frs · H412607 · 2017-01-17 00:00:00 — Dnr N2017/00134/PBB Svar på fråga 2016/17:607 av Boriana (M) Länsstyrelsernas befogenhet Boriana har frågat statsministern om han är beredd att ta något lagstiftningsinitiativ eller vidta någon annan åtgärd med anledning vad Boriana anfört avseende länsstyrelsernas befogenhet. Frågan är ställd mot bakgrund av att i län har beslutat att upphäva detaljplanen för den första etappen av i . Frågan har överlämnats till mig. Enligt (2010:900) ska upphäva en kommuns beslut att anta en detaljplan om beslutet kan antas innebära att ett riksintresse inte tillgodoses, användningen av mark- och vattenområden som angår flera kommuner inte samordnats på ett lämpligt sätt, en miljökvalitetsnorm inte har följts, strandskydd har upphävts i strid mot gällande bestämmelser och en bebyggelse blir olämplig med hänsyn till människors hälsa eller säkerhet eller till risken för olyckor, översvämning eller erosion. Jag kan konstatera att i län har beslutat att upphäva detaljplanen för den första etappen av i mot bakgrund av nu nämnda bestämmelser i . Jag är i övrigt inte beredd att kommentera det beslut som har fattat. Det beslut som har fattat går att överklaga och om så sker kommer frågan att prövas av regeringen. När det gäller Boriana Åbergs konkreta fråga vill jag poängtera att statsmakterna har det övergripande ansvaret för samhällets utveckling och måste därför ange ramarna för de regionala och kommunala organens befogenheter. Statlig tillsyn och kontroll kan mot den bakgrunden inte helt undvaras. Den måste emellertid utformas med beaktande av att den kommunala självstyrelsen har grundläggande betydelse för landets styrelseskick. Den reformering av det svenska plan- och byggnadsväsendet som ägde rum innebar en avsevärd förskjutning av ansvaret till kommunerna när det gäller beslut om markanvändning och byggande. innebar reformeringen att det statliga inflytandet begränsades. Statens roll i olika frågor gavs en tydligare innebörd och försköts från en generell fastställelseprövning till en aktiv medverkan i förhand genom information och samråd under pågående planering. Statens möjligheter att i efterhand ingripa i fråga om innehållet i planer begränsades därvid till frågor av nationell betydelse, till mellankommunal samordning samt till frågor om boendes och övrigas hälsa samt till skyddet mot olyckshändelser. Detta är också i huvudsak den ansvarsfördelning som alltjämt gäller mellan kommunerna och staten när det gäller planläggning enligt . Jag har inte noterat att det finns något uppenbart behov av att ändra på den ansvarsfördelning som gäller mellan staten och kommunerna. Jag vill emellertid framhålla att det är angeläget att bestämmelserna om den statliga tillsynen och kontrollen av den kommunala planeringen verkligen tillämpas på det sätt som har förutsatts. I det sammanhanget kan jag konstatera att i regleringsbrevet fått regeringens uppdrag att i samverkan med Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , , länsstyrelserna och andra berörda myndigheter utarbeta en vägledning avseende hur kommuner och länsstyrelser i olika skeden av de kommunala planeringsprocesserna ska tillgodose plan- och bygglagens krav på att beakta människors hälsa, säkerhet och risk för olyckor, m.m. Uppdraget ska redovisas . regleringsbrev för har verket fått i uppdrag att på motsvarande sätt utarbeta en vägledning avseende risker för översvämning. Det uppdraget ska redovisas . Jag vill också nämna att i det bostadspolitiska program med 22 punkter som presenterades finns ett förslag om att det ska införas en tidsfrist för ärenden där på eget initiativ överprövar en kommuns beslut att anta en detaljplan.