frs · H4121808 · 2017-08-30 00:00:00 — Dnr S2017/04544/FS Svar på fråga 2016/17:1808 av (M) Gårdsförsäljning av öl och vin har frågat mig om jag och regeringen är beredda att ta initiativ till att tillåta gårdsförsäljning av öl och vin. I diskussionen om att tillåta gårdsförsäljning av öl och vin i , framförs ofta argumentet att gårdsförsäljning är tillåtet i och att det därmed är fritt fram att tillåta det även i . Jag vill därför inleda med några klargöranden avseende den finska regleringen av gårdsförsäljning. Den finska gårdsförsäljningen omfattar bara produkter som består av frukt eller bär som odlats eller vuxit norr om den sextionde nordliga breddgraden och som inte innehåller mer än 13 volymprocent alkohol. De aktuella bestämmelserna tillkom 1994 i samband med riksdagsbehandlingen av en ny alkohollag med anledning av medlemskap i . Bestämmelserna hade inte föregåtts av en bedömning huruvida de är förenliga med de grundläggande fri- och rättigheterna som fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (FEUF) stipulerar. Det var därför inte oväntat att kommissionen ifrågasatte de finska bestämmelserna. Kommissionen menade att det faktum att finska lokala producenter av gårdsvin har rätt att sälja sina produkter inte bara genom Alko (den finska motsvarigheten till Systembolaget) utan också direkt till konsumenter, medan jämförliga produkter som importeras till från andra medlemsstater enbart kan säljas genom Alko, innebär en diskriminering av de senare som strider mot . Kommissionen valde dock vid det tillfället att avstå från att inleda ett fördragsbrottsförfarande. Den finska regleringen av gårdsförsäljning av alkoholdrycker togs 1999 åter upp som ett ärende hos kommissionen. Kommissionen ifrågasatte återigen den finska lagstiftningen mot bakgrund av att gårdsförsäljningen bara får omfatta inhemskt råmaterial, vilket diskriminerar liknande produkter från andra medlemsstater. Till följd av kommissionens invändningar ändrades benämningen gårdsvin 2007 så att definitionen anger att framställningen ska göras på bär och frukter samt aromgivande växtdelar vilka härstammar från en växtzon inom det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, vars karakteristiska drag genereras norr om den sextionde nordliga breddgraden. Efter uppvaktningar från gårdsvinsproducenterna i om att utvidga gårdsförsäljningen till att omfatta fler drycker, utarbetades en proposition som delgavs kommissionen 2009. meddelade kommissionen att man anser att den föreslagna utvidgningen av gårdsförsäljning strider mot , då den endast skulle omfatta lokalt producerade drycker och inte liknande produkter från andra medlemsstater. Kommissionen avslutar med att konstatera att man kommer att motsätta sig den föreslagna utvidgningen. Den finska regeringen valde att inte lämna över propositionen till . Den finska regleringen är sålunda inte fri från EU-rättsliga invändningar. Den är dessutom utformad på ett sätt som gör att en motsvarande reglering i inte skulle omfatta de vingårdar som vill ha rätt att sälja sina produkter från egen gård i . Det finska exemplet är därför inte relevant för . Den utredning som senast analyserat förutsättningar för att tillåta gårdsförsäljning i konstaterar att den finska lagstiftningen vilar på osäker grund. Utredningens förslag utgår därför från de EU-rättsliga krav som torde ställas på en EU-rättslig legitim reglering av gårdsförsäljning. Utredningen konstaterar för det första att gårdsförsäljning inte bara kan begränsas till alkoholdrycker som har tillverkats på den egna gården i , utan att även utländska tillverkare ska ges möjlighet att bedriva gårdsförsäljning av sina egenproducerade alkoholdrycker här i . Det innebär bl.a. att den som bedriver försäljning av egenproducerade drycker också ska ha möjlighet att sälja inte bara alkoholdrycker som han eller hon själv har tillverkat, utan också alkoholdrycker som har tillverkats av andra, såväl inhemska som utländska producenter. Utredningen konstaterar vidare att försäljningen inte kan begränsas till att avse försäljning från en gård på landet. Det innebär att gårdsförsäljning skulle omfatta försäljning från t.ex. bryggerier eller andra tillverkare som har sitt säte i tätorter. Likaså skulle gårdsförsäljning inte begränsas vad avser alkoholhalt, vilket innebär att även sprit skulle kunna säljas vid sidan av Systembolaget. Slutligen föreslår utredningen en rad begränsningar som bl.a. innebär att gårdsförsäljningen bara ska kunna ske i samband med studiebesök på tillverkningsstället, föreläsning eller någon annan liknande upplevelsetjänst med anknytning till de aktuella dryckerna och att säljaren måste ta betalt för denna tjänst så att den inte används i marknadsföringssyfte. Regeringen kan således konstatera att gårdsförsäljningen inte kan reduceras till en fråga som bara rör vinproducenter på den svenska landsbygden. Det handlar i stället om att öppna upp en försäljningskanal för alla typer av alkoholdrycker, för såväl svenska som utländska producenter, både på landsbygden och i tätorter. Det är därmed inte osannolikt att merparten av försäljningen de facto kan komma att ske i städer och tätorter snarare än på landsbygden, då tätorter skulle ge större försäljningsmöjligheter än landsbygden. Den svenska alkoholpolitiken syftar till att skydda folkhälsan och framför allt skydda barn och unga. Jag tror att de flesta håller med om att den väg har valt är framgångsrik. Alkoholkonsumtionen sjunker bland unga och den nedåtgående trenden fortsätter även 2016. Den här positiva utvecklingen gäller i stort sett alla de alkoholmått som studeras; andelen som konsumerar alkohol, alkoholkonsumtionen i liter ren alkohol, berusningsdrickande och andelen som börjar dricka alkohol . Även om den nedåtgående trenden inte bara gäller för , så ligger svenska ungdomars alkoholkonsumtion lägre än jämförbara länder i . Dessutom finns ett stort förtroende för Systembolaget i befolkningen. Enligt mätningar som TNS genomför på uppdrag av Systembolaget stöder av de tillfrågade och detaljhandelsmonopolet (2016). Aktuell forskning bekräftar tidigare kunskap om att detaljhandelsmonopolet räddar liv och skyddar hälsan. För samhället i stort innebär det stora besparingar. Jag menar att en ansvarsfull alkoholpolitik ska utgå från samhällets och medborgarnas bästa. Det finns ett stort kunnande och engagemang bland småskaliga dryckesproducenter runt om i landet. Detta i kombination med ett ökat intresse för det hantverksmässiga och småskaliga, har också slagit igenom för de lokala och småskaliga drycker som Systembolaget säljer. Systembolaget tar hänsyn till denna utveckling genom nya tillvägagångssätt för hantering av lokala och småskaliga artiklar både för Systembolaget och för leverantörer i syfte att öka tillgänglighet, produktinformation och kvalitetskontroll. Antal leverantörer och artiklar både vad gäller öl och vin har ökat kontinuerligt i Systembolagets småskaliga sortiment. Även antalet leverantörer som levererar till Systembolagets lokala och småskaliga sortiment har ökat och uppgick till ca 200 . Förutom att de lokalt producerade produkterna som kan köpas i den närmsta Systembolagsbutiken, kan konsumenterna i hela landet beställa produkterna för uthämtning i någon av Systembolagets mer än 400 butiker eller cirka 500 ombud. Många arbetstillfällen med koppling till och inom livsmedelsproduktionen är lokaliserade till landsbygden. Regeringen arbetar aktivt med att förbättra för företagen på landsbygden genom en aktiv näringslivspolitik. Jag vill avsluta med att poängtera att skyddet för folkhälsan är detaljhandelsmonopolets huvudsakliga motivering. Och skyddet för folkhälsan är också motivet bakom den svenska alkoholregleringen och ska även fortsättningsvis vara ledstjärnan i utvecklingen av den svenska alkoholpolitiken. Jag är övertygad om att en sådan utveckling kan gå hand i hand med en positiv utveckling av både landsbygd och företagande.