sou · H5B36 · 2017-02-08 00:00:00 — För jag menar, polisen och domstolen, de tar aldrig konsekvenserna. Det är jag som sitter med konsekvenserna av allt de gör. Och när dom- stolen sen försökte tvinga iväg mig och mina syskon till honom, jag satt ju bara där som ett frågetecken, “vad är det som pågår?” Delaktighet handlar emellertid inte bara om att få säga vad man tycker utan också om att vuxna lyssnar och tar barnet på allvar. Man ska lyssna på barn och lita på det barn säger. inte lyssna så mycket på föräldrarna, utan på barnen mer. Intervjuare: Och varför tänker du att man ska göra det? Varför ska man lyssna på barn mer än vuxna? Alltså hur barnen vill ha det och inte hur vuxna vill ha det. För det är barn det handlar om. Och om man bara lyss- nar på vuxna så blir det inte någon … Då får inte barnen någonting som de vill, utan då blir det som ena föräldern vill eller som den andra föräldern vill. Barn har rätt till skydd från alla former av våld. Trots detta har barn som talat med berättat om att de tvingas umgås med en förälder som de blivit utsatta för våld, övergrepp eller annan kränkande behandling från, utan att hänsyn tagits till deras åsikter. Barn blir ifrågasatta och deras åsikter förminskas eller bortses helt ifrån när de inte vill träffa föräldern, eller träffa föräldern under sär- skilda villkor som gör att de känner sig trygga.1 Ett barn resonerar: Man kan inte hålla på och försöka överbeskydda barnen, eller folk är rädda för att bli anklagade för att vara ett kvinnodominerat samhälle. Att man tar ifrån fäderna deras rätt till barnen. Att allt ska gå utifrån 1 Se även , I & , K (2007) Barns i kläm – hur uppmärksammas barn i mål om verkställighet av umgänge. : ; , M & , E, (2011) När barn som upplevt våld möter – om barns perspektiv, delaktighet och giltig- görande. : ; , J (2012) Kan barn tala? En genusvetenskaplig analys av ålder i familjerättsliga utredningstexter. : ; , A (2016) Better safe than sorry? : Quantitative and qualitative aspects of child-father relationship after parental separation in cases involving intimate partner violence. barnets känslor, barnets önskemål och barnets vilja. Därför att även om … Det som många säger det är ju det att barnet … mamman kon- trollerar barnet eller någon kontrollerar barnet och säger nej. Men fortfarande som barn så känner man sig lojal mot sin andra förälder också. Och skulle det inte ha hänt skulle man vilja träffa den personen. Att som domare så måste man tänka att det finns en orsak. Det här handlar inte om att man är sur för att man inte fick en glass , men det är det folk verkar tro. Ett annat barn säger: …så att man höll på att argumentera i det där rum- met så här, och de sitter så här och bara ”nej, men är ni säkra på att …” Då reste jag mig upp, arg i hågen, och tog en sån whiteboardpenna och skrev på tavlan ”Vi mår inte bra. Vi mår jättedåligt”. Åtgärder för att stärka barnets rättigheter i tvister om vårdnad, boende och umgänge 1Risk- och skyddsbedömningar byggda på ordentliga utredningar där barnet kommit till tals Utredningen har berört frågan om riskbedömningar men tar inte tyd- ligt upp vikten av att barn görs delaktiga i de utredningar som görs. I utredningar och bedömningar måste barns upplevelser av våld och hur trygghet kan skapas, dokumenteras och vägas in av familjerätt och domstol. Ett barn som upplevt våld från sin pappa beskriver hur hen var helt oförberedd på det beslut som kom från de vuxna. Det var en chock därför att jag kände bara att ”ja, men vad är det här?” Och sen plötsligt så skulle de liksom ta mig till honom. Och jag ville inte träffa honom så klart. Barn måste göras delaktiga på ett sätt som är tryggt för barnet. Barnet ska inte skyddas genom att uteslutas från att vara delaktiga utan sam- hället måste skapa strukturer där barn kan delta på ett tryggt sätt. Jag anser att barnets rätt att komma till tals och få sina åsikter beaktade i alltför hög utsträckning blir avhängig vuxnas förmåga, vilja och ansvarstagande, vilket även utredningen konstaterar. Bland annat har utredningen sett att vuxna ”skyddar barn från att delta” i stället för att, som betonar, skydda barn i sitt deltagande. Det innebär att barns rättigheter enligt konventionen kränks även om det finns en välmening från vuxna professionella i Ett tydligt exempel kan vara att barnets ord omformu- leras i utredningen. Ett barn säger: Alltså det var att saker som jag hade sagt, det har de ändrat jättemycket, jag har aldrig sagt de grejerna. Såna saker som jag har berättat om hur jag känner, det var liksom nej, jag har aldrig sagt det i hela mitt liv. 2 Företrädare för barnet För att ska leva upp till de rättigheter som barn ges i barn- konventionen krävs att barn i tvister om vårdnad, boende och um- gänge får reella möjligheter att komma till tals. Det är en rättighet även för yngre barn. För detta krävs att samhället skapar system som skyddar barnet i sitt deltagande snarare än som skyddar barnet från att delta. Eftersom de lagstiftningsåtgärder som genomförts i syfte att stärka barns möjligheter att komma till tals och få sina åsikter beaktade, inte fått tillräckligt genomslag i praktiken krävs ett annat förhållningssätt och förändrade attityder. För att uppnå en förändring som innebär att alla barn ges möjlighet att komma till tals och bli lyssnade till krävs enligt min mening en företrädare som enbart har i uppdrag att bistå barnet och fungera som en garant för att barnet ska kunna utöva sin rätt. Det krävs en företrädare för barnet som har möjlighet att föra fram barnets åsikter i alla delar av processen. En del av barnen tycker också att de behöver någon som tyd- ligare kan föra deras talan: Så det finns ingen som bara är för barnet. Liksom bara någon man kan träffa, och man kan känna ”ja, men vi bestämmer så många träffar vi behöver”, så får du säga vad du tycker, får du läsa igenom vad du har sagt, och så för man fram det. Så att man har någon man känner att det är min. En flicka säger att det behövs någon som kan vara en garant för att det inte ska bli fel: På något sätt så behöver barnet en egen person som kan … För antingen har det gått mellan olika mellanhänder eller så har, som jag har förstått det, aldrig liksom skrivit exakt det som jag har sagt. Jag är kritisk till att utredningen inte på allvar har försökt stärka barns rättigheter genom att föreslå någon form av företrädarskap för barnet i dessa mål. Att fokusera på information till föräldrarna är givetvis positivt men leder inte automatiskt till att barnets rätt att uttrycka sina åsikter och få dem beaktade stärks. Det finns strukturer som hindrar att barn ges möjlighet att komma till tals. Att barn inte har en företrädare som enbart har till uppgift att bistå barnet i sitt deltagande är enligt min mening ett stort hinder. Barnet blir utlämnat till familjerättens och domstolens bedömningar av när det anses lämpligt och görligt att inhämta barnets åsikter och de tolk- ningar som professionella gör av barnets åsikter. föreslogs att barn åtminstone i särskilt konfliktfyllda mål om vård- nad, boende och umgänge skulle ges rätt till ett biträde.2 Jag anser att det är dags att detta förslag görs till verklighet om barns rättig- heter riktigt ska stärkas i tvister om vårdnad, boende och umgänge. 3 Utredning om talerätt Jag ställer mig också frågande till det sätt på vilket utredningen har utrett frågan om barns talerätt i dessa mål. Redan utredningen rätt 2 konstaterar att barnets möjlighet att påverka sin situation i vårdnads- och umgängesmål är liten. Därför föreslogs att barnet skulle ges talerätt.3 Av direktiven till den här utredningen framgår att utredningen skulle titta på olika lösningar för att stärka barnets rätt att komma till tals. Frågan om talerätt har dock enbart berörts flyktigt och avfärdats, med endast ett kortare resonemang kring för- och nackdelar med en sådan ordning. Detta är olyckligt eftersom jag uppfattar att regeringens ambition har varit att under- söka alla möjligheter som finns för att stärka barnets rätt att komma till tals. Barn vi har pratat med har lyft frågan om att delta själv i dom- stolen. De tycker att de barn som vill ska få vara med i domstolen. Några av barnen berättar att de själva hade velat vara med i dom- stolen, för att vara säker på att domstolen verkligen får höra vad barnet har att säga. En flicka berättar att familjerättssekreteraren 2Ds 2002:13 Utövandet av barns rättigheter i familjerättsprocesser. 3SOU 1979:63 Barnets rätt 2. ”hade missat jättemycket saker” från flickans berättelse. Hon upp- levde inte att hennes röst tagits upp i domstolen och hon funderar därför på om det hade varit bättre om hon varit med i domstolen själv: Men jag vet inte, jag hade kanske velat vara med, för att det, då kanske de hade fått höra vad vi barn (vill) för att vi säger det live. Det är inte så att vi sitter och läser upp ett papper. Utan det här är som våra egna histo- rier, vad vi har upplevt. Men jag vet inte, jag tror kanske jag hade velat vara med i domstolen. Att de kanske hade tillfrågat oss. Utredningen har konstaterat att möjligheten för barn att själva vara med i domstol fortsatt bör vara begränsad. Också denna bedömning görs utan något djupare resonemang eller analys kring hur de brister som finns i dagens system skulle kunna avhjälpas och därmed möjlig- göra för de barn som vill höras inför domstol att kunna göra det på ett tryggt sätt. Jag anser att det krävs mer långtgående resonemang och djupare analyser kring hur vi gör barn delaktiga än vad denna utredning har åstadkommit. Det krävs också skarpa förslag som innebär att det blir en förändring och att de brister i barns delaktighet som utredningen och andra har konstaterat faktiskt åtgärdas. En utvärdering av vårdnadsreform En särskild utredare ska utvärdera vårdnadsreform. Utred- aren ska följa upp och undersöka hur reglerna har fungerat i prak- tiken och om syftet med reformen – att stärka barnrättsperspek- tivet – har uppnåtts. En annan huvuduppgift för utredaren är att kartlägga och analysera orsakerna till ökningen av antalet vårdnads- mål. I uppdraget ingår att ta ställning till bl.a. •om reglerna om gemensam vårdnad behöver ändras, •hur föräldrars möjligheter att nå en samförståndslösning i mål om vårdnad, boende och umgänge kan utvecklas och förbättras, •hur barnets rätt att komma till tals kan stärkas, •vilka åtgärder som kan behöva vidtas för att säkerställa att risk- bedömningar görs i tillräcklig utsträckning och att dessa bedöm- ningar är av hög kvalitet, •vilka åtgärder som kan behöva vidtas för att förbättra och effek- tivisera hanteringen av frågor om överflyttning av vårdnad när det förekommit allvarligt våld i familjen, •om det behöver införas särskilda forumregler för situationer när barn och föräldrar har skyddade personuppgifter, och •om det finns behov av åtgärder för att stärka kompetensen vid handläggning av frågor om vårdnad, boende och umgänge. Utredaren ska lämna de förslag till författningsändringar och andra åtgärder som behövs. Uppdraget ska redovisas senast den 28 okto- ber 2016. Behovet av en utvärdering Det finns drygt 1,9 miljoner barn i . av barnen har föräldrar som har separerat eller aldrig bott tillsammans. berörs nästan 50 000 barn av föräldrars separation. De flesta föräldrar kan efter en separation samarbeta och hittar tillsam- mans lösningar som rör barnets vårdnad, boende och umgänge. av alla föräldrar som separerar har fortsatt gemen- sam vårdnad och av alla barn till separerade för- äldrar har ett växelvist boende hos sina föräldrar. En del föräldrar har dock en så svår konflikt att det inte är möjligt att samarbeta i frågor som rör barnet eller enas om barnets framtid. För vissa barn innebär det att domstolen måste lösa föräldrarnas tvist. Samhället har ett stort ansvar för barn och en viktig uppgift är att vid separation ge föräldrarna hjälp och stöd att själva fatta beslut med barnets bästa i fokus. Regeringens målsättning är att främja samförståndslösningar mellan föräldrarna och