sou · H4B345 · 2017-01-01 00:00:00 — har utfärdat riktlinjer för fondbolagens marknadsföring och information.14 Av riktlinjerna framgår bl.a. vad fondbolag har att iaktta för att marknadsföring av fonder ska få innehålla uttryck och formuleringar som på något sätt framhåller att fonden investerar hållbart. Riktlinjerna är i dessa delar baserade på uttalanden från för fondmarknadsföring (ENF). Nämnden, för vilken föreningen är huvudman, består av fyra oberoende företrädare för konsumentintresset (varav två jurister) samt fyra representanter för fondbolag. Den har till uppgift att verka för att bolag beaktar bl.a. de regler för marknadsföring som finns i föreningens riktlinjer. Nämnden har , , avgett vägledande uttalanden rörande marknads- föring av fonder som investerar hållbart.15 Det senaste uttalandet innebar en uppdatering av tidigare uttalanden mot bakgrund av den utveckling som skett på området. Följande krav ställs i riktlinjerna på fondbolag som i marknads- föringen på något sätt framhåller att fonden investerar hållbart. 1.Fondbolaget ska ha en väl definierad process för att välja ut sina placeringar utifrån de särskilda kriterier eller hänsyn som fonden tar. 2.Fondbolaget, eller den koncern fondbolaget tillhör, ska ha gjort ett officiellt åtagande i relation till ett erkänt tredjepartsorgan där någon form av uppföljning ingår, såsom exempelvis FN- initiativet PRI eller motsvarande. 3.Fondbolaget ska löpande kontrollera och säkerställa att urvals- processen följs. 4.Utöver de uppgifter om fondens placeringsinriktning som ska framgå enligt gällande legala bestämmelser ska fondbolaget på ett tydligt och lättillgängligt sätt redovisa bolagets placerings- policy för fonden inklusive information om urvalskriterier, om- sättningsgränser och bolagets urvalsprocess för fonden samt det sätt på vilket processen kontrolleras och säkerställs. 14Riktlinjer för fondbolagens marknadsföring och riktlinjer antagna , senast uppdaterade , 15Vägledande uttalande meddelat , i ärende 8/2015. 5.Informationen ska lämnas genom en beskrivning av fondens in- riktning vad gäller hållbara investeringar. Hållbarhetsprofilen är ett exempel på ett format för sådan redogörelse. Beskrivningen ska finnas tillgänglig på bolagets webbplats, men det ska alltid vara möjligt att också få den i skriftlig form. 6.Fondbolaget ska minst en gång , t.ex. i sin årsberättelse eller ien separat rapport, redovisa hur placeringspolicyn uppfyllts. I den mån avvikelser skett, ska fondbolaget informera om vilka åtgärder som vidtagits med anledning av detta. 7.Om fondbolaget i sin marknadsföring framhåller att placeringar iviss verksamhet väljs bort får högst av omsättningen idet bolag där placeringen sker, eller i den koncern där bolaget ingår, avse verksamhet som inte uppfyller de särskilda krav som fondbolaget har ställt upp. Detta ska tydligt framgå för investe- rarna. I Fondbolagens förenings riktlinjer finns också ett särskilt informationskrav som innebär att fondbolag från och med bör utforma en hållbarhetsöversikt som beskriver hur fondbolag arbetar med hållbarhetsfrågor och innehåller konkreta exempel på hur detta arbete har skett i praktiken under föregående år. I en bilaga anges hur hållbarhetsöversikten bör ut- formas i syfte att möjliggöra jämförbarhet. Ett stort antal svenska fondbolag har anslutit sig till Principles for ().16 En anslutning till PRI medför att bolagen åtar sig att uppfylla de sex principerna för ansvarsfulla investeringar. Dessa innebär bl.a. att bolagen ska införliva ESG- frågor i sina processer för placeringsanalyser och beslutsfattande samt i sin ägarpolicy, att de ska begära ändamålsenlig redovisning av ESG-frågor av de företag som de investerar i och att de ska rapportera till PRI och redogöra för sitt arbete och framsteg på området hållbara investeringar. meddelade att förening- en kommer att ta fram en vägledning för samordnad redovisning av 16 En majoritet av Fondbolagens förenings medlemmar har undertecknat PRI. Dessa bolag förvaltar av det kapital som medlemmarna totalt sett förvaltar i . För- eningens medlemmar förvaltar av det privata fondkapitalet på den svenska marknaden. Det mått som föreningen rekommenderar sina medlemsbolag att använda är ett mått som visar fondens kol- dioxidintensitet, där ett lågt tal innebär att fonden i större utsträck- ning har investerat i bolag med en verksamhet som har låga utsläpp i förhållande till sina intäkter. Arbetet fortgår dock och redovis- ningen kommer att vidareutvecklas i takt med att data och metoder utvecklas. Måttet ska redovisas på fondbolagets hemsida, i fondens årsredovisning eller i en särskild rapport tillsammans med en för- klarande text där också måttets begränsningar framgår. Bedömning: En offentlig reglering avseende hållbarhetsinfor- mation bör utformas så att den ger utrymme för förändringar avseende begreppet hållbarhet och vilka metoder som används i hållbarhetsarbetet. Redan begreppet ”hållbarhet” är föränderligt och utvecklas ständigt. Från början var fokus på miljöfrågor. Efterhand har emellertid hänsyn tagits till fler och fler aspekter, såsom mänskliga rättigheter, arbetsvillkor och bekämpning av korruption. har även diskuterats om inte också frågan om var och hur ett företag betalar skatt bör vägas in. Även metoderna för hållbara investeringar för- ändras och utvecklas. Inledningsvis var uteslutning den gängse meto- den. har dock metoderna för ett positivt urval och ett aktivt ägande utvecklats och blivit mer och mer sofistikerade. Olika metoder kan också kombineras med varandra. Det finns fondför- valtare som först sorterar bort de sämsta investeringsobjekten ur hållbarhetssynpunkt (uteslutning) och därefter väljer ut de bästa in- vesteringsobjekten (positivt urval/bäst i klassen) och sedan agerar som aktiva ägare för att påverka de företag man har innehav i (aktivt ägande). Även de mått och standarder som kan användas som hjälpmedel för att bedöma hur hållbart ett visst investeringsobjekt är utvecklas över tiden. Vilka mått och standarder som är mest an- vändbara beror dessutom på vilken eller vilka metoder fondförval- taren tillämpar i sitt hållbarhetsarbete. Det finns således inte någon en gång för alla given definition av begreppet hållbarhet, inte heller någon självklar enhetlig metod eller något mått. Något sådant vore inte heller önskvärt. Genom att begrepp och metoder är under kontinuerlig utveckling sker ständiga förbättringar. En alltför rigid offentlig reglering av området skulle riskera att hämma utvecklingen. Om lagstiftaren entydigt reglerade vad som ryms i begreppet hållbarhet och vilka metoder och mått som ska användas skulle det alltså innebära att utvecklingen riskerar att hämmas. En eventuell offentlig reglering bör utformas så att den är öppen och flexibel och ger så mycket utrymme som möjligt för fortsatt utveckling. I den offentliga regleringen bör således be- greppet hållbarhet inte definieras. För att ge en tydlig bild av vilka frågor som avses bör dock som exempel anges frågor som miljö, sociala förhållanden, personal, mänskliga rättigheter och korrup- tion.17 Genom att det anges att det rör sig om exempel bör det inte finnas någon risk för att uppräkningen uppfattas som uttömmande och därigenom hämmar utvecklingen. Inte heller bör det krävas användning av vissa i lagen utpekade metoder eller hållbarhetsmått; är det möjligt att mer kvantitativa sätt att utvärdera håll- barhetsrisker i fonder utvecklas. Vad som däremot kan krävas är att fondförvaltaren klargör vad denne menar med hållbarhet och vilka metoder som används samt regelbundet redovisar en uppföljning av hållbarhetsarbetet. 