sou · H5B3100 · 2017-12-12 00:00:00 — Ett ställningstagande till om en sådan reglering bör införas och vilket innehåll den i så fall ska ha skulle kräva överväganden som det inte finns möjlighet att göra i detta sammanhang. Till saken hör också att lagstiftaren har avstått från att införa sådan reglering, förutom när det gäller de hemliga tvångsmedlen. På det området innebär regleringen att sådan information i princip får användas både för att utreda brott och förhindra förestående brott (27 kap. 23 a § RB). Trots att en reglering om förstörande av kopior inte nödvändigtvis skulle innebära att informationen i kopian inte fick användas, skulle man genom införande av sådana bestämmelser närma sig en reglering om användning av överskottsinformation. I praktiken skulle det näm- ligen innebära en inskränkning av möjligheten att utnyttja informa- tionen i de fall som vi nämnt. Detta talar enligt vår mening mot ett krav på förstörande av kopian, förutom i beslagsförbuds- fallen som vi resonerat om i det föregående. I de fallen anses det ju redan enligt åklagaretiska principer gälla ett förbud mot användning av informationen. Man bör också uppmärksamma förhållandet till de relevanta regis- terförfattningarna på brottsbekämpningens område. Det är mycket vanligt att i synnerhet spegelkopior av hårddiskar och liknande informationsbärare innehåller personuppgifter av olika slag. Med personuppgift avses all slags information, inklusive fotografier, bild- och ljudupptagningar, som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet (3 § PUL, till vilken register- författningarna hänvisar). Registerförfattningarna är tillämpliga på personuppgiftsbehandling som är helt eller delvis automatiserad, och även på behandling när personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter, t.ex. ett register. Enligt förslaget till ny brottsdatalag ska med per- sonuppgift avses varje upplysning om en identifierad eller identi- fierbar fysisk person som är i livet. Lagen föreslås vara tillämplig för behandling av personuppgifter som är helt eller delvis auto- matiserad och för annan behandling av personuppgifter som ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personupp- Förstörande av kopior och rätten till domstolsprövning gifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Av det som sagts följer att bl.a. personuppgifter i spegelkopior och andra elektroniska kopior omfattas av respektive reglering. Oavsett om kopian finns hos polisen, eller Säkerhetspolisen gäller att de personuppgifter den innehåller får behandlas så länge de behövs för något av de ändamål som godtas i polisdatalagen (se 2 kap. 7–9 och 12 §§), om än med beaktande av tidsgränser i vissa fall. För att uppgifterna ska få bevaras i verksam- heten krävs inte att de behövs i den aktuella förundersökningen, utan det är tillräckligt att de bedöms ha ett allmänt värde för polisens verksamhet att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verk- samhet eller utreda och beivra brott.12 Motsvarande princip gäller enligt åklagardatalagen för personuppgifter som inom ramen för den brottsbekämpande verksamheten hanteras inom åklagarväsen- det. Personuppgifter får alltså i princip bevaras där så länge de behövs för något eller några av de ändamål som tas upp i lagen, däribland att förebygga eller förhindra brottslig verksamhet eller att utreda eller beivra brott (2 kap. 5–7 och 10 §§ åklagardatalagen). Data- skyddsreformen kan inte förväntas innebära några större ändringar i dessa principer. Som vi uppfattar registerförfattningarna innebär de ett krav på att en elektronisk kopia ska avlägsnas från verksamheten, om de personuppgifter den innehåller inte längre behövs för något av de ändamål som anges i lagen. Som redan framgått behöver inte denna tidpunkt nödvändigtvis sammanfalla med den tidpunkt då kopian inte längre behövs i den förundersökning där den framställdes. Och om personuppgifterna inte längre får bevaras i verksamheten, för att de inte behövs, får de ändå arkiveras i enlighet med arkivlagen. De ska då avskiljas från den brottsbekämpande verksamheten, om arkiveringen sker digitalt (se t.ex. 19 § PDF och 9 § åklagardata- förordningen, 2015:575). De relevanta registerförfattningarna inne- bär alltså som vi tolkar regleringen inte ett krav på att en kopia som omfattas av lagen förstörs när kopian inte behövs för något av de godtagna ändamålen, utan endast att den i så fall arkiveras. 