sou · H5B358 · 2017-06-22 00:00:00 — Swedish law enforcement officers may, upon the request of a preclearance officer, seize and confiscate goods, and arrest the bearer of such goods (and any alleged accomplices), if such goods are falsely declared or not declared at the time of preclear- ance or if possession or expor- tation of such goods is prohi- bited under the laws of . Tjänstemän vid svenska brottsbekämpande myndigheter får på begäran av en inresekon- trollant beslagta gods, samt gripa innehavaren av sådant gods (och misstänkta medhjäl- pare), om godset inte har dekla- rerats korrekt eller inte har deklarerats alls då inresekontrollen görs eller om innehav eller utförsel av sådant gods är förbjudet enligt svensk lagstiftning. Begreppet ”seize and confiscate” har olika betydelser i engelskan. Den vanligaste torde vara den som i svenskan motsvaras av ”be- slagta”. Vad utredningen förstår är det denna betydelse som har avsetts. Enligt bestämmelsens ordalydelse får, på begäran (”upon the request”) av en amerikansk inresekontrollant, tjänstemän vid svenska brottsbekämpande myndigheter under vissa förutsättningar beslagta gods och gripa (”arrest”) innehavaren av godset, nämligen 1.om godset enligt svensk lagstiftning har deklarerats felaktigt eller inte har deklarerats alls då inresekontroll- en görs, eller 2.om innehav eller utförsel av godset är förbjudet enligt svensk lagstiftning. Samarbete med svenska brottsbekämpande myndigheter Såvitt utredningen kan bedöma bör den begäran som avses i bestämmelsen inte förstås som en begäran i egentlig mening. Be- stämmelsen torde i stället ta sikte på en situation där en amerikansk inresekontrollant fattar misstankar om att utförseln av godset från inte sker i enlighet med svenska utförselbestämmelser eller att innehavet av godset är förbjudet enligt svenska bestämmelser. Tjänstemannen ska då kontakta en svensk polisman eller tull- tjänsteman, som får göra en bedömning av vilka åtgärder som be- höver vidtas mot innehavaren av godset, exempelvis om han eller hon ska gripas eller om godset ska tas i beslag. Eftersom kontroll av varor är en uppgift för , torde tillämpningen av denna bestämmelse främst bli en fråga för svenska tulltjänstemän. clearance officers to expedi- tiously seize, and cause the for- feiture to the of, goods under the laws and regu- lations of the , if och förordningar, om innehav possession or exportation of eller utförsel av godset inte är such goods is not prohibited förbjudet enligt svensk lagstift- under the laws of or if ning eller om tjänstemän vid Swedish law enforcement offi- cers decline to initiate enforce- digheter väljer att inte vidta ment action with respect to Sådana beslag ska kunna be subject to the appeal proce- överklagas enligt Förenta stater- dures of the and shall be conducted consistent göras i enlighet med Förenta with the laws and regulations of staternas lagar och förordningar. Bestämmelsen medger amerikanska inresekontrollanter att med stöd av amerikansk lagstiftning under vissa förutsättningar ingripa Samarbete med svenska brottsbekämpande myndigheter mot gods, bl.a. om svenska polismän eller tulltjänstemän avstår från att vidta åtgärder mot godset. The , in consultation with Swedish law enforcement officers, reasonably strive to account for the proper preservation of evidence in cases related to alleged violations of laws of . ska i samråd med tjänstemän vid svenska brottsbekämpande myn- digheter i rimlig mån eftersträva en korrekt hantering av bevis- material i fall som rör miss- tänkta överträdelser av lagstiftning. Enligt bestämmelsen ska amerikanska inresekontrollanter i samråd med svenska polismän eller tulltjänstemän i rimlig omfattning strä- va efter att ta till vara bevismaterial i fall som rör misstänkta över- trädelser av svensk lagstiftning. Med bestämmelser om bistånd avses egentligen en enda bestäm- melse i huvudavtalet. Den bestämmelsen har följande lydelse. The provide reasonable assistance to in relation to the