sou · H5B3100 · 2017-12-12 00:00:00 — För detta talar också att vi föreslår en möjlighet till domstolsprövning av om kopian ska för- varas eller inte, eftersom det innebär en extra rättssäkerhetsgaranti för den drabbade (se avsnitt 9.7). Sammantaget anser vi att över- vägande skäl talar för att den som verkställer en undersökning på distans ska ha möjlighet att besluta om kopiering av upptagningar som påträffas. Vi ser inget hinder mot att sådana beslut kan fattas såväl av polismän som av it-forensiker eller motsvarande och annan civilanställd personal. Beslutet bör även kunna fattas av undersök- ningsledaren eller åklagaren. Rättens beslut om kopiering I 27 kap. 5 § RB finns det bestämmelser om när rätten kan besluta om beslag. Reglerna innebär att rätten får besluta om beslag av föremål som företes vid rätten eller som annars är tillgängliga för beslag. Om föremålet inte företes torde tillgänglighetskravet innebära att föremålet är identifierat och förvaras av en myndighet.8 Rätten får ta upp en fråga om beslag på yrkande av undersöknings- ledaren eller åklagaren. Efter att åtal har väckts kan frågan också tas 8 Fitger m.fl., kommentaren till 27 kap. 5 § RB. Säkrande av information genom beslag och kopiering upp på yrkande av målsäganden eller självmant av rätten. När det har väckts en fråga om beslag ska rätten hålla förhandling så snart det kan ske. I fråga om förhandlingen gäller i tillämpliga delar det som föreskrivs om häktningsförhandlingar i 24 kap. 17 § RB. Det som sägs där om den misstänkte gäller då den från vilken beslag sker.9 Vid fara i dröjsmål får rätten besluta om beslag som gäller till dess något annat har beslutats. Om rätten beslutar om beslag går åtgärden i verkställighet (30 kap. 12 § första stycket 3 RB). Med hänsyn till syftet med det nya tvångsmedlet bör rätten ha en möjlighet att besluta om kopiering som motsvarar möjligheten att besluta om beslag. De regler som gäller om beslag bör därför göras tillämpliga i fråga om kopiering av handlingar. Det bör alltså vara möjligt att väcka en fråga om kopiering på motsvarande sätt som det är möjligt att ta upp en fråga om beslag. För att kopi- eringsmöjligheten ska fungera som det är tänkt, bör det också vara möjligt för rätten att när den prövar en fråga om något ska tas i be- slag, i stället besluta om kopiering. Vi har svårt att se att en regel som gör det möjligt för rätten att fatta beslut om kopiering vid en undersökning på distans skulle fylla någon praktisk funktion. Det framstår dessutom som ogenom- förbart eftersom beslutet, med hänsyn till tillgänglighetskravet, måste fattas när undersökningen har påbörjats och som regel be- höver kunna fattas skyndsamt. Till detta kommer att undersök- ningar på distans, som tidigare påpekats, kan genomföras under alla tider . Vi föreslår därför inte någon sådan regel. Rätten bör kunna ersätta ett beslag med kopiering Om ett beslag har verkställts utan att rätten beslutat om det, har den som drabbats av beslaget rätt att begära att rätten prövar beslaget (27 kap. 6 § RB). Vid denna prövning kan det visa sig att ett beslag av t.ex. ett företags datorutrustning är oproportionerligt i förhållande till den nytta som beslaget medför. Det kan vara så att det skulle vara proportionerligt och tillräckligt att i stället göra en kopia av hela eller delar av datorutrustningens lagrade inne- 9 Fitger m.fl., kommentaren till 27 kap. 5 § RB. Säkrande av information genom beslag och kopiering I sådana och liknande fall bör domstolen, när den prövar en fråga om beslag, kunna besluta att beslaget ska ersättas med kopi- ering. En sådan möjlighet ligger visserligen på ett sätt vid sidan av den tänkta systematiken, eftersom det då strängt taget rör sig om kopiering av beslagtaget material och inte om tvångsmedlet kopi- ering. Trots det anser vi att det är nödvändigt med en sådan möj- lighet för att regleringen ska leva upp till principen om att det minst ingripande alternativet för att säkra bevisning