4.9Ska eventuella krav gälla alla fondförvaltare eller bara förvaltare som marknadsför fonder som hållbara? Förslag: Ett krav på hållbarhetsinformation ska gälla alla fond- bolag och alla AIF-förvaltare som marknadsför alternativa investe- ringsfonder till icke-professionella investerare. En fondförvaltare som inte beaktar hållbarhetsaspekter i sin förvaltning ska infor- mera om det. 17 Se den nya artikel 19a.1 i och rådets direktiv /34/EU vad gäller vissa stora företags och koncerners tillhandahållande av icke-finansiell information och mång- faldspolicy. Bestämmelsen gäller vissa företags hållbarhetsredovisning och föreslås genom- föras i svensk rätt bl.a. genom ändringar i årsredovisningslagen (1955:1554), se Ds 2014:45. Man kan tänka sig att utforma ett krav på hållbarhetsinformation antingen så att det ska gälla alla fondförvaltare eller så att det endast ska gälla fondförvaltare som utger sig för att ägna sig åt hållbara investeringar eller hållbar förvaltning. Det som talar emot att låta ett eventuellt informationskrav om- fatta alla fondförvaltare är att kraven innebär nya administrativa bördor för förvaltare som inte redovisar sitt hållbarhets- arbete. Ett starkt skäl mot en sådan lösning är också att information om hållbarhet blir tämligen meningslös när förvaltaren inte tar några hållbarhetshänsyn i sin förvaltning och inte heller utger sig för att göra det. Skälen mot ett informationskrav som gäller alla ska ställas mot den fördel för investerare det innebär om alla fondförvaltare om- fattas av samma krav. Investerarnas vilja och förmåga att påverka och välja hållbara alternativ har ökat och skulle förmodligen öka ännu mer om tillgången till information förbättrades så att en investe- rare kan jämföra hela fondutbudet ur ett hållbarhetsperspektiv. Det är emellertid inte möjligt att med hjälp av ett nationellt informa- tionskrav åstadkomma ett enhetligt informationskrav på hela det utbud av fonder som finns tillgängligt för svenska investerare. Kraven för att i få marknadsföra fonder från andra EES-länder är harmoniserade i UCITS-direktivet18 och det går inte att i svensk rätt ställa ytterligare informationskrav på utländska fonder. Detta hindrar inte att i svensk rätt sträva mot så god jämförbarhet som möjligt, dvs. att så många fonder som möjligt omfattas. Ett annat problem med ett informationskrav som gäller alla är hur det ska tillämpas på förvaltare som faktiskt inte beaktar några hållbarhetsaspekter i sin förvaltning. Det är enligt utredningens upp- fattning inte meningsfullt att genom ett informationskrav tvinga alla fondförvaltare att beakta hållbarhetsaspekter. Särskilt inte när informationskravet måste utformas flexibelt för att fungera även vid förändringar i begreppet hållbarhet och för att ge utrymme för många olika metoder. Risken är uppenbar att en fondförvaltare som mot sin vilja åläggs ett sådant informationskrav kommer att fullgöra det ”för syns skull” utan att bedriva något hållbarhetsarbete värt 18 och rådets direktiv /65/EG av om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), senast ändrat genom och rådets direktiv /91/EU (UCITS V-direktivet). Och med ett informationskrav utformat så flexibelt och öppet som utredningen förslår kommer förvaltaren antagligen att komma undan med det. Informationskravet bör i stället utformas så att fondförvaltare som huvudregel ska informera om sitt hållbar- hetsarbete, men en fondförvaltare som väljer att inte beakta hållbar- hetsaspekter ska i stället informera om det. På så sätt uppnås också en bättre jämförbarhet. Investerare kan enkelt skilja ut vilka fonder som förvaltas med beaktande av hållbarhetsaspekter och vilka fonder som inte gör det. Risken finns förstås ändå att någon fondförvaltare vill undvika att hamna i gruppen som inte beaktar hållbarhets- aspekter och därför väljer att redogöra för sitt hållbarhetsarbete, men i praktiken göra så lite som möjligt. I längden – allteftersom jämförbarheten ökar, se avsnitt 4.11.3 – kommer det dock knappast att vara en hållbar strategi. Sådana fonder kommer att framstå som ett sämre alternativ än fonder där hållbarhetsaspekter beaktas på riktigt. Det bör också beaktas att det faktum att en fondförvaltare som går från att göra ingenting i hållbarhetsavseende