sou · H5B394 · 2017-11-30 00:00:00 — Om detta inte görs på sätt som krävs ska skattetillägg enligt 49 kap. 9 och 18 §§ SFL tas ut på inte gjort skatteavdrag och beräknas till av det skatteavdrag som skulle ha gjorts. Bestämmelsen infördes genom skatteförfarande- lagen 2012. Något skäl som talar för att förevarande bestämmelse behöver ändras har utredningen inte funnit. Gällande bestämmelse om be- räkningen av skattetillägg när skatteavdrag inte har gjorts bör där- för lämnas oförändrad. Utredningens bedömning: De föreslagna bestämmelserna om beräkning av skattetillägg är förenliga med och Europa- konventionen. Skälen för utredningens bedömning I direktiven anges att regelverket måste vara förenligt med EU- rätten och den europeiska konventionen av om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande fri- heterna, benämnd . I har de EU-rättsliga fördragen införlivats i svensk rätt13 och är att betrakta som en del av den nationella rätten. Inom brukar man skilja mellan den primära rätten och den 13 Lag (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen. Beräkning av skattetillägg i särskilda fall Till primärrätten hör främst de grundläggande för- dragen, dvs. fördraget om Europeiska unionen (), för- draget om Europeiska unionens funktionssätt14 (EUF-fördraget) och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (EU:s rättighetsstadga), och de till fördragen knutna protokollen och för- klaringarna. De rättsakter som med stöd av fördragsbestämmelserna utfärdas av EU:s institutioner utgör den s.k. sekundärrätten. Pri- märrätten är den överordnade rättskällan inom EU. Genom Lissabonfördraget blev det möjligt för unionen att i sin helhet ansluta sig till , som ingår i unions- rätten som allmänna principer.15 vilar på en kompentensfördelning mellan medlems- staterna och unionen. Principen om tilldelade befogenheter är för- dragsfäst i artikel 5 p. Den innebär att unionen bara har de kompetenser som medlemsstaterna har tilldelat den i för- dragen. Varje befogenhet som inte har tilldelats unionen i fördragen ska tillhöra medlemsstaterna (artikel 5 p. På vissa områden har EU exklusiv kompetens och på andra områden är kom- petensen delad mellan EU och medlemsstaterna. Skatteområdet finns inte med i uppräkningen över de områden EU har exklusiv kom- petens (artikel 3 EUF-fördraget) och inte heller i artikel 4 EUF-för- draget som anger fall i vilka delad kompetens föreligger. I artikel 5 anges att utövandet av EU:s kompetenser ska styras av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. Skälen för utredningens bedömning Det är på den indirekta beskattningens område som in- flytande i är mest betydelsefullt, huvudsakligen genom direktiv och rättspraxis. Harmoniseringen av mervärdesskatten har skett i olika steg för att uppnå transparens vid handel inom gemen- skapen. Punktskatterna på tobak, alkohol och energi omfattas i varie- rande grad av unionsgemensamma regler. 14Senast ändrat och namnändrat genom Lissabonfördraget 2007, fördraget kallades tidigare EG-fördraget. Beräkning av skattetillägg i särskilda fall man gjort försök att harmonisera både strukturer och skattesatser, men man har endast haft begränsad framgång.16 Även vid den direkta beskattningen finns en vis harmonisering. Det finns emellertid inte någon harmonisering av unionslagstift- ningen i fråga om tillämpliga sanktioner för underlåtenhet att iaktta villkor som föreskrivs i ett regelverk som införts genom unions- lagstiftningen. Även om således medlemsstaterna har befogenhet att välja de sanktioner som de finner lämpliga är de skyldiga att vid ut- övandet av denna befogenhet iaktta unionsrätten och dess allmänna principer, som proportionalitetsprincipen. har i dom i mål C-564/15 , som gäller mervärdesskatt, uttalat att sanktionerna inte får gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen att säkerställa en riktig uppbörd och att förebygga skatteundandragande. Vid pröv- ningen av huruvida en viss sanktion är förenlig med proportionali- tetsprincipen ska hänsyn enligt domstolen tas till bl.a. den aktuella överträdelsens art och svårhetsgrad samt till metoden för fast- ställandet av sanktionens belopp (punkt 60). Enligt utredningens mening är de förslagna bestämmelser om beräkning av skattetillägg förenliga med unionsrätten. Om det i ett enskilt fall är oskäligt att ta ut ett fullt skattetillägg finns det i 51 kap. SFL bestämmelser om befrielse från skattetillägg som säkerställer att den ovan nämnda proportionalitetsprincipen kan upprätthållas. Diskriminering och de grundläggande friheterna Även om varje medlemsstat inom EU har befogenhet att besluta om hur administrativa sanktioner på skatteområdet ska beräknas måste unionsrättsliga hänsyn tas till utformningen av regleringen om beräkning av skattetillägg. Det administrativa sättet att ta ut en sanktion begränsas på så sätt att det inte får diskriminera på grund av nationalitet eller skapa hinder för den fria rörligheten för per- soner och företag. Den allmänna diskrimineringsbestämmelsen innebär att all diskri- minering på grund av nationalitet är förbjuden (artikel 18 EUF- 16 Rättslig grund för harmonisering av lagstiftningen rörande omsättningsskatter, punkt- skatter och andra indirekta skatter finns i artiklarna 110–113 i EUF-fördraget. Beräkning av skattetillägg i särskilda fall Medlemsstaterna måste behandla medborgare från andra medlemsstater på samma sätt som de behandlar sina egna medbor- gare; all diskriminering är otillåten oberoende av om den är direkt eller indirekt kopplad till nationalitet. Diskriminering kan bestå både i att en medlemsstat tillämpar olika regler på jämförbara situa- tioner och i att en medlemsstat tillämpar samma regler trots att situationerna är olika. Bestämmelsen i artikel 18 EUF-fördraget av- ser enbart diskriminering som sker inom ramen för Lissabonför- dragets tillämpningsområde och stadgar därmed sagt inte någon självständig rättighet för EU-medborgare. I fördragets mening måste därmed sagt diskrimineringen kunna hänföras till någon rättighets- grundande fördragsbestämmelse. har deklarerat att det allmänna diskrimineringsförbudet i artikel 18 förbjuder såväl öppen som dold diskriminering på grund av natio- nalitet. Med öppen diskriminering avses de fall då en medlemsstat har regler som uttryckligen diskriminerar EU-medborgare på grund av deras nationalitet, t.ex. att bara svenska medborgare ska erhålla vissa skatteförmåner. Med dold diskriminering avses när medlems- stater till synes har neutrala kriterier för att förbjuda eller tillåta vissa handlingar, dvs. kriterier som inte uttryckligen handlar om nationaliteten, men som ändå innebär att personer från andra med- lemsstater diskrimineras, t.ex. att en arbetstagare måste vara bosatt på viss plats för att få vissa fördelar. När prövar om diskriminering är för handen görs en jämförelse mellan två objektivt jämförbara situationer. Domstolen har ofta haft anledning att ta ställning till förhållandet mellan diskrimineringsförbudet och de förbud mot restriktioner som stadgas beträffande de grundläggande friheterna i EUF-fördraget. Det rör sig om fri rörlighet för perso- ner, varor, tjänster och företag.17 Den fria rörligheten för personer omfattar etableringsfrihet (artikel 49 ) och fri rörlighet för arbetstagare (artiklarna 45–48 ). För fysiska personer gäller både etableringsfriheten och den fria rörligheten för arbetstagare, medan enbart etableringsfriheten kan aktualiseras för juridiska personer. Av bestämmelserna om unions- medborgarskap i artikel 21 i EUF-fördraget följer vidare att fysiska personer som är unionsmedborgare har en generell rätt till fri rör- 17 Texten i detta stycke är huvudsakligen hämtad från , L., Internationell skatterätt, avsnitt 9.4, publicerad i Zeteo . Beräkning av skattetillägg i särskilda fall lighet inom EU. Fördragen skyddar den som utnyttjar rätten till fri rörlighet, inte den som avstår från att göra det. Även om en natio- nell lagstiftning skulle strida mot (hindra) grundläggande friheter kan den accepteras om den kan rättfärdigas och är proportionerlig. I de bestämmelser som utredningen har utformat, rörande beräk- ning av skattetillägg vid oriktig uppgift och skönsbeskattning, finns inga kriterier som negativt särbehandlar fysiska eller juridiska per- soner från andra medlemsstater. Ett skattetillägg beräknas på samma sätt oavsett vilken person som har lämnat en oriktig uppgift till eller som har blivit skönsbeskattad. Beräkningen sker utifrån objektiva grunder och nivåerna är desamma för alla fysiska och juridiska personer som är skyldiga att i lämna de upp- gifter som behöver för att kunna beräkna och kon- trollera skatter och avgifter och fatta riktiga beslut. Utredningens förslag leder alltså inte, direkt eller indirekt, till en mindre förmån- lig behandling av en fysisk och juridisk person som kommer från en annan medlemsstat än . Det krävs vidare att sanktioner är proportionerliga och för att garantera detta finns bestämmelser om befrielse från särskilda av- gifter i 51 kap. SFL. Mot denna bakgrund bedömer utredningen att de föreslagna be- stämmelserna om beräkning av skattetillägg inte strider mot diskri- mineringsförbudet eller utgör hinder för den fria rörligheten för personer eller etableringsfriheten. Möjligheten att fritt utforma bestämmelser för beräkning av skatte- tillägg begränsas vidare av och EU:s rättig- hetsstadga. I dom i mål C-617/10 fann att det svenska skattetillägget vid mervärdesskatt omfattades av EU:s rättighetsstadgas tillämpnings- område. är lag i och från detta datum gäller också 2 kap. 19 § regeringsformen som innebär att lag eller annan föreskrift inte får meddelas i strid med åtaganden på grund av konventionen. I konventionen reg- leras viktiga principer om mänskliga rättigheter. I artikel 4.1 i det Beräkning av skattetillägg i särskilda fall sjunde tilläggsprotokollet till konventionen regleras rättigheten att inte bli lagförd eller straffad två gånger, det s.k. dubbelprövnings- förbudet. I EU:s rättighetsstadga regleras dubbelprövningsförbudet i ar- tikel 50. Uttag av skattetillägg har av be- dömts utgöra en anklagelse om brott i mening (Janosevic mot och och Vulic mot ). För att uttag av skattetillägg inte ska strida mot dubbelprövnings- förbuden i och EU:s rättighetsstadga har det i skatteförfarandelagen införts två spärrar som hindrar från att ta ut skattetillägg i vissa situationer. Den ena spärren är till- fällig (49 kap. 10 a § första stycket SFL) och den andra är slutlig (49 kap. 10 b § SFL). Spärregleringen gäller fr.o.m. . Förutom spärregleringen har en ny lag om ett samlat sanktions- förfarande i allmän domstol införts.18 De regler som utredningen föreslår medför inte att en och samma person riskerar att straffas eller prövas för samma brott i två olika förfaranden. Utredningens förslag om ändrade bestämmelser om beräkning av skattetillägg påverkar inte nämnda spärregler- ing och lag. De föreslagna ändringarna kommer snarare att stärka rättssäkerheten i skatteförfarandet genom att reglerna blir tydligare och mer förutsägbara för enskilda och för tillämpande myndigheter samt att möjligheterna för enskilda att kontrollera riktigheten av ett uttaget skattetillägg kommer att förbättras. Det krävs även att skattetillägget är proportionerligt och för att garantera detta finns bestämmelser om befrielse från särskilda avgifter i 51 kap. SFL. Sammanfattningsvis konstaterar utredningen att de föreslagna bestämmelserna om beräkning av skattetillägg är förenliga med och EU:s rättighetsstadga. 18 Lagen (2015:632) om talan om skattetillägg i vissa fall. Utredningens förslag: Ändringarna i skatteförfarandelagen (2011:1244) ska träda i kraft . Bestämmelserna i 49 kap. 10, 11, 13 och 15–17 §§ i den nya lydelsen ska tillämpas första gången på uppgifter som ska läm- nas efter . Även de nya bestämmelserna i 49 kap. 12 och 14–14 c §§ ska tillämpas första gången på uppgifter som ska lämnas efter . De upphävda bestämmelserna i 49 kap. 14, 20 och 21 §§ gäller fortfarande för uppgifter som har lämnats före . Skälen för utredningens förslag: En utgångspunkt bör vara att ändringarna i skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, ska träda i kraft . För att förslagen ska kunna genomföras krävs dock att får tid att förbereda vissa åt- gärder och anpassa sina rutiner. Även åklagare och allmän domstol behöver för att anpassa sina rutiner. Det behövs vidare tid för den fortsatta beredningen av förslagen i och . De ändrade bestämmelserna i 49 kap. SFL bör dock kunna träda i kraft . Av 2 kap. 10 § regeringsformen och artikel 7 i den europeiska konventionen om skyddet för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, benämnd Europakonven- tionen, följer att en straffbestämmelse inte får ges retroaktiv tillämp- ning till den enskildes nackdel (förbudet mot retroaktiv straff- lagstiftning). Denna princip bör tillämpas i fråga om skattetillägg eftersom skattetillägget har bedömts utgöra ett straff i Europakon- ventionens mening (Janosevic mot samt och Vulic mot , no. 34619/97 respektive 36985/97, ). Detta får till följd att de ändrade och nya bestämmel- serna om beräkning av skattetillägg som föreslås bara bör gälla för uppgifter som har lämnats efter ikraftträdandet. Utredningen föreslår att bestämmelserna i 49 kap. 10, 11, 13 och 15–17 §§ SFL i den nya lydelsen ska tillämpas första gången på upp- gifter som ska lämnas efter . Detsamma gäller de nya bestämmelserna i 49 kap. 12 och 14–14 c §§ SFL. Utredningen föreslår även att de upphävda bestämmelserna i 49 kap. 14, 20 och 21 §§ SFL fortfarande ska gälla för uppgifter som har lämnats före . Detta betyder att om en oriktig uppgift har lämnats i en deklara- tion som har getts in, eller skulle ha getts in, före ska alltså äldre bestämmelser tillämpas. Äldre bestämmelser ska också tillämpas vid skönsbeskattning på grund av brister i eller avsaknad av en deklaration som skulle ha lämnats före och vid oriktig uppgift i en begäran om omprövning av skatt som skulle ha redovisats före . Enligt direktiven ska utredningen bedöma de offentligfinansiella kon- sekvenserna och konsekvenserna i övrigt av förslagen. Om förslagen kan förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna, ska utred- ningen föreslå hur dessa ska finansieras. I detta kapitel redovisas en konsekvensanalys av utredningens förslag (se kapitel 10 och 11). Riktlinjerna i 14–16 §§ kommittéför- ordningen (1998:1474), som hänvisar till 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning, har tillämpats för att ange kostnadsberäkningar och andra konsekvensbeskrivningar. Av en konsekvensanalys ska det framgå vad som utgör problem och vad man vill uppnå.1 Utredningens uppdrag är att se över bestämmelserna om beräk- ning av skattetillägg i skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL. Syftet med översynen är att förstärka skattetilläggets allmän- preventiva effekt och att göra sanktionssystemet mer legitimt och rättvist. Enligt direktiven ska de regler som utredningen föreslår vara så enkla, tydliga och lätthanterliga som möjligt, både för enskilda och tillämpande myndigheter (se bilaga 1). I kapitel 8 redogör utredningen bl.a. för vilken metod utredningen har använt sig av för att analysera bestämmelserna om beräkning av skattetillägg och hur bestämmelserna bör utformas. I avsnitt 10.2 redo- gör utredningen för grundproblematiken i dagens regelverk. 1 6 § 1 förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. problemen framträder främst vid inkomstbeskattningen. Gällande system har sin främsta komplikation i att det i vissa fall är förenat med stora svårigheter att beräkna skattetillägg i de fall när skatten är progressiv. Det är omöjligt att förutse hur stort ett skattetillägg kommer att bli till följd av den progressiva beskatt- ningen och att från sida i ett beslut förklara alla dessa delar på ett begripligt sätt är förenat med uppenbara svårigheter. En- skilda har svårt att förstå sanktionssystemet och ibland har t.o.m. tjänstemännen på svårt att förstå systemet. Detta be- kräftas genom de undersökningar som utredningen har gjort (se bi- laga 2 och 3 samt kapitel 8). Dessutom har den enskilde inte någon större möjlighet att kontrollera ett skattetillägg som tagits ut. Enligt utredningen är detta en allvarlig brist, inte minst mot bakgrund av att skattetillägg utgör ett straff i Europakonventionens2 mening (Janosevic mot samt och Vulic mot , no. 34619/97 respektive 36985/97, ). Klart är att komplikationerna i beräkningarna av skattetillägg vid inkomstbeskattningen gör att systemet är svårtillämpat. Efter det att en oriktig uppgift eller en skönsbeskattning är konstaterad ska i många fall flera, ofta komplicerade, bedömnings- och beräkningssteg gås igenom. Först ska, om ändrar en inkomstbeskatt- ning i olika frågor och någon men inte alla ändringar föranleder ett skattetillägg, en rätträkning göras för att få fram den undanhållna skatten med korrekt belopp. Det kan gälla inkomst- och avdrags- poster som inte får kvittas mot varandra på grund av att de gäller olika sakfrågor eller flera oredovisade inkomster eller felaktiga av- drag. Ställning måste tas till vilka kvittningsinvändningar som är äkta och som ska påverka underlaget för inkomstskatt samt vilka kvitt- ningsinvändningar som är oäkta och som därmed ska påverka under- laget för skattetillägg. Inte sällan handlar det om svåra bedömningar. Den sist nämnda problematiken gör sig gällande även på områdena för mervärdesskatt, punktskatter och arbetsgivaravgifter. Mycket komplicerade beräkningar måste även utföras när skattetillägg ska tas ut av en uppgiftsskyldig för oriktiga uppgifter i flera hänseen- den, om skatten är progressiv eller av annat skäl inte proportionell till de undanhållna beloppen och olika procentsatser gäller för skatte- 2 Den europeiska konventionen av om skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna. Detta problem gör sig gällande för fysiska personers för- värvsinkomster, dvs. inkomst av tjänst och näringsverksamhet. Ett annat problem med dagens regelverk är beräkningen av skatte- tillägg i underskottsfall. Sänkningen av bolagsskatten till 2013 har medfört att skattetillägget för juridiska personer är högre vid underskott av en näringsverksamhet än vid överskott av en när- ingsverksamhet. För andra personer än juridiska personer som betalar och statlig inkomstskatt, har beräkningen av skattetillägg i underskottsfall inneburit en betydligt lindrigare sanktion än ett ”vanligt” skattetillägg. Dagens system innebär vidare att storleken på skattetillägg är olika beroende på inkomstslag och beroende på om det är fråga om juridiska personer respektive fysiska personer eller dödsbon. Stor- leken på skattetillägg är dessutom olika beroende på vilken skatt som avses. De åtgärder som utredningen föreslår bygger på principen att skatte- tillägg vid inkomstbeskattningen ska beräknas på underlag av det undanhållna beloppet men vad gäller andra skatter än skatt enligt inkomstskattelagen (1999:1229) bör gällande beräkningsprincip behål- las, dvs. att skattetillägget ska beräknas på underlag av den undan- dragna skatten. Nedan beskrivs kortfattat utredningens förslag om beräkning av skattetillägg. För en mer utförlig beskrivning av förslagen hänvisas till kapitel 10 och 11. Skattetillägg ska vid inkomstbeskattningen tas ut och beräknas på underlag av det undanhållna beloppet. Med undan- hållet belopp avses det belopp som inte skulle ha beskattats enligt inkomstskattelagen om den oriktiga uppgiften hade godtagits. Kopp- lingen mellan skattetillägget och en verklig eller tänkbar effekt i form av undandragen skatt släpps därmed. När det gäller underskott föreslår utredningen att beräkningen inte ska påverkas av att det handlar om ett underskott, dvs. tivt, utan beloppet ska behandlas på samma sätt som ett överskott. Det innebär att skattetillägget ska beräknas på underlag av hela det underskott som, om den oriktiga uppgiften hade godtagits, felak- tigt skulle ha tillgodoräknats den som har lämnat uppgiften. Bestämmelsen om rätträkning slopas och beräkning på fiktiv skatt behövs inte längre eftersom hänsyn inte behöver tas till olika in- komstskikt. Skattetillägget ska höjas om det undan- hållna beloppet överstiger 20 prisbasbelopp. Ett förhöjt skattetillägg kan även tas ut om den oriktiga uppgiften är upprepad. En oriktig uppgift anses som upprepad om den har lämnats i ett inkomstslag för ett beskattningsår, och en oriktig uppgift har lämnats i samma inkomstslag, för något av de fem föregående beskattnings- åren. Vid periodiseringsfel som gäller inkomstskatt tas skattetillägg ut på felaktigt periodiserat belopp. Om den oriktiga uppgiften består i att en inkomst har redovisats i fel inkomstslag, ska skattetillägget beräknas på hälften av den felaktigt redovisade inkoms- ten. Nivån på skattetillägg vid skönsbeskattning är på undanhållet belopp. Skattetillägg på annan skatt än skatt enligt inkomstskattelagen Skattetillägg på annan skatt än skatt enligt inkomstskattelagen, dvs. mervärdesskatt, punktskatter, arbetsgivaravgifter och avdragen skatt samt sådan skatt som avses i 56 kap. 3 § 2–4 och 6 SFL3 tas ut på undandragen skatt. Denna nivå ska höjas med ytterli- gare . Det ena är om den undan- dragna skatten genom en eller flera oriktiga uppgifter i samma skatte- slag överstiger 10 prisbasbelopp. Ett förhöjt skattetillägg kan även tas ut om den oriktiga uppgiften är upprepad. En oriktig uppgift anses som upprepad om den har lämnats i ett skatteslag för ett beskatt- ningsår eller en redovisningsperiod, och en oriktig uppgift har lämnats i samma skatteslag, för något av de föregående fem be- skattningsåren. Vid periodiseringsfel är skattetillägget på 3 Lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pen- sionsmedel i fall som avses i 2 § första stycket 1–4 och 6–10 den lagen, lagen (1991:687) om sär- skild löneskatt på pensionskostnader samt lagen (2007:1398) om fastighetsavgift. felaktigt periodiserad skatt. Nivån på skattetillägg vid skönsbeskatt- ning är av undandragen skatt. 13.4Alternativa förslag och effekterna av oförändrade regler En konsekvensanalys ska innehålla en beskrivning av vilka alterna- tiva lösningar som finns för det man vill uppnå och vilka effekterna blir om någon reglering inte kommer till stånd.4 I uppdraget har ingått att grundligt undersöka olika alternativ och efter en prövning av alternativens för- och nackdelar lämna ett förslag inklusive författningsreglering. I kapitel 9 presenterar utred- ningen alternativa beräkningsmodeller för beräkning av skattetillägg. I kapitlet redogör utredningen utförligt för tre alternativa beräk- ningsmodeller och konsekvenserna av de olika modellerna. Utred- ningen redogör även översiktligt för ytterligare två beräkningsmeto- der i kapitlet (se avsnitt 9.5 och 9.6). I avsnitt 9.7 redogör utredningen för vilken modell som bör ligga till grund för utformningen av bestämmelserna om beräkning av skat- tetillägg. Den valda modellen bygger som sagts ovan på principen att skattetillägg vid inkomstbeskattningen ska beräknas på underlag av det undanhållna beloppet men vad gäller andra skatter än skatt enligt inkomstskattelagen bör gällande beräkningsprincip behållas, dvs. att skattetillägget ska beräknas på underlag av den undandragna skatten. Om inte utredningens förslag genomförs kan dagens problematik med ett komplicerat system vid inkomstbeskattningen komma att kvarstå. I avsnitt 13.2 redogörs för huvudproblemen i dagens system. Ett av problemen som kommer kvarstå vid oförändrade regler är att skattetilläggets storlek vid inkomstbeskattningen kan variera mellan olika personer även om personerna har lämnat identiska oriktiga uppgifter. Omständigheter som skattesats, marginalskatt och skattereduktioner kan nämligen medföra att skatten höjs med olika belopp, vilket i sin tur påverkar storleken på skattetillägget. Även problemen med rätträkning och beräkning på fiktiv skatt kommer att kvarstå.