prot · H409128 · 2017-06-19 00:00:00 — Kraven och åtagandena borde enligt utskottets uppfattning dessutom avfattas skriftligt, som tidigare nämnts. Utskottet konstaterar att statsministern har ställt sådana krav på tillträdande statsråd. Åtagandenas innehåll återgavs redan inledningsvis skriftligt. Men först togs undertecknade åtaganden fram. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Utskottet noterar också att undertecknade åtaganden inte togs fram omgående, vilket inte var tillfredsställande. Men vi välkomnar att statsministern nu har sett till att införa en ordning i enlighet med utskottets tidigare ställningstagande. Personligen är jag mycket stolt över att vår socialdemokratiska statsminister är den första att tillämpa den praxis som KU har tryckt på att man ska implementera, då utskottet tror att praxis är att föredra innan vi lägger fram ett förslag om en eventuell lagstiftning i frågan. Jag hoppas att man avser att hålla och tillämpa denna praxis även fortsättningsvis. I övrigt vill jag tacka ordföranden, kansliet och det övriga utskottet för ett gott samarbete. 10 (M): I denna debattrunda tänker jag uppehålla mig vid tre granskningsärenden – 13, 25 och 34. Ärende 13 handlar, som vi hörde noga redogöra för här, om tidigare statsråds medverkan i KU:s granskning. Jag vill först understryka att det, för att utskottet ska kunna fullgöra sin kontrollmakt, är helt avgörande att KU kan ta del av information och upplysningar i de ärenden som KU granskar. Vid utövandet av denna kontrollmakt kan det självklart vara lika viktigt att KU har möjlighet att höra ett avgånget statsråd som ett sittande. Därför är det enligt utskottet också viktigt, angeläget och välkommet att statsministern har infört en ordning i enlighet med utskottets tidigare ställningstagande i denna fråga. Här är vi verkligen överens i utskottet. Konkret betyder detta med mina ord, om jag får låta lite tjatig efter , att statsministern i samband med regeringsbildningen ska avkräva tillträdande statsråd ett åtagande om att medverka i KU:s granskning också efter det att man har lämnat sitt uppdrag. För att KU ska kunna följa upp åtagandet och göra det på ett tillfredsställande sätt har KU, när ärendet behandlades, uttalat i sitt betänkande att åtagandena ska avfattas skriftligt. Det uppfattades och upprepades av flera ledamöter i den kammardebatt som hölls . Efter vårens granskning och utfrågning av statsministern har KU förstått att statsministern trodde att han fullgjorde KU:s krav på skriftlig form när han som svar på utskottets begäran skickade in en skriftlig redogörelse av innehållet i statsrådens åtaganden. Enligt statsministern var det först vid denna kontakt mellan och som statsministern fick klart för sig att utskottet med ”skriftlig form” avsåg att åtagandena skulle vara egenhändigt undertecknade av statsråden. Jag kanske naggar KU:s enighet i kanten , men personligen kan jag tycka att det är ytterst märkligt att statsministern kunde ha uppfattningen att kravet på statsrådens försäkran i skriftlig form var uppfyllt utan att statsråden över huvud taget hade undertecknat någon försäkran. När missförståndet om vad KU avsåg med ”skriftliga åtaganden” väl var utrett inkom mycket riktigt statsministern med åtaganden som var undertecknade av samtliga statsråd. Detta skedde mellan och . KU välkomnar som sagt att statsministern har infört denna ordning, men utskottet skriver också i betänkandet att det inte är tillfredsställande att undertecknandet drog ut . Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) En annan granskning jag helt kort ska säga några ord om gäller ärende nr 25 om pressmeddelande om Center i . Det står förstås regeringar av alla kulörer fritt att i pressmeddelande uttala att man ger stöd till en viss verksamhet, eller som i detta fall bidra till driften av det blivande Center. Men för att en regering över huvud taget ska kunna finansiera, eller som i detta fall, vara med och delfinansiera Center förutsätts ett beslut av riksdag. Regