sou · H5B381 · 2017-10-17 00:00:00 — Utöver de beskrivna grundläggande skötselmomenten inom trakthyggesbruket förekommer flera andra skötselinsatser. Flera av dessa kan samlas under rubriken produktionshöjande åtgärder. An- vändningen av dylika åtgärder styrs av skogsägarens intresse, ekono- miska faktorer och samhällets regelverk. Begränsningar i lagstiftning och/eller förekomst av ekonomiskt stöd för olika produktionshöjande åtgärder har haft betydelse för användningen av sådana åt- gärder. Exempel på åtgärder som kan säkerställa virkesproduktionen är att man vid skogsodling väljer trädslag som är väl anpassade till ståndorten och plantmaterial som är förädlat. Insatser kan också göras för att för- hindra och motverka olika skador som påverkar virkesvolymerna eller virkesvärdet ur skogsindustriell synvinkel. Det kan handla om att motverka skador som orsakas av klövvilt, insekter och svampar. Mer specifikt brukar älgbetningsskador på ung tallskog, snytbaggeangrepp på tall- och granplantor, skador av granbarkborre samt rotröta på gran ofta omnämnas som de mest besvärande ur detta perspektiv.36 Inriktningen på skogsskötseln kan även bidra till att förstärka skogens motståndskraft mot väderrelaterade skador som stormskador och skador orsakade av snö, exempelvis snöbrott. Ytterligare exempel på åtgärder som skulle kunna öka virkes- produktionen i den svenska skogen och som emellanåt förekommer i den skogspolitiska debatten är mer intensiv skogsmarksgödsling, ökad användning av främmande trädslag, bättre dikesunderhåll, nydikning av torvmarker och användning av vegetativt förökat skogsodlings- material. Flera av dessa åtgärder kan dock vara svårförenliga med högt ställda miljöambitioner, och en ökad användning av dem kräver en omorientering av den rådande skogspolitiken och i därtill knuten lag- stiftning som exempelvis skogsvårdslagstiftningen och . 35Skogsstyrelsen, Årsredovisning 2016, s. 45. 36Skogsstyrelsen, Skador på skog, Skogsskötselserien, nr 12. Svenskt skogsbruk – en översikt 4.5Olika åtgärder och avtalsformer Av det som har redovisats tidigare framgår det att begreppen skogs- skötsel eller skogsbruksåtgärder kan omfatta en mängd olika åtgärder. Det kan exempelvis handla om röjning, gallring, föryngringsavverk- ning, avverkning i naturvårdande syfte, uttransport till bilväg, olika återväxtåtgärder (markberedning, plantering, sådd m.m.), dikesrens- ning, gödsling eller byggande av skogsbilvägar. Det har under blivit allt ovanligare att det är den som äger skogsmarken som också utför åtgärderna rent prak- tiskt. I detta avsnitt omnämns några av de upplåtelseformer och civil- rättsliga förhållanden som utgör en bärande del av hur ansvar fördelas mellan olika aktörer inom skogsbruket. Föryngringsavverkningen är det mest omfattande ingreppet under trakthyggesbrukets omloppstid. Det är också inför och i samband med föryngringsavverkningen som många av de skyldigheter som stadgas i bl.a. skogsvårdslagen måste beaktas av skogsmarkens ägare eller den som annars är utpekad som ansvarig i lagstiftningen. När det gäller avverkning (gallring och slutavverkning) och för- säljning av det avverkade virket används vanligen antingen försäljning av leveransvirke eller upplåtelse av avverkningsrätt. Försäljning av leve- ransvirke innebär att skogsägaren, eller någon som denne anlitar, avverkar och transporterar virket till bilväg, där köparen tar vid. Upp- låtelse av avverkningsrätt kan antingen genomföras som avverknings- uppdrag, leveransrotköp eller rotpostköp. Ett avverkningsuppdrag är en avverkningsrätt i form av en nyttjanderätt enligt 7 kap. 3 § jorda- balken. Markägaren får betalt efter en prislista för de volymer och kvaliteter som efter inmätning framgår av virkesmätningsföreningens mätkvitto. Köparen drar av en överenskommen avverk- ningskostnad per kubikmeter. Vid ett rotpostköp mäts och märks (stämplas) den stående skogen innan den avverkas, varefter posten säljs genom ett anbudsförfarande. Markägaren