att – i de fall föräld- rarna inte kan enas i frågor som rör barnet – tillhandahålla en effek- tiv och rättssäker domstolsprocess för att avgöra tvisten. Lagstift- ningen om vårdnad, boende och umgänge ska präglas av ett tydligt barnrättsperspektiv och säkerställa att barnet får komma till tals och vara delaktig. Att lagstiftningen ska ha detta förhållningssätt följer även av FN:s konvention om barnets rättigheter (barnkonventio- nen). Samhällsutvecklingen går mot att allt fler föräldrar väljer att ta aktiv del i sina barns liv, oavsett om de bor ihop eller inte. Barn växer också upp i många olika familjekonstellationer. Det är därför viktigt att reglerna om vårdnad, boende och umgänge är moderna och ändamålsenligt utformade. regler om vårdnad, boende och umgänge utvär- derades senast av vårdnadskommitté. Den utvärderingen ledde till vårdnadsreform (prop. 2005/06:99 Nya vårdnads- regler, bet. 2005/06:LU27). Syftet med reformen var framför allt att stärka barnrättsperspektivet. Ett annat viktigt syfte var att under- lätta för föräldrar att komma överens i frågor om vårdnad, boende och umgänge. Det är angeläget att reglerna om vårdnad, boende och umgänge är utformade för att säkerställa barnets bästa och för att minska risken för långvariga konflikter till skada för barnet. Frågan om barnets bästa i familjesituationer innefattar komplexa frågeställ- ningar som förtjänar både uppmärksamhet och omsorgsfulla över- väganden. Regeringen har uttalat att det finns ett behov av att utvärdera reformen. De lagändringar som genom- fördes har varit i kraft . Det finns därför anledning att ge en särskild utredare i uppdrag att utvärdera vårdnads- reform. Uppdraget att utvärdera reformen Hela reformen ska utvärderas Genom vårdnadsreform genomfördes flera större ändringar i regler om vårdnad, boende och umgänge. Bland annat tydliggjordes att barnets bästa ska vara avgörande för alla beslut i dessa frågor. Det infördes också en skyldighet för dom- stolen att aktivt verka för att föräldrarna når en samförstånds- lösning som är till barnets bästa. Vidare framhölls att risken för att barnet far illa ska beaktas särskilt i bedömningen av vad som är bäst för barnet och att föräldrarnas förmåga att samarbeta ska beaktas särskilt vid bedömningen av om vårdnaden ska vara gemensam. Även barnets behov av umgänge med mor- och farföräldrar samt andra som står barnet särskilt nära betonades. För att stärka barnets rätt att komma till tals infördes bestämmelser om att socialnämnden, innan den lämnar s.k. snabbupplysningar, ska höra barnet, om det är lämpligt. För att minska risken för långvariga processer till skada för barnet flyttades handläggningen av verkställighet av avgöranden i vårdnadsmål från de allmänna förvaltningsdomstolarna till de all- männa domstolarna. Utredarens uppdrag är att utvärdera reformen i sin helhet. En huvuduppgift är att undersöka hur reglerna om vårdnad, boende och umgänge tillämpas och ta ställning till om de behöver ändras för att reformens grundläggande syfte – att stärka barnrättsperspektivet – ska uppnås. Antalet vårdnadsmål i domstol har ökat markant . En annan huvuduppgift för utredaren är därför att identifiera och analysera de faktorer som kan ha bidragit till ökningen av antalet mål. Det finns i detta sammanhang anledning att kartlägga hur van- ligt det är att en förälder yrkar ensam vårdnad och vilka skäl som framförs till grund för ett sådant yrkande. Det är också av intresse att undersöka hur stor andel av målen som utgörs av föräldrar som återkommande tvistar i domstol och hur stor andel av målen som avgörs efter huvudförhandling respektive efter det att föräldrarna har nått en samförståndslösning. Vidare kan det finnas skäl att under- söka i vilken utsträckning eventuella brister i arbetet med att före- bygga vårdnadstvister, t.ex. genom de kommunala samarbetssamtalen, kan ha påverkat antalet vårdnadsmål. Antalet mål med internationell anknytning har också ökat, vilket kan ställa nya och större krav på tillämpningen. Detta bör beaktas vid utvärderingen av reglerna om vårdnad, boende och umgänge. Det finns också anledning att analysera hur domstolarna beaktar att en part inte visat sig följa vad som tidigare beslutats om barnet. I arbetet med att utvärdera reformen ingår att överväga om det finns behov av förändringar i regelverket eller av att vidta andra åtgärder, t.ex. när det gäller metodutveckling, kompetens och erfaren- hetsutbyte. I uppdraget ingår att lämna fullständiga författnings- förslag utifrån de överväganden som görs. Utredaren är oförhind- rad att ta upp andra närliggande frågor. Arbetet med att utvärdera reformen ska ha ett barnrättsperspek- tiv, vilket innebär att konsekvenserna för barnet ska bedömas med hänsyn till de mänskliga rättigheter som barn har enligt bl.a. barn- konventionen. Frågorna ska ses med barnets ögon och barnets bästa ska sättas i fokus. Regeringen har identifierat följande frågor som det finns särskild anledning att överväga närmare. Beslut om gemensam vårdnad Familjerätten har genomgått betydande förändringar. Utvecklingen på området har präglats av en strävan att tillgodose barnets behov av en nära och god relation till båda sina föräldrar. Ett viktigt inslag i denna strävan har varit institutet gemensam vårdnad och att därigenom underlätta en utveckling mot att föräldrarna i så stor utsträckning som möjligt ska ta ett gemen- samt ansvar för barnet och själva komma överens i frågor om vård- nad, boende och umgänge. kunde domstolen besluta om gemensam vårdnad endast om föräldrarna var överens och det var bäst för barnet. Genom vårdnadsreform fick domstolen möjlighet att be- sluta om gemensam vårdnad även när en förälder motsatte sig det. I praktiken kom detta att innebära en presumtion för gemensam vård- nad. Denna presumtion kom senare att ifrågasättas. Bland annat framhölls att det kunde vara bättre för barnet att en av föräldrarna fick ensam vårdnad när föräldrarna saknade förmåga att samarbeta. Genom vårdnadsreform ändrades därför reglerna. Det in- fördes då en bestämmelse om att domstolen särskilt ska beakta för- äldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet vid bedöm- ningen av om vårdnaden ska vara gemensam. Ändringen synes ha lett till att såväl parterna som domstolen i stor utsträckning fokuserar på föräldrars förmåga att samarbeta. Det har i olika sammanhang gjorts gällande att detta riskerar att leda till en ökad konfliktnivå mellan föräldrar och att det kan vara en bidragande orsak till ökningen av antalet vårdnadstvister i domstol. Ett barn mår inte bra av ständiga konflikter mellan föräldrarna. Det är därför oroväckande att reglerna om gemensam vårdnad och den betydelse bristande samarbetsförmåga har vid prövningen av vårdnadsfrågan skulle kunna vara konfliktdrivande. Om en förälder motsätter sig gemensam vårdnad är det viktigt att en pröv- ning alltid görs av de skäl föräldern framför, inte minst om mot- ståndet har sin grund i våld eller andra former av övergrepp från den andra förälderns sida. Det är svårt att tillgodose barnets behov av trygghet och omsorg inom ramen för gemensam vårdnad om den ena föräldern gör sig skyldig till övergrepp mot den andra för- äldern eller någon annan i familjen. Det finns mot denna bakgrund skäl att kartlägga och analysera tillämpningen av reglerna om gemen- sam vårdnad och överväga åtgärder som tydliggör vikten av ett helhetsperspektiv vid tillämpningen av regelverket. Det kan inte heller uteslutas att det kan finnas anledning att se över den nuvarande ut- formningen av reglerna om gemensam vårdnad. Gemensam vårdnad är i de allra flesta fall en ur barnets syn- vinkel mycket bra vårdnadsform. Det är för barnets skull viktigt att båda föräldrarna är delaktiga i barnets förhållanden och tar ansvar för barnet, vilket även ger uttryck för. Målsätt- ningen är att föräldrarna ska ha gemensam vårdnad i samtliga fall där detta är bäst för barnet. En utgångspunkt är därför att det inte ska ske en återgång till den ordning som gällde års reform och som innebar att en förälders motstånd mot gemensam vårdnad i sig uteslöt den vårdnadsformen. Det ska inte heller ske en återgång till det som gällde års reform och som i princip innebar en presumtion för gemensam vårdnad. •kartlägga och analysera hur reglerna om gemensam vårdnad tillämpas och då särskilt belysa i vilken utsträckning och på vilket sätt domstolar och socialnämnder beaktar föräldrars förmåga att samarbeta och i vilken utsträckning reglerna är konfliktdrivande, och •ta ställning till om reglerna om gemensam vårdnad behöver änd- ras eller om andra åtgärder behöver vidtas. Vårdnadslagstiftningen präglas av en strävan efter att föräldrarna frivilligt ska kunna komma överens om lösningen av sin tvist. En utgångspunkt är att samförståndslösningar får anses vara bäst för barnet. Regelsystemet har därför på olika sätt utformats så att föräldrar ska kunna nå enighet i frågor som rör barnet. Bland annat finns det möjlighet för föräldrar att få hjälp med att nå en samförståndslösning inom ramen för de kommunala samarbets- samtalen. Genom vårdnadsreform infördes vidare en möj- lighet för domstolen att uppdra åt en medlare att försöka få föräld- rarna att komma överens. Det infördes också en generell skyldighet för tingsrätten att verka för samförståndslösningar i vårdnadsmål. Denna skyldighet skärptes som möjligheten för hovrätten att verka för samförståndslösningar lagreglerades (prop. 2010/11:128 Medling och förlikning – ökade möjligheter att komma överens). Det är eftersträvansvärt att föräldrar lyckas nå enighet i ett så tidigt skede som möjligt och därigenom undvika att konflikter som rör barn behöver avgöras i domstol. Det förebyggande arbetet för att få föräldrar att komma överens är alltså nödvändigt för att kunna minska antalet vårdnadsmål. Kommunernas samarbetssamtal har i detta sammanhang en viktig roll att fylla. Regeringen har därför gett i uppdrag att bl.a. kartlägga föräldrars erfaren- heter av deltagande i samarbetssamtal, analysera samtalens effekter och lämna förslag till eventuella åtgärder. Regeringen har också ut- vidgat de kommunala samarbetssamtalen till att även omfatta frågor som rör barns försörjning (prop. 2012/13:189 Förstärkta samarbets- samtal). Vidare har tilldelats medel för att starta s.k. samverkansteam som genom tvärprofessionell samverkan ska stödja föräldrar och barn i samband med en separation. Det preventiva arbetet lyckas emellertid . Det måste därför finnas effektiva verktyg för samförståndslösningar även under domstolsprocessen. Som framgår ovan har domstolen en skyldighet att verka för en samförståndslösning och en möjlighet att besluta om medling i mål om vårdnad, boende och umgänge. Det är dock oklart i vilken utsträckning medlingsförfarandet används, hur det fungerar i praktiken och om det har haft önskad effekt. Som ett led i utvärderingen av möjligheterna att nå samför- ståndslösningar finns det anledning att ta del av de erfarenheter som finns i och utomlands av arbete med alternativa tvist- lösningsmodeller. Ett exempel på en sådan modell är projektet flikt och försoning, som används bl.a. i några kommuner i Stock- holmsområdet och . Projektet bygger på ett nära samarbete mellan socialnämnden och domstolen och syftar till att hjälpa för- äldrar att nå långsiktiga och hållbara samförståndslösningar. I finns det en modell för tvistlösning som innebär att s.k. sakkunnig- biträden – särskilt utbildade medlare – används vid medling i vård- nadstvister i domstol. I har föräldrar till barn en lagstadgad skyldighet att delta i ett förlikningsförfarande innan det är möjligt att inleda en domstolsprocess. •kartlägga och analysera hur domstolarna arbetar för att nå sam- förståndslösningar i mål om vårdnad, boende och umgänge, •ta ställning till hur medlingsförfarandet kan utvecklas och för- bättras, •ta ställning till om det finns andra sätt att ytterligare stärka för- äldrars möjligheter att nå samförståndslösningar inför och under en domstolsprocess, och