till att göra lite är ett framsteg i sig. , för att åstadkomma ett effektivt krav på hållbarhetsinformation avseende hela fondutbudet i , måste dock regeländringar ske på EU-nivå. 4.10Innehållet i informationskravet och relationen till reglerna om marknadsföring Förslag: En fondförvaltare ska för varje fond som denne för- valtar redogöra för vilka aspekter förvaltaren lägger in i begreppet hållbarhet, vilken eller vilka metoder som tillämpas samt redovisa resultatet av hållbarhetsarbetet. Om förvaltaren inte beaktar några hållbarhetsaspekter i sin förvaltning av en fond ska förval- taren i stället lämna information om det. Vid all marknadsföring gäller att marknadsföringen ska överens- stämma med god marknadsföringssed.19 I detta ligger i sig ett krav på vederhäftighet. I konsekvens med detta får marknadsföring inte vara vilseledande.20 En näringsidkare får vid marknadsföringen exem- 195 § marknadsföringslagen (2008:486). 208 § marknadsföringslagen. pelvis inte använda sig av felaktiga påståenden eller andra fram- ställningar som är vilseledande i fråga om verksamheten. Detta gäller särskilt framställningar som rör produktens inverkan på hälsa och miljö samt åtagande att följa uppförandekoder.21 Av Marknadsdom- stolens praxis framgår att höga vederhäftighetskrav ställs på mark- nadsföring med miljöargument.22 Den som använder begrepp som ”miljövänlig” måste göra någon form av precisering; i annat fall upp- fylls inte de krav på klarhet och precision som gäller för använd- ningen av begreppet i marknadsföring.23 ut- talanden har i första hand gällt produkter (ofta bilar) och inte tjänster som fondförvaltning. Liknande resonemang bör dock kunna föras även beträffande fonder och användningen av begreppet håll- barhet eller liknande uttryck som framhåller att fonden investerar hållbart. Det finns en mängd metoder som man förknippar med begreppet hållbarhet, och en fondförvaltare borde inte kunna an- vända hållbarhet som ett argument om förvaltaren inte preciserar vad som avses, dvs. vilka aspekter fondförvaltaren lägger in i begreppet hållbarhet, vilken eller vilka metoder som tillämpas och hur hållbarhetsarbetet följs upp. För att tydliggöra att samma stränga krav på vederhäftighet ställs när en fond marknadsförs som hållbar som när produkter mark- nadsförs med miljöargument, bör det framgå av lagen att fondför- valtaren ska redogöra för vilka aspekter denne lägger in i begreppet hållbarhet och vilken eller vilka vedertagna metoder som tillämpas. Det bör också framgå av lagen att uppföljningen av hållbarhetsarbetet ska redovisas. 4.11Närmare om utformningen av informationskravet Frågor om information och förvaltning av värdepappersfonder är reglerade på europeisk nivå genom UCITS-direktivet. Det finns även fonder som inte är reglerade på europeisk nivå, t.ex. alternativa in- vesteringsfonder (AIF). När det gäller AIF:er finns det en europeisk 21Se 10 § andra stycket 2 och 9 marknadsföringslagen. 22Se MD 1999:11, MD 2000:4, MD 2004:12, MD 2004:15, MD 2011:12 och MD 2011:13. 23Se MD 2011:12. reglering som rör förvaltare av sådana fonder, AIFM-direktivet.24 Detta avsnitt inleds med frågan om en eventuell svensk lagreglering av informationskraven avseende hållbarhetsfrågor för sådana fonder är förenlig med dessa direktiv och hur en informationsbestämmelse bör utformas. Därefter behandlas under särskilda rubriker frågan om informationskrav beträffande koldioxidavtryck och frågan om jämförbarhet, dvs. hur en investerare ska kunna jämföra olika fon- der. Slutligen behandlas frågan om informationskrav på andra aktörer som är inblandade i distributionen av fonder från förvaltare till slutkund. 4.11.2Reglerna för fondbolag och AIF-förvaltare Förslag: I lagen (2004:46) om värdepappersfoner och i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder tas in en bestämmelse om att ett fondbolag respektive en AIF-för- valtare ska för varje fond lämna den information som behövs för förståelsen av fondens investeringar och konsekvenserna av dessa i hållbarhetsavseende, dvs. för frågor som rör exempelvis miljö, arbetsvillkor, mänskliga rättigheter och anti-korruption. 1.vilka hållbarhetsaspekter som beaktas i förvaltningen, 2.den eller de metoder som används för hållbarhetsarbetet, och 3.uppföljningen av hållbarhetsarbetet. Informationen ska finnas tillgänglig på fondbolagets respektive AIF-förvaltarens webbplats. Därutöver ska information enligt 1 och 2 lämnas i informationsbroschyren och helårsrapporten. Information enligt 3 ska lämnas i helårsrapporten. Om förvaltaren inte beaktar några hållbarhetsaspekter i sin förvaltning av en fond ska information om detta finnas tillgäng- lig på förvaltarens webbplats samt i fondens informationsbroschyr och årsberättelse. 24 och rådets direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (EUT L 174, , s. 7). Enligt UCITS-direktivet ska det för en värdepappersfond finnas information i form av ett prospekt (informationsbroschyr i svensk rätt), årsberättelse, halvårsredogörelse och basfakta för investerare (faktablad i svensk rätt). Innehållet i och utformningen av dessa obligatoriska informationskällor regleras i artiklarna 68–82 i UCITS- direktivet. När det gäller informationsbroschyren samt års- och halv- årsredogörelserna är det fråga om en minimireglering, dvs. innehållet ska åtminstone motsvara det som anges i direktivet, men det finns inget som hindrar medlemsstaterna från att ställa längre gående krav.25 Kraven på innehåll och utformning av faktabladet är dock fullhar- moniserade.26 Faktabladen ska, för att underlätta jämförelse mellan olika fonder, ha samma innehåll och form i hela . I kommis- sionens faktabladsförordning finns detaljerade regler om faktabladets innehåll och form.27 I förordningen anges ”uttömmande den före- skrivna formen och innehållet för faktablad”. ”Inga andra uppgifter eller förklaringar ska ingå” (artikel 3.1). Det finns därmed inte möjlig- het att i svensk rätt införa kompletterande regler om innehållet i faktabladet. Bland reglerna i förordningen finns i artikel 7 bestäm- melser om beskrivningen av fondens mål och placeringsinriktning. Av artikeln framgår de obligatoriska uppgifter som ska anges, bl.a. vilka huvudkategorier av finansiella instrument som fondmedlen får placeras i och hur vinster hanteras. Vidare anges att faktabladet får innehålla andra uppgifter om det krävs för en adekvat beskrivning av fondens mål och placeringsinriktning (artikel 7.4). Detta har av den (and association, EFAMA) tolkats så att det finns utrymme för ett fondbolag att i faktabladet ta med information avseende håll- bara investeringar.28 Det kan dock noteras att eftersom ett fakta- blad inte får vara längre än två A4-sidor så är utrymmet för sådana beskrivningar begränsat (artikel 6). För fonder som inte omfattas av UCITS-direktivet gäller AIFM- direktivet. Enligt det direktivets skäl omfattar direktivet dock endast förvaltarna och inte fonderna i sig, som i stället är en fråga för 25Se artiklarna 69.2–69.4. 26Se skäl 59 i UCITS-direktivet och prop. 2010/11:135 s. 137. 27Kommissionens förordning nr 583/2010/EG av om genomförande av Europa- parlamentets och rådets direktiv /65/EG rörande basfakta för investerare. 28EFAMA, Guidance on RI information in the Disclosure, 16.02.2012. nationell reglering.29 Detta är dock en sanning med modifikation. Direktivet innehåller bestämmelser om informationskrav avseende AIF:er. Bestämmelserna är visserligen riktade mot förvaltaren – det är förvaltaren som ska se till att det finns en information om fonden (i princip motsvarande UCITS-fondernas informationsbroschyr) och en årsberättelse – men innebär de facto en reglering av vilken information som ska finnas tillgänglig om fonderna. Informations- reglerna i AIFM-direktivet är dock mindre detaljerade än i UCITS- direktivet; det finns t.ex. ingen motsvarighet till ovan nämnda för- ordning om faktabladets form och innehåll. Det framgår av direk- tivet att det är fråga om en minimireglering, se t.ex. artikel 22.2, om vad årsredovisningen minst ska innehålla, och artikel 43, om möjlig- heten för medlemsstaterna att ställa strängare krav på fonder som ska marknadsföras till icke-professionella kunder. Sammanfattningsvis finns det alltså inget i EU-lagstiftningen som hindrar att de i föregående avsnitt föreslagna kraven på infor- mation om hållbara investeringar tas in i fondernas informations- broschyr, årsberättelse, och halvårsredogörelse. Dessa krav kommer emellertid endast att gälla för svenska fonder. För de utländska fonder som marknadsförs här i landet gäller de informationskrav som finns i fondens hemland. Det finns inte utrymme för nationella lagstiftare att ställa sådana informationskrav på faktabladet. Emellertid finns enligt faktabladsförordningen möjlighet för ett fondbolag att ta med uppgifter om hållbarhetskriterier när det behövs för en adekvat beskrivning av fondens mål och placeringsinriktning. Utredningen föreslår mot den bakgrunden att en regel med ett informationskrav tas in i lagen om värdepappersfonder och i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Regeln bör innebära att ett fondbolag eller en AIF-förvaltare som huvudregel för varje fond ska lämna den information som behövs för förståelsen av fondens förvaltning i hållbarhetsavseende, dvs. för frågor som rör exempelvis miljö, sociala förhållanden, personal, respekt för mänskliga rättigheter och motverkande av korruption. Informationen ska beskriva vilka håll- barhetsaspekter som beaktas i förvaltningen, den eller de metoder som används för hållbarhetsarbetet, och resultatet av detta. Informationen ska finnas tillgänglig på fondbolagets respektive AIF-förvaltarens webbplats. Därutöver ska information om vilka 29 Se skäl 10 i AIFM-direktivet. hållbarhetsaspekter som beaktas och den eller de metoder som an- vänds lämnas i informationsbroschyren och helårsrapporten och en uppföljning av hållbarhetsarbetet ska redovisas i helårsrapporten. Som nämnts bör förvaltare som inte beaktar några hållbarhets- aspekter i stället informera om det. Informationen bör utformas så att den i klartext anger att förvaltaren inte beaktar hållbarhets- aspekter i sin förvaltning. Den informationen bör finnas tillgänglig på förvaltarens webbplats samt i fondens informationsbroschyr och årsberättelse. Bedömning: Det bör inte i den offentliga regle- ringen införas ett specifikt krav på att mäta och redovisa fonders koldioxidavtryck. I stället bör effekterna av den självreglering som () införts, och den franska lagstiftningen på området utvärderas (första redovisningen ska ske ). Bland hållbarhetsaspekterna är klimatfrågan en av de frågor som rönt mest uppmärksamhet (politiskt, medialt och hos allmänheten). Att mäta verksamheters klimatpåverkan är viktigt för att ge under- lag för att kunna göra bedömningar av klimatrelaterade finansiella risker. Det främsta sätt som är tillgängligt för att bedöma klimat- påverkan av en investering i ett bolag är att mäta hur stora utsläpp av växthusgaser bolaget har, ofta kallat bolagets koldioxidavtryck. Genom att sammanställa koldioxidavtrycken för samtliga aktieinne- hav i en fond kan man få fram fondens koldioxidavtryck. Det är alltså inte fondbolagets utsläpp som avses, utan utsläppen från bolag som fonden investerar i. Ett flertal privata och offentliga förvaltare – i t.ex. fondbolag, privata pensionsförvaltare och AP-fonder – har skrivit under the Pledge30 och har därigenom åtagit sig att mäta och redovisa sina fonders koldioxidavtryck. 30 The pledge stöds av PRI (Principles of ) FI (Initiative). fondernas koldioxidavtryck kommer framöver att beräknas för inne- hav per med hjälp av senast tillgängliga koldioxiddata för direkta utsläpp (Scope 1) och indirekta utsläpp från energi, t.ex. inköp av värme, kyla och el (Scope 2). Koldioxid- avtrycken kommer att redovisas med de tre indikatorer som är de vanligast förekommande: