fr · H511363 · 2017-11-30 00:00:00 — Fråga 2017/18:363 Könsstympning av (KD) till Socialminister (S) I flera länder i företrädesvis och förekommer olika former av könsstympning. uppskattar att mer än 200 miljoner flickor och kvinnor lever med någon form av könsstympning. Av dessa beräknas 44 miljoner vara under . Könsstympade kvinnor kan till följd av det barbariska ingreppet ha stora besvär, såsom svårigheter med ett normalt samliv, den dagliga hygienen, förlossningskomplikationer, svåra psykiska följdsjukdomar och posttraumatisk stress. har en förhållandevis stor invandring från länder där sedvänjan praktiseras. Flera tusen flickor har kommit från och och beviljats uppehållstillstånd i . beräknade att nästan 40 000 kvinnor i är könsstympade, av dessa är 7 000 under . De flesta anses ha genomgått ingreppet innan de kom till . I ska nolltolerans mot könsstympning råda. Könsstympning är förbjudet enligt svensk lag. Två personer har dömts för brottet, och ett nittiotal fall har polisanmälts. Jag har motionerat om behovet av att både kartlägga omfattningen av könsstympning hos kvinnor i och att utöka stödet och informationen till kvinnor som är i riskzonen. Information om lagstiftningen för könsstympning kan förmedlas till nyanlända exempelvis i samband med introduktion, sfi-undervisning och på familjecentraler. om i vilken skala könsstympning förekommer i har omgetts av viss debatt och kontrovers. Det är därför glädjande att konstatera att socialministern har gett ett uppdrag till att inventera pågående insatser och se över vilka stödbehov som finns hos flickor och kvinnor som är i riskzonen för könsstympning. har fått i uppdrag att ta fram förslag inom områdena socialtjänst, elevhälsa samt hälso- och sjukvård som ska ingå i en handlingsplan mot könsstympning av flickor och kvinnor. kommer vården i kontakt med flertalet av dessa kvinnor, och det finns möjlighet för en könsstympad kvinna att genomgå en enklare operation som kallas deinfibulering. Därigenom kan man minska de smärtor och den infektionsrisk som könsstympade kvinnor lider av. Det är viktigt att kunskap om detta förmedlas till kvinnor som kommer från länder där könsstympning är en vanlig företeelse. Men många landsting och deras personal behöver mer kunskap om och undervisning i hur man ska hantera personer som kommer med besvär som är relaterade till könsstympning. Det är därför angeläget att en likvärdig vård och behandling kan etableras i hela landet för att bättre åtgärda problemet. Jag vill i detta sammanhang höra om det skulle vara möjligt att ser över frågan om att införa ett intyg som familjer som vill skydda sina döttrar vid resor till hemlandet skulle kunna uppvisa för sin släkt/klan. Tanken är att svensk lag klarläggs. Det kan finnas fall där släktingar, till exempel en flickas föräldrar, inte vill att övergreppet ska ske, som omgivningen i hemlandet sätter press på att flickan ska könsstympas för att bevara släktens heder. Ofta sker det när familjen reser till hemlandet, då släkten/klanen på plats tar över ansvaret och bestämmer över familjen. Ett sådant hälsointyg har enligt uppgift använts i . Det utfärdas som ett skyddsdokument för flickan och hennes föräldrar, så att de kan visa att de kan dömas för brott om flickan skulle könsstympas. Intyget skulle kunna utfärdas av exempelvis en skolsköterska/skolläkare och tydligt ange vad som gäller enligt svensk lag och att en dom kan avkunnas även om brottet begåtts utanför gränser. Med anledning av det ovan anförda vill jag ställa följande fråga till socialminister : Anser socialministern att det är möjligt att ge ett tilläggsuppdrag för att se över frågan om införandet av ett hälsointyg för flickor som löper risk att utsättas för könsstympning?