sou · H5B321d2 · 2017-03-31 00:00:00 — sammanlagt 4 500 biståndshandläggare . Ut- bildningen ska genomföras på kvartsfart under en termin och om- fatta 7,5 högskolepoäng. Kostnaden för en utbildningsplats får vara högst per plats, vilket innebär kostnader för staten om 8––2027. Därtill föreslås få 2019 för att utforma och upphandla utbildningen. Den sammanlagda kostnaden för åren 2019–2027 blir . 5 Uppgiften om 2000 personer är osäker och bör övervägas ytterligare. Mina beräkningar bygger på antalet anställda enhetschefer i kommunalt finansierad vård och omsorg 2015. De som redan genomgått den av upphandlade nationella ledarskaps- utbildningen har frånräknats. Till denna volym av återstående enhetschefer ska läggas de som nyrekryteras till branschen till följd av avgångar till annan bransch eller pensionering. Som jag redovisat råder osäkerhet om personalomsättningens omfattning. Till denna volym bör läggas ytterligare två komponenter: det demografiskt betingade behovet av utökad verksamhetsvolym och behovet av att minska antalet medarbetare per enhetchef. Dessa faktorer sammantaget ger en skattad volym om cirka 2 000 enhetschefer . Jag vill emellertid understryka att detta är skattningar relaterade till önskvärda förändringar, som inte nödvändigtvis inträffar. Därför behöver utbildningsvolymen i det fortsatta bered- ningsarbetet övervägas ytterligare. Utöver de två beskrivna förslagen har jag föreslagit regeringen att ge myndigheter vissa uppdrag. De sammantagna kostnaderna för dessa beräknar jag till , varav huvuddelen avser . I den fortsatta beredningen av mina förslag bör över- vägas om några av dessa bör genomföras av myndigheterna utan att särskilda medel tillförs respektive myndighet. Uppdraget till , , och Myndigheten för om bättre personalstatistik och prognoser är ett tilläggsuppdrag till befintligt uppdrag till och . Den totala kostnaden beräknas till 6 för åren 2019– 2034. beräknas kostnaden till till berörda myndigheter och därefter till . Detta uppdrag har sådan omfattning att det förutsätter att särskilda medel tillförs myndig- heterna. Ekonomiska konsekvenser för kommunerna Den föreslagna nationella ledarskapsutbildningen kan eventuellt medföra vissa merkostnader för kommunerna. Dessa är dock inte möjliga att beräkna förrän ytterligare beredningsarbete genomförts. Jag utgår från att utbildningen genomförs på kvartsfart, distans- undervisning med några campusförlagda dagar. I många kommuner finns lokala kollektivavtal om vilka villkor som gäller för anställdas deltagande i utbildning. bör få regeringens uppdrag att närmare utforma utbildningen och upphandla denna från några lärosäten. Jag föreslår också att staten inbjuder företrädare för berörda organisationer för arbetstagare och arbetsgivare för dialog om vilka förutsättningar som bör gälla för genomförandet av ledarskapsutbildningen. 6 Dessa är inkluderade i de för regeringsuppdrag som jag redovisat i föregående stycke. Detta innebär att det först i ett senare skede är möjligt att bedöma och beräkna eventuella merkostnader för kommunerna vid genomförandet av den nationella ledarskapsutbildningen. Nationell utbildning på högskolenivå för biståndshandläggare inom äldreomsorgen Den föreslagna nationella utbildningen på högskolenivå för bi- ståndshandläggare inom äldreomsorgen kan eventuellt medföra vissa merkostnader för kommunerna. Dessa är dock inte möjliga att beräkna förrän ytterligare beredningsarbete genomförts. Jag utgår, i likhet med den nationella ledarskapsutbildningen, från att utbildningen kan genomföras på kvartsfart, distansunder- visning med några campusförlagda dagar. I många kommuner finns lokala kollektivavtal om vilka villkor som gäller för anställdas delta- gande i utbildning. föreslås få regeringens uppdrag att närmare ut- forma utbildningen och upphandla denna från några lärosäten. Jag föreslår också att staten inbjuder företrädare för berörda organi- sationer för arbetstagare och arbetsgivare för dialog om förutsätt- ningar för att biståndshandläggare ska kunna genomföra utbild- ningen. Detta innebär att det först i ett senare skede är möjligt att be- döma och beräkna eventuella merkostnader för kommunerna vid genomförandet av den nationella ledarskapsutbildningen. Ekonomiska konsekvenser för privata utförare Även för privata utförare av vård och omsorg om äldre personer kan vissa merkostnader i samband med genomförandet av den nationella ledarskapsutbildningen uppkomma. Dessa kan dock inte bedömas och beräknas i detta skede, utan först när genomfört sitt föreslagna uppdrag och dialogen mellan staten och berörda intressenter slutförts. Sådana privata aktörer som enbart utför serviceuppgifter inom omfattas inte av förslaget. Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Ny bestämmelse i socialtjänstförordningen om lämplig utbildning för enhetschefer Jag har föreslagit att det i socialtjänstförordningen regleras att i hemtjänst, dagverksamhet och särskilda boendeformer för äldre personer ska enhetschef eller motsvarande person ha lämplig ut- bildning, så långt det är möjligt. Även om förslaget innebär en viss inskränkning av det kommunala självstyret så är inskränkningen begränsad, med hänsyn till dels den gällande bestämmelsen om personal, dels att förslaget föreslås gälla så långt det är möjligt. Härigenom tar det hänsyn till de organisatoriska och personella förutsättningar kommunerna har, och bestämmelsens innebörd får fullt genomslag så snart det är möjligt. Bestämmelsen föreslås inte heller gälla inom hemtjänst som enbart omfattar serviceinsatser. Vid en avvägning mellan behovet att säkerställa den vård och omsorg som krävs för äldres liv, personliga säkerhet och hälsa samt det allmänna intresset att säkerställa en god kvalitet i äldre- omsorgen och kommunernas intresse av att den kommunala själv- styrelsen inte inskränks ytterligare, anser jag att skydd för äldre och det allmänna intresset väger över och att den föreslagna ändringen är nödvändig. Det är min bedömning att den ökade sä- kerhet som uppnås genom kravet på lämplig utbildning för enhets- cheferna och motsvarande inte kan uppnås på ett mindre ingri- pande sätt för det kommunala självbestämmandet. Jag har föreslagit att några frågor kräver ytterligare utredning innan de kan genomföras. Ett par av dem kan komma att påverka den kommunala självstyrelsen, men på vilket sätt denna påverkan tar sig uttryck kan först bedömas inom ramen för det fortsatta bered- ningsarbetet. Utredning om rätt till komvux har staten i olika omfattning tillfört särskilda medel för vuxenutbildning i yrkesämnen till kommunerna. Även kommunerna själva finansierar sådan utbildning. Årliga beslut om volymen på statsbidragen har lett till kortsiktighet ifråga om vilka förutsättningar som ska råda och även till anpassningsbeteenden i kommunerna. Min bedömning är att en betydande ökning av tillskottet av an- talet undersköterskor måste tillgodoses. Bästa förutsättningarna att åstadkomma detta är genom att skapa bättre förutsättningar för omställning bland yrkesverksamma. Det behövs även betydande satsningar på personal som varit anställda eller för närva- rande är anställda inom vård och omsorg. har personer, som har en gymnasial utbildning, i flertalet kommuner inte kunnat studera yrkesämnen inom komvux. Även om de tillskott som beslutats bör ge fler sådana möjligheter är det min uppfattning att en rätt till vuxenutbildning i yrkesämnen bör införas. Jag har före- slagit att en särskild utredning tillsätts för att utreda vissa frågor knutna till en sådan rättighet. I detta sammanhang bör även effek- terna på den kommunala självstyrelsen, samt de ekonomiska ef- fekterna för kommunerna, klargöras. Det är angeläget att skapa tydliga regelverk som ger goda in- gångar till undersköterskeyrket över hela landet. En rätt till studier i yrkesämnen inom komvux är en förutsättning för detta. Möjlig- heten att komplettera tidigare gymnasiestudier med studier i yrkes- ämnen blir med en sådan rättighet nationellt likvärdig och kan