst i norra . Källa: SCB, Företagens ekonomi, egen bearbetning. Statistiken verkar underskatta skogstransporterna Skogsnäringen kan grovt sett delas upp i skogsbruk respektive skogs- industri, där skogsindustrin i sin tur består av trävaruindustrin respektive massa- och pappersindustrin. Enligt skogsbrukets forskningsinstitut (2007) körde skogsnäringen , varav skogs- bruket (rundvirke, massaved, timmer, trädrester) stod för 296 miljo- ner kilometer.138 Av Skogforsk (2012) framgår att skogsbruket 2010 hade ett trafikarbete , varav () gick på allmänna vägar.139 Av Trafikanalys statistik framgår att skogsrelaterade varugrupper (trävaror och rundvirke) hade ett trafikarbete på samman- 138Skogforsk (2007), Effekter på skogsbruket av en kilometerskatt, s. 11 f. 139Skogforsk (2012), Skogsbrukets transporter 2010, Skogforsk rapport 791-2013. lagt , varav 246 miljoner närmast kunde härledas till skogsbruket (tabell 12.18).140 var mot- svarande sammanlagda siffra enligt samma tabell.141 Trafikanalys statistik verkar därmed ha underskattat skogsbrukets transporter med (294/246=1,195). ser underskattningen ut att vara mindre, närmare 10 pro- cent (294/274=1,07). Skogsnäringens trafikarbete används i kommitténs alternativa beräkningar av effekterna på produktionskostnaden (tabell 12.29). Utifrån försiktighetsprincipen har kommittén valt att ta hänsyn till dessa skillnader i statistik genom att i sina beräkningar räkna upp skogsnäringens och övriga sektorers trafikarbete . Beroende på hur väl statistiken representerar det verkliga trafik- arbetet i övriga sektorer kan produktionskostnadsökningarna i tabell 12.29 vara överskattade. En jämförelse kan också göras mellan å ena sidan kommitténs uppskattade transportkostnad per kilometer inom skogsnäringen och å andra sidan transportkostnaden utifrån Skogforsks uppskatt- ningar. Enligt Skogforsk (2007, sid 11) var skogsbrukets transport- kostnad . Det betyder att transportkostnaden per kilometer var (=3 749/296). Om vi räknar upp denna kostnad med KPI mellan (cirka 11,8 pro- cent) skulle det motsvara (=12,7×1,118) prisnivå. Denna kostnad kan jämföras med kommitténs uppskattade transportkostnad för timmerbil i tabell 12.24 som är , en skillnad på . Med en transportkostnad på per kilometer skulle en vägskatt på per kilometer innebära en kostnadsökning på i stället för de som tabell 12.24 visar och som är den transportkostnadsökning som kommittén har utgått från i sina uppskattningar av övriga kostnader. Enligt Skogforsk (2007) skulle en vägskatt (kilometerskatt) på innebära en transportkostnadsökning för skogsbruket på 9 procent.142 140Rundvirke (188 miljoner fordonskm)+ Flis och sågavfall (58 miljoner fordonskm). 141Skogsstyrelsens statistik över virkestransporter i Skogsstatistisk årsbok baseras på, och hän- visar till, Trafikanalys lastbilsundersökning. 142Skogforsk (2007), Effekter på skogsbruket av en kilometerskatt, tabell 4, s. 11. Kommittén uppskattar att trävaruindustrin till följd av väg- skatten får ökade transportkostnader med 7–, medan skogsbruket (sågverk) får en ökning med omkring 5–och massa- och pappersindustrin får en transportkostnadsökning på omkring 2–(tabellerna 12.27 och 12.31). Dessa relativa kostnadshöjningar beräknas motsvara för skogsbruket, för trä- varuindustrin och för massa- och pappers- industrin, baserat på deras respektive trafikarbete (tabell 12.31). Kommittén har i sina beräkningar utgått från att transportköparna generellt sett kan övervältra hälften av sina kostnader på konsumenter och leverantörer. Kostnaderna skulle då motsvara av produktionskostnaderna för massaindustrin, för trä- varuindustrin och av produktionskostnaderna för skogsbruket (tabell 12.31). Kommittén bedömer dock, med tanke på att skogsbruket kan förväntas ha relativt svårt att övervältra sina kostnadsökningar till , att den uppskattade produktionskostnadsökningen på för skogsbruket kan vara underskattad. Trävaru- respektive massaindustrin kan å andra sidan förväntas att i vissa fall övervältra av sina kostnadsökningar. Deras upp- skattade produktionskostnadsökningar på respektive kan i så fall vara överskattade. Övervältring bakåt i förädlingskedjan En möjlig utveckling är att såväl skogsbruk som trävaru- och massaindustrin på lång sikt övervältrar en stor del av sina kostnader bakåt i förädlingskedjan, vilket i så fall kommer att påverka skogsägare och lönsamheten i att äga skog. Enligt Skogforsk (2007) sker prissättningen av skogsindustri- produkter på en global marknad, vilket försämrar möjligheterna till övervältring framåt i förädlingskedjan. I stället kommer kostnader inom skogsnäringen att övervältras bakåt i förädlingskedjan, sanno- likt till skogsbruk och skogsägare. Ökade kostnader för skogsbrukets råvaror kan resultera i ett minskat utbud av skogsråvara för skogsindustrin och energisektorn, främst i områden med långa transportavstånd som inland och de så kallade skogslänen. Som ett sätt att upprätthålla lönsam- heten i skogsbruket ser Skogforsk en risk att skogsvårdsåtgärderna minskar, vilket kan få till följd att skogsproduktionen och av- verkningsnivån sjunker , vilket i sin tur skulle kunna leda till ökade priser på massaved och skogsbränsle.143 Kommittén bedömer i förhållande till andra faktorer att väg- skattens långsiktiga effekter på priserna på skogsbränsle och biodriv- medel är svårbedömda, men sannolikt blir de relativt marginella. Dock bedömer kommittén att vägskatten kan öka den redan rela- tivt höga efterfrågan på lågbeskattade biodrivmedel. Enligt Energi- myndighetens långsiktiga scenarier över energisystemet väntas användningen av biodiesel (redan innan införandet av en vägskatt) öka fram till år 2030.144 En långsiktigt ökad efterfrågan på biodriv- medel har positiva effekter på lönsamheten av skogsvård och skogs- bruk, vilket kan överväga de negativa effekterna av kostnadsöver- vältringen. Kommittén har svårt att bedöma hur effekterna för fasta bio- bränslen (massaved och skogsbränsle) skiljer sig från effekterna för flytande biobränslen. Kommittén bedömer dock att kostnads- och övervältringseffekter är likartade när det gäller fasta respektive flytande biobränslen. Utveckling mot bioekonomi motverkar övervältringen bakåt Skogforsk (2007) skriver också att med en ökad fokusering på klimatfrågan och energifrågan i samhället tillsammans med en ökad efterfrågan på förnybara bränslen kan grunderna för kostnads- fördelningen bli annorlunda. I det fallet skulle en betydande del av kostnadsökningen kunna tas ut via produktpriset och/eller fördelas med hänsyn till omsättning eller vinst hos aktörerna i råvaruledet.145 Skogforsk (2007) såg tecken på effekter av en sådan utveckling och kommittén bedömer att en sådan utveckling i samhället med fokus på klimat, energi och förnybara bränslen har fortsatt . Det pekar mot att fördelningen av vägskattens kost- 143Skogforsk (2007), Effekter på skogsbruket av en kilometerskatt, s. 24 f. 144Energimyndigheten (2014), Scenarier över energisystem, ER 2014:19. 145Skogforsk (2007), Effekter på skogsbruket av en kilometerskatt, s. 26. nader inom skogsnäringen kan komma att jämnas ut mellan de olika leden i förädlingskedjan. Enligt Skogsbarometern 2016 finns det just nu en hög investerings- vilja bland skogsägarna och investeringar i skogsmark ses som lön- samma. Många skogsägare skulle vilja köpa mer skogsmark om de fick möjlighet och tror på stigande priser på såväl skogsråvara som på fastigheter. Massa- och pappersindustrin är inne i en kraftig investeringsperiod där produktionen anpassas till ett förändrat efter- frågemönster med mindre export av grafiskt papper och mer export av förpacknings- och sanitetspapper. Även exporten av sågade trä- varor minskar. Exporten av massa är däremot stabil.146 Lokaliseringsmönster och lönsamhet inom skogsnäringen Sysselsättningen inom skogsnäringen är jämnt fördelad mellan de båda sektorerna trä- och trävaruindustrin respektive massa- och pappersindustrin, med vardera omkring 27 000 anställda, det vill säga sammanlagt 54 000 anställda. En tydlig skillnad mellan de båda sektorerna är att massa- och pappersindustrin har relativt få men stora anläggningar (arbets- ställen), medan trävaruindustrin har många men små anläggningar (arbetsställen). Trävaruindustrin hade i genomsnitt 5 an- ställda per anläggning (arbetsställe). och län hade de största anläggningarna med i snitt 10–11 anställda per anlägg- ning. Massa- och pappersindustrin hade i genom- snitt 67 anställda per anläggning (arbetsställe). och hade de största bruken (arbetsställen) med uppåt 180 respektive 150 anställda i genomsnitt. Ett stort företag kan ha flera arbetsställen och därför skiljer sig antalet företag och arbetsställen åt. 146 Skogsbarometern 2016, och Sparbankerna i samarbete med , /foretag/skog-och-lantbruk/kunskapsbanken-skog-och-lantbruk/ barometrar/index.htm Källa: SCB Företagens ekonomi, egen bearbetning. skriver i sitt delbetänkande På väg mot en ny politik för landsbygder – landsbygdernas utveckling, möjligheter och utmaningar (SOU 2016:26) att har sysselsättningen i skogssektorn vuxit i stor- stadskommuner och i tätortsnära landsbygdskommuner. Omsätt- ning och förädlingsvärde har dock utvecklats starkast i de mer glesa landsbygdskommunerna. I jämförelse med jordbruket har skogs- bruket haft en starkare ökning i omsättning och förädlingsvärde, vilket förklarar varför sysselsättningen inte har minskat på samma vis i skogsnäringen som i jordbruket. Lönsamheten lägre inom trävaruindustrin Massa- och pappersindustrin är mer kapitalintensiv än trävaru- industrin och också mer lönsam. Inom trävaruindustrin är dock sågverk och hyvlerier mindre lönsamma än företagen inom trävaru- tillverkning. Sågverken måste finnas inom rimliga avstånd från skogen, vilket leder till ett större antal mindre sågverk. Sågverken är småskaliga, men relativt kapitalintensiva och de har i allmänhet en lika låg löne- kostnadsandel som de mer storskaliga massa- och pappersbruken. Medan tillverkningsindustrin i sin helhet har en lönekostnadsandel på , har såväl massaindustrin som sågverken en andel på omkring 8 procent.147 Sågverken är minst lönsamma Statistik från SCB visar att sågverk och hyvlerier (SNI 16.1) i genomsnitt hade mindre än hälften så hög lönsamhet som trävaruindustrin (SNI 16.2) mätt som förädlingsvärde i förhållande till nettoomsättning. hade dock sågverkens lönsamhet ökat till att vara av trävaruindustrins lönsamhet. Källa: Egen bearbetning, . har gått igenom drygt 30 små, medelstora och större sågverksföretag i för dessa var i genomsnitt och lönsamheten var enligt ATL högre i norra än i . Kommittén kan inte verifiera denna 147Skogsstyrelsen, Skogsstatistisk årsbok 2014, tabell 14.6. 148ATL – , . regionala skillnad i lönsamhet med samma detaljeringsgrad.149 Kommittén kan dock konstatera att arbetsställena i allmänhet är något större i norra jämfört med i , vilket talar för större skalfördelar och därigenom högre lönsamhet. Figur 12.7 visar förädlingsvärde per anställd inom trävaruindustrin som helhet. Mellan har förädlingsvärdet per anställd i genomsnitt ökat . Ökningarna är relativt jämnt fördelade över landet. , och har haft de största ökningarna med 27, . Öster- götland, och har däremot minskat sitt förädlings- värde per anställd med 2–. Källa: SCB, Företagens ekonomi, egen bearbetning. 149 SCB:s regionala basfakta tillåter inte 3-siffrig SNI. Källa: SCB, Företagens ekonomi, egen bearbetning. Källa: SCB, Företagens ekonomi, egen bearbetning. Figur 12.8 visar förädlingsvärdet per anställd för företag i olika storleksklasser inom trä- och trävaruindustrin. Den storleksklass som har det största förädlingsvärdet per anställd är inte den största klassen, utan den näst största klassen. Figur 12.9 visar på samma sätt förädlingsvärdet per anställd inom olika storleksklasser bland företagen inom massa- och pappers- industrin. Det är en tydlig skillnad (nästan en fördubbling) mellan den största klassen företag och de övriga, mindre företagen. Skillna- den i förädlingsvärde mellan stora och små företag reflekterar de stordriftsfördelar som finns inom massa- och pappersindustrin. De mindre företagen inom massaindustrin har ungefär lika högt för- ädlingsvärde per anställd som företagen inom trävaruindustrin. Skogsnäringens känslighet för transportkostnadshöjningar För att bedöma den långsiktiga effekten av transportkostnadshöj- ningar inom skogsnäringen kan vi använda oss av tidigare beräk- nade mått på priskänsligheten (elasticiteten). Tabell 12.37 visar en sammanställning av (2006) och (2007) elasticiteter för skogsindustrins del- sektorer. Massa- och pappersindustrin är en kapitalintensiv industri som är mer beroende av kapital än av arbete, vilket kan förklara att elasticiteten är större avseende arbete och mindre avseende kapital, jämfört med den mindre kapitalintensiva trävaruindustrin. * statistiskt signifikant; p-värde<0,05. # elasticitet härledd från (2007), tabell 11.31. Källor: (2007), (2006), delstudie 3. Tabell 12.38 visar de effektintervall som blir resultatet av att multi- plicera elasticiteterna i tabell 12.37 med den uppskattade höjningen i transportkostnad för respektive delsektor.