får ett överenskommet nettopris för hela avverkningen. Svenskt skogsbruk – en översikt Leveransrotköp innebär att markägaren får ett överenskommet pris per inmätt och avverkad kubikmeter. Bland de mer betydande virkesköparna kan nämnas att de större Skogsägarföreningarna vanligen tillämpar alternativet avverkningsupp- drag. köper avverkningsrätter antingen i form av leverans- rotköp eller rotpostköp. Leveransrotköp är den vanligaste modellen. Vid leveransrotköp tecknas ett nyttjanderättsavtal med en lagstadgad längsta giltighetstid som ger rätt att avverka skog inom ett visst område på markägarens fastighet. Vid rotköpsavtal ges rätt att avverka vissa utmärkta träd. I undantagsfall köper även leveransvirke som alltså har avverkats av markägaren. I de fallen upprättas ett vanligt köpeavtal. Även andra större skogs- bolag och många s.k. köpsågverk köper virke av privata skogsägare, företrädesvis genom leveransrotsköpsavtal och avverkningsuppdrag. Många av de större virkesköparna erbjuder ofta ”paketlösningar” som utöver själva avverkningen kan inkludera åtaganden om att säker- ställa återväxten efter avverkning genom att tillhandahålla markbered- nings- och planteringstjänster. Som framgår av det föregående avsnittet sluter alltså skogsmarkens ägare ofta någon form av avtal med en virkesköpare om att skogen ska avverkas. Markägaren kan även sluta avtal direkt med någon entreprenör om att genomföra avverkningen och sedan sälja virket som leveransvirke. Noterbart är att entreprenörer får en allt mer cen- tral roll i det praktiska skogsbruksarbetet. Både det storskaliga och det småskaliga skogsbruket förlitar sig i allt större utsträckning på entreprenörer. Utvecklingen på detta område har varit hög under sedan många stora skogsbolag och skogsägar- föreningar har valt att avveckla och outsourca sin maskinpark. av det operativa arbetet utförs i stället på entreprenad, företrädesvis av små företag som ofta arbetar på uppdrag av skogs- ägarföreningar och skogsbolag. Entreprenörernas andel av det totala antalet årsverken som utförs inom skogsbruket har nästan för- Svenskt skogsbruk – en översikt dubblats sedan 1996.37 Under har även mer av skogsskötseln (bl.a. plantering och röjning) lagts ut på entreprenad. Mellan virkesköparen och den entreprenör denne anlitar för att genomföra en skogsbruksåtgärd råder således också ett civilrättsligt avtalsförhållande som är skilt från det avtalsförhållande som råder mel- lan markägaren och virkesköparen. Hur ansvaret för att fullgöra de skyldigheter som följer av skogsvårdslagen fördelas mellan virkes- köparen och entreprenören varierar. Det förekommer flera olika varianter på avtalspaket. I sammanhanget kan nämnas att ett flertal skogsbolag och skogsägarföreningar har utarbetat ett verktyg för att standardisera delar av arbetet med att köpa och sälja skogsbruksrela- terade entreprenadtjänster.38 De involverade aktörerna eller deras medlemmar äger tillsammans cirka hälften av den produktiva skogs- marken.39 Tanken var att välskrivna avtal skulle ge större juridisk trygg- het, minska antalet tvister och frigöra resurser för annan verksamhet. Enligt uppgift från branschorganisationen finns cirka 1 500 maskinentreprenörer som gallrar eller föryngrings- avverkar på heltid i den svenska skogen. Ett typiskt företag har tre anställda och ägaren arbetar själv operativt i företaget. Omsättningen ligger i genomsnitt på och företagets maskin- park värderas till ungefär detsamma. Markberedning utförs av ett mindre antal specialiserade maskinen- treprenörer. Röjning utförs av flera tusen specialiserade entreprenörer. Enligt Skogsentreprenörerna är det exakta antalet röjningsföretag emellertid svårt att fastställa bl.a. som en följd av att dessa företag ofta är små och har kort livslängd. Dessutom är det vanligt att dessa före- tag kombinerar olika typer av försörjning beroende av säsong. Även antalet företag som ägnar sig åt plantering är svårt att be- räkna. Dessa företag är ofta något större än röjningsföretagen och har utländsk och säsongskontrakterad arbetskraft. Skogsentreprenörerna har också noterat att en ökande andel pla- nering och rådgivning läggs ut på entreprenad. Dessa aktörer är van- ligen ensamföretagare. 37Skogsstyrelsen, Sysselsättning i skogsbruket 2016, officiella statistik, Statistiska med- delanden JO11 . 38Avtalspaket för skogsentreprenad (APSE). Paketet består av en uppsättning allmänna bestäm- melser (Allmänna bestämmelser för skogsentreprenad, ABSE09) samt kontraktsmallar för olika typer av entreprenader. 39De allmänna bestämmelserna utarbetades och antogs av Holmen, , Mellanskog, Norra skogsägarna, Norrskog, SCA, SMF Skogsentreprenörerna, och . Svenskt skogsbruk – en översikt Som skogsentreprenör arbetar man ofta åt en eller några få be- ställare åt gången och oftast har man minst ett ettårskontrakt. Utöver de krav som ställs i bl.a. skogsvårdslagen omfattas entre- prenörskåren av de marknadskrav som följer av PEFC-certifieringen för att få bedriva sin verksamhet. De större kunderna, dvs. skogs- ägarföreningar och större bolag, anordnar utbildningar för de entre- prenörer de anlitar och som är anpassade för närområdet eller för den aktuella beställarens specifika krav. Även Skogsentreprenörerna erbjuder utbildningar för sina medlemmar bl.a. om vikten av hänsyn till vatten och våtmarker. 4.6Ytterligare om det operativa arbetets genomförande Som har framgått ovan är det i betydande utsträckning entreprenörer som utför det operativa arbetet i skogsbruket. När det gäller för- yngringsavverkningar och gallringar har markägaren och/eller köparen av virket som regel planerat det område som ska avverkas (avverk- ningstrakten) på en övergripande nivå. En produktionsledare planerar sedan det praktiska genomförandet av avverkningen bl.a. baserat på faktorer som när trakten ska avverkas, bärigheten på trakten, vilket virkesflöde som behövs, vägstandard och logistiken för utföraren. Inför avverkningen erhåller den entreprenör som ska genomföra avverkningen en arbetsinstruktion i form av ett s.k. traktdirektiv i vilket det bl.a. framgår hur trakten ser ut och vilken hänsyn som ska tas i samband med avverkningen. Är det något speciellt som bör upp- märksammas, är detta ofta beskrivet i text. Med traktdirektivet följer vanligen också en digital fil som visar avverkningsområdets yttre grän- ser, var man ska dra basvägar40 och vilka överfarter som är lämpliga. Den visar även s.k. hänsynsytor, dvs. där trädgrupper ska lämnas för att vissa arter ska kunna överleva hygges- eller ungskogsfasen eller som syftar till att skydda kulturlämningar som exempelvis fångstgro- par, kolmilor, tjärdalar etc. Hur traktdirektiven ser ut kan variera men är, enligt Skogsentreprenörerna, i de flesta fall väl genomarbetade, speciellt hos de stora kunderna. 40 Uttransporten av virket till bilväg sker vanligen med en s.k. skotare på ett terrängtransport- nätverk bestående av bas- och stickvägar. Svenskt skogsbruk – en översikt Traktdirektivet vägleder alltså entreprenörens arbete, men entre- prenören har ändå stora möjligheter att påverka utförandet om/när denne noterar något som planeraren inte har upptäckt och som så- ledes inte finns utpekat i traktdirektivet. Det kan exempelvis handla om oregistrerade och svårupptäckta kulturlämningar, rovfågelbon eller liknande. Utöver avverkning utförs det fler andra åtgärder inom ramen för brukande av skogen. Det kan exempelvis handla om röjning, mark- beredning och plantering. Även här spelar entreprenörer en betydande roll för det praktiska genomförandet. Detta arbete regleras i avtal och därtill knutna arbetsinstruktioner av varierande detaljeringsgrad. 