ska kunna väljas. Som framgått tidigare i det här kapitlet anser vi att det också bör finnas en möjlighet att i vissa fall begära domstolsprövning av en gjord kopiering. Våra förslag i den delen finns i avsnitt 9.7. Förslag: När kopiering sker i stället för ett beslag eller vid en undersökning på distans ska detta protokollföras. I protokollet ska ändamålet med kopieringen och vad som förekommit vid åtgärden anges. Det som har kopierats ska beskrivas noga. Vid omfattande kopiering får de kopierade handlingarna beskrivas genom samlande beteckningar om det är lämpligt. Den som har drabbats av kopiering har rätt att på begäran få ett bevis om åt- gärden. Beviset ska även innehålla uppgift om det brott som miss- tanken avser. När ett föremål tas i beslag ska detta protokollföras. I protokollet ska ändamålet med beslaget och vad som förekommit vid beslaget anges. Det beslagtagna ska som huvudregel beskrivas noga, men vid omfattande beslag får de beslagtagna föremålen beskrivas genom samlande beteckningar om det är lämpligt. Den som har drabbats av ett beslag har rätt att på begäran få ett bevis om åtgärden. Beviset ska i så fall även innehålla uppgift om det brott som misstanken avser. (27 kap. 13 § RB.) Som framgått i avsnitt 7.6.3 fyller anteck- ningen flera viktiga funktioner. Om kopiering införs som ett alternativ till beslag och som en åtgärd vid undersökning på distans, är det viktigt att förfarandet lever upp till rimliga krav på rättssäkerhet och ordning. Kopieringen bör därför protokollföras på motsvarande sätt som ett beslag och Säkrande av information genom beslag och kopiering den drabbade bör ha motsvarande rätt till ett bevis om åtgärden. Regler om detta kan lämpligen föras in i 27 kap. 13 § RB. Bedömning: Underrättelseskyldigheten vid kopiering bör mot- svara underrättelseskyldigheten vid beslag. Om det sker ett beslag från någon som inte är närvarande när åt- gärden vidtas, ska han eller hon utan dröjsmål underrättas om be- slaget och vad som har hänt med det beslagtagna. I fall då beslaget avser en försändelse hos ett befordringsföretag ska mottagaren, och även avsändaren om denne är känd, underrättas så snart det kan ske utan men för utredningen. (27 kap. 11 § RB.) Med hänsyn till det integritetsintrång som det innebär att myn- digheterna innehar kopior av handlingar man fått tillgång till med hjälp av en tvångsåtgärd, bör det råda ett krav på att den enskilde även vid kopiering ska underrättas om åtgärden. Underrättelse är vidare en förutsättning för att någon ska kunna begära rättens prövning av om en kopia ska förvaras. En särskild fråga är när denna underrättelse ska ske. Det ingår i vårt uppdrag att analysera och ta ställning till om det bör vara möjligt att i vissa fall dröja med att underrätta om ett beslag när den som beslaget görs hos inte är närvarande. Våra överväganden i denna fråga finns i avsnitt 10.4. Vi tar där även upp frågan om det bör vara möjligt att dröja med en underrättelse om kopiering. Förslag: Det införs en möjlighet att kopiera försändelser hos ett postbefordringsföretag som korresponderar med möjligheten att göra beslag av försändelser hos sådana företag. Det innebär att en försändelse som finns hos ett postbefordringsföretag får kopieras endast om brottet har fängelse i straff- skalan och försändelsen hade kunnat tas i beslag eller kopieras hos mottagaren. Säkrande av information genom beslag och kopiering Möjligheten att besluta om kvarhållande av en försändelse som väntas komma in till ett befordringsföretag (s.k. post- kontroll) utvidgas på så sätt att sådant kvarhållande får ske även i syfte att försändelsen ska kopieras. I fråga om sådana åtgärder gäller samma regler som vid kvarhållande i beslagssyfte. Det finns i 27 kap. RB vissa bestämmelser som särskilt behandlar beslag av försändelser som finns hos ett befordringsföretag. Sådana försändelser har ett starkare skydd än andra föremål och hand- lingar. I 3 § föreskrivs det att försändelser som finns