detec- tion and processing of offenses under the laws of and in the context of this Agreement and consistent with any applic- able law enforcement agreement between the Parties. ska i den mån det är skäligt bistå med att upptäcka och lagföra brott enligt svensk lagstiftning och inom ramen för detta avtal samt i enlighet med andra avtal som gäller mellan parterna på brottsbekämpningsområdet. Samarbete med svenska brottsbekämpande myndigheter Enligt bestämmelsen ska i skälig omfattning bistå med att beivra brott mot svensk lagstiftning inom ramen för huvudavtalet och i enlighet med varje tillämpligt avtal mellan parterna på brottsbekämpningsområdet. Utgångspunkten för samverkan mellan svenska myndigheter är 6 § förvaltningslagen (1986:223). Av den bestämmelsen framgår det att varje myndighet ska lämna andra myndigheter hjälp inom ramen för den egna verksamheten. En kompletterande bestämmelse finns i 6 § andra stycket myndighetsförordningen (2007:515) som anger att myndigheten ska verka för att genom samarbete med myndig- heter och andra ta till vara de fördelar som kan vinnas för enskilda samt för staten som helhet. Denna bestämmelse gäller för såväl och som Säkerhetspolisen, Åklagar- myndigheten, , , Skatte- verket och Transportstyrelsen. När det gäller polisiär samverkan finns grundläggande bestämmel- ser om polisens samarbete med andra myndigheter och organisationer i 6 § polislagen (1984:387). Av den bestämmelsen framgår också att andra myndigheter ska ge polisen stöd i dess arbete. För Polismyndig- hetens del finns närmare bestämmelser om samverkan med andra myndigheter och organ i 22 a–25 §§ förordningen (2014:1102) med instruktion för . I förordningen (2016:1332) med instruktion för finns inga motsvarande bestämmelser. 10.3.2Bestämmelser om operativt samarbete Både polisen och bedriver ett omfattande internationellt samarbete av olika slag. I det här avsnittet beskrivs främst det ope- rativa samarbete som omfattas av lagen (2000:343) om internatio- nellt polisiärt samarbete respektive lagen (2000:1219) om interna- tionellt tullsamarbete. Dessa lagar innehåller bestämmelser som gör det möjligt för utländska tjänstemän att utöva myndighet i , jfr avsnitt 7.3.1. Samarbete med svenska brottsbekämpande myndigheter Inom ramen för det s.k. bedrivs ett omfattande polisiärt samarbete i . I svensk rätt har genomförts genom lagen om internationellt polisiärt samarbete (prop. 1999/2000:64) och förordningen (2010:705)om internationellt polisiärt samarbete. I lagen om internationellt polisiärt samarbete regleras bl.a. i vil- ken utsträckning tjänstemän från en annan stat får verka i när de övervakar eller förföljer en person som har tagit sig in i från ett annat land. Som svenska tjänstemän räknas enligt lagen svenska polismän, tulltjänstemän eller kustbevakningstjänste- män, när de enligt lag eller annan författning har polisiära befogen- heter, jfr 2 §. Gränsöverskridande övervakning ger utländska tjänstemän rätt att fortsätta en i sin stat påbörjad övervakning i , om det i deras hemstat pågår en utredning om ett brott som kan föranleda överlämnande eller utlämning och en behörig svensk myndighet samtycker till det, jfr 4 § första stycket. Vad som avses med behö- rig svensk myndighet framgår av 15 §. Enligt huvudregeln ska sam- tycke till gränsöverskridande övervakning inhämtas i förväg, alltså innan den svenska gränsen överskrids. En framställning eller an- mälan från en utländsk myndighet ska göras till alternativt Säkerhetspolisen, jfr 15 § andra stycket. Polismyndig- heten alternativt Säkerhetspolisen beslutar om gränsöverskridande övervakning, jfr 15 § första stycket. I brådskande fall får övervak- ningen av en misstänkt gärningsman ske utan föregående samtycke. För att övervakningen i sådana fall ska få ske krävs att gränsöver- skridandet anmäls till en behörig svensk myndighet så snart det kan ske och att den utländska myndigheten utan dröjsmål begär bistånd i utredningen, jfr 4 § tredje stycket. Övervakningen skall