5 Underrättelse om avverkning m.m. Bestämmelserna i 14 § skogsvårdslagen har en central roll för denna utredning. Enligt denna bestämmelse är det den produktiva skogs- markens ägare som ansvarar för att underrätta om att vissa åtgärder ska utföras på dennes mark. Flera av utredningens del- uppdrag anknyter till denna skyldighet, däribland frågor om hur och av vem ansvar kan utkrävas när en anmälningspliktig åtgärd inte har anmälts till och om det ska vara möjligt att överklaga beslut och ställningstaganden med anledning av en underrättelse enligt 14 §. I detta kapitel redovisas grundläggande information om de åtgärder som måste anmälas enligt 14 § och om hur denna skyldighet admi- nistreras och följs upp av . 5.2Vissa åtgärder måste anmälas Vissa skogsbruksåtgärder måste alltså meddelas i förväg till tillsyns- myndigheten, dvs. De åtgärder som kan kräva en underrättelse enligt 14 § skogsvårdslagen gäller avverkning, uttag av skogsbränsle och s.k. skyddsdikning. I skogsvårdslagen används alltså begreppet underrättelse, men inom skogssektorn är denna bestäm- melse mer bekant under benämningen avverkningsanmälan. Detta inte minst eftersom det är just underrättelser om avverkningar som dominerar det ärendeflöde som 14 § skogsvårdslagen genererar hos . Begreppen anmälan, anmälningsskyldighet, avverk- ningsanmälan m.m. kommer i betänkandet att användas synonymt med begreppet underrättelse och i enlighet med vad som stadgas om underrättelseskyldigheten i 14 §. Underrättelse om avverkning m.m. Som har redovisats i föregående kapitel avtalar en markägare som planerar att avverka ofta med ett företag eller en skogsägarförening om köp av virket inklusive utförandet av själva avverkningen. I av- talet förbinder sig i regel köparen att underrätta om planerna, dvs. att göra en avverkningsanmälan. Om en anmälan inte görs i en sådan situation, kan det vara svårt att avgöra vem som kan ställas till ansvar enligt den straffbestämmelse som är knuten till kravet på att göra en avverkningsanmälan. Om har invändningar mot den planerade åtgärden, kan myndigheten fatta beslut om ett föreläggande eller ett förbud. I det stora flertalet fall föranleder en avverkningsanmälan emellertid inte något formellt beslut från sida. Myndigheten använder i större utsträckning vägledningar som är avsedda att infor- mera skogsägaren om lagstiftningens krav. Bestämmelsen om obligatorisk avverkningsanmälan infördes i skogsvårdslagen 1975. Bakgrunden var att det vid den aktuella tid- punkten ansågs finnas ett behov av att skärpa reglerna om återväxt- åtgärder efter avverkning. Som en del i detta behövde tillsynsmyndig- heten få kännedom om genomförda avverkningar och därigenom få möjlighet att vidta åtgärder för att säkerställa återbeskogningen. Regeringen anförde även att det från såväl skogsvårds- som miljö- skyddssynpunkt fanns behov av att avverkningar anmäldes i förväg till . En förutsättning för att tillsyn skulle bli effektiv var att avverkningen inte redan hade ägt rum. Vidare förut- satte samrådsförfarandet i naturvårdsfrågor enligt regler i den då- varande naturvårdslagen (1964:822) att anmälan gjordes före avverkningen. Skyldigheten skulle omfatta alla skogsägare.1 Anmälningsskyldigheten är central för arbete med tillsyn, och handläggningen av dessa ärenden, med efterföljande till- syn, tillhör myndighetens mest omfattande uppgifter. Det är genom anmälan som myndigheten i regel får kännedom om vilka skogsbruks- åtgärder som planeras. Skyldigheten ska alltså säkerställa att en effek- tiv kontrollverksamhet kan utövas både avseende planerade och ut- förda avverkningar och vissa andra skogsbruksåtgärder. kan det noteras att i allt större utsträck- ning drar ned på den rådgivningsverksamhet som syftar till att på- verka resultatet på enskilda objekt och i stället lägger resurser på att 1974:166 s. 87 ff. Underrättelse om avverkning m.m. via e-tjänster och andra digitala kanaler tillhandahålla sådana kunska- per och geodata som skogsbrukarna behöver för att kunna bedriva ett hållbart skogsbruk.2 Underrättelseskyldigheten gäller avverkning som ska äga rum på en fastighet. Det finns dock ingen skyldighet att anmäla sådan röjning eller gallring som främjar skogens utveckling eller avverkning som är mindre än 0,5 hektar.3 Underrättelse ska även göras avseende för- yngringsavverkning som föranleds av att skogen har skadats eller av att skogstillståndet är uppenbart otillfredsställande.4 Underrättelseskyldigheten omfattar även uttag av skogsbränsle i anslutning till avverkning och som är avsett att för användas eller vidareförädlas i yrkesmässig verksamhet.5 Anmälningsplikten för uttag av skogsbränsle infördes . Med skogsbränsle avses grenar, toppar (s.k. grot) och stubbar som tas ut i avsikt att användas som bränsle.6 En underrättelse måste också lämnas in för sådan dikning efter avverkning (skyddsdikning) som inte kräver tillstånd enligt 11 kap. miljöbalken.7 Anmälan om uttag av skogsbränsle eller skyddsdikning får göras i samband med avverkning, men en separat anmälan efter att avverk- ningen är gjord godtas också. har meddelat föreskrifter om undantag från skyl- digheten att underrätta myndigheten (15 d § skogsvårdsförord- ningen). Undantagen innefattar bl.a. när det i stället krävs tillstånd för avverkningen, när området omfattas av naturvårdsavtal eller när av- verkningen har anmälts för samråd enligt miljöbalken.8 Den som i enlighet med bestämmelserna9 har underrättat om en åtgärd anses också ha gjort anmälan om samråd för den aktuella åtgär- 2Skogsstyrelsen, Årsredovisning 2016, s. 43. 314 § 1 skogsvårdslagen och 15 § 1 skogsvårdsförordningen. 4SKSFS 2011:7 3 kap. 11 §. 514 § 1 skogsvårdslagen, 15 § 5 skogsvårdsförordningen och 3 kap. 13 § SKSFS 2011:7. 6Skogsstyrelsens allmänna råd till 3 kap. 13 § SKSFS 2011:7. 714 § 2 skogsvårdslagen och 15 § 2 skogsvårdsförordningen. 83 kap. 11 § SKSFS 2011:7. 9Enligt 6 § första stycket förordningen (1998:904) om anmälan om samråd. Underrättelse om avverkning m.m. den enligt 12 kap. 6 § (se vidare längre fram i detta kapitel om samrådsplikten enligt ).10 får således kännedom om planerade avverkningar ge- nom de avverkningsanmälningar som kommer in till myndigheten. hanterar ett mycket stort antal sådana under- rättelser (se tabell 5.1 och figur 5.1). * Inkluderar sådan avverkning där marken ska nyttjas för annat ändamål än skogsbruk och avverkningar där undantag görs för avverkningsformen. anmäldes även uttag av skogsbränsle (företrädevis uttag av grot) i samband med avverkningsanmälan i av anmälningarna. I några enstaka fall har uttag av skogsbränsle anmälts separat. Antalet anmälningar om skyddsdikning uppgick till totalt 1 239, varav en klart övervägande majoritet gjordes i samband med avverkningsanmälan. 10 Med stöd av bemyndigande i 7 och 8 §§ förordningen om anmälan för samråd har Skogsstyrel- sen meddelat föreskrifter om anmälan för samråd enligt 12 kap. 6 § i SKSFS 2013:3 – föreskrifter och allmänna råd om anmälningsskyldighet för samråd enligt 12 kap. 6 § avseende skogsbruksåtgärder. Underrättelse om avverkning m.m. 5.4.1Hur anmälan ska göras Hur en anmälan ska göras regleras i föreskrifter.11 Här anges att anmälan ska göras på en blankett eller i elektronisk form i enlighet med vad myndigheten fastställer. Om det finns sär- skilda skäl kan medge att anmälan lämnas i annan skriftlig eller elektronisk form. Anmälan kan göras via brev eller e-post på den blankett som har tagit fram. Det är också möjligt att göra en anmä- lan via eAvverka12 eller via Mina sidor13 på hemsida. lämnades av anmälningarna och ansök- ningarna om avverkningstillstånd in via eAvverka, görs via tjänsten Mina sidor och återstoden anmäls via pappersblankett.14 113 kap. 14 § SKSFS 2011:7. 12eAvverka är en standard för e-post som gör det möjligt för företag som har egna geo- grafiska informationssystem att skicka in avverkningsanmälningar. Standarden är avsedd för och används främst av större bolag och skogsägarföreningar. 13Mina sidor är en tjänst för skogsägare. Där finns samlad information om skogsfastigheten, kartprogram med t.ex. skogliga grunddata och planeringsverktyg. 14Skogsstyrelsen, Årsredovisning 2016, s. 54. Underrättelse om avverkning m.m. Samtliga underrättelser som inkommer registreras och uppgifterna på blanketten noteras i handläggningssystem. I avverkningsanmälan ska skogsmarkens ägare redogöra för vad denne avser att göra för att trygga återväxten av skogen där avverkningen ska genomföras. Vidare ska ägaren lämna uppgifter om vilka åtgärder som denne avser att vidta för att tillgodose naturvårdens, kulturmiljövår- dens samt, i förekommande fall, rennäringens intressen i samband med avverkningen.15 Förutom dessa uppgifter krävs vissa uppgifter om den aktuella fastigheten samt att det ges in kartor som visar de områden som omfattas av underrättelsen. Kraven på innehållet i en anmälan redovisas mer utförligt i kapitel 13. Om ändamålet med skogsmarken ska ändras genom avverkningen måste det i underrättelsen anges vilket nytt ändamål som är planerat. Det kan exempelvis handla om att skogsmarken ska tas i anspråk för bebyggelse eller föras om till åker eller betesmark, och att de skyldig- heter om krav på återbeskogning etc. som följer av skogsvårdslagen därmed inte kommer att vara tillämpliga efter avverkningen. I underrättelsen ska det även anges om syftet med åtgärden är försöksverksamhet eller att bevara och utveckla natur- och kultur- miljövärden enligt 10 § tredje stycket skogsvårdslagen.16 5.4.3Skogsstyrelsens handläggning av underrättelser enligt 14 § skogsvårdslagen När en anmälan har kommit in till registreras och granskas den. När den har bedömts vara komplett skickar myndig- heten en bekräftelse till skogsägaren och dennes eventuella ombud. Dessa bekräftelser skapas och skickas ut automatiskt via Skogsstyrel- sens handläggningssystem. Vanligen går bekräftelsen ut eller senast dagen efter anmälan, och som mottagare anges bara den markägare som står på anmälan, oavsett om fastigheten är samägd. Be- kräftelsen innehåller bl.a. information om att anmälan har tagits emot, 1514 § 3–5 skogsvårdslagen och 15 § 3–4 skogsvårdsförordningen. 163 kap. 12 och 13 a §§ SKSFS 2011:7. Underrättelse om avverkning m.m. att kan komma att höra av sig angående de planerade åtgärderna samt information om det datum då åtgärderna tidigast får påbörjas. Om en anmälan inte innehåller de uppgifter som krävs enligt skogsvårdsförordningen och föreskrifter, kan Skogs- styrelsen begära en komplettering. Inkommer inte den begärda kom- pletteringen kan anmälan avvisas. Även anmälningar som är inlämnade av andra än skogsmarkens ägare eller behörigt ombud (dvs. ombud som har fått befogenhet att företräda markägaren) avvisas. 5.4.4Digitalt tillgängliggörande av visst innehåll i avverkningsanmälan En avverkningsanmälan till utgör en allmän handling och lämnas i regel ut på begäran. gör dessutom delar av innehållet i avverkningsanmälningarna tillgängliga digitalt via olika kanaler. Uppgifter om vem eller vilka som äger skogsmarken eller andra fastighetsuppgifter publiceras dock inte. Via Skogsdataportalen tillgängliggörs geografiska data som i huvudsak har producerats av myndigheten. De som har egna geografiska system/program kan ladda ned data och använda dessa i det egna programmet. Alla anmälningar om avverkning visas och informationen uppdateras . Skogens pärlor är en annan av webbsidor som bl.a. innehåller information om anmälda och utförda avverkningar. Denna tjänst kan användas utan tillgång till eget system, och anmälningar och annan data kan således visas direkt. Genom den tidigare omnämnda webbtjänsten Mina sidor riktar sig till enskilda skogsägare. Denne kan logga in i tjänsten och se kartor över den egna fastigheten. Planering och anmälan av avverkningar kan göras via tjänsten. Avverkningsanmälda områden kan således ses i digitala kartor. Det är emellertid enbart de yttre gränserna för det avverkningsanmälda området som visas på kartorna. Kartorna under- lättar för olika aktörer att se om ett visst område är anmält för avverk- ning, och ser det som generellt viktigt med en öppen- het och transparens gentemot allmänheten. Underrättelse om avverkning m.m.