sou · H5B380 · 2017-10-25 00:00:00 — För att elimineringsdatabasen ska kunna fylla den funktion som är tänkt, är det nödvändigt att dna-profiler från vissa personkategorier registreras i databasen. Som vi tidigare nämnt (se avsnitt 7.4) anses en skyldighet att lämna dna-prov vara ett sådant påtvingat kropps- ligt ingrepp som kräver lagreglering. Av 2 kap. 21 § regeringsform- en framgår att begränsningar i grundlagsskyddet mot påtvingade kroppsliga ingrepp får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Sådana inskränkningar i grundlagsskyddet får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett dem. Möjligheten att ute- sluta kontamineringar är av central betydelse för analysen av dna. En lag om elimineringsdatabas En funktionell elimineringsdatabas måste anses vara ett godtagbart ändamål i regeringsformens mening. Det är dock nödvändigt att inte bestämmelser om skyldighet att lämna prov blir alltför vidsträckta. I första hand bör skyldigheten att lämna prov till eliminerings- databasen avse vissa av RMV:s anställda. En möjlighet är att inskränka personalkategorin till personer som arbetar vid RMV:s rättsgene- tiska enhet. Dessutom bör även personal vid de rättsmedicinska en- heterna omfattas, eftersom många prover som analyseras i det rättsgenetiska laboratoriet har tagits vid en rättsmedicinsk enhet och personalen där därför riskerat att kontaminera prover i samband med provtagning. En avgränsning till viss organisatorisk tillhörighet är dock bekymmersam eftersom kan komma att förändras . Dessutom kan personalkategorier inom dessa enheter i så fall omfattas av en skyldighet att lämna prover enbart eftersom de arbetar vid en viss enhet, trots att de inte är en reell kontamineringsrisk. Skyldigheten att lämna prov bör i stället omfatta de anställda vid som kan komma i kontakt med och därigenom riskera att kon- taminera material som används vid analyser, prover som ska analy- seras eller lokaler där analyser görs. Denna skyldighet gäller alltså obe- roende av vilken organisatorisk tjänsteplacering den anställde har. Den närmare begränsningen av vilka som bör lämna prov för regi- strering i elimineringsdatabasen bör regleras på lägre normgivnings- nivå än lag, se avsnitt 7.5.10. Även andra personer än anställda riskerar att kontaminera dna- analysprocessen och kan behöva ingå i elimineringsdatabasen för att databasen ska fylla sitt syfte. Det rör sig om personer som av olika anledningar återkommande har tillträde till , som exempelvis lokalvårdare, servicetekniker och hantverkare. Det kan också vara personer som kommer i kontakt med material som används vid dna-analyser, t.ex. anställda hos leverantörer av labora- toriematerial. En skyldighet för även andra än anställda att lämna dna-prov, bör begränsas till enbart personer som verkligen utgör en kontamineringsrisk. Det gäller framför allt personer som regelbun- det vistas i lokaler där dna hanteras eller förvaras och personer som arbetar hos materialleverantörer. Även för dessa personalkategorier bör den närmare avgränsningen av personkretsen regleras på lägre normgivningsnivå än lag. En lag om elimineringsdatabas För personer som mer tillfälligt kommer i kontakt med där dna hanteras eller förvaras, bör det finnas en möjlighet att som villkor för tillträde till en lokal kräva att besökaren lämnar dna-prov till elimineringsdatabasen. En förutsättning för detta bör dock vara att personens dna riskerar att kontaminera material eller prover som ska bli föremål för dna-analys. Provtagning för dna-analys som ska ligga till grund för registrer- ing i elimineringsdatabasen bör tas i form av salivprov. Provet får inte användas för annat ändamål än elimineringsdatabasen och ska förstöras senast efter provtagningstillfället. Vårt förslag: En dna-profil från ett dna-prov som analyserats vid får jämföras med dna-profiler i elimi- neringsdatabasen. Även dna-profiler