12 Neblius s. 83. Förstörande av kopior och rätten till domstolsprövning Slutligen finns det skäl att framhålla att de uppgifter som finns i det slags kopior som diskuteras normalt omfattas av sekretess. Om det är fråga om uppgifter om enskildas personliga och eko- nomiska förhållanden gäller en presumtion för sekretess, vilket inne- bär att uppgifterna kan lämnas ut bara om det står klart att detta inte medför skada eller men för den enskilde eller någon närstående till honom eller henne (35 kap. 1 § OSL). Även om kopiorna finns förvarade, är alltså utrymmet för att uppgifter ur dem lämnas ut till allmänheten litet. Vi utvecklar detta vidare i våra överväganden om sekretessregleringen i avsnitt 12.3.3. Det förtjänar också att påpekas att automatiserat behandlade personuppgifter omfattas av det skydd som följer av dataskyddsregleringen. Ett viktigt avstamp för vår bedömning är att innehav av en kopia inte utgör ett tvångsmedel. De skäl som talar för att ett beslag ska hävas gör sig därför inte gällande med samma tyngd när det endast handlar om innehav av viss information. Det finns för övrigt ingen given koppling mellan att information blivit tillgänglig med tvång och att den ska förstöras. Exempelvis finns det inga regler om att dokumentation från husrannsakningar ska för- störas. Sammantaget anser vi att övervägande skäl talar mot införande av en skyldighet att medan ärendet pågår förstöra kopior, förutom när det är fråga om material som avses i reglerna om beslags- och kopieringsförbud och som i vissa fall inte får innehas på grund av proportionalitetsprincipen (se våra överväganden i avsnitt 9.3.3). Vi lämnar därför inte förslag om någon sådan skyldighet. Avgörande för vår bedömning är särskilt det förhållandet att det under pågå- ende utredning och rättegång kan vara mycket svårt att avgöra vad som är relevant eller inte och att en felaktig bedömning kan gå ut över både möjligheterna att utreda och lagföra brottet och över den misstänktes möjlighet att förbereda sitt försvar. Motsvarande skäl har beaktats i fråga om förstörande av uppteckningar och upptag- ningar från de hemliga tvångsmedlen på så sätt att det inte har införts någon skyldighet till förstörande av sådant som inte är av betydelse från brottsutredningssynpunkt eller för att Förstörande av kopior och rätten till domstolsprövning förhindra förestående brott (jfr prop. 2004/05:143). Vi fäster också särskild vikt vid att en reglering av det slag som diskuteras skulle närma sig en reglering om användning av överskottsinforma- tion. Vi gör vidare bedömningen att enskildas anspråk på integritet och skydd för sina personuppgifter tillgodoses i tillräcklig mån genom sekretessregleringen och dataskyddsregleringen. 9.3.5Det bör inte finnas en möjlighet att förstöra kopior i andra fall Bedömning: Det bör inte införas en möjlighet att under utred- ningen eller rättegången förstöra kopior. Vi har i det föregående kommit fram till att det inte bör finnas en skyldighet för de brottutredande myndigheterna att förstöra kopior som inte behövs i utredningen. En annan sak är att det kan finns anledning att införa en uttrycklig möjlighet att förstöra sådana kopior, när originalhandlingen eller den kopierade informationsbäraren inte längre finns i de brottsbekämpande myndigheternas hand. Det är inte självklart vad som bör gälla. Utgångspunkten är, som angetts i avsnitt 9.3.4, att allt material i en brottsutredning sparas, vare sig det tas in i förundersökningsprotokollet eller åberopas i en rättegång, eller det hör till det s.k. sidomaterialet. Ett undantag är upptagningar och uppteckningar från hemliga tvångsmedel, men huvudregeln är även då att materialet som utgångspunkt ska be- varas så länge förundersökning och lagföring pågår.13 Regler som ger de brottsbekämpande myndigheterna en möjlig- het att, innan utredningen eller brottmålet har avslutats, förstöra kopior av tidigare beslagtaget material eller som framställts med stöd av tvångsmedlet kopiering skulle alltså utgöra ett undantag från det som vanligen gäller. Vi anser att det finns vissa skäl som talar för att ett sådant undantag bör finnas. 13 Fitger m.fl., kommentaren till 27 kap. 24 § RB med hänvisningar. Förstörande av kopior och rätten till domstolsprövning Skäl för en möjlighet att förstöra kopior Ett skäl som talar för en möjlighet att förstöra vissa kopior skulle kunna vara de brottsbekämpande myndigheternas intresse av att löpande kunna rensa bort kopior av hävda beslag som visat sig sakna betydelse i utredningen. Detta gäller inte minst för spegelkopior, som tar upp elektroniskt lagringsutrymme. Detsamma gäller givet- vis i fråga om kopior som framställts inom ramen för det av oss föreslagna tvångsmedlet kopiering. Enligt de uppgifter som lämnats till oss finns det dock inte något behov från myndigheternas sida av att löpande kunna rensa bort kopior. Det är därför ett svagt argu- ment för införande av en sådan möjlighet. Ett annat argument är att regelsystemet bör framstå som så konsekvent som möjligt. Diskussionen handlar bl.a. om kopior som bara kunnat framställas genom ett beslag. Ett beslag dokumenteras genom anteckningar i beslagsprotokollet. Däremot finns det ingen skyldighet att dokumentera det närmare innehållet i beslagtagna handlingar – om de inte innehåller något som anses vara av värde för utredningen – eller att spara kopior i samband med att beslaget hävs. Om man inte har gjort några kopior innan beslaget hävs inne- bär alltså hävningen att den information som finns i den beslag- tagna egendomen försvinner från utredningen. Detta anses godtag- bart och har, såvitt vi känner till, inte ifrågasatts. Det accepteras alltså att de brottsbekämpande myndigheterna frånhänder sig en all- män handling genom hävande av beslag på den grunden att hand- lingen inte behövs. Man kan hävda att möjligheten att häva beslaget och i stället arbeta med en kopia inte bör leda till en utökad skyl- dighet för de brottsbekämpande myndigheterna att spara informa- tion. Till detta kommer att särskilt hårddiskar och andra elektroniska informationsbärare innehåller material som på olika sätt är känsligt för den enskilde. Skäl mot en möjlighet att förstöra kopior De rättssäkerhetsskäl som kan anföras mot en ordning av nu diskuterat slag handlar framför allt om risken för att material som har betydelse för förundersökningen förstörs. Vi har utvecklat denna risk i avsnitt 9.3.4 och där även tagit upp viss praxis från Europa- domstolen, som tyder på att förstörande innan saken är avgjord Förstörande av kopior och rätten till domstolsprövning kan utgöra en kränkning av rätten till en rättvis rättegång enligt artikel 6 i . Som vi tidigare anfört gör dessa hänsyn sig inte fullt ut gällande när det gäller kopior av beslag m.m. Men vi gör trots det, liksom i avsnitt 9.3.4, bedömningen att det finns en viss risk för felbedömningar som leder till att viktigt material förstörs. Särskilt allvarligt är det om detta går ut över den misstänkte, som ju inte i alla skeden av förundersökningen har in- syn i vad materialet innehåller. Även om förstörandemöjligheten skulle förenas med en skyldighet att först stämma av med för- svararen, har denne inte alltid något bra underlag för sitt ställnings- tagande att kopian bör eller inte bör förstöras. Ett annat argument som talar mot en möjlighet att förstöra kopior är att den kan ge upphov till misstankar hos den misstänkte eller allmänheten om att de brottsbekämpande myndigheterna i strid med objektivitetskravet medvetet förstör sådant som talar till den misstänktes fördel. Vikten av att man upprätthåller förtroendet för de brottsbekämpande myndigheterna talar därför också mot en sådan möjlighet. Även här är ett viktigt avstamp för vår bedömning att innehav av en kopia inte utgör ett tvångsmedel. De skäl som talar för att ett be- slag ska hävas gör sig därför inte gällande med samma tyngd när det endast handlar om innehav av viss informa- tion. Som anförts i avsnitt 9.3.4 finns det ingen given koppling mellan att information blivit tillgänglig med tvång och att den ska förstöras. Något större behov från myndigheternas sida av att löpande kunna rensa bort kopior verkar inte finnas. Med dessa utgångspunkter anser vi att man särskilt bör ta fasta på risken för att viktigt material råkar förstöras och för att förtroendet för rättsväsendet undergrävs. Vi anser att dessa risker väger tyngre än de integritetsintressen som kan tala för att kopian förstörs. En- skildas anspråk på integritet och skydd för sina personuppgifter tillgodoses enligt vår uppfattning i tillräcklig mån genom sekretess- regleringen och dataskyddsregleringen. Förstörande av kopior och rätten till domstolsprövning 9.4Överväganden om förstörande av kopior när ärendet eller brottmålet avslutas på något annat sätt än genom ett avgörande av saken Bedömning: Det bör inte införas regler om obligatoriskt för- störande av kopior när förundersökningen avslutas utan att åtal väcks eller lagföring sker, eller när brottmålet avslutas på något annat sätt än genom ett avgörande av saken som får laga kraft. I det föregående har vi diskuterat vad som bör gälla i fråga om förstörande av kopior då förundersökningen eller rätte- gången fortfarande pågår. Vi går över till frågan om vad som bör gälla när förundersökningen avslutas utan att åtal väcks eller när brottmålet avslutas på något annat sätt än genom ett avgörande av saken som får laga kraft. Det handlar bl.a. om situationer där för- undersökningen läggs ned eller avslutas med ett negativt åtalsbeslut eller att ett väckt åtal läggs ned utan att det meddelas en fri- kännande dom. Frågan är om det då, med hänsyn till den enskildes integritetsintresse, bör finnas en skyldighet att förstöra kopiorna då det hade funnits en skyldighet att häva ett beslag. Om en sådan skyldighet ska finnas blir frågan om den bör vara absolut eller förenas med olika undantag. Man kan i princip tänka sig tre situationer som aktualiserar han- tering av kopior. Den första är att beslaget hävs och det också finns kopior som har framställts under beslagets bestånd. Som vi kon- staterat i avsnitt 9.3.2 är det i det fallet tillåtet att förstöra kopiorna, om det sker i samband med att beslaget hävs. Frågan är om det också bör föreligga en sådan skyldighet. Den andra situa- tionen är att beslaget har hävts redan tidigare och ersatts av kopior som finns kvar när undersökningen eller brottmålet avslutas på något annat sätt än genom ett avgörande i saken. Den tredje är att man har framställt en kopia med stöd av det nya tvångsmedel som vi föreslår i kapitel 7 och att denna kopia finns kvar när förunder- sökningen avslutas genom t.ex. ett nedläggningsbeslut eller ett negativt åtalsbeslut. Frågan är vad som i dessa situationer bör gälla i fråga om kopiorna. Förstörande av kopior och rätten till domstolsprövning Den fråga som vi nu ska behandla har relativt övervägts av (SOU 2011:45). Den utredningen föreslog en lagreglering av möjligheten att kopiera beslagtaget mate- rial, men kom fram till att något krav på förstörande av kopiorna i samband med att utredningen eller brottmålet avslutas inte borde införas. Förslaget genomfördes inte, eftersom en majoritet av remiss- instanserna ansåg att det även borde införas bestämmelser om gall- ring av kopiorna (prop. 2015/16:68 s. 53). Vi börjar framställningen med en redogörelse för övervägan- den. , som föreslog att möjligheten att kopiera beslagtaget material skulle lagregleras, övervägde om en sådan reglering borde förenas med en skyldighet att gallra, dvs. förstöra, kopior när utredningen avslutats. Eftersom man gjorde bedömningen att såväl beslagtagna handlingar som kopior av sådana handlingar – inklusive elektroniska handlingar och annan datalagrad information – är att betrakta som allmänna handlingar, menade utredningen att kopierade handlingar, i den mån de är att anse som allmänna, inte får förstöras av de brottsbekämpande myndigheterna utan uttryckligt författningsstöd. Skäl som talar för ett krav på förstörande Som avstamp för resonemangen konstaterade utredningen att det kan ifrågasättas om material som åtkommits genom ett tvångs- medel utan begränsningar ska få behållas även efter det att det an- vänts i den utredning beslaget gjorts i. En reglering om att kopiorna ska förstöras skulle enligt utredningen kunna vara att ge en signal till den som drabbats av beslag och kopiering att eventuellt integri- tetskänsliga uppgifter inte utan begränsningar kan bevaras hos myn- digheter. De misstankar om missbruk av sådana uppgifter som kan finnas hos enskilda skulle därigenom kunna delvis undanröjas. Man konstaterade vidare att it-brottskonventionens bestämmelser om bevarande av kopior inte skulle hindra införande av regler om för- störande av kopior när utredningen avslutats. Förstörande av kopior och rätten till domstolsprövning Utredningen framhöll att det huvudsakliga syftet med att beslag alltid ska hävas när det inte längre finns skäl för beslaget, torde vara att besittningsrubbningen av det föremål eller den handling som tagits i beslag ska återställas. Det handlar alltså enligt utredningen inte om att myndigheterna ska begränsas i sina möjligheter att använda den information som det beslagtagna föremålet eller hand- lingen kan bära. konstaterades att det ofta är just informa- tionen som är av intresse när t.ex. en dator tas i beslag i utred- ningssyfte. Med hänsyn till det anförda ansåg att det främst från principiella synpunkter finns starka skäl för en särskild gallringregel, framför allt när det gäller spegelkopior och andra kopior med ett stort informationsöverskott. Man ansåg sam- tidigt att det finns tungt vägande skäl mot en sådan reglering. Öppna tvångsmedel kan inte jämföras med hemliga tvångsmedel Till att börja med gjorde utredningen jämförelser med bestämmel- serna om förstörande av upptagningar och uppteckningar från hem- liga tvångsmedel i 27 kap. 24 § RB, som tidigare beskrivits (se av- snitt 9.2.3). Utredningen ansåg att det är stor skillnad på hur man bör hantera uppgifter som har åtkommits genom hemliga tvångs- medel och material som har åtkommits genom öppna tvångsmedel. Man framhöll som grund för bedömningen att den som utsätts för ett hemligt tvångsmedel saknar kännedom om åtgärden och att hem- liga tvångsmedel generellt sett är av mer ingripande och integri- tetskänslig natur än exempelvis husrannsakan och beslag. Utred- ningens uppfattning var att förekomsten av reglerna om förstörande av upptagningar och uppteckningar vid hemliga tvångsmedel inte i sig utgör ett tillräckligt skäl för att införa motsvarande bestäm- melser för kopior som härrör från beslag. Behovet av att kunna återuppta nedlagda förundersökningar Som skäl mot ett krav på förstörande anfördes också att det kan finnas ett intresse hos de brottsbekämpande myndigheterna att behålla kopior av beslagtagna handlingar för att använda dem i sitt arbete även efter att den utredning som beslaget gjorts i har lagts Förstörande av kopior och rätten till domstolsprövning ned eller avslutats och beslaget hävts. Utredningen lyfte särskilt fram nedlagda förundersökningar och menade att det kan vara av stort värde att kunna behålla kopiorna, eftersom en nedlagd för- undersökning när som helst kan återupptas om nya omständigheter tillkommer. Om kopiorna förstörs i samband med att förundersök- ningen läggs ned, är risken enligt utredningen uppenbar att stora delar av förundersökningsmaterialet inte kan återskapas om det blir aktuellt att återuppta förundersökningen. Myndigheterna skulle förlora möjligheten att vid behov gå tillbaka till kopian för att exempelvis kontrollera en uppgift som tillkommit efter gallrings- tidpunkten. Därigenom skulle det uppstå en risk för att det inte framstår som meningsfullt att återuppta förundersökningar om väsentligt utredningsmaterial inte längre finns tillgängligt. Överprövningsverksamheten kan bli lidande Utredningen menade också att överprövnings- verksamhet riskerar att bli lidande om kopior förstörs. innebär att den som är missnöjd med en åklagares beslut att t.ex. lägga ned en förundersökning kan begära att högre åklagare överprövar detta beslut. För att kunna göra en sådan pröv- ning är det i många fall nödvändigt att den högre åklagaren har till- gång till en fullständig akt. Indirekt påverkas möjligheten att utnyttja överskottsinformation diskuterade även förekomsten av över- skottsinformation och möjligheten att utnyttja sådan information. Om det i en beslagskopia finns information som kan antas ha bety- delse i en annan förundersökning, finns det enligt utredningen inget som hindrar att kopian tas i beslag inom ramen för den utred- ningen. På så vis kan informationen föras över till den andra utred- ningen även om det införs en gallringsbestämmelse. Detta skulle dock inte gå om den ursprungliga förundersökningen hunnit läggas ned innan behovet av att använda materialet i en annan förunder- sökning uppkommit. Det kan vidare finnas skäl för de brotts- bekämpande myndigheterna att använda informationen från kopian i brottsförebyggande syfte eller i ren spaningsverksamhet. Förstörande av kopior och rätten till domstolsprövning fall kan inte kopian tas i beslag eftersom det inte pågår någon för- undersökning. Mot denna bakgrund ansåg utredningen att myndigheternas möj- lighet att använda överskottsinformation indirekt skulle påverkas av en reglering som innebär att kopior ska förstöras när brotts- utredningen avslutats. Begränsningar av möjligheten att faktiskt använda överskottsinformation borde enligt utredningen föregås av en fullständig översyn av frågan om överskottsinformation som framkommer inte bara i samband med beslag utan också vid använd- ning av andra öppna tvångsmedel. Risken för att förundersökningar hålls öppna Enligt utredningen finns det en risk för att en tvingande gallrings- bestämmelse skulle kunna leda till att förundersökningar hålls öppna än vad som är lämpligt. ansåg vidare att en reglering om för- störande kan orsaka vissa praktiska problem, framför allt när det gäller att radera kopierade elektroniska uppgifter. Utredningen anförde följande. Om flera personer vid t.ex. en polisenhet arbetar med samma förundersökning eller behöver använda samma kopierade material, kan uppgifterna finnas utspridda i skilda lagringsutrym- men som inte är sammankopplade. När uppgifterna sedan ska rade- ras kan detta innebära att alla kopior inte utan stor resursåtgång kan spåras. I viss mån torde denna svårighet kunna uppstå också när kopior av skriftliga handlingar ska förstöras. Även i dessa fall är det nämligen vanligt förekommande att flera kopior av samma handling skapas för att man ska kunna använda dem som arbets- material. Det skulle därför vara svårt att garantera att uppgifter från en kopia inte längre existerar även om gallring skett. För övrigt kan redan den omständigheten att en eller flera personer tagit del av känsligt utredningsmaterial – och därmed lagrat det i minnet – göra att det inte är meningsfullt att försöka förhindra spridning genom lagstiftning. Förstörande av kopior och rätten till domstolsprövning De åklagaretiska reglerna ger ett tillräckligt skydd för beslagsskyddat material Utredningen konstaterade att det kan förekomma att kopior finns kvar även i fall då det visar sig att beslaget saknat laga grund och upphävts av den anledningen.