hos ett post- eller telebefordringsföretag bara får tas i beslag om brottet kan leda till fängelse eller mer. Dessutom krävs det att försändelsen hade kunnat tas i beslag hos mottagaren, vilket bl.a. innebär att den inte får omfattas av beslagsförbud hos honom eller henne. Skyddet för en försändelse bör inte vara svagare enbart för att försändelsen kopieras i stället för att tas i beslag. Bestämmelsen i 3 § bör därför göras tillämplig också på kopiering. Det bör alltså vara tillåtet att kopiera försändelser som finns hos ett befordrings- företag i samma utsträckning som det hade varit möjligt att ta dem i beslag. Av våra överväganden i avsnitt 7.10.5 framgår att vi före- slår att telebefordringsföretag stryks från bestämmelsen, eftersom det såvitt vi kan bedöma inte längre finns några meddelanden som kan finnas hos ett telebefordringsföretag och som inte omfattas av reglerna om hemlig avlyssning och hemlig övervakning av elek- tronisk kommunikation. Vi föreslår där även viss annan modernisering av paragrafen. Särskilda bestämmelser om försändelser finns också i 9 och 9 a §§. I 9 § finns det regler om kvarhållande av försändelser som väntas komma in till ett befordringsföretag (s.k. postkontroll). Under förutsättning att den väntade försändelsen får tas i beslag får rätten besluta att den, när den väl kommer in till befordrings- företaget, ska hållas kvar till dess frågan om beslag har avgjorts. En fråga om kvarhållande får tas upp på yrkande av undersöknings- ledaren eller åklagaren. Beslutet om kvarhållande ska meddelas att gälla och högst en månad från den dag då beslutet del- gavs befordringsföretaget. När försändelsen har hållits kvar ska be- fordringsföretaget meddela den som har begärt kvarhållandet. Han eller hon ska därefter pröva om försändelsen ska tas i beslag. Säkrande av information genom beslag och kopiering I brådskande fall får åklagaren fatta beslut om kvarhållande av försändelser i enlighet med bestämmelser i 9 a §. Där anges det bl.a. att åklagaren efter att han eller hon fått underrättelse om att en försändelse hållits kvar, ska fatta beslut om försändelsen ska tas i beslag. I konsekvens med våra övriga förslag, bör det anges i 9 och 9 a §§ att kvarhållande också kan ske i väntan på ett beslut om kopiering och att åklagarens prövning när kvarhållande har skett ska omfatta även möjligheten att kopiera försändelsen. Det sagda kräver änd- ringar i 9 § första och tredje stycket och 9 a § första stycket. Av våra överväganden i avsnitt 7.10.6 framgår att vi också föreslår vissa andra ändringar i fråga om möjligheten att upphäva ett beslut om postkontroll i vissa fall. 7.7.11Kopiering bör kunna ske även vid förenklad utredning Förslag: Kopiering får ske vid förenklad utredning. I 23 kap. 22 § RB finns regler om s.k. förenklad utredning, dvs. brottsutredningar som sker utan en förundersökning. Av paragra- fen framgår bl.a. att beslag får göras vid sådana utredningar. Efter- som kopiering är tänkt som ett alternativ till beslag, bör det anges i paragrafen att även kopiering får ske. 7.7.12Behovet av reglering i andra författningar Förslag: En polisman får, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, använda våld för att genomföra kopiering. Våld mot person får bara an- vändas om polismannen eller den som han eller hon biträder möts av motstånd. En tjänsteman vid får verkställa beslut om kopi- ering i de fall våld mot person inte behöver användas. En tjänsteman vid eller har i vissa fall samma befogenhet som en polisman att genomföra kopiering. Kopiering kan företas mot brottsmisstänkta som inte har fyllt om det finns särskilda skäl. Säkrande av information genom beslag och kopiering Polisens våldsanvändning regleras bl.a. i 10 § polislagen (1984:387). En polisman får, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd under de förutsättningar som anges i paragrafen. Våld får på de angivna premisserna bl.a. användas om polismannen med stöd av lag ska verkställa eller biträda vid beslag eller annat omhändertagande av egendom eller vid sådan husrann- sakan som avses i . I dessa och vissa andra fall får våld mot person brukas endast om polismannen eller den som han eller hon biträder möts av motstånd. Kopiering är tänkt som ett alternativ till beslag. För att regler- ingen ska fungera så som det är avsett, är det nödvändigt att polisen, om det behövs, kan använda våld även i sådana fall. Det bör då, liksom vid beslag och husrannsakan, vara en förutsättning att polis- mannen eller den som han eller hon biträder möts av motstånd. Detta kräver ändringar i 10 § polislagen. Enligt 2 § lagen (1997:1024) om brottsbekämpande verksamhet får en åklagare som leder en förundersökning eller en utredning där förundersökning ännu inte har inletts vid undersök- ningens verkställande anlita biträde av . Huvudregeln enligt paragrafen är att inte får verkställa beslut om tvångsmedel. Det finns dock vissa undantag. får verk- ställa beslut om beslag enligt 27 kap. 1 § RB i de fall våld mot person inte behöver användas. Eftersom kopiering är tänkt som ett alter- nativ till beslag och normalt är mindre ingripande, bör befogenhet även omfatta kopiering. Enligt 22 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugg- lingslagen) har en tjänsteman vid eller i fråga om brott enligt smugglingslagen eller andra brott som avses Säkrande av information genom beslag och kopiering i 1 § andra stycket samma lag, samma befogenhet som en polisman att enligt 27 kap. 4 § ta egendom i beslag. Efter- som kopiering, som sagts, är tänkt som ett alternativ till be- slag, bör och befogenhet enligt 22 § smugglingslagen även omfatta kopiering. Motsvarande regler om kopiering bör även införas i lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg, lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning och lagen (2008:322) om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott. Det bör dock påpekas att kopiering lär bli ytterst sällsynt i vissa fall, exempelvis när förundersökningen rör rattfylleribrott. Möjligheten bör dock ändå finnas. Som sagts i avsnitt 6.9.11 är vi medvetna om att det för närvar- ande pågår ett arbete inom med en ny lag om rättsliga befogenheter och att detta arbete kan resultera i att vissa av de författningar som vi föreslår ändringar i upphävs (jfr SOU 2008:55). Vi har valt att trots detta lägga fram förslagen för fullständighetens skull. Tillämplighet i förhållande till ungdomar När det gäller brottsmisstänkta som inte har fyllt får beslag göras om det finns särskilda skäl för åtgärden (36 § första stycket lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lag- överträdare, LUL). Eftersom kopiering är ett alternativ till beslag framstår det som en självklarhet att åtgärden ska kunna väljas i de situationer där beslag hade varit möjligt. Det innebär att kopiering bör kunna företas mot den unge om det finns särskilda skäl. Kopi- ering bör alltså läggas till i den nämnda bestämmelsen. 7.8Regleringen om kopiering av beslag I avsnitt 7.6.4 har vi kommit fram till att det, utöver det nya tvångs- medlet kopiering, bör införas regler om kopiering av beslagtagna handlingar och av upptagningar i beslagtagna informationsbärare. Säkrande av information genom beslag och kopiering Bestämmelser om kopiering av beslag bör, på grund av det nära sam- bandet med beslagsreglerna, föras in i 27 kap. RB. Våra överväganden om regleringens närmare utformning redo- visas i detta avsnitt. Undantaget är frågor om förstörande av kopior och domstolsprövning, vilka behandlas för sig i kapitel 9. Frågor om beslags- och kopieringsförbud tas upp i kapitel 8. 7.8.2När kopiering får ske Förslag: En regel som innebär att det är tillåtet att kopiera beslag- taget material förs in i 27 kap. . Sådan kopiering får ske på samma förutsättningar som kopiering i stället för be- slag. Bedömning: Det bör vara tillåtet att framställa ytterligare exem- plar av material som kopierats inom ramen för ett beslag eller med stöd av det nya tvångsmedlet kopiering. Någon särskild bestämmelse om detta behövs inte. Vi har i avsnitt 7.6.4 föreslagit att det av lag ska framgå att be- slagtagna handlingar och upptagningar som lagrats i beslagtagna elektroniska och andra informationsbärare får kopieras. En bestäm- melse om detta kan lämpligen tas in i en ny paragraf efter reglerna om det nya tvångsmedlet kopiering. Det bör där framgå att en förutsättning för kopiering i denna situation är att det skäligen kan antas att kopian har betydelse för en utredning om ett brott eller en utredning om förverkande av utbyte av brottslig verksamhet enligt 36 kap. 1 b § . Det finns nämligen ingen anledning att kopiering ska vara tillåten i några andra fall. Att det anges vilka förutsättningar som ska vara uppfyllda, har vidare betydelse för att domstolen ska ha ett rättsligt underlag för sin pröv- ning av om kopian ska förvaras eller inte, om domstolens prövning begärs (se vidare i avsnitt 9.7). Givetvis bör det också vara möjligt att framställa ytterligare kopior av material som har kopierats efter ett beslag eller med stöd av den nya tvångsmedelsregeln. Detta kan behövas av flera skäl, bl.a. för att flera personer ska kunna arbeta med materialet och för att ett fullständigt förundersökningsprotokoll ska kunna framställas. Säkrande av information genom beslag och kopiering Det framstår inte som nödvändigt att detta uttryckligen regleras, eftersom det enbart handlar om ytterligare exemplar av något som redan kopierats. En sådan reglering krävs inte heller för att den en- skilde ska kunna utnyttja sin rätt att begära domstolsprövning, eftersom vederbörande redan har kännedom om att materialet kopi- erats (se i avsnitt 7.8.4 om underrättelse). 7.8.3Metoder för kopiering och åtgärdens omfattning Bedömning: Regleringen om kopiering av beslagtaget material bör omfatta alla befintliga och framtida tekniska möjligheter att kopiera innehållet i en handling eller informationsbärare. Någon begränsning till en viss kopieringsmetod bör alltså inte införas. Kopieringen bör begränsas till den för utredningen intressanta informationen, om det är lämpligt och möjligt. Det har inte framkommit något behov av att möjligheten till kopi- ering av beslag begränsas till någon viss kopieringsmetod. Som anförts i avsnitt 7.7.4 finns det vidare en klar risk för att en sådan begränsning leder till att bestämmelsen snabbt blir föråldrad. Regler- ingen bör därför vara teknikneutral och inte innehålla några begräns- ningar i fråga om vilka metoder som får användas. För att man ska begränsa intrånget för den enskilde, bör kopieringen begränsas till den för utredningen intressanta informationen, om det är lämpligt och möjligt. 7.8.4Frågor om behörighet, dokumentation och underrättelse Det finns utförliga regler om vilka befattningshavare som i olika situationer är behöriga att fatta beslut om beslag. Vi föreslår mot- svarande regler för tvångsmedlet kopiering. Det är dock enligt vår mening inte nödvändigt eller lämpligt att därutöver införa regler om vem som får fatta beslut om kopiering av beslagtaget material. Det handlar närmast om en administrativ åtgärd som de brotts- bekämpande myndigheterna själva bör få införa rutiner för. Däremot bör det införas en uttrycklig regel om att det ska protokollföras att Säkrande av information genom beslag och kopiering det beslagtagna har kopierats (jfr JO 1982/83 s. 42). Detta är värde- fullt bl.a. för att myndigheten lättare ska kunna ha kontroll över vilket material som finns i ärendet, t.ex. efter hävande av ett beslag. Om beslagtaget material har kopierats, och beslaget senare hävs, bör det finnas en skyldighet för beslagsmyndigheten att i samband med hävningen underrätta den som beslaget gjorts hos om att en kopia finns bevarad. Att en sådan underrättelse sker är nämligen en förutsättning för att han eller hon ska kunna begära domstolspröv- ning av förvaringen av kopian. En sådan bestämmelse kan lämp- ligen införas i 8 a §, som handlar om förfarandet vid hävande av beslag. Bestämmelser om anteckningsskyldighet kan lämpligen tas in i 13 §. Förslag: Om det finns skäl att anta att någon har möjlighet att öppna en beslagtagen informationsbärare med hjälp av biometrisk autentisering, är han eller hon skyldig att på tillsägelse medverka till detta, om det kan antas att en genomsökning av informa- tionsbäraren annars försvåras. Om han eller hon vägrar, får en polisman verkställa autentiseringen och då använda våld enligt 10 § polislagen. Åtgärden ska protokollföras. De biometriska upp- gifterna får inte sparas eller behandlas för något annat ändamål än som sagts. En brottsmisstänkt som inte har fyllt är skyldig och kan tvingas att medverka till biometrisk autentisering, om det finns särskilda skäl. Tjänstemän vid och har samma befogenhet som en polisman att verkställa biometrisk autenti- sering. 7.9.1Det bör införas regler om biometrisk autentisering Vi har i avsnitt 6.11 föreslagit att det i vissa fall ska finnas en skyl- dighet för enskilda att öppna informationsbärare och andra informa- tionssystem med hjälp av biometrisk autentisering. De skäl som har anförts där gör sig gällande även i situationer där en mobiltelefon Säkrande av information genom beslag och kopiering eller liknande informationsbärare har tagits i beslag, och den är låst med en biometrisk spärr. Det kan då vara svårt eller omöjligt att få tillgång till innehållet i informationsbäraren. Om det finns skäl att anta att någon har möjlighet att öppna en beslagtagen informationsbärare med hjälp av biometrisk autentisering bör han eller hon därför vara skyldig att på tillsägelse medverka till detta. Om personen vägrar, bör en polisman ha en möjlighet att använda våld för att verkställa autentiseringen. En förutsättning för att någon ska vara skyldig att medverka bör vara att det kan antas att genom- sökningen av informationsbäraren annars försvåras. Det bör vara tillräckligt att det finns skäl att anta att personen kan öppna utrustningen eftersom bestämmelsen annars blir alltför svårtillämpad. Om det visar sig att personen trots allt inte har möj- lighet att öppna utrustningen kan det naturligtvis inte hållas emot honom eller henne. Regler om biometrisk autentisering efter beslag bör införas i 27 kap. RB. När det gäller regleringens närmare utformning och innebörd hänvisas till framställningen i avsnitt 6.11.4. 7.9.2Behovet av reglering i andra författningar Möjligheten för en polisman att använda våld för att verkställa en biometrisk autentisering kräver ändringar i 10 § polislagen. Vi har i avsnitt 6.11.5 gjort bedömningen att biometrisk autenti- sering bör kunna användas i förhållande till brottsmisstänkta som inte har fyllt , om det finns särskilda skäl. Vi har därför föreslagit att biometrisk autentisering läggs till i uppräkningen i 36 § första stycket LUL av tvångsåtgärder som kan vidtas mot brottsmisstänkta som är . Bestämmelsen gäller även vid sådan autentisering som sker efter ett beslag. I förhållande till icke straffmyndiga personer som inte är miss- tänkta för brott gäller bestämmelser som vanligt, om det inte har införts särskilda regler (se t.ex. 23 kap. 9 § RB). Dock gäller att tvångsmedel ska användas restriktivt mot sådana personer.10 Som anförts i avsnitt 6.11.5 ser vi inte skäl för att införa några särskilda begränsningar i fråga om möjligheten att använda 10 s. 782. Säkrande av information genom beslag och kopiering SOU 2017:100 biometrisk autentisering i förhållande till icke brottsmisstänkta barn . Tjänstemän vid och bör, som närmare utvecklats i avsnitt 6.11.5, ha samma befogenhet som en polisman att verkställa biometrisk autentisering. 7.10Övriga ändringar i 27 kap. Förslag: Rubriken till 27 kap. ändras och det införs nya mellanrubriker. Paragraferna moderniseras språkligt och redaktionellt. De grundläggande reglerna om beslag flyttas till en ny 27 kap. 1 a §, med följd att 27 kap. 1 § enbart innehåller proportion- alitetsregeln.