som har tagits fram för att kvalitetssäkra dna-analyser i den rättsgenetiska verksamheten får jämföras med dna-profiler i databasen. En kontaminering kan visa sig i form av en s.k. blandbild, dvs. vid analysen av ett prov får man fram två olika dna-profiler. Genom en jämförelse med dna-profilerna i elimineringsdatabasen kan en even- tuell dna-profil som finns i databasen uteslutas. Det är emellertid inte endast i form av en blandbild som en kon- taminering kan visa sig. Den dna-profil som kontaminerat ett prov kan också vara den enda profil man får fram vid analysen. Detta är inte särskilt vanligt förekommande vid RMV, eftersom de flesta prover som analyseras är tagna under sådana förutsättningar att det normalt sett inte finns enbart den kontaminerande dna-profilen i ett dna-prov. Det går dock inte att utesluta att sådana situationer kan inträffa och användningen av elimineringsdatabasen bör därför inte begränsas till att enbart avse kontamineringar som visar sig i form av en blandbild. Som ett led i att kvalitetssäkra dna-analyser i den rättsgenetiska verksamheten genomför RMV regelmässigt interna kontroller av sina rutiner. En dna-profil som tagits fram i kvalitetssäkrande syfte, ett s.k. kontrollprov, kan t.ex. tillföras i en analysprocess för att kon- En lag om elimineringsdatabas trollera att de rutiner man arbetar efter har avsedd funktion. En dna- profil som har tagits fram för att kvalitetssäkra dna-analyser, måste kunna jämföras med dna-profiler i elimineringsdatabasen. En be- stämmelse med denna innebörd bör därför införas i lagen. 7.5.8Längsta tid för behandling Vårt förslag: Uppgifter i elimineringsdatabasen får inte behand- las när de inte längre behövs för sitt ändamål. För anställda vid ska gälla en längsta tid efter det att det förhållande som grundade skyldig- heten att lämna prov upphörde. Uppgifter som har registrerats i samband med att en person skulle få tillträde till en lokal vid RMV, får inte behandlas längre än efter det att uppgifterna registrerades. För uppgifter i övrigt gäller att de inte får behandlas längre än efter det att förhållandet som grundade skyldigheten att lämna prov upphörde. En skyldighet att lämna dna-prov som används i elimineringsdata- basen kräver att hänsyn tas till att detta kan vara känsligt från ett integritetsperspektiv. Ett sätt att minska intrånget i den personliga integriteten, är att begränsa tiden som en dna-profil får behandlas i elimineringsdatabasen. Lagen bör därför innehålla bestämmelser om hur länge uppgifter i databasen får behandlas. Utgångspunkten ska vara att en dna-profil inte får behandlas när profilen inte längre be- hövs för syftet att upptäcka och utreda kontamineringar. Så kan vara fallet när en anställd vid RMV byter arbetsuppgifter och inte längre kommer i kontakt med dna-hantering eller när en anställning upphör. RMV bör fortlöpande följa upp vilka dna-profiler som behöver finnas i elimineringsdatabasen. Det är dock, enligt vår mening, inte tillräckligt med en bestämmelse som anger att uppgifter i databasen inte får behandlas när de inte längre behövs för sitt ändamål. En säker- hetsventil för att förhindra att uppgifter behandlas är också nödvändig. Vid bestämningen av hur uppgifter som längst får behandlas, måste hänsyn å ena sidan tas till RMV:s behov av att använda uppgifter i elimineringsdatabasen och det faktum att dna är mycket tidsbeständigt och kontamineringar därför kan ske En lag om elimineringsdatabas efter det att dna avsatts. Det är dock å andra sidan också nödvändigt att beakta skyddet för den personliga integriteten i sam- band med att dna-prov tas, analyseras och registreras. Risken för kontamineringar är större när det gäller anställda vid än för andra personer som mer tillfälligt vistas i lokalerna. För Polismyn- dighetens elimineringsdatabas gäller att uppgifter som rör anställda inte får behandlas längre än efter det att det förhållande som grundade skyldigheten att lämna prov upphörde. Tiden för tillfälliga besökare har satts till efter det att registreringen i databasen gjordes. När det gäller övriga som är skyldiga att lämna prov anger lagen om elimineringsdatabas att uppgifter inte får behandlas längre än efter det att det förhållande som grun- dade skyldigheten att lämna prov upphörde. Dessa tidsgränser fram- står som lämpliga och välavvägda även för RMV:s elimineringsdata- bas. En bestämmelse av denna innebörd ska därför införas i lagen som reglerar RMV:s elimineringsdatabas. Vårt förslag: Bestämmelserna i datalag (2018:000) om skadestånd, med de vidare hänvisningar som görs där, ska tillämpas på motsvarande sätt vid behandling av person- uppgifter i strid med denna lag eller föreskrifter som har med- delats i anslutning till den. Bestämmelser om ersättning för skada och kränkning av den per- sonliga integriteten finns i såväl brottsdatalagen som dataskydds- förordningen och dataskyddslagen. Den personuppgiftsansvarige ska ersätta den registrerade för den skada och kränkning av den per- sonliga integriteten som behandling av personuppgifter i strid med de nämnda regelverken har orsakat. Detsamma ska gälla för behand- ling i strid med föreskrifter som har meddelats i anslutning till dessa bestämmelser. Bestämmelserna i brottsdatalagen och dataskyddslagen är tillämp- liga även vid behandling av personuppgifter i strid med Rättsmedi- cinalverkets datalag (se 2 kap. 8 § och 3 kap. 1 § 8). Samma bestäm- melser om skadestånd bör, menar vi, gälla också för behandling av personuppgifter i elimineringsdatabasen som sker i strid med den En lag om elimineringsdatabas lag vi nu föreslår för RMV:s elimineringsdatabas. En bestämmelse som innebär att skadeståndsbestämmelserna i datalag ska tillämpas även för behandling i strid med lagen om , ska därför tas in i lagen. Genom hänvisningen till datalag blir brottsdatalagen och dataskydds- lagen tillämpliga på motsvarande sätt som gäller för personuppgifts- behandlingen i stort vid myndigheten. Vårt förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela ytterligare föreskrifter om vilka personalkategorier vid Rätts- medicinalverket och vilka andra personkategorier som är skyldiga att lämna prover för dna-analys till elimineringsdatabasen. Det- samma ska gälla för möjligheten att begränsa tillgången till upp- gifter i elimineringsdatabasen och förfarandet vid överensstäm- melse mellan en dna-profil i elimineringsdatabasen och en annan dna-profil. Bestämmelserna om vilka kategorier av personal och andra personer som ska vara skyldiga att lämna prov till elimineringsdatabasen kan kräva en kompletterande reglering, som närmare preciserar vilka personal- och personkategorier som skyldigheten ska omfatta. Så- dana kompletterande bestämmelser bör lämpligen meddelas på en lägre normgivningsnivå än lag. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela sådana ytterligare föreskrifter. En bestämmelse med denna innebörd bör tas in i vårt förslag till lag. I elimineringsdatabasen finns dna-profiler och uppgifter om vem en viss dna-profil avser. Av integritetsskäl bör det vara en begrän- sad krets vid RMV som har tillgång till uppgifter om vem en dna- profil tillhör. Hur denna krets avgränsas, kan lämpligen regleras på lägre normgivningsnivå än lag. I de fall då användningen av elimineringsdatabasen visar att det finns en överensstämmelse mellan en dna-profil i databasen och en annan dna-profil, bör åtgärder vidtas bl.a. för att utreda kontami- neringen och för att förhindra framtida kontamineringar. En lag om elimineringsdatabas bör förfara vid sådana överensstämmelser, kan lämpligen slås fast lägre ned i normhierarkin än genom lag. Vårt förslag: Lagen ska träda i kraft . Bestäm- melserna om skadestånd ska endast tillämpas på skada som in- träffat efter ikraftträdandet. Dna-profiler som ingår i den nuvarande elimineringsdatabasen ska kunna registreras i den nya elimineringsdatabasen om den re- gistrerade samtycker till det. De dna-profiler som inte förs över till elimineringsdatabasen ska gallras . Som vi har redovisat (se avsnitt 7.3) finns vid RMV en elimineringsdatabas. Registreringen baseras på samtycke från de personer vars dna-profil finns i databasen. Möjligheten att grunda en laglig behandling av uppgifter i databasen på samtycke kan ifrågasättas (se avsnitt 7.3.3). För personer som tidigare sam- tyckt till provtagning och vars dna-profiler finns i den befintliga databasen, framstår det dock som praktiskt att inte behöva göra om provtagningen för att dna-profilerna ska kunna registreras i den nya elimineringsdatabasen. Det bör därför finnas en möjlighet för regi- strerade att samtycka till att befintliga dna-profiler förs över till den nya databasen. Ett sådant samtycke bör lämnas under en viss över- gångsperiod. Dna-profiler som inte förs över till den nya databasen ska därefter gallras. En övergångsbestämmelse av denna innebörd bör införas i vårt förslag till lag om RMV:s elimineringsdatabas. Per- soner som inte lämnar något samtycke, men som enligt lagförslaget omfattas av en skyldighet att lämna dna-prov, ska behand- las på samma sätt som om de inte tidigare lämnat något prov. För behandling av personuppgifter i elimineringsdatabasen ska, förutom de särbestämmelser som förslaget till lag innehåller, Rätts- medicinalverkets datalag tillämpas, liksom dataskyddsförordningen, dataskyddslagen i tillämpliga delar och brottsdatalagen. Ikraftträdan- det av den lag om RMV:s elimineringsdatabas som vi nu föreslår är därför avhängigt av vad som gäller för dessa nyssnämnda regelverk. Vi har, när det gäller förslaget till datalag, be- handlat denna fråga i avsnitt 6.5.15. Samma överväganden som anges En lag om elimineringsdatabas där, gör sig gällande även i fråga om lagen som reglerar RMV:s elimineringsdatabas. Denna lag kan således träda i kraft först sam- tidigt som den sista av övriga nyssnämnda regelverk börjar tilläm- pas. Utifrån de förslag till dataskyddsrättsliga regleringar som föreligger, inträffar detta . Vi föreslår därför att lagen om RMV:s elimineringsdatabas bör träda i kraft nyssnämnda datum. Vårt förslag till lag innehåller bestämmelser om skadestånd. Skada som har inträffat före lagen träder i kraft, ska bedömas enligt de regler som gällde då skadan inträffade. Lagens skadeståndsreglering ska således inte ges någon retroaktiv verkan. 7.5.12Sekretess för uppgifter i elimineringsdatabasen Vår bedömning: Det behöver inte införas någon särskild be- stämmelse om sekretess för uppgifter i elimineringsdatabas. I elimineringsdatabasen kommer det att registreras uppgifter om en- skilda vars dna-profiler ingår i databasen. Det framstår som ange- läget att dessa uppgifter kan omfattas av sekretess. För Polismyndig- hetens elimineringsdatabas finns bestämmelser i 35 kap. 19 a § offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. Av nyssnämnda lagrum framgår att sekretess gäller hos för uppgift om en enskilds personliga förhållanden om uppgiften förekommer i den elimineringsdatabas som förs enligt lagen om elimineringsdatabas eller annars behandlas med stöd av samma lag, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men. 2016/17:208 har föreslagits att uttrycket skada ska tas bort från bestämmelsen. I 35 kap. 1 § OSL finns bestämmelser om att sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men och uppgiften förekommer i bl.a. register som förs av Polismyndig- heten enligt 4 kap. polisdatalagen (2010:361). Ursprungligen var tanken att elimineringsdatabas skulle regleras i En lag om elimineringsdatabas polisdatalagen och den hade då omfattats av sekretessbestämmel- serna i 35 kap. 1 § OSL. När elimineringsdatabas i stället reglerades i en särskild lag, infördes sekretess- bestämmelsen i 35 kap. 19 a § OSL. Vi har övervägt frågan om en särskild bestämmelse som reglerar sekretessen för uppgifter i RMV:s elimineringsdatabas bör införas. Av 25 kap. 1 § OSL framgår att sekretess gäller inom hälso- och sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra per- sonliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Detsamma gäller i annan medicinsk verksamhet, exempelvis rätts- medicinsk och rättspsykiatrisk undersökning. Med annan medicinsk verksamhet åsyftas verksamhet som inte primärt har vård- eller behandlingssyfte. I kommentaren till 25 kap. 1 § OSL framhålls sär- skilt att det exempelvis kan röra sig om ”… verksamhet som bedrivs hos , som är central förvaltningsmyndighet för rättspsykiatrisk, rättskemisk, rättsmedicinsk och rättsgenetisk verk- samhet…” (Lenberg, och , Offentlighets- och sekre- tesslagen [, Zeteo], kommentaren till 25 kap. 1 §). Syftet med RMV:s elimineringsdatabas är att stärka kvaliteten i den rättsgenetiska verksamheten med dna-analyser. Denna verksamhet utgör, enligt vår bedömning, sådan annan medicinsk verksamhet som avses i 25 kap. 1 § OSL. Uppgifter om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden som finns i RMV:s eliminerings- databas omfattas därigenom av nyssnämnda sekretessbestämmelse. Det finns därför inte något behov av en särskild sekretessreglering som tar sikte enbart på elimineringsdatabasen. 8Hantering av humanbiologiskt material Hanteringen av humanbiologiskt material är mycket betydelsefull för merparten av verksamheten vid RMV. Detta material innehåller ofta känslig information och det bör därför ställas höga krav på hur materialet hanteras. Lagregleringen som finns på området är inte till- räcklig, utan det bör införas en lag om hantering av humanbiologiskt material vid RMV. Lagen bör omfatta frågor om bevarande, utlämnande och för- störing av prov som utgör humanbiologiskt material. Med human- biologiskt material avses mänskligt biologiskt material som tagits från en levande eller avliden person eller ett . Humanbiologiskt material bör som huvudregel få hanteras även om den enskilde, eller närstående till en avliden, motsätter sig han- teringen. Vid sådana uppdrag som RMV har åtagit sig som förutsätter den enskildes samtycke, bör däremot hantering av humanbiologiskt material endast få ske om den från vilken provet härrör samtycker till en sådan hantering. Om ett lämnat samtycke återkallas, ska mate- rialet förstöras. I lagen bör det ges en rätt för RMV att bevara, undersöka och analysera prover av humanbiologiskt material för systematisk utvär- dering, utveckling och säkring av kvaliteten, utbildning i undersök- ningsverksamheten samt forskning inom myndigheten. Det är relativt vanligt förekommande att RMV från olika håll får ta emot en begäran om att få ut prover av humanbiologiskt material. I en del fall finns stöd för att bifalla en sådan begäran i annan lagstiftning. Det bör dessutom införas en bestämmelse om i vilka situationer RMV, utöver när det framgår av annan lag, får lämna ut prover av humanbiologiskt material som myndigheten har tagit eller Hantering av humanbiologiskt material tagit emot för undersökning och analys. Ett sådant utlämnade av material får förenas med särskilda villkor. Prover av humanbiologiskt material har olika hållbarhet och be- hovet av att bevara proverna varierar. Hur länge materialet ska be- varas och vad som ska gälla för förstöring av prover, bör regleras av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. RMV hanterar humanbiologiskt material från både levande och av- lidna personer för olika undersökningsändamål. Med humanbio- logiskt material avses ben, blod, vävnad, hår, saliv, tänder, urin, dna och andra samlingar av celler från människokroppen. Hantering av humanbiologiskt material förekommer inom samtliga fyra verksam- hetsområden vid RMV. I den brottsutredande verksamheten är hanteringen omfattande, men den förekommer även för ett flertal andra ändamål som exempelvis hälso- och sjukvård, drogkontroller och släktskapsutredningar. Humanbiologiskt material från avlidna omhändertas dessutom för donation, transplantation och andra medicinska ändamål, t.ex. forskning och medicinsk utbildning. Det förekommer också att humanbiologiskt material bevaras för metod- utveckling och kvalitetssäkring. Eftersom hanteringen av humanbiologiskt material är central för stora delar av RMV:s verksamhet, finns det ett stort antal samlingar av prover av sådant material vid myndigheten. Dessa prover inne- håller viktig och ofta känslig information om de människor som proverna härrör från. Det ställer stora krav på hanteringen av prov- erna och de personuppgifter och uppgifter om avlidna som är kopp- lade till proverna. RMV:s hantering av humanbiologiskt material är till viss del oreglerad och myndigheten har genomfört en intern över- syn av hanteringen. Denna översyn har enligt RMV:s mening visat att det finns ett behov av författningsstöd på området. Hanteringen av humanbiologiskt material är integritetskänslig och vi har därför fått i uppdrag att överväga om den ska författnings- regleras i större utsträckning än som är fallet . En utgångs- punkt för våra överväganden har varit RMV:s nyssnämnda interna översyn (Översyn av hantering av mänskligt biologiskt material och hemställan om författningsreglering). Hantering av humanbiologiskt material I avsnitt 8.3 lämnar vi en redogörelse för vilken hantering av humanbiologiskt material som äger rum vid RMV, däribland ett avsnitt om tider och bakomliggande principer för bevarande av humanbiologiskt material. De bestämmelser som har betydel- se för hanteringen av sådant material vid RMV redovisar vi i av- snitt 8.4. Våra överväganden och förslag till lag om hantering av humanbiologiskt material vid återfinns i av- snitt 8.5. 8.3Vilken hantering av humanbiologiskt material äger rum vid ? Ett flertal olika undersökningsformer är aktuella på det rättsmedi- cinska verksamhetsområdet (se avsnitt 3.2). Prover av humanbio- logiskt material förekommer i varierande grad vid dessa undersök- ningar. En stor del av de undersökningar som genomförs på det rätts- medicinska området avser avlidna personer. En primär uppgift för rättsmedicinen är att på uppdrag av polisen eller allmän åklagare undersöka onaturliga dödsfall. En rättsmedicinsk undersökning av en avliden får (se 13 § lagen [1995:832] om obduktion m.m., obduk- tionslagen) göras om undersökningen kan antas vara av betydelse för utredningen av ett dödsfall som inträffat under sådana omstän- digheter att det inte skäligen kan bortses från möjligheten att döds- fallet har samband med ett brott, eller det kan misstänkas ha före- kommit fel eller försummelse inom hälso- och sjukvården. Vidare får en rättsmedicinsk undersökning göras (se 14 § obduktionslagen) om ett dödsfall kan antas ha orsakats av yttre påverkan och under- sökningen behövs för att fastställa dödsorsaken eller få upplys- ningar av särskild vikt för miljöskydd, arbetarskydd, trafiksäkerhet eller annat liknande intresse. Dödsfallsutredningar genomförs i stor utsträckning i samarbete med RMV:s rättskemiska enhet. En rätts- medicinsk undersökning får dessutom göras om det behövs för att fastställa en avlidens identitet (se 15 § obduktionslagen). I samtliga ärenden är det fråga om undersökningar som har initierats av någon annan än RMV. Myndigheten bedriver således inte någon egen- initierad rättsmedicinsk utredningsverksamhet. Hantering av humanbiologiskt material RMV utför därutöver rättsmedicinska undersökningar av levande personer, som är misstänkta eller målsägande i en utredning om brott. Undersökningarna syftar till att i s.k. rättsintyg, enligt lagen (2005:225) om rättsintyg i anledning av brott, dokumentera skador som kan ha uppkommit i samband med exempelvis vålds- eller sexual- brott.