genast upphöra om en behörig svensk myndighet begär det, jfr 4 § fjärde stycket. Gränsöverskridande förföljande innebär att tjänstemän från en Schengenstat i vissa fall får förfölja en flyende gärningsman över en landgräns in i eller till annan stat som är ansluten till . Det krävs att den flyende antingen har tagits på bar gärning, i färd med att begå ett brott som kan föranleda över- lämnande eller utlämning, eller har rymt från häkte eller fängelse. Samarbete med svenska brottsbekämpande myndigheter Denna form av gränsöverskridande förföljande kan bli aktuell i för- hållande till och . För gränsöverskridande förföljande i förhållande till gäller delvis andra regler, se nedan. Enligt huvudregeln får förföljande ske först efter samtycke från en svensk behörig myndighet, i första hand , jfr 5 § första stycket och 15 § första stycket. Om de förföljande tjänstemännen inte hinner eller inte kan inhämta samtycke i förväg från den behöriga svensk myndigheten, kan kravet frångås. Den be- höriga myndigheten ska dock underrättas om förföljandet senast i samband med att gränsen passeras, jfr 5 § andra stycket. Förföljan- det ska genast upphöra om den behöriga svenska myndigheten be- gär det, jfr 5 § tredje stycket. Den har också rätt att meddela in- struktioner som de förföljande tjänstemännen ska följa. Vidare ska allt förföljande på svenskt territorium ske med iakttagande av svensk lag och annan författning, jfr 11 § första stycket (se också av- snitt 9.2.2). De förföljande tjänstemännen får stoppa och omhänderta den flyende till dess att svenska polismän kan överta omhändertagandet eller identifiera den flyende, jfr 6 § andra stycket. Utländska tjänste- män får av säkerhetsskäl kroppsvisitera den omhändertagne, om- händerta föremål och belägga den omhändertagne med handfängsel, jfr 7 § första stycket. Föremål som har omhändertagits ska så snart det kan ske överlämnas till en svensk polisman för prövning av frå- gan om beslag, jfr 7 § andra stycket. Lagen om internationellt polisiärt samarbete reglerar också poli- siärt samarbete i . Samarbetet, som regleras i det s.k. svensk-danska polissamarbetsavtalet , syftar till att komplettera . Bestämmelserna innebär att danska polismän har mera vidsträcka befogenheter att genomföra gränsöverskridande förföljande över Öresundsförbindelsen jämfört med förföljande enligt . Danska polismän får fortsätta ett i påbörjat förföljande av en person för varje gärning som hör under allmänt åtal enligt svensk och dansk rätt. Till skillnad från förföljande från andra Schengenstater krävs alltså inte att brottet kan föranleda överlämnande eller utlämning. Förföljande får också ske av en person som avvikit från varje form av frihetsberövande på grund av brott, jfr 10 § första stycket. En annan skillnad jämfört med förföljande enligt Schengenkonventio- nen är att danska polismän får inleda ett förföljande även på svenskt Samarbete med svenska brottsbekämpande myndigheter territorium på Öresundsförbindelsen, jfr 10 § andra stycket. Dess- utom har danska polismän på svenskt territorium på Öresundsför- bindelsen samma befogenheter att ingripa mot hot mot den allmän- na ordningen och säkerheten som svenska polismän har enligt lag eller annan författning, jfr 9 § första stycket. I förarbetena nämns att ett ingripande främst kan bli aktuellt när dansk polis kommer till platsen för en incident före svensk polis, jfr prop. 1999/2000:64, s. 170. En dansk polisman som har vidtagit en åtgärd enligt 9 § första stycket är skyldig att underrätta Polismyndighet- en. Åtgärden får pågå tills övertar genomföran- det eller begär att den ska avbrytas, jfr 9 § andra stycket. Det som sägs i 11 § om skyldigheter gäller även danska polismän, se ovan. Inom EU grundas det internationella tullsamarbetet i stor utsträck- ning på bestämmelserna i konventionen av om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar (), se EGT C 24, 23.1.1998, s. 2 och SÖ 2001:3. Konventionen har i svensk rätt genomförts genom lag- en om internationellt tullsamarbete, se prop. 1999/2000:122, och förordningen (2000:1222) om internationellt tullsamarbete. Dessa författningar utgör den övergripande rättsliga grunden för Tullver- kets samarbete med andra staters tullmyndigheter som åta- git sig genom internationella överenskommelser. Av lagen framgår att den ska tillämpas på för folkrättsligt bindande interna- tionellt tullsamarbete som syftar till att förhindra, upptäcka, utreda och beivra överträdelser av tullbestämmelser, jfr 1 kap. 1 § första stycket. Bestämmelserna i lagen gör det bl.a. möjligt för utländska tjänstemän att vidta åtgärder på svenskt territorium i form av gräns- överskridande övervakning och gränsöverskridande förföljande, jfr 3 kap. 1–5 §§. Jfr vad som sägs ovan om dessa åtgärder i 4–7 §§ lag- en om internationellt polisiärt samarbete. Redovisningen avser enbart bestämmelser som rör samarbete med . Samarbete med svenska brottsbekämpande myndigheter Inom ramen för det befintliga polisiära samarbetet mellan och utbyts bl.a. sådan information som behandlas av svenska myndigheter i brottsbekämpande verksamhet. Informa- tionsutbytet bygger på att är anslutet till . Utbytet sker främst via , men i vissa fall även genom di- rektkontakt mellan tjänstemän vid berörda myndigheter. Informa- tionsutbytet kan exempelvis avse uppgifter ur register eller andra uppgifter som behandlas inom den brottsbekämpande verksamheten. ingick och ett avtal om ett förstärkt samarbete för att förebygga och bekämpa brottslighet. I avtalet anges att parterna önskar göra samarbetet för att förebygga och bekämpa brottslighet, särskilt terrorism, mer effektivt. Just utbyte av information anses vara ett viktigt led i be- kämpningen av brottslighet, särskilt terrorism. Syftet med avtalet är att förstärka samarbetet mellan staterna för att förebygga och bekämpa brottslighet genom ett utbyte av relevant information, med fullständig respekt för integriteten, skyddet av personuppgif- ter och andra villkor som anges i avtalet. Avtalet ska endast tilläm- pas på brott som har fängelse i straffskalan, jfr avta- lets ingress och artikel 1. I avtalet finns bestämmelser om spontant uppgiftslämnande, dvs. utlämnande av information utan föregående förfrågan. Liksom när det gäller utbytet av information efter träff vid en automatisk sökning, är det parternas respektive lagstiftning som avgör vilka uppgifter som får lämnas ut spontant. Avtalet inne- håller inga förpliktelser för parterna i detta avseende, jfr artikel 10. Förslag till lagstiftningsåtgärder med anledning av avtalet fram- går av regeringens proposition Informationsutbyte med (prop. 2015/16:96). I propositionen föreslås ändringar i lagen om internationellt polisiärt samarbete. Ändringarna har antagits av (rskr. 2015/16:242). De träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Regeringen avser också att i förordning införa de be- stämmelser som kan behövas för att genomföra avtalet. ingick och en överens- kommelse om ömsesidigt bistånd i tullfrågor. Samarbete med svenska brottsbekämpande myndigheter gäller här i landet enligt förordningen (1988:146) om tillämpning av en överenskommelse mellan om ömsesidigt bistånd i tullfrågor. Parterna ska, genom sina tullmyndigheter, lämna varandra ömsesidigt administrativt bi- stånd i enlighet med bestämmelserna i överenskommelsen i syfte att förhindra, utreda och beivra brott, dvs. varje överträdelse av tullagarna, liksom varje försök till sådan överträdelse, jfr artikel 2. Tullmyndig- heterna ska, självmant eller på begäran, lämna varandra alla tillgängliga upplysningar om handlingar som kan resultera i brott inom den andra partens territorium, jfr artikel 3. På EU-nivå finns två överenskommelser av liknande innebörd: –avtal mellan Europeiska gemenskapen och förenta stater om samarbete och ömsesidigt bistånd i tullfrågor (1997), och –avtal mellan Europeiska gemenskapen och förenta stater om intensifiering och utvidgning av avtalet om samarbete och ömsesidigt bistånd i tullfrågor så att detta omfattar sam- arbete om containersäkerhet och därmed sammanhängande frågor (2004). För svensk del tillämpas bestämmelserna i dessa överenskommelser genom 2 och 4 kap. lagen om internationellt tullsamarbete och för- ordningen om internationellt tullsamarbete. Utredningens förslag: En bestämmelse om samverkan mellan US Customs and Border Protection och i första hand Polis- myndigheten och tas in i den nya förordningen om amerikansk inresekontroll vid utresa från som utred- ningen föreslår. Andra myndigheter ska ges tillfälle att delta i denna samverkan i den utsträckning de är berörda. Samarbete med svenska brottsbekämpande myndigheter Som framgår av avsnitt 10.2.1 innehåller huvudavtalet ett antal be- stämmelser som kan sägas röra formerna för samarbetet om den amerikanska inresekontrollen mellan US Customs and Border Protection och och , snarare än att röra samarbete om den dagliga, operativa verksamheten. Utred- ningen har valt att benämna detta samverkan. Som framgår av avsnitt 10.3.1 är samverkan mellan myndigheter inget som är främmande för svenska myndigheter. Utredningen föreslår att frågan om samverkan mellan den amerikanska myndig- heten och och regleras med bestäm- melserna i polislagen och förordningen med instruktion för Polis- myndigheten som förebild. Eftersom bestämmelserna om den ame- rikanska inresekontrollen av tydlighetsskäl bör vara samlade, före- slår utredningen att en bestämmelse om samverkan tas in i den nya förordningen om amerikansk inresekontroll vid utresa från . Se 4 § i den nya förordningen. Ansvaret för att samverka med US Customs and Border Pro- tection bör enligt bestämmelsen i första hand ligga på Polismyndig- heten och . Det är ytterst ett ansvar för de båda myndig- heternas ledningar att se till att samverkan bedrivs i den omfattning som behövs. I den utsträckning samverkan avser rutiner och lik- nande som berör båda myndigheterna, har de ett gemensamt ansvar för att samverka med den amerikanska myndigheten. I övrigt avgör frågans art vilken av myndigheterna som är mest berörd. Självklart ska de hålla varandra informerade om sina kontakter med den ame- rikanska myndigheten. Andra myndigheter bör enligt bestämmelsen ges tillfälle att delta i denna samverkan i den utsträckning de är berörda. Det kan gälla exempelvis information om rutiner vid andra statliga eller kommunala myndigheter eller medverkan av exempelvis personal från eller vid infor- mation om svensk lagstiftning som anordnas för de amerikanska inresekontrollanterna. Samarbete med svenska brottsbekämpande myndigheter Utredningens förslag: Bestämmelser om operativt samarbete mellan US Customs and Border Protection och Polismyndig- heten och tas in i den nya lagen om amerikansk in- resekontroll vid utresa från . Som framgår av avsnitt 10.2.2 finns i huvudavtalet också bestäm- melser som avser operativt samarbete mellan US Customs and Border Protection och och . Bestämmelserna är av sådan beskaffenhet att de bör ha motsva- righeter i svensk lagstiftning. I ljuset av att liknande bestämmelser om operativt samarbete har reglerats på lagnivå, jfr lagen om inter- nationellt polisiärt samarbete och lagen om internationellt tullsam- arbete, bör dessa bestämmelser tas in i den nya lagen om ameri- kansk inresekontroll vid utresa från . Jfr 2 kap. 4, 7–11, 13 och 14 §§. När det gäller artikel VII.5 i huvudavtalet gör utredningen dock en annan bedömning. Enligt bestämmelsen får tjänstemän vid svenska brottsbekämpande myndigheter på begäran av en ameri- kansk inresekontrollant föra tillbaka en resenär eller gods till kon- trollområdet för att möjliggöra efterlevnaden av krav. Bestämmelsen förutsätter för sin tillämpning alltså att person- en eller godset funnits i kontrollområdet, men av någon anledning är kvar där. Det finns inte förutsättningar att ge svenska myndigheter en möjlighet att med tvång återföra en person eller gods i en sådan situation. Med hänsyn till att bestämmelsen inte har utformats som tvingande, jfr ”may” (”får”), torde en sådan möjlig- het inte heller vara avsedd. För den händelse en resenär eller gods avviker från kontrollområdet, och situationen är sådan att en svensk polisman eller tulltjänsteman har skäl att ingripa, exempelvis vid misstanke om brott, finns det stöd för detta i svensk lagstiftning. Denna avtalsbestämmelse ska således inte ha någon motsvarighet i den nya lagen. Samarbete med svenska brottsbekämpande myndigheter Utredningens bedömning: Bestämmelsen om bistånd i arti- kel VII.12 i huvudavtalet ryms inom ramen för det befintliga samarbetet mellan och . Några ytter- ligare åtgärder är inte nödvändiga. Som framgår av avsnitt 10.2.3 finns i artikel VII.12 i huvudavtalet en bestämmelse som avser bistånd. Enligt bestämmelsen ska i skälig omfattning bistå med att beivra brott mot svensk lagstiftning inom ramen för huvudavtalet och i enlighet med varje tillämpligt avtal mellan parterna på brottsbe- kämpningsområdet. Som framgår av avsnitt 10.3.3 finns det avtal för polisiärt samarbete respektive tullsamarbete mellan och . Det polisiära samarbetet sker via , i vissa fall genom direktkontakt mellan berörda myndigheter och, från och med den dag regeringen bestämmer, också genom lagen och förordningen om internationellt polisiärt samarbete. Tullsamarbetet sker genom lagen och förordningen om internationellt tullsamarbete. Enligt utredningens bedömning ryms bestämmelsen i artikel VII.12 inom ramen för det redan befintliga samarbetet mellan och . Några ytterligare åtgärder synes inte vara nöd- vändiga med anledning av artikeln. Ämnet för det här kapitlet är luftfartsskydd. Med luftfartsskydd av- ses olika åtgärder för att skydda den civila luftfarten mot olagliga handlingar, dvs. att skydda luftfartyg, flygplatser, resenärer och egen- dom mot terroristattacker och liknande, jfr artikel 3.2 i Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 300/2008 av om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och om upp- hävande av förordning (EG) nr 2320/2002 och prop. 2009/10:95, s. 2. Avtalen om amerikansk inresekontroll innehåller ett flertal be- stämmelser om luftfartsskydd som berör Transportstyrelsen, se artik- larna I.19 och III.3 i huvudavtalet samt stora delar av samarbetsav- talet, , se artikel V i huvudavtalet samt artiklarna IV.A 3, V, VI.B, VII och VIII i samarbetsavtalet, och de flygbolag som kom- mer att använda kontrollanläggningen, se artikel VIII i huvudavtalet. I avtalen finns det bl.a. detaljerade bestämmelser om luftfartsskydd, de säkerhetskontroller som ska genomföras och regler för hur den amerikanska kontrollproceduren ska utföras. Enligt direktiven, s. 6, ska utredningen analysera behovet av förändringar i den svenska luftfartsskyddsregleringen, dvs. lagen (2004:1100) och förordningen (2004:1101) om luftfartsskydd, med anledning av avtalen om amerikansk inresekontroll och föreslå de ändringar och tillägg som krävs i den regleringen för att genomföra avtalen. Generellt för utredningens författningsförslag gäller även att ut- redningen ska analysera hur de förhåller sig till , för att säkerställa att förslagen inte kommer i konflikt med EU- rättsliga förpliktelser, se s. 7 i direktiven. I det här fallet aktualiseras EU:s luftfartsskyddsreglering. Den fortsatta redovisningen är disponerad på följande sätt. I av- snitten 11.2 och 11.4 beskrivs huvudavtalets bestämmelser respektive svenska bestämmelser om luftfartsskydd. I avsnitt 11.3 finns en kort beskrivning av samarbetsavtalet. Avsnitt 11.5 innehåller utredning- ens överväganden och förslag. Enligt utredningens bedömning be- hövs det ytterligare bestämmelser med anknytning till luftfartsskydd för att genomföra avtalen om amerikansk inresekontroll, se av- snitt 11.5.1. De närmare övervägandena om de bestämmelser som behövs redovisas i avsnitten 11.5.3–11.5.10. Frågan om den ameri- kanska inresekontrollen vid utresa från omfattas av bestäm- melserna i förordning (EG) nr 300/2008 och därtill hörande bestäm- melser behandlas i avsnitt 11.5.2.