sou · H5B337 · 2017-05-05 00:00:00 — Delegationen ifrågasatte också det andra argumentet om förändrade förutsättningar för arbete. Man konstaterade att det förts fram att det är av stor betydelse att en förtroendesituation byggs upp mellan och den enskilde och att möjlig- heterna till en sådan skulle försämras om en underrättelseskyldighet införs. Delegationen anförde att det är svårt att se hur ett sådant förtroendeförhållande skulle vara beroende av att den enskilde ska kunna förlita sig på att inte underrättar en annan myndighet eller arbetslöshetskassa för det fall bidrag eller ersätt- ningar kan antas ha utgått felaktigt. I sammanhanget påminde delegationen om den anmälningsskyldighet som finns för kommu- nerna i bidragsbrottslagen och anförde att en sådan skyldighet inte har ansetts oförenlig med önskan om att åstadkomma en för- troendesituation. (SOU 2008:74 s. 168–172) Som ovan nämnts instämmer vi i den bedömning som Delega- tionen mot felaktiga betalningar gjorde om att det inte finns någon anledning att undanta kommunernas socialnämnder från under- rättelseskyldigheten i detta avseende (jfr avsnitt 7.5.3). Det bör också påpekas att Brå (2015:8, s. 105) framför att socialtjänsterna har ingående kunskap om enskilda personer genom sin lokala närvaro och att det i fråga om försörjningsstöd sker en allsidig bedömning eftersom stödet ska betalas ut först när andra alternativ är uteslutna. Enligt Brå borde därför ha störst förutsättningar att lämna uppgifter till andra myndigheter. Sammanfattningsvis menar vi att det inte finns några övervägande skäl som talar mot att kommunernas socialnämnder omfattas av underrättelseskyldighet enligt lagen. Som påpekats ovan bör också utbetalningar från det statliga lönegarantisystemet omfattas av lagen om underrättelseskyldighet. I handläggningen av lönegarantiärenden ska den som beslutar om lönegaranti göra en bedömning av om någon är berättigad till löne- garanti. I bedömningen görs en undersökning av bolagets dokumen- tation avseende bokföring och vilka anställda som finns i bolaget. I denna verksamhet kan det framkomma information som har betydelse för andra myndigheters beslut och utbetalningar gällande sådant som omfattas av lagen om underrättelseskyldighet. Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott lönegarantilagen kan lönegaranti beslutas av såväl konkursförvaltare och företagsrekonstruktör som . har en underrättelseskyldighet enligt lagen. Enligt vår mening bör även konkursförvaltare och rekonstruk- törer åläggas en sådan skyldighet. Utredningen föreslår under av- snitt 8.2.4 att utbetalning av lönegaranti ska handläggas av Skatte- verket i stället för länsstyrelserna. Eftersom redan omfattas av lagen om underrättelseskyldighet behöver ingen ytter- ligare justering göras i lagen. Vidare föreslår utredningen i kapitel 7 att i större utsträckning ska kontrollera riktigheten av de uppgifter som lämnas vid registrering. hanterar en mängd information om företag och har en nyckelroll på så sätt att myndigheten har ansvar för olika register i vilka viktig information om företag finns. Genom den roll som olika företag kommit att få inom välfärdssystemen ställs stora krav på att dess verksamhet sköts på ett seriöst sätt och det borde även hos uppstå situationer där det finns skäl att anta att företag används i kriminellt syfte för att erhålla felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Det kan handla om att företag som verkar inom välfärdssystemen har s.k. målvakter som före- trädare eller att det byter styrelse ett antal gånger eller har försökt använda falska identiteter vid registrering (se bl.a. Brås rapporter 2016:9 och 2016:10). Den information som har kan därmed vara mycket värdefull för beslutande och utbetalande myndigheter i deras förebyggande arbete, t.ex. för det fall falska identiteter eller målvakter upptäcks i ett bolag som ska bedriva verk- samhet med personlig assistans. Enligt utredningens mening bör därför även omfattas av