sou · H5B372 · 2017-09-27 00:00:00 — 5. terroristbrott eller brott med anknytning till terroristverk- samhet såsom de definieras i artikel 1 respektive 3 i rådets rambeslut /475/RIF av om bekämpande av terrorism eller anstiftan, medhjälp och försök att begå brott i den mening som avses i artikel 4 i det rambeslutet, eller artiklarna 3 och 5–12 i Europa- parlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 av om bekämpande av terro- rism, om ersättande av rådets rambeslut /475/RIF och om ändring av rådets beslut /671/RIF eller anstiftan, medhjälp och försök att begå brott i den mening som avses i artikel 14 i det direktivet, eller 6. människohandel enligt definitionen i artikel 2 i Europaparla- mentets och rådets direktiv /36/EU av om förebyggande och bekämpande av människohandel, om skydd av dess offer och om ersättande av rådets rambeslut /629/RIF, i den ursprungliga lydelsen. Är leverantören en juridisk person, ska leverantören uteslutas om en person som ingår i leverantörens förvaltnings-, lednings- eller kontrollorgan har dömts för brottet. Detsamma gäller om den som har dömts för brottet är behörig att företräda, fatta beslut om eller kontrollera leverantören. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2016:1147) om upphandling av koncessioner Härigenom föreskrivs att 11 kap. 1 § lagen (2016:1147) om upp- handling av koncessioner ska ha följande lydelse. En upphandlande myndighet eller en sådan upphandlande enhet som avses i 1 kap. 20 § första stycket 1 ska utesluta en leverantör från att delta i en upphandling, om myndigheten eller enheten genom kontroll eller på annat sätt får kännedom om att leverantören enligt en dom som fått laga kraft är dömd för brott som innefattar 1.sådan brottslighet som avses i artikel 2 i rådets rambeslut /841/RIF av om kampen mot organiserad brottslighet, 2.bestickning enligt definitionen i artikel 3 i rådets akt av om utarbetande på grundval av artikel K 3.2 c i fördra- get om Europeiska unionen av konventionen om kamp mot korrup- tion som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i, korruption enligt artikel 2.1 irådets rambeslut /568/RIF av om kampen mot korruption inom den privata sektorn, eller korruption enligt nationella bestämmelser, 3.bedrägeri i den mening som avses i artikel 1 i konventionen som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella in- tressen, 4.penningtvätt eller finansiering av terrorism enligt definitionen iartikel 1 i och rådets direktiv (EU) 2015/849 av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av och rådets 1 Senaste lydelse 2017:665. direktiv /60/EG och kommissionens direktiv /70/EG, i den 5. terroristbrott eller brott 5. terroristbrott eller brott med anknytning till terrorist- med anknytning till terrorist- verksamhet såsom de definieras verksamhet såsom de definieras i artikel 1 respektive 3 i rådets i artiklarna 3 och 5–12 i Europa- rambeslut /475/RIF av den parlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/541 av terrorism eller anstiftan, med- 2017 om bekämpande av terro- hjälp och försök att begå brott i rism, om ersättande av rådets den mening som avses i artikel 4 rambeslut /475/RIF och om i det rambeslutet, eller 2005/671/RIF medhjälp och försök att begå brott i den mening som avses i artikel 14 i det direktivet, eller 6. människohandel enligt definitionen i artikel 2 i Europaparla- mentets och rådets direktiv /36/EU av om förebyggande och bekämpande av människohandel, om skydd av dess offer och om ersättande av rådets rambeslut /629/RIF, i den ursprungliga lydelsen. Är leverantören en juridisk person, ska leverantören uteslutas om en person som ingår i leverantörens förvaltnings-, lednings- eller kontrollorgan har dömts för brottet. Detsamma gäller om den som har dömts för brottet är behörig att företräda, fatta beslut om eller kontrollera leverantören. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 § lagen (2017:496) om inter- nationellt polisiärt samarbete ska ha följande lydelse. Övervakningen av en misstänkt gärningsman får fortsätta utan föregående samtycke, om saken är så brådskande att samtycke inte kan inhämtas i förväg och den utländska utredningen avser miss- tanke om sådana brott som sägs i artikel 40.7 i Schengenkonven- tionen, nämligen –grovt sexualbrott, –penningförfalskning och förfalskning av betalningsmedel, –grov stöld, –grovt häleri, –grovt bedrägeri, –människorov och tagande av gisslan, –olaglig människohandel, –olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen, –brott mot lagbestämmelser angående vapen och sprängämnen, –ödeläggelse genom användande av sprängämnen, –olaglig transport av giftigt och skadligt avfall, –olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen, –sådan brottslighet som avses i rådets gemensamma åtgärd 98/733/RIF av om att göra deltagande i en kriminell organisation i unionens medlemsstater till ett brott, och – terroristbrott enligt rådets – terroristbrott enligt Europa- rambeslut /475/RIF av den (EU) 2017/541 av 2017 om bekämpande av terro- rism, om ersättande av rådets rambeslut /475/RIF och om 2005/671/RIF. För att övervakningen ska få fortsätta krävs också att överskri- dandet av gränsen anmäls till en behörig svensk myndighet så snart det är möjligt och att den utländska myndigheten utan dröjsmål begär bistånd i utredningen. Denna lag träder i kraft . 2Utredningens uppdrag och arbete Enligt direktiv som beslutades (dir. 2014:155), se bilaga 1, har utredningen haft i uppdrag att analysera behovet av lagändringar för att ska leva upp till de krav på straffrättslig reglering för att förhindra och bekämpa terrorism som ställs i FN:s säkerhetsråds resolution (2014), här resolution (2014). Utredningen har även haft att ta ställning till om straff- rättsliga reglering för att förhindra och bekämpa finansiering av terrorism uppfyller de krav som Financial Action Task Force ställer. Utredningens uppdrag i dessa delar har redovisats genom delbetänkandet Straffrättsliga åtgärder mot terrorismresor (SOU 2015:63). erhöll utredningen ett tilläggsuppdrag (dir. 2015:61), se bilaga 2. Uppdraget har i denna del innefattat att analysera be- hovet av ytterligare kriminalisering för att förebygga och förhindra att personer deltar i väpnad konflikt utomlands inom ramen för en terroristorganisation samt att ta ställning till möjligheter att utreda och döma för sådana brott. I uppdraget har även ingått att överväga om straffbestämmelsen om olovlig värvning bör för- tydligas, utvidgas eller ändras på något annat sätt. Slutligen har upp- draget också omfattat att ta ställning till om ska tillträda Pekingprotokollet, Pekingkonventionen och tilläggsprotokoll till konvention om förebyggande av terrorism (CETS nr 217), här tilläggsprotokollet. I uppdraget har i samtliga delar ingått att lämna nödvändiga lagförslag. erhöll utredningen ytterligare ett tilläggsuppdrag (dir. 2016:46), se bilaga 3. Uppdraget har i denna del innefattat att analysera behovet av och lämna förslag till de författningsändringar Utredningens uppdrag och arbete som behövs för att genomföra det direktiv om bekämpande av terro- rism som EU förväntades besluta (terrorism- direktivet).1 Utredningstiden förlängdes för uppdraget i denna del och för den del av utredningens uppdrag som avser tillträde till tilläggsprotokollet. Utredningens uppdrag enligt tilläggsuppdrag (dir. 2015:61) har i övrigt redovisats genom delbetänkande Straff- rättsliga åtgärder mot deltagande i en väpnad konflikt till stöd för en terroristorganisation (SOU 2016:40). förlängdes utredningstiden ytterligare och det beslutades att uppdraget i stället ska redovisas (dir. 2017:2), se bilaga 4. beslutades att genomförandet av de bestämmel- ser i direktivet som rör skydd av, stöd till och rättigheter för offer för terrorism (avdelning V i terrorismdirektivet) inte längre ska om- fattas av utredningens uppdrag (dir. 2017:47), se bilaga 5. Utredningens kvarvarande uppdrag, dvs. de delar som avser tillträde till tilläggsprotokollet och terrorismdirektivet, redo- visas genom detta slutbetänkande. Utredningsarbetet har bedrivits på sedvanligt sätt med regelbundna sammanträden. En närmare redogörelse för hur arbetet bedrivits innan delbetänkandena överlämnades och fram- går av de betänkandena, se SOU 2015:63 (s. 38) och SOU 2016:40 (s. 38). Härefter har utredningen haft ytterligare fem sammanträden med experterna. I direktiven har angetts att utredningen ska samråda med och inhämta upplysningar från företrädare för berörda myndigheter och organ, särskilt Säkerhetspolisen, och . Detta har, i likhet med vad som gällde under det arbete som utmynnade i de två första delbetänkandena, skett genom att dessa myndigheter har funnits representerade i expertgruppen. Sam- råd har därmed skett löpande under arbetets gång. 1 Se och rådets direktiv (EU) 2017/541 av om bekäm- pande av terrorism, om ersättande av rådets rambeslut /475/RIF och om ändring av rådets beslut /671/RIF. Utredningens uppdrag och arbete Vidare har visst samråd skett med Utredningen om en översyn av den straffrättsliga terrorismlagstiftningen (Ju 2017:03) och med den utredare som getts i uppdrag att överväga om det bör införas ett särskilt straffansvar för den som deltar i eller på annat sätt stöder en terroristorganisation (Ju 2017:G). Betänkandet omfattar tolv kapitel. Betänkandet inleds med utredningens författningsförslag, kapi- tel 1, och därefter följer denna redogörelse för utredningens uppdrag och arbete (kapitel 2). I följande kapitel ges en bakgrundsbeskrivning av bl.a. inter- nationella instrument och gällande rätt, se kapitel 3–5. I kapitel 6 behandlas tillträde till tilläggsprotokollet. I kapitel 7 analyseras tilläggsprotokollets och terrorismdirektivets förhållande till svensk rätt liksom behovet av lagändringar. Kapitel 8 behandlar genomförande av tilläggsprotokollet och terrorismdirek- tivet i svensk rätt. Kapitel 9 rör vissa frågor om hemliga tvångsmedel och under- rättelseskyldighet. I kapitel 10 redovisas vilka konsekvenser förslagen kan få i olika avseenden och i kapitel 11 behandlas ikraftträdande- och övergångsbestämmelser. Kapitel 12 innehåller utredningens författningsförslag med kom- mentarer. 3.1Tidigare EU-rättslig och annan internationell reglering Terrorismdirektivet är avsett att – i förhållande till de medlemsstater som blir bundna av direktivet – ersätta rådets rambeslut /475/RIF av om bekämpande av terrorism (terrorismram- beslutet). Rambeslutet genomfördes i svensk rätt genom lagen (2003:148) om straff för terroristbrott (terroristbrottslagen) och vissa ändringar i befintlig lagstiftning, bl.a. i brottsbalken.1 Terrorismrambeslutet ändrades genom ett ändringsrambeslut (rådets rambeslut /919/RIF av om ändring av rambeslut /475/RIF om bekämpande av terrorism). Den nya och konvention om förebyggande av terrorism (CETS nr 196) [terrorismkonven- tionen] föranledde införandet av lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terrorist- brott och annan särskilt allvarlig brottslighet (rekryteringslagen), liksom vissa andra lagändringar.2 antog resolution (2014) med åtgärder mot s.k. utländska terroriststridande. Resolu- tionen är antagen i enlighet med kapitel VII i och där- med folkrättsligt bindande för medlemsstaterna. antogs tilläggsprotokollet till terrorismkonventionen som ska bidra till att resolution (2014) genomförs på ett likartat sätt i Europa- rådets medlemsstater. 1Straffansvar för terroristbrott (prop. 2002/03:38). 