prot · H50947 · 2017-12-11 00:00:00 — Debatten har i huvudsak handlat om de berättelser som kommit fram. Det är helt naturligt. Det är därför vi står här och med stor tacksamhet kan ha debatten där vi tar upp dessa oerhört viktiga frågor. Men ibland är också tystnaden talande. Det finns berättelser som inte har kommit fram. skrevs en debattartikel om kvinnor som inte vågar berätta. Där beskrivs en utsatthet men även en rädsla för att bara göra saker värre genom att berätta. I spåren av detta kom uppropet Under ytan – ett upprop som handlar om de kvinnor som utsatts för och lever under hedersrelaterat våld och förtryck. Det uppropet nådde inte så många medier, kanske av den enkla anledningen att det var så få som vågade träda fram och berätta. Men det är också en berättelse som är viktig att ta på allvar, trots att den saknar de personliga erfarenheter som annars kännetecknat metoo-rörelsen. Den rädslan är i sig själv talande. En tanke som är central bakom metoo har varit att lägga skammen där den hör hemma, nämligen hos männen. Trots att och lagen egentligen redan lägger skulden där känner sig många utsatta fortfarande som den som är skuldbelagd. I en hederskontext blir det dubbelt illa. Där läggs skulden för övergrepp på kvinnan som är utsatt, inte bara som en känsla hos henne själv utan också i ögonen på hennes närmaste omgivning. Även om inte dessa kvinnor vågar berätta öppet måste också deras erfarenheter och utsatthet tas på allvar. Regeringen tar det på allvar, till exempel genom den fleråriga satsningen på att förebygga och bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck. Vi måste i vår kamp vara tydliga med, som jag sa tidigare, att den gäller alla kvinnor. Samhällets normer tar ibland väldigt att ändra. Även om vi är många som försökt rikta uppmärksamheten mot de sexuella övergrepp och trakasserier som kvinnor utsätts för är det först nu alla berättelser kommer upp till ytan. De som trott att kvinnors utsatthet bara har varit enstaka fall och personliga berättelser har sett omfattningen av det hela. Vi trodde nog vi hade kommit längre. Men kan det gå fort, som när saker uppmärksammas på det här viset och lagar ändras. Metoo är det första steget, och samtyckeslagstiftningen blir den naturliga fortsättningen. Frågan om att införa en samtyckeslag är inte ny. har arbetat med den i flera mandatperioder genom motioner och genom att initiera en utredning i frågan. blir lagstiftningen verklighet. Den kommer inte bara att öka antalet fall som lagförs utan också ge starka signaler om vilka normer som bör gälla i vårt samhälle och att endast sexuella handlingar med ömsesidigt samtycke är okej. De lagar som vi stiftar här i kammaren har en normerande effekt på samhället i stort. När kriminaliserade barnaga gick det tydligt att se hur normerna för vad som är okej och för vad som inte är det försköts. Att vi ser det som självklart att en inte får slå barn är en konsekvens av politiska beslut som förändrade normerna i samhället. Samtyckeslagstiftningen i sig själv kommer tyvärr inte att sätta stopp för sexuella ofredanden och övergrepp. Men den är en bitarna, för det är nog . 14 (C): Övergreppen och förtrycket har förekommit överallt, i skolor, på arbetsplatser, ute i samhället, i hemmen, på nätet och i mobilen. Varför har det då varit tyst? Varför har vi inte protesterat tidigare? får man de frågorna. Många är det som vittnar om att de berättat men inte tagits på allvar. Vi kan också se att benägenheten att anmäla är låg och att bevisningen är svår. Det får vi ständigt läsa om. Det de riskerar genom att berätta är vänner, arbetskompisar, arbetet och sitt anseende. Ja, du hörde rätt, det är kvinnorna som riskerar sitt anseende, eller det har varit så. Tidigt lär vi tjejer oss strategier för att ta oss ur eller runda situationer, rent fysiskt eller med ett skämt. Eller att avstå från något vi egentligen vill göra. Eller att inte berätta om det skamliga vi blivit utsatta för, utan det gömmer vi långt in i oss själva. Det påverkar våra liv långt mer än vad vi själva förstår. Det blir som en reflex. Vad är det då som får oss att skaffa strategier? Jo, att vi lever i ett ojämställt samhälle. Redan som barn lär vi oss vad som gäller av samhället runt omkring oss. Många får lära sig det den tuffa vägen, av snälla farbröder eller av killarna i klassen. Men vi får alla lära oss det genom det vi läser och det vi ser och det vi möts av. Många är pusselbitarna: allt från traditionella könsroller i hemmet och en könssegregerad arbetsmarknad till ett grovt språkbruk och grov pornografi, som är lätt tillgänglig även för unga. Där förväntas vi vara på ett visst sätt – olika beroende på om vi är tjejer eller killar. Det förebyggande arbetet med värderingsdiskussioner i skolan kan inte nog betonas. Den sex- och samlevnadsundervisning som finns är av varierande kvalitet och kan skilja stort mellan klassrum som ligger vägg i vägg. Det är vem du har som lärare som avgör om det blir något mer än bara en lektion om hur barn blir till. Att med kunskap och trygghet i sin roll föra samtal som vänder och vrider på det vi ser omkring oss är helt avgörande. Pornografin, som är i högsta grad närvarande i unga pojkars och mäns liv, påverkar synen på kvinnor och män. En stor majoritet killar har sett och ser regelbundet på porr. Ju mer de tittar, desto grövre porr söker de. Vad gör då bilderna med synen på det andra könet? När män kör ner sina könsorgan så långt i halsen på kvinnan att hon spyr – lär det respekt och att vara rädda om varandra? Nej, troligtvis inte. Det är inte många av ungdomarna som vänder sig till föräldrarna för att diskutera detta. Det måste finnas en vuxenvärld som möter dessa frågor och bemöter den syn som man ofta möter genom pornografin. Det krävs bra undervisningsmaterial för att klara av det på ett bra sätt. Vi välkomnar också att samtyckes- och oaktsamhetsrekvisit ska föras in i sexualbrottslagen. Vi försökte få in det , men vi var rätt ensamma då. Men detta måste gå hand i hand med sex- och samlevnadsundervisningen för att vi ska kunna ändra den kultur som finns . Ett förtryck av halva befolkningen har plötsligt, , synliggjorts på ett skådat sätt. Att halva befolkningen utsätts för trakasserier får självklart konsekvenser för jämställdheten på alla plan, i samhället, i privatlivet, i arbetslivet. Självklart påverkar det arbetsmiljö och karriär, hälsa och ork i allmänhet. Ja, det är mycket som påverkas av detta. Stort tack till och för att ni tog initiativ till den här debatten! 15 (V): Metoo är i omfång och antal offer att jämföra med en naturkatastrof. Då måste vi också ha beredskap för det. Vad händer när Facebookgrupperna stänger? Vad gör vi då? Vad gör vi med den unga kvinna som har vågat berätta att hennes pojkvän våldtar henne? Vad gör vi med barnens berättelser om sexuellt våld i skolan? Bland de över 70 000 kvinnor som har vittnat i de olika Facebookgrupperna finns många som behöver professionellt stöd att hantera det som har kommit upp. För många kvinnor över hela landet är det första gången i livet de har berättat om svåra övergrepp. Vissa har trauman som måste bearbetas. Andra samlar nu mod och försöker ta steget att lämna den livssituation de befinner sig i. Här behöver samhället se den enorma omfattningen och ge motsvarande stöd. Precis som vid stora nationella kriser behöver samhället svara med beredskap. Vi föreslår därför att det inrättas en nationell kriskommission för att samordna arbetet med dem som har berättat och behöver samhällets stöd. Landstingen behöver se till att man når dem som behöver professionellt stöd och att kapacitet att ta emot dem finns. Det behöver spridas information om hur man polisanmäler och om vilket stöd som kan fås för det. Skolor behöver informera eleverna om vart de kan vända sig om de har blivit utsatta och vad de kan göra om de känner till att andra har utsatts. Vi har ett katastrofläge och måste agera därefter. Vi har under den här mandatperioden ökat anslagen till tjej- och kvinnojourerna med 100 miljoner . Jag välkomnar därför förslag om att ytterligare öka de anslagen. Det är också viktigt att det blir permanenta anslag. Den här debatten visar att det finns flera förslag där vi ligger nära varandra vad gäller lagstiftning, utbildning av rättsväsendet och sex- och samlevnadsundervisningen i skolan. Men jag saknar förslag för ekonomisk jämlikhet – det som på riktigt kan bryta kvinnors underordning. För den kvinna som utsätts i hemmet är det centralt att inte vara ekonomiskt beroende av sin partner för att kunna lämna. Vi måste ha trygga anställningar, jämställd föräldraförsäkring, anständiga pensioner och en fungerande sjukförsäkring. De förslagen önskar jag att vi kunde se som en nödvändig del av metoo-revolutionen. 16 (L): Det finns mycket att oroa sig över. Det finns all anledning att oroa sig och uppröras över att män också far illa i nära relationer och att män våldtas och förtrycks. Jag är övertygad om att också dessa män har stor glädje av den debatt vi för . Det finns anledning att oroas och uppröras av att män också lider i ett ojämställt och könssegregerat samhälle. De får mycket sämre resultat i skolan. Mansrollen innebär ofta att man utsätts för och drabbas av våld och ohälsa. Det är också därför som liberaler har kämpat för jämställdhet . Det finns också anledning att oroa sig över det djupt mänskliga i att det, när man diskuterar jämställdhet och pekar ut män, är många män som stänger öronen. En av våra mest framstående jämställdhetsdebattörer och forskare, , lärde mig detta när jag var ny som jämställdhetsminister: du skapa verklig skillnad måste du prata så att alla också lyssnar. Detta skapar en del problem när vi tack vare metoo-berättelserna nu ser ett mönster som fyller på det vi redan visste, nämligen att av dem som åtalas eller döms för våldtäkt är män och att de trakasserier som metoo-berättelserna vittnar om begås av män. Det finns ingen väg runt detta. Det är upp till alla oss feminister att hitta ett språkbruk eller ett sätt att prata om detta som gör att alla vill lyssna. Men vi kan inte oroa oss till tystnad. Jag vill gärna hylla det unga civilsamhället i form av Fatta-rörelsen, som ordnar killmiddagar här i kammaren under ledning av min liberala kollega för att män ska börja prata om det. Jag tror att metoo-rörelsen och alla berättelser nu gör detta så tydligt att många öron öppnar sig. Väldigt många män vill inte vara en del av detta men behöver också sträcka på ryggen och ta avstånd och visa var de står. Det måste vi förvänta oss och våga kräva. Utöver stora och viktiga satsningar när det gäller sexualbrott och när det gäller den kunskap som måste finnas hos dem som företräder oss och ska verka för ett jämställt samhälle – i förskolan, i skolan, hos polisen, i rättsväsendet och inom vården – måste vi se till att det finns resurser för kunskap och utbildning. Regelverket är i stor utsträckning på plats. Det handlar nu om civilkurage, mod och kunskap. Men jag vill också gärna hålla med om att detta handlar om något större. Vi har fått syn på något som präglar hela vårt samhälle. Därför är frågorna om löneskillnader och orättvisa pensioner också väldigt viktiga i metoo-debatten. och jag förespråkar inte alltid samma lösningar här, men jag tror att det är väldigt viktigt att peka på att kampen också måste föras när det gäller ekonomisk jämställdhet. 17 (KD): Metoo-rörelsen bidrar till att påvisa att vackra ord här i kammaren om jämställdhet inte räcker. Det krävs också konkret handling. Det är här vi har den viktigaste uppgiften som lagstiftare: att försöka få en normerande effekt via lagstiftning. Vi kristdemokrater vill skärpa straffen för grova sexualbrott. Vi menar att sex alltid måste bygga på frivillighet. Därför är en samtyckeslag väldigt viktig. Vi vill också att förövarens oaktsamhet ska kunna bli straffbar, och vi vill att straffen för vålds- och sexualbrott generellt ska skärpas. Vi måste bli tuffare mot sexualbrott. Det är av största vikt att sexualbrottslagstiftningen erbjuder en rättssäker och heltäckande kriminalisering av alla former av sexuella övergrepp. Även om bevisprövningen ofta är svår i sexualbrottsmål har den hittillsvarande lagstiftningen mött kritik för att inte erbjuda tillräckligt starkt skydd mot övergrepp. Under de senaste ca 20 åren har antalet polisanmälda våldtäkter mer än fyrdubblats i . Lagändringen har ökat anmälningsbenägenheten, men bedömningen är att brotten i faktiska tal också ökar. Antalet händelser som kan betecknas som sexualbrott uppgår i Nationella trygghetsundersökningen 2016 till 482 000 – det är det största antal som har uppmätt. Alliansregeringen skärpte sexualbrottslagstiftningen, då man utvidgade våldtäkt till att även omfatta de fall där offret reagerar med passivitet. Dessvärre är det fortfarande alltför få brott som utreds adekvat och där lagföring kommer till stånd. Mörkertalet för våldtäkter beräknas vara mycket stort. Många kvinnor som har utsatts för våldtäkt väljer att inte anmäla. Det beror på många saker. Det kan handla om en misstro mot statliga institutioner och rättsväsendet. De kan uppleva att anmälan och en rättegång innebär alltför stora personliga kostnader och vara rädda för att utsättas för repressalier från gärningsmannen. Då är det viktigt att samhällets och rättsväsendets attityd gentemot våldtäktsoffer förändras genom kunskap och att rättsprocessen ska granska förövarens beteende i samband med en våldtäkt och inte offrets. överlämnade sexualbrottskommitté sina slutsatser till regeringen. Kommitténs slutsatser öppnar för att samtycke ska kunna krävas och att det måste komma till uttryck att deltagande i en sexuell handling ska vara frivilligt. När denna kommitté har lagt fram förslag tror jag att det är viktigt att vi kommer fram med samtyckeslagstiftningen. Det är glädjande att regeringen har som målsättning att återkomma till möjligt. Jag skulle avslutningsvis vilja kommentera jämställdhetsmyndigheten. Jag hoppas naturligtvis att det förslag som regeringen har om att inrätta en jämställdhetsmyndighet ska löna sig och att det ska ge mer jämställdhet. Men jag ser det som problematiskt när man för att finansiera denna jämställdhetsmyndighet drar ned på verksamhet runt om i landet som jobbar mot sexuellt våld. Vi kristdemokrater har ett annat förslag om hur vi ska kunna jobba för att samordna olika insatser mot sexuellt våld. Det kommer vi att återkomma till , när vi har en debatt om jämställdhet och integration. 18 Statsrådet (S): Den samhällsmodell som de flesta av oss står för bygger på att kvinnor liksom män förvärvsarbetar. Men metoo blottlägger, förutom övergrepp och trakasserier, att kvinnor – vuxna kvinnor med olika utbildningsbakgrund, också de med den högsta – alltför ofta befinner sig i beroendeställning, där de är beroende av män. Vi har stärkt diskrimineringslagstiftningen i regeringen. För mig har det också varit viktigt att stärka stora sektorer på arbetsmarknaden där många kvinnor förvärvsarbetar, som äldreomsorg och socialtjänst, med medel från regeringen för att det ska kunna skapas bättre arbetsvillkor, vilket det i sin tur är parternas uppgift att säkra. Det handlar om att man ska kunna använda hela sin kompetens och att man ska kunna utveckla sig. Man ska framför allt ha bra arbetstider och bra villkor för att göra det jobb som man är utbildad till. Detta är viktigt för att bryta beroendeställningen. Parterna har förstås ett jättestort ansvar. Inte minst när det gäller trakasserier har arbetsgivarna ett mycket tydligt ansvar i lagstiftningen. På det möte som vi hade kom det fram att trakasserier förstås också vänds mot kvinnor som ofta har i uppgift att i första linjen träffa kunder, klienter och patienter, som dessvärre ibland står för trakasserier. Det är bra att många vill bidra till jämställdhetsarbetet. kommer inte att lösa alla stora problem som vi har diskuterat , men det är ett viktigt steg för att samla de viktiga insatser som vi har diskuterat här. Myndigheten har färska pengar – det kan jag glädja oss med. Det har varit väldigt viktigt att satsa på denna myndighet på ett sätt som gör att den verkligen får muskler. Vi måste fortsätta med att stärka jämställdhetsarbetet, som vi har bestämt. Men vi måste också lägga fram fler skarpa förslag. Tack för att ni har gett oss hopp, ni som har deltagit i metoo! 19 (M): Jag vill passa på att tacka alla deltagare för en god debatt med ett gott tonläge och en gemensam syn i fråga om att politiken här måste bidra för att det ska kunna bli en förändring i fortsättningen. För mig är viktigaste politiska kraft för frihet. Våra värderingar grundar sig i och handlar om individuell frihet men också om ett gemensamt ansvar. Jämställdheten är en frihetsfråga, och metoo-rörelsen tar upp brister i den svenska jämställdheten. Därför är detta viktigt för oss moderater. Vi backar inte från problemen. Vi backar inte från jämställdheten. Men vi kommer alltid att backa alla dessa modiga kvinnor som har delat med sig av sin historia. är det över 50 000 kvinnor som har skrivit på något av metoo-uppropen. I ett av världens mest jämställda länder ska ingen behöva utsättas för sexuella trakasserier eller våld. Det är tydligt att vi gemensamt måste ta krafttag, och vi behöver prata mer om jämställdhet och respekt mellan människor – i skolan, i politiken, på arbetsplatsen och i samhället. Låt oss fortsätta våra gemensamma ansträngningar för att jämställdheten ska bli en självklar del av vårt samhälle och för att politiken aldrig ska glömma att sätta jämställdheten i fokus. Jag är tacksam för den här debatten. Jag ser den som ett startskott för att vi ska kunna höja ambitionerna när det gäller svensk jämställdhet. Det vi gör spelar roll och är avgörande för hur jämställdheten kommer att fortsätta att hanteras för kommande generationer. 20 (SD): Det finns mycket att säga. Vi skulle säkert kunna debattera i till. Vi kommer, precis som nämnde, att ha en debatt om bland annat jämställdhetsmyndigheten. Den gäller hela politiken på jämställdhets- och integrationsområdet. Det finns definitivt saker som politiken kan göra. Men jag tror och hoppas att vi också kommer att vara vaksamma på baksidorna. En samtyckeslagstiftning är något som jag personligen länge har tyckt varit vettigt, inte minst för den normerande effekt den ska ha. Det ska vara självklart att om du ligger med någon är det för att den vill ligga med dig och inget annat. Men det finns också risker om man lyfter fram detta som lösningen på problematiken: att detta kommer att göra att alla som inte blir dömda blir dömda. Vi vill ju bevara rättssäkerheten. Åtminstone jag vill bevara en rimlig bevisbörda. Är vi inte tydliga med detta finns risken att ännu fler känner sig svikna när de tror att enbart deras vittnesmål kommer att kunna få förövare dömda. Det är därför det är oerhört viktigt att man lägger fokus på just normerande effekter. Det handlar om tydliga samtal och om att vara extremt tydlig med var gränserna går. Jag ska vara tydlig mot alla jag möter och säga var mina gränser går. Jag ska också vara tydlig med att jag är villig att lyssna på var deras gränser går. I dessa diskussioner och vid individuella samtal har det funnits många saker som har gjort mig upprörd. Jag har hört kvinnor som har hävdat sin rätt att säga nej och ändå tycka om det, utan att ta någon som helst hänsyn till att man i så fall bör vara tydlig mot sin partner och säga att man själv tycker om det här och har gett sitt tillstånd i förväg. Det finns andra som tycker att det är okej att några män blir oskyldigt dömda , för vi kvinnor har ju lidit . Men nej, det är inte okej. Jag är övertygad om att vi kommer tillbaka till dessa frågor . Jag vill avsluta med att tacka alla dem som vägrar att vara tysta, vare sig det handlar om offer, om dem i deras närhet som ser dem eller om dem som faktiskt har frågat: Är det okej att jag rör dig så här? 21 (MP): Först vill jag säga några ord om samtyckeslagstiftningen. Det finns nog inte någon som tror att den är hela lösningen på problemet, och det är tydligt att man inte sänker kraven på bevisföring. Det är viktigt att understryka. Jag tror ändå att den kommer att fånga upp många delar som missas. Debatten har varit viktig och givande. Jag vill passa på att tacka , som tog initiativ till den. Många olika aspekter på problematiken och omfattningen har kommit fram. De olika partierna ser lite olika på lösningarna. Vad som är oerhört hoppfullt är allas vilja och engagemang att förändra på området. Det är nog . Övergrepp är ett uttryck för makt och dominans. Trots att är ett av världens mest jämställda länder visar metoo att vi fortfarande har en lång väg att gå. Kampen måste fortsätta föras på många fronter. Den behöver föras i denna kammare, speciellt när pengar fördelas i statens budget, vilket flera har varit inne på. Den behöver föras i polisens prioriteringar, vilket också är en oerhört viktig del. Den behöver föras på arbetsplatserna, så att man tar tag i det som kommer fram, liksom i rättssalarna, i skolan och hemma vid köksborden. Vi ska ha respekt för varandra och nolltolerans mot övergrepp och våld. är tid för förändring. Tillsammans kan vi åstadkomma den. Jag tycker att det känns som att vi har en sådan gemensam ambition. 22 (C): Demokratiska rättigheter, ekonomisk frihet och kroppslig integritet är tre viktiga storheter för ett jämställt samhälle. För dig som tittar på den här debatten och vill veta vart man ska vända sig om man behöver stöd och hjälp finns Kvinnofridslinjen med telefonnummer 020‑50 50 50. Du kan ringa dygnets alla timmar, det kostar inget och samtalet syns inte på telefonräkningen. Socionomer och sjuksköterskor svarar på dina frågor. Du kan vara anonym, och du får råd och stöd om både hur du kan gå vidare och vart du kan vända dig. Telefonen finns för dig som själv är utsatt, för dig som är anhörig eller kanske misstänker att någon i din närhet är utsatt och för dig som i jobbet kommer i kontakt med något och behöver veta mer. Sprid gärna kunskapen! Telefonnumret är alltså 020‑50 50 50. Det som göms i snö kommer upp i tö. Många var det som trodde att det som var gjort var gömt och glömt för tid och evighet, men metoo har satt en samlad kraft i rörelse som ger oss möjlighet att aldrig mer acceptera det vi trodde att vi var tvungna att finna oss i. är utmaningen att inte väja när du kommer för nära utan stå upp för människors lika värde, utan någon över- eller underordning. Det som är intressant nu är att vi kan se att vi har betydligt fler med oss. Om det tidigare var en samlad kvinnorörelse som förde debatt i frågorna har metoo nu fått upp ögonen hos många fler. När vi går in , har slängt ut julgranen och ställt in det sista av glöggen kommer vi att fortsätta med arbetet för att se till att faktiskt göra skillnad. Då kommer vi att vara fler som har förstått hur utbrett det här är och som är beredda att göra skillnad. Tack för debatten! 23 (V): Som vi har konstaterat under debatten finns sexismen på samhällets alla arenor. På alla arenor finns även exempel på män som begår sexuella trakasserier och övergrepp. Även när det blir allmänt känt leder det för sällan till åtgärder. Det är alltid något annat intresse som väger tyngre än att ta sexuella trakasserier på allvar. Vi vet att personer i maktpositioner i flera fall har gått vidare till finare positioner när sexism har uppdagats. Metoo ställer krav på alla organisationer, såväl företag och offentlig verksamhet som föreningar och partier. De problem som finns överallt i samhället finns även hos oss i detta rum. Det finns ingen fredad zon. Metoo visar på vikten av att som organisation aldrig slå sig till ro och tro att man är färdig, inte heller . som har gått sedan metoo-revolutionen drog igång har mycket vedervärdigt kommit fram i ljuset, både i världen och här i . som det finns en sorg i att se allt lidande och hur kvinnor har hållits nere finns det i rörelsen, som har vuxit fram, också något otroligt hoppingivande. Där finns en väldig kraft och ett starkt systerskap.