lagen. Vi föreslår således att underrättelseskyldigheten i lagen utvidgas till att även gälla för kommunernas socialnämnder, , konkursförvaltare och företagsrekonstruktörer. Avslutningsvis kan tilläggas att det har lyfts fram till utredningen att det finns vissa tillämpningsproblem med lagen, t.ex. i fråga om vilka konkreta uppgifter som ska och får lämnas när det föreligger en underrättelseskyldighet. Utredningen kan dock inte behandla dessa frågor inom ramen för detta uppdrag. Vi menar dock att ett effektivt genomslag av lagen om underrättelseskyldighet förutsätter att frågor som rör tillämpningen förtydligas. Vidare kan det finnas anledning Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott att uppdra åt någon myndighet att skapa ett väl fungerande it-stöd för lämnande av underrättelser. 8.3.2Ny reglering om försäkringsmedicinska utredningar Utredningens bedömning: Det finns skäl att förbättra möjlig- heterna att inhämta försäkringsmedicinska utredningar. Det är därför mycket angeläget att man i den lagstiftningsprocess som pågår kring dessa frågor säkerställer att sådana undersökningar kan inhämtas i den utsträckning som det anses nödvändigt. Skälen för utredningens bedömning Behovet av ett bättre beslutsunderlag vid beslut om ersättning vid funktionsnedsättning utredningsskyldighet har lagfästs i 110 kap. 13 § SFB. I bestämmelsen anges att den handläggande myndigheten ska se till att ärenden blir utredda i den omfattning som deras beskaffen- het kräver. Bestämmelsen omfattar alla slags ärenden och innebär att myndigheten ska leda utredningen i ärendena och se till att inhämta det material som behövs för att kunna avgöra dem på ett korrekt sätt. I 110 kap. 14 § SFB finns den bestämmelse som reglerar bl.a. utredningsbefogenheter som omfattar alla slags ersättningar enligt socialförsäkringsbalken. I bestämmelsen anges att när det behövs för bedömningen av frågan om ersättning eller i övrigt för tillämpningen av socialförsäkringsbalken får den hand- läggande myndigheten 1.göra förfrågan hos den försäkrades arbetsgivare, läkare, anord- nare av personlig assistans eller någon annan som kan antas kunna lämna behövliga uppgifter, 2.besöka den försäkrade, 3.begära ett särskilt läkarutlåtande eller ett utlåtande av viss läkare eller någon annan sakkunnig, samt 4.begära att den försäkrade genomgår undersökning av viss läkare eller någon annan utredning eller deltar i ett avstämningsmöte för bedömning av den försäkrades medicinska tillstånd och arbets- Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott förmåga, behov av hjälp i den dagliga livsföringen samt behovet av och möjligheterna till rehabilitering. Enligt punkterna 3 och 4 ovan kan således begära utlåtanden och att den försäkrade genomgår viss undersök- ning. Inhämtande av sådan information görs i form av försäkrings- medicinska utredningar. De typer av utredningar som myndigheten använ- der är särskilt läkarutlåtande (SLU), ett läkarutlåtande efter team- baserad medicinsk utredning (TMU) och en aktivitetsförmågeutred- ning (AFU). Gemensamt för de olika försäkringsmedicinska utred- ningarna är att de ska belysa om sjukdomen påverkar den för- säkrades förmåga till aktivitet. De är således inte utformade för att bedöma vilken hjälp en person med funktionsnedsättning behöver i den dagliga livsföringen. En sådan bedömning kan behöva göras vid ersättningarna handikappersättning, assistansersättning, bilstöd och vårdbidrag. har till (SOU 2015:17 s. 39–43, 109) framfört att de inte anser att de försäkringsmedicinska utredningar som utförs är användbara vid bedömningen av rätten till assistansersättning. För ersättningar med koppling till funktionsnedsättning finns inga standardiserade försäkrings- medicinska utredningar utan fattar sina beslut med stöd av intyg från läkare, arbetsterapeut, sjukgymnast och psykolog samt övrig utredning från socialtjänst och skola. När det t.ex. gäller assistansersättning saknas ofta ett tillräckligt underlag när beslut ska fattas. Eftersom det inte finns några krav på hur de medicinska intygen ska se ut är det också vanligt att Försäkrings- kassan får intyg som är skrivna i löpande text eller som är avsedda för bedömning av arbetsförmåga. Vidare kan det för samma person finnas intyg från flera olika läkare och ibland händer det att intygen är utfärdade av läkare som är anlitade av assistansföretaget. Det kan i dessa intyg vara svårt att avgöra vad som är medicinskt verifierat genom en undersökning och vad som är en återberättelse från en anhörig, ett ombud eller från den försäkrade själv. kan intygen mer ha formen av en partsinlaga. Underlagen kan sakna till- räckliga uppgifter om graden och omfattningen av den försäkrades kapacitet att utföra vardagliga aktiviteter och de kan vara alltför generellt skrivna för att kunna ge en bild av den enskildes förut- Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott Ovanstående problem har lyfts fram av Försäkrings- kassan även i vårt arbete. En av de risker som utredningen identifierat är att beslut fattas på felaktiga underlag. En annan att det förekommer att falska eller oriktiga intyg ligger till grund för beslut om utbetalningar. Avsakna- den av adekvata försäkringsmedicinska utredningar utgör ett exem- pel på en otillräcklighet i beslutsunderlaget. Mot bakgrund av den svårighet som angetts ovan i fråga om att utläsa den medicinska bedömningen och att assistansföretagen ibland anlitar läkare för intygsskrivande, kan det inte uteslutas att vissa intyg är direkt fel- aktiga. Enligt utredningens mening måste det finnas förutsättningar för att inhämta en adekvat, fullständig och oberoende försäkringsmedicinsk utredning i de fall det anses nöd- vändigt. Det finns därför skäl att också utifrån vårt uppdrag föreslå åtgärder i denna del. Liksom tidigare noterats i betänkandet kan nämnas att ett beslut som blir ordentligt utrett från början också bidrar till att öka rättssäkerheten för den enskilde som kan känna större trygghet i att det beslut som myndigheten fattat inte kommer att ändras. Ny reglering om försäkringsmedicinska utredningar I betänkandet För kvalitet – med gemensamt ansvar (SOU 2015:17), vilket hänvisats till ovan, föreslås ett antal åtgärder som enligt vår bedömning skulle förbättra beslutsunderlag gällande försäkringsmedicinska utredningar. De huvudsakliga för- slagen och bedömningarna innebär bl.a. följande (s. 13–18). Det ska vara landstingens ansvar att utföra de försäkrings- medicinska utredningarna och detta ansvar ska regleras i lag. beställer sådana utredningar från landstingen som i sin tur har åtagit sig att leverera dem. Åtagandet grundas på en överenskommelse mellan staten och Kom- muner och Landsting, men det föreslås nu att det ska formaliseras i lag. Genom en sådan ordning finns förutsättningar för att de för- säkringsmedicinska utredningarna blir en del i landstingens upp- byggda verksamhet med vilket följer en god kompetens, gott för- troende hos allmänheten, en vana att arbeta utifrån vetenskap och Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott beprövad erfarenhet samt med bättre förutsättningar för en geo- grafisk spridning över landet. För såväl som den försäkrade är det viktigt att den försäkringsmedicinska utredningen och utlåtandena håller hög kvalitet och kan utgöra ett bra beslutsunderlag. Den personal som gör utredning och skriver utlåtande ska därför ha tillräcklig kom- petens. Det föreslås att dessa uppgifter endast ska få utföras av personal som har legitimation för ett yrke inom hälso- och sjuk- vården och har den kompetens och utbildning som krävs för upp- giften. Det föreslås även bestämmelser om jäv vid utförandet av utredningarna. Vidare understryks vikten av att bedriver ett utvecklingsarbete gällande försäkringsmedicinska utredningar. Bland annat anges att bör fortsätta med att utveckla information som behövs för bedömningar i samband med vissa funktionsnedsättningar, vilket kan handla om att utveckla särskilda läkarintyg för dem som ansöker om assistansersättning och ta fram särskilda utredningsverktyg för ärenden där det behövs ett bättre beslutsunderlag, t.ex. mer komplexa och svårbedömda ärenden inom assistansersättningen. Det föreslås även att det initieras forskning kring vilka utredningar som behövs och hur de fungerar samt effek- ten av olika utredningar. Förslagen som lades fram i SOU 2015:17 har efter remissför- farandet varit föremål för nya överväganden vilka presenterats i Ansvar för de försäkringsmedicinska utredningarna (Ds 2016:41). I sitt remissvar över denna senare promemoria har framfört att de förslag som läggs fram begränsar myndighetens möjligheter att inhämta försäkringsmedicinska utredningar i exem- pelvis assistansersättningsärenden. menar att de förslag som lades fram i den tidigare utredningen i stället bör genom- föras. Dessa innebar att gavs möjlighet att beställa en försäkringsmedicinsk utredning när myndigheten ska bedöma den försäkrades rätt till ersättning enligt socialförsäkringsbalken. (remissyttrande över Ansvar för de försäkrings- medicinska utredningarna [Ds 2016:41]) Mot bakgrund av syftet med vår utredning, dvs. att föreslå åtgär- der för att motverka kvalificerad välfärdsbrottslighet, gör vi bedöm- ningen att de förslag som läggs fram i SOU 2015:17 skulle utgöra ett betydelsefullt verktyg för att stävja denna typ av brottslighet. Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott Genom att ge möjlighet att förbättra sitt besluts- underlag i fråga om medicinska bedömningar, framför allt i ärenden om assistansersättning, skulle möjligheterna att upptäcka de miss- bruk av ersättningen som redogjorts för i kartläggningen, exempelvis simulantfallen, öka. En möjlighet för att få till- gång till adekvata försäkringsmedicinska utredningar skulle innebära att man i handläggningen har ett bra underlag till grund för sina beslut. De förslag som läggs fram för att utredningarna utförs på ett oberoende och opartiskt sätt, att den utförs av personal med erforderlig kompetens och vana att göra sådana utredningar samt ge förutsättningar för att sådana utredningar kan genomföras med samma kvalitet oavsett var i landet den försäkrade bor. Det är utred- ningens uppfattning att detta också motverkar förekomsten av oriktiga intyg i ärendena. Det bör framhållas att en sådan försäkringsmedicinsk utredning också är till gagn för den försäkrade. Denne får genom en sådan utredning sina behov grundligt analyserade, vilket innebär att om- fattningen av hjälpbehovet kan bedömas på ett mer noggrant sätt. Detta bör leda till att den försäkrade erbjuds hjälp i så stor om- fattning som denne är i behov av. Vid ett otillräckligt eller otydligt beslutsunderlag finns däremot risk för att dennes hjälpbehov anses mindre omfattande än vad som verkligen är fallet. Enligt vår mening bör ges möjlighet att in- hämta försäkringsmedicinska utredningar i enlighet med förslaget i SOU 2015:17. Vi menar därför att det är mycket angeläget att i den lagstiftningsprocess som pågår säkerställa myndighetens möjlig- heter att inhämta ett adekvat medicinskt underlag inför beslut i ären- den om exempelvis assistansersättning. Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott 8.3.3Försäkringskassan får möjlighet att inhämta uppgifter om juridiska personer Utredningens förslag: möjligheter att in- hämta uppgifter som avser en namngiven person utvidgas till att också omfatta uppgifter om en juridisk person när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av socialför- säkringsbalken. En sekretessbestämmelse som skyddar de uppgifter om juridiska personer som inhämtar med stöd av 110 kap. 31 § socialförsäkringsbalken införs. Skälen för utredningens förslag Myndigheter, arbetsgivare och uppdragsgivare, anordnare av person- lig assistans samt försäkringsinrättningar ska, enligt 110 kap. 31 § första stycket SFB, på begäran lämna , Pensions- myndigheten, och allmän förvaltningsdomstol upp- gifter som avser en namngiven person när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av balken. I bestämmelsens andra stycke anges att arbetsgivare och uppdragsgivare även är skyldiga att lämna sådana uppgifter om arbetet och arbetsförhållan- dena som behövs i ett ärende om arbetsskadeförsäkring. Bestämmelsen har en sekretessbrytande effekt såvitt avser upp- gifter som lämnas från en myndighet till en annan myndighet. Upp- gifterna skyddas hos genom bestämmelsen i 28 kap. 1 § OSL. Information om juridiska personer är nödvändig för att få ett riktigt beslutsunderlag har bedrivit kontrollutredningsverksamhet i dess nuvarande form . Den trend myndigheten ser är att de misstänkta brotten har blivit betydligt mer komplexa och man misstänker att de som utnyttjar välfärdfärdssystemen i brottsliga syften har lärt sig vilka utredningsmetoder och verktyg som För- säkringskassan använder. Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott innebära att en enskild lämnade in ett falskt arbetsgivarintyg, medan ofta kan misstänka att företag och personer samverkar för att erhålla ersättning på oriktiga grunder. Det kan t.ex. handla om att arbetsgivaravgifter och skatter betalas in till Skatte- verket och att löner utbetalas på ett tillsynes korrekt sätt, men att detta i själva verket fungerar som en fasad för att dölja ett i grunden brottsligt upplägg. Enligt uppgift från har arbetet med kontroller blivit betydligt bättre. De riktade kontroller som görs blir mer och mer träffsäkra, vilket bl.a. innebär att allt fler ärenden med komplexa kriminella upplägg upptäcks. Om det i kontroll- utredningarna förekommer indikationer på brottslighet som begås i företag finns det dock få möjligheter för att gå vidare i utredningen med de befogenheter man har . Ofta handlar det om att man saknar information om ekonomiska förhållanden och framför allt saknas möjligheter att inhämta relevant information om företag. De mer avancerade uppläggen involverar ofta företag och uppgifter om dessa blir då av avgörande betydelse för att kunna fatta korrekta beslut. Som exempel nämner ärenden om assistans- ersättning där det ofta är företaget som anordnar assistansen som också är mottagare av den ersättning som utbetalas. Det är då viktigt att få ta del av uppgifter som rör assistansföretagens ekonomi för att undersöka om den utbetalda ersättningen har använts till avsett ändamål, dvs. Ett annat exempel rör beslut om sjukpenninggrundande inkomst (SGI). När företag utfärdar arbets- givarintyg som ska ligga till grund för beslut om SGI kan uppgifter om företagen behövas för kontroll. Om sådana uppgifter visar att företaget egentligen inte har de inkomster som krävs för att kunna betala ut den i intyget angivna lönen kan det i sin tur innebära att felaktiga uppgifter har lämnats till . Ytterligare exempel är personer som erhållit uppehållstillstånd för arbete med falska arbetsgivarintyg där personerna sedan ansöker om olika ersätt- ningar. kan då behöva utreda om arbetsgivaren har förmåga att bära en lönekostnad i nivå med den som arbetsgivaren intygar. Inte sällan förekommer det att bolag med begränsad eller till och med ingen verksamhet anställer personer med anmärkningsvärt hög lön. Även i utredningar om tandvårdsstöd finns behov av att kunna hämta in uppgifter om företag. Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott Av uppgifter lämnade av framgår att det är stora belopp som utbetalas till företag. betalades totalt nästan ut i assistansersättning. Även om det inte finns någon exakt siffra på hur stor del av denna summa som ut- betalades till företag, bör man ha i åtanke att av assistansmarknaden innehas av företag. Det torde således röra sig om en stor del av summan. Vidare betalar ut ersätt- ning för höga sjuklönekostnader till arbetsgivare. Ersättningen syftar till att minska arbetsgivarnas börda för sjuklönekostnader och upp- gick till . Det statliga tandvårds- stödet som utbetalas direkt till företag uppgick till cirka 5,25 miljar- der kronor för . Enligt utredningens mening har med nu- varande lagstiftning inte de förutsättningar som krävs för att möta den allt mer komplexa brottslighet som riktas mot utbetalningssyste- men. Mot denna bakgrund behöver få utökad möjlighet att inhämta uppgifter om företag. Som framgått ovan ger 110 kap. 31 § SFB möjlighet för att hämta in upp- gifter endast om en namngiven person, vilket enligt utredningens tolkning inte omfattar juridiska personer. Detta kan innebära att upp- gifter om en juridisk person som är sekretessbelagda hos en myndig- het inte kan lämnas ut. I bestämmelsen bör därför införas en möjlig- het för att också kunna inhämta uppgifter om juridiska personer när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av socialförsäkringsbalken. Det bör framhållas att bestämmelsen inte medger ett rutinmässigt inhämtande av en mängd uppgifter som i sig skulle vara användbara, utan uppgifterna får bara inhämtas om de behövs för handläggning av det enskilda ärendet. Vi menar att skälen för en sådan uppgifts- skyldighet uppväger de skäl som kan anföras emot pga. integritets- skäl. Det bör då särskilt anmärkas att har denna möjlighet för namngivna fysiska personer. De uppgifter som kan inhämtas med stöd av bestämmelsen i dess nuvarande lydelse omfattas av sekretess hos genom 28 kap. 1 § OSL. De uppgifter om juridiska personer som För- säkringskassan ges möjlighet att inhämta med vårt förslag omfattas emellertid inte av någon sekretessbestämmelse, varför en sådan bör införas. Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott 8.3.4Utökade möjligheter att enligt socialförsäkringsbalken inhämta uppgifter från banker m.fl. Utredningens förslag: , Pensionsmyndig- hetens och allmän förvaltningsdomstols möjligheter att inhämta uppgifter från banker och andra penninginrättningar avseende en namngiven person när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av socialförsäkringsbalken, utvidgas till att gälla i samtliga ärendeslag. ges även möjlighet att inhämta sådana uppgifter avseende juridiska personer. Skälen för utredningens förslag Som framgår av föregående avsnitt ska myndigheter, arbetsgivare och uppdragsgivare, anordnare av personlig assistans samt försäkrings- inrättningar med nuvarande bestämmelser på begäran lämna För- säkringskassan, , och allmän för- valtningsdomstol uppgifter som avser en namngiven person när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av social- försäkringsbalken. Arbetsgivare och uppdragsgivare är även skyldiga att lämna sådana uppgifter om arbetet och arbetsförhållandena som behövs i ett ärende om arbetsskadeförsäkring (110 kap. 31 § SFB). Enligt 110 kap. 33 § SFB ska banker och andra penninginrätt- ningar på begäran lämna uppgifter enligt 31 § första stycket till , och allmän förvaltnings- domstol i ärenden om äldreförsörjningsstöd, bostadsbidrag och bostadstillägg. Möjligheten att inhämta uppgifter från banker och andra penninginrättningar bör omfatta fler ärendeslag Utredningen har konstaterat att står inför att hantera en annan, mer komplex typ av brottslighet än vad som var fallet , vilket bl.a. framgår av föregående avsnitt. Det behövs därför delvis nya och förbättrade verktyg för att kunna Bättre beslutsunderlag vid utbetalningar förebygger brott hantera denna situation. Ett sådant verktyg är möjligheten att in- hämta kontoutdrag. finns en möjlighet enligt 110 kap. 31 § SFB att inhämta kontoutdrag från banker och andra penning- inrättningar. Vi menar dock att finns det skäl som talar för att denna möjlighet behöver utvidgas. och har framfört att det är nödvändigt att få ta del av kontoutdrag i större utsträckning och redovisar bl.a. följande. När det t.ex. gäller underhållsstöd kan man behöva kontrollera den enskildes uppgifter om att denne inte har några inkomster. Tillgången till kontoutdrag kan förhindra att underhållsstöd utbetalas trots att den enskilde uppbär inkomst från annat håll. I flera fall är det också nödvändigt att kontrollera om den enskilde är bosatt eller vistas i eller utomlands.