2Straffrättsliga åtgärder till förebyggande av terrorism (prop. 2009/10:78). Lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall (finansieringslagen) infördes i samband med att tillträdde FN:s internationella konvention om bekäm- pande av finansiering av terrorism (finansieringskonven- tionen).3 Kriminalisering av finansiering av terrorism regleras också i FATF:s (Financial Action Task Force) rekommendation nummer 5 om finansiering av terrorism (FATF:s rekommendation 5). Utredningen har tidigare haft i uppdrag att analysera dels behovet av lagändringar för att ska leva upp till de krav på straffrätts- lig reglering för att förhindra och bekämpa terrorism som ställs i resolution (2014), dels om straffrättsliga reglering uppfyller de krav som FATF ställer. Uppdraget i dessa delar redo- visades i delbetänkandet Straffrättsliga åtgärder mot terrorismresor (SOU 2015:63). Förslagen i betänkandet behandlades i propositionen Ett särskilt straffansvar för resor i terrorismsyfte (prop. 2015/16:78). De i propositionen föreslagna ändringarna i bl.a. rekryteringslagen och finansieringslagen trädde i kraft . Terrorismdirektivet innehåller – utöver bestämmelser med ur- sprung i terrorismrambeslutet – bestämmelser som syftar till att genomföra tilläggsprotokollet och FATF:s rekommendation 5. Direk- tivet innehåller också bestämmelser om skydd av, stöd till och rättig- heter för offer för terrorism som kompletterar regleringen i bl.a. och rådets direktiv /29/EU av om fastställande av miniminormer för brottsoffers rättigheter och för stöd till och skydd av dem samt om ersättande av rådets rambeslut /220/RIF (brottsofferdirektivet).4 Artikel 22 i terrorismdirektivet ändrar vidare innehållet i artikel 2 i rådets beslut /671/RIF av om informationsutbyte och samarbete när det gäller terroristbrott. För att fullt ut kunna till- godogöra sig innehållet i såväl tilläggsprotokollet som terrorismdirek- tivet är det av vikt att i stort känna till innehållet i denna tidigare internationella reglering. I detta avsnitt lämnas därför, som en bak- grund, en kortfattad redogörelse för innehållet i terrorismrambeslut- et, terrorismkonventionen, resolution (2014), FATF:s rekom- mendation 5 och rådets beslut /671/RIF om informationsutbyte 3Sveriges tillträde till internationella konvention om bekämpande av finansiering av terrorism (prop. 2001/02:149). 4Enligt tilläggsdirektiv (dir. 2017:47) ska utredningens uppdrag inte omfatta dessa bestämmelser. I avsnitt 3.2 redogörs kortfattat för nuvarande svensk reglering. I kapitel 4 och 5 lämnas en utförligare redogörelse för inne- hållet i tilläggsprotokollet och terrorismdirektivet. enades EU:s medlemsstater om ett rambeslut om bekämpande av terrorism. Syftet med terrorismrambeslutet var bl.a. att skapa ett instrument som behandlar gemensamma definitioner, åtal och straff avseende terrorism och att därigenom tillnärma med- lemsstaternas lagstiftning när det gäller terroristbrott. I artikel 1 finns en uppräkning av handlingar som ska betraktas som terroristbrott i nationell lagstiftning om gärningen allvarligt kan skada ett land eller en internationell organisation och begås i terrorist- syfte. Med terroristsyfte avses att gärningen begås i avsikt att injaga allvarlig fruktan hos en befolkning, otillbörligen tvinga offentliga organ eller en internationell organisation att utföra eller att avstå från att utföra en viss handling, eller allvarligt destabilisera eller för- störa de grundläggande politiska, konstitutionella, ekonomiska eller sociala strukturerna i ett land eller i en internationell organisation. De handlingar som räknas upp är: a)angrepp mot en persons liv som kan leda till döden, b)allvarliga angrepp på en persons fysiska integritet, c)människorov eller tagande av gisslan, d)förorsakande av omfattande förstörelse av en regeringsanläggning eller offentlig anläggning, transportsystem, infrastruktur, inklu- sive datasystem, en fast plattform belägen på kontinentalsockeln, en offentlig plats eller privat egendom, som kan komma att ut- sätta människoliv för fara eller förorsaka betydande ekonomiska förluster, e)kapning av luftfartyg och fartyg eller andra kollektiva transport- medel eller godstransportmedel, f)tillverkning, innehav, förvärv, transport, tillhandahållande eller användning av skjutvapen, sprängämnen eller kärnvapen, av biolo- giska eller kemiska vapen, samt, när det gäller biologiska och kemiska vapen, forskning och utveckling, g)utsläpp av farliga ämnen eller orsakande av brand, översvämningar eller explosioner, vilka utsätter människoliv för fara, h)att störa eller avbryta försörjningen av vatten, elkraft eller andra grundläggande naturresurser, när detta utsätter människoliv för fara, samt i)hot om att utföra någon av de handlingar som räknas upp i punk- terna a–h. Artikel 2 innehåller bestämmelser om brott som begås av en terrorist- grupp. Enligt artikeln ska det vara straffbart att leda en terrorist- grupp (2.2 a) eller att delta i en terroristgrupps verksamhet med vet- skap om att deltagandet kommer att bidra till gruppens brottsliga verksamhet (2.2 b). Artikel 3 kompletterar bestämmelsen om terroristbrott med en bestämmelse om brott med anknytning till terroristverksamhet. I artikeln anges att varje medlemsstat ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att där angivna handlingar ska betraktas som brott med anknytning till terroristverksamhet. Dessa är grov stöld, ut- pressning och upprättande av förfalskade administrativa dokument, om de begås i syfte att utföra vissa av de handlingar som ska be- traktas som terroristbrott enligt artikel 1. I artikel 4 finns bestämmelser om att anstiftan, medhjälp och för- sök till brott som anges i artiklarna 1–3 i vissa fall ska vara straff- belagt. Artiklarna 3 och 4 har ändrats genom rambeslut, se nedan. Artikel 5 innehåller bestämmelser om påföljder. Generellt för- pliktas staterna att belägga brott enligt artiklarna 1–4 med effektiva, proportionella och avskräckande straffrättsliga påföljder som kan medföra utlämning. Mer preciserat anges härefter att brott enligt artiklarna 1 och 4, i den mån de hänför sig till terroristbrott, ska beläggas med strängare straff än vad som hade varit fallet om något terroristsyfte med gärningen inte hade förelegat. Det görs alltså en skillnad mellan terroristbrott och brott med anknytning till terrorist- verksamhet genom att det inte finns några kvalificerande påföljds- bestämmelser beträffande de . Beträffande brott som begås av en terroristgrupp (artikel 2) föreskrivs särskilda lägsta maximistraff (minst åtta eller för brott enligt 2.2 a och för brott enligt 2.2 b). I artikel 6 finns en icke tvingande bestämmelse om särskilda omständigheter som kan medföra strafflindring. Artiklarna 7 och 8 innehåller bestämmelser om ansvar och på- följder för juridiska personer. Artiklarna förpliktar medlemsstaterna att se till att juridiska personer kan hållas ansvariga för brott enligt rambeslutet och att påföljderna härför ska vara effektiva, pro- portionella och avskräckande. I artikel 9 finns bestämmelser om behörighet och åtal. Staterna ska se till att de har domsrätt när: a)Brottet har begåtts helt eller delvis inom dess territorium. b)Brottet har begåtts ombord på ett fartyg som för landets flagg eller ett luftfartyg registrerat i landet. c)Gärningsmannen är medborgare eller bosatt i landet. d)Brottet har begåtts till förmån för en juridisk person som är etablerad inom dess territorium. e)Brottet har begåtts mot dess institutioner eller befolkning, eller mot en av EU:s institutioner eller ett organ som inrättats i enlig- het med fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskapen eller Fördraget om Europeiska unionen och som har sitt säte i den medlemsstaten. I artikel 10 finns bestämmelser om skydd av och stöd till brotts- offer som innebär att utredning och åtal inte ska vara beroende av brottsoffrets anmälan och att varje möjlig åtgärd ska vidtas för att säkerställa att brottsoffrets familj får ett lämpligt stöd. Artiklarna 11–13 innehåller i tur och ordning regler om genom- förande av rambeslutet, om det territoriella tillämpningsområdet och om ikraftträdande av rambeslutet. rambeslut har genomförts i svensk rätt. Den huvudsak- liga lagstiftning som infördes bestod, som nämnts, i terroristbrotts- lagen. Som en del i ett åtgärdspaket mot terrorism lade Europeiska kom- missionen fram ett förslag till ändringar i rambe- slutet . Syftet med förslaget angavs vara att harmonisera nationella straffrättsliga bestämmelser om offentlig uppmaning till terroristbrott samt rekrytering och utbildning för terroristsyften så att dessa handlingar skulle vara straffbara i hela EU, också när de begås via internet. Syftet var även att säkerställa att befintliga bestäm- melser om påföljder, juridiska personers ansvar, domstols behörig- het och åtal som är tillämpliga på terroristbrott också skulle kunna tillämpas på sådana handlingar. Rambeslutet som antogs av rådet inne- håller, utöver ingressen, fyra artiklar. Genom artikel 1 görs ändring i artiklarna 3 och 4 ram- beslut. Artikel 1 föreskriver således om ändring i artikel 3 vilken, som framgått, innehåller regler om brott med anknytning till terro- ristverksamhet. Ändringen innebär i sak att brott med anknytning till terroristverksamhet utvidgas till att avse även offentlig upp- maning till terroristbrott, rekrytering för terroristsyften och utbild- ning för terroristsyften. Staterna ska vidta de åtgärder som behövs för att dessa handlingar ska betraktas som brott med anknytning till terroristverksamhet. I bestämmelsen anges ett uttryckligt krav på att gärningarna ska begås uppsåtligen. Vidare anges definitioner av begreppen offentlig uppmaning till terroristbrott, rekrytering för terroristsyften och utbildning för terroristsyften. Offentlig uppmaning till terroristbrott innebär att sprida eller på annat sätt göra ett meddelande tillgängligt för allmänheten i syfte att anstifta till något av de brott som anges i artikel 1.1 a–h rambeslut, om detta handlingssätt, oavsett om det är fråga om att direkt förespråka terroristbrott eller inte, medför fara för att ett eller flera sådana brott begås. Rekrytering för terroristsyften innebär att försöka förmå en annan person att begå något av de brott som anges i artikel 1.1 a–h eller i artikel 2.2 rambeslut. Utbildning för terroristsyften innebär att tillhandahålla instruk- tioner för tillverkning eller användning av sprängämnen, skjutvapen, andra vapen eller skadliga eller farliga ämnen, eller instruktioner om andra speciella metoder eller tekniker, i syfte att begå något av de brott som anges i artikel 1.1 a–h rambeslut och med vet- skap om att de kunskaper som tillhandahålls är avsedda för detta ändamål. Slutligen anges i bestämmelsen att ett terroristbrott inte behöver ha begåtts för att gärningen med anknytning till terroristverksamhet ska utgöra brott. Artikel 1 föreskriver också om ändring i artikel 4 ram- beslut vilken, som framgått, innehåller bestämmelser om att anstiftan, medhjälp och försök till brott som anges i artiklarna 1–3 i vissa fall ska vara straffbelagt. Sammanfattningsvis innebär ändringarna i arti- kel 4 att det bara är bestämmelsen om medhjälp till brott som blir obligatorisk för de nya brotten offentlig uppmaning till terrorist- brott, rekrytering för terroristsyften samt utbildning för terrorist- syften och således inte bestämmelserna om anstiftan och försök till brott. Artikel 2 innehåller en undantagsregel med innebörd att ram- beslutet inte ställer krav på åtgärder som står i strid med grundläg- gande principer som rör yttrandefrihet, särskilt tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier såsom följer av konstitutionella tradi- tioner eller regler om pressens eller andra mediers rättigheter, ansvar samt om en särskild rättegångsordning för dem, när dessa regler hör samman med fastställande eller begränsning av ansvar. Undantaget tillkom på förslag av för att värna det svenska systemet för straffrättsligt ansvarsutkrävande i tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Artiklarna 3 och 4 innehåller bestämmelser om genomförande och ikraftträdande. rambeslut har, som nämnts, genomförts i svensk rätt genom rekryteringslagen.