effektivare kommuniceras till intresserade elever i studie- och yrkesvägledning och i omställning. Min bedömning är att det natio- nella intresset i detta avseende är starkare än den begränsade in- skränkning av den kommunala självstyrelsen som kan uppkomma av förslaget. Jag föreslår att legitimation för undersköterskor införs. En utred- ning bör tillsättas för att utreda vissa frågor knutna till detta. Genom att göra undersköterska till ett reglerat yrke kan kommu- nernas självbestämmande i någon mån komma att inskränkas. Den nationella regleringen skärper kraven såväl på yrkesutövarna som på huvudmännen. Förslaget motiveras i första hand av att förbättra patientsäkerheten och kvaliteten i den vård och omsorg som äldre personer får. Inskränkningen av kommunernas självbestämmande kommer dock att bli begränsad av flera skäl. har flertalet kommuner redan själva verkat för att alla undersköterskor ska ha adekvat yrkesutbildning för sitt arbete. Om undersköterska blir ett reglerat yrke bidrar det till att göra yrket mer attraktivt, vilket bör underlätta rekrytering av personal. Det ger även arbets- givaren en större säkerhet vilken kompetens personalen har. Reglering av yrket innebär inte att vissa arbetsuppgifter nöd- vändigtvis måste utföras av undersköterskor. Om sådana av något skäl inte kan rekryteras i tillräcklig omfattning kan vård och om- sorg utföras även av personal som inte har legitimation. Min samlade bedömning är därför att en reglering av under- sköterskeyrket endast i begränsad omfattning kan anses begränsa kommunernas självstyrelse. De närmare bedömningarna måste göras av den utredning jag föreslår. Äldre personer flyttar i mindre utsträckning än personer i andra åldrar. Den pågående regionala omvandlingen, som innebär att befolkningen i merparten av landets kommuner minskar, tenderar därför att medföra att andelen äldre personer i dessa kommuner ökar. Yngre personer, särskilt kvinnor, lämnar små och medelstora kommuner, vilket medför betydande kompe- tensförsörjningsproblem, som jag beskrivit i kapitel 8. Utvecklad regional och nationell samordning i kompetensförsörjningen Tveklöst står kommuner, landsting och privata utförare inför bety- dande utmaningar i sin kompetensförsörjning de kommande 20 åren. Detta gäller i synnerhet aktörer som är verksamma i de delar av landet där många unga lämnar för att bosätta sig i universitetsstäder, storstadsområden och andra större städer. Min bedömning är att det krävs systematiska gemensamma kartläggningar av tillgång och efterfrågan på yrkeskompetent personal på regional nivå. Jag föreslår också att flera myndigheter får i uppdrag att utveckla personalstatistiken, prognoser och att samordna sitt arbete inom området. Uppdraget till kompetens- plattformarna i regionerna behöver tydliggöras och samordningen mellan den regionala och nationella nivån förbättras. Dessa förändringar är starkt påkallade dels för att tydligt identi- fiera de regionala utbildningsbehoven och att samordna de åtgärder som krävs för att tillgodose dem, dels för att de nationella aktö- rerna bättre ska kunna stödja de regionala och bättre fullgöra sitt nationella ansvar. Min bedömning i denna del är således att de strukturella för- ändringar jag föreslår ska skapa bättre förutsättningar än som gäller att fortlöpande vidta de åtgärder som krävs för att uppnå balans mellan tillgång och efterfrågan på personal i landets alla delar. Flera av mina förslag i övrigt bör bidra till att skapa bättre förut- sättningar för kompetensförsörjningen i alla regioner i landet. Det gäller förslaget att utreda rätt till vuxenutbildning, upp- draget till att stödja utvecklingen av metoder i validering, uppdraget till att utveckla det nationella stödet för livslångt lärande samt uppdraget till myndigheter att kartlägga tillgången till kurser i geriatrik och gerontologi vid landets lärosäten. Dessa förslag har alla regionalpolitiska aspekter som behöver beaktas i det fortsatta arbetet med att genomföra dem. Inom de valfrihetssystem som många kommuner tillämpar, främst inom hemtjänst, finns många små utförare. Mina förslag och be- dömningar förväntas bidra till bättre förutsättningar för dessas kompetensförsörjning på samma sätt som för kommuner och för större privata utförare. Ny bestämmelse i socialtjänstförordningen om lämplig utbildning för enhetschefer Jag har föreslagit att det i socialtjänstförordningen regleras att i hemtjänst, dagverksamhet och särskilda boendeformer för äldre personer ska enhetschef eller motsvarande person ha lämplig ut- bildning, så långt det är möjligt. Små företag kan till exempel på grund av rådande anställningssituation ha sämre förutsättningar att leva upp till denna typ av bestämmelser. Genom att jag i mitt för- slag fört in formuleringen ”så långt möjligt” samt att jag inte identifierat någon specifik chef anser jag att även små företag allteftersom bör kunna leva upp till den nya bestämmelsens krav. Det är dock inte möjligt att särbehandla små företag eftersom det är nödvändigt att samma krav på kvalitet och säkerhet tillämpas för alla utförare oberoende av storlek och juridisk person. Bestämmel- sen gäller inte heller sådan hemtjänst som enbart avser service- insatser. Tillgång till vård och omsorg av god kvalitet har avgörande bety- delse för jämställdheten mellan könen. För att den ska kunna ges god kvalitet krävs att personalen har god yrkeskompetens. Samtliga förslag som jag lägger fram har detta syfte, varför de förväntas positivt bidra till ökad jämställdhet. Jag vill särskilt redovisa effekterna av några förslag. Andelen män i personalen Männen utgjorde av anställda undersköterskor i kommunernas vård och omsorg om äldre personer . Bland personal i yrken där eftergymnasial utbildning vanligtvis krävs var andelen något lägre. Det är angeläget bl.a. från jämställdhets- synpunkt att öka andelen män inom verksamheten. Det är en förlust för män att inte få delta i det meningsfulla arbete som vården och omsorgen om äldre personer är. Jag föreslår att en indikator som belyser andelen män bland samtliga anställda inom kommunernas vård och omsorg om äldre personer utformas och används i den återkommande uppföljningen av handlingsplanen. Denna uppföljning bör ske på kommunnivå och även inkludera privata utförare. En återkommande mätning och publicering av dessa uppgifter bör bidra till att uppmärksamma frågan om andelen män i vård och omsorg om äldre personer. Nya krav och bättre förutsättningar för enhetschefer Jag föreslår att en ny bestämmelse om krav på lämplig utbildning för chefer införs i socialtjänstförordningen, att ges uppdrag att ta fram vägledning för vad som är lämplig utbildning för enhetschefer samt att antalet medarbetare per chef återkom- mande följs upp inom ramen för min handlingsplan. Sammantaget bör dessa förslag aktivt bidra till ökad jämställd- het. av enhetscheferna är kvinnor. En jämförelse av villkoren för chefer i kvinnodominerade branscher med mans- dominerade visar att männen genomsnittligt har betydligt bättre villkor. Personalomsättningen bland enhetschefer är hög. Enhets- chefernas tid räcker inte till för att i tillräcklig utsträckning leda och utveckla verksamheten. Dessa förhållanden inverkar negativt på såväl enhetscheferna som personalen. De förslag jag lagt fram bör bidra till mer likvärdiga förutsätt- ningar för enhetschefer i vård och omsorg om äldre personer, jämfört med branscher där männen dominerar. Undersköterska är den största yrkesgruppen i landet. Yrket är starkt kvinnodominerat. Redan benämningen av yrkesgruppen markerar underordning. Genom arbetets organisering och styrning har också undersköterskor ofta arbetsförhållanden som präglas av underordning. För att stärka kvaliteten i tjänsterna till äldre personer, men också för att förbättra undersköterskors jämställd- het är det angeläget att främja yrkesgruppens självbestämmande. Ökad autonomi förväntas också bidra till bättre hälsa och trivsel bland undersköterskor. Mitt förslag om att tillsätta en utredning för att utarbeta detalje- rade förslag till införande av legitimation av undersköterskor ska ses mot denna bakgrund. Min bedömning är att legitimation för undersköterskor bidrar till att öka yrkets attraktionskraft och status. Legitimation ger även ändrade materiella förutsättningar genom att befogenheter och ansvar för undersköterskors yrkes- verksamhet regleras i lag. Min bedömning är även att yrkesbenäm- ningen undersköterska bör övervägas i det fortsatta utrednings- arbetet. Inriktningen bör vara att etablera en yrkesbeteckning som är könsneutral och som inte markerar underordning. Mitt förslag att ytterligare utreda införandet av legitimation för undersköterskor bedöms få en positiv inverkan på arbetsförhållan- den för undersköterskor. Det kommer att stärka deras inflytande, professionalisering och självkänsla. Rätt till komvux och utvecklad validering Mina förslag om att utreda en rätt att studera yrkesämnen inom komvux samt att utveckla en nationellt enhetlig validering bör skapa bättre förutsättningar för personer med utländsk bakgrund att dels få sin kompetens bedömd och erkänd, dels att få möjlighet att i alla kommuner i landet få möjlighet att studera de yrkesämnen som krävs för att nå de kvalifikationer som krävs som under- sköterska. Enhetliga nationella system för validering och en tydlig nationell kvalifikationsnivå för undersköterskor underlättar också rörlighet, såväl inom landet som inom EU/EES-området. Förslaget att reglera undersköterskeyrket kan få såväl positiva som negativa effekter på integrationen. En positiv effekt är att legiti- mation förväntas öka undersköterskors status och självbestäm- mande vilket ökar maktresurserna bland undersköterskor med ut- ländsk bakgrund. Det kan förväntas öka deras delaktighet i sam- hället och därmed integrationen. En negativ effekt kan vara att det kommer att krävas mer studier för att kvalificera sig till undersköterskeyrket. Personer från tredje land kommer på samma sätt som för andra legitimerade yrkesgrupper att behöva få sin utbildning prövad och eventuella kompletter- ingar krävas av . Detta kommer att ta tid och kräva resurser i form av studiefinansiering. Det nämnda gäller såväl studier i yrkesämnen, språkkunskaper som eventuella krav på studier i gymna- siegemensamma ämnen. Å andra sidan kommer inte legitimations- kravet att innebära något formellt hinder för att personer som inte är legitimerade undersköterskor utför vård- och omsorgsuppgifter. Alla mina förslag avser att stärka yrkeskompetensen bland personal inom vård och omsorg om äldre personer. Det gäller såväl för gymnasialt utbildade som dem som har eftergymnasial utbildning. En sådan utveckling förväntas medföra ökade kunskaper och ökad förståelse för det samiska folket och övriga nationella minoriteters kulturella och språkliga behov av anpassad vård och omsorg. Den föreslagna nationella ledarskapsutbildningen ger förutsätt- ningar för att till enhetscheferna förmedla kunskaper inom områ- det. Mitt förslag om att stärka det nationella stödet till livslångt lärande skapar också bättre möjligheter att utveckla stödet till huvudmän och utförare att ge personalen fortlöpande stöd till ut- veckling. Ett sådant område kan vara det samiska folket och övriga nationella minoriteters förutsättningar och behov ifråga om vård och omsorg. 17.4Kapitel 9 – Hälsofrämjande, förebyggande och rehabiliterande arbete Förslag till uppdrag till myndigheter som konsekvensbedöms i detta avsnitt är: Uppdrag till att i samverkan med Social- styrelsen genomföra en treårig informations- och utbildnings- insats, samt att ge förslag till fortsatt arbete för att vidmakthålla positiva resultat. Uppdrag till att ta fram ett kunskaps- stöd för kommunernas insatser inom hälsofrämjande och före- byggande arbete för äldre personer. Förslag att regeringen ger i uppdrag att inrätta ett Nationellt om äldre personer och psy- kisk hälsa. Uppdrag till att tillsammans med andra berörda myndigheter och organisationer utveckla former för insamlande av nationella data om effektiva rehabiliteringsmetoder, organi- satoriska modeller och arbetssätt samt sprida kunskap riktat till huvudmän, vårdgivare och vård- och omsorgspersonal. Uppdrag till Myndigheten för delaktighet att kartlägga levnads- förhållanden och livssituation för äldre personer med funk- tionsnedsättning. Vidare föreslås ett uppdrag till att kartlägga tillgång till rehabilitering, habilitering för samma målgrupp och särskilt uppmärksamma om det finns skillnader för personer under och . I uppdraget bör även ingå att utreda orsakerna bakom de skillnader i tillgång till hjälpmedel som finns mellan personer över och under samt mellan äldre kvinnor och män. Mina förslag grundar sig på bedömningen att hälsofrämjande och förebyggande insatser är ett långsiktigt arbete som ska omfatta hela befolkningen oavsett ålder. Det är aldrig för sent i en människas livslopp att ge stöd till hälsofrämjande vanor och att förebygga ohälsa. Kommunerna har ett tydligt ansvar att tillsammans med civilsamhället underlätta för äldre personer att vara fysiskt, socialt och kulturell aktiva och vara delaktiga i samhällslivet. Jag har i mina bedömningar bl.a. lyft fram vikten av att under- lätta för äldre personer att bibehålla eller börja vara fysiskt aktiva. Jag har också lyft fram värdet av det förebyggande munhälso- arbetet, funktionen som syn- och hörselinstruktörer i kommunerna och att även äldre personer ska omfattas av möjlighet till rökav- vänjning och stöd till personer med ett risk- eller missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande medel. De samhällsekonomiska konsekvenserna av dessa förslag bedömer jag som positiva. Förebyggande och rehabiliterande insatser inne- bär även för äldre personer att de kan få bättre förutsättningar att klara sig själva och därmed både ha ett bättre välbefinnande och i mindre utsträckning behöva efterfråga hälso- och sjukvård och omsorg. Ekonomiska konsekvenser för staten Uppdragen till och ligger i huvudsak inom ramen för dessa myndigheters åtaganden, och kan för del samordnas med pågående uppdrag. Jag bedömer att för det uppdrag jag föreslår behöver , 2019–2021, och att därefter bör tillförsäkras resurser för att den kunskap och det utvecklingsarbete som skett av kost och måltids- situation inom äldreomsorgen kan vidmakthållas. Det nationella kompetenscentret om äldre personer och psykisk hälsa har beräknats till en kostnad om åren 2019–2022. Kostnaden därefter är beroende av ambitionsnivå och hur väl kompetenscentret kunnat etablera sig. Erfarenheter bör kunna hämtas från befintliga , Svenskt Demens- centrum och Nationellt anhöriga. Ekonomiska konsekvenser för kommunerna Det kunskapsstöd som , och föreslås få i uppdrag att ta fram kan ge kommu- nerna värdefullt stöd i det förebyggande arbetet. Bättre kost och en förbättrad måltidssituation kan ge färre som riskerar att bli under- närda och därmed att fler äldre personer har en bättre hälsa. Det är inte bara bra för de äldre personerna utan kan ge kommunerna, liksom landstingen, kostnadsbesparingar. Hälsofrämjande insatser som stimulerar till och underlättar ökad fysisk aktivitet kan bidra till färre fallskador. En ökad obser- vans på insatser riktade till äldre personer vad gäller tobaks- prevention och att minska riskbruk av alkohol kan likaså ge inte bara mänskliga utan även ekonomiska vinster. Det är dock inte möjligt att kvantifiera det ekonomiska värdet av förebyggande arbete. Det föreslagna Nationellt om äldre personer och psykisk hälsa kan ge ett kunskapsstöd som bidrar till ett bättre utformat och genomfört stöd till äldre personer med psykisk ohälsa. Det kan möjliggöra att fler äldre personer får adekvat hjälp. Rätt insatser som ges kan minska behovet av mer omfattande insatser från hälso- och sjukvården. Ekonomiska konsekvenser för privata utförare Förslagen bedöms inte ha några ekonomiska konsekvenser för pri- vata utförare. Organisationer och föreningar förväntas få en stärkt roll och bättre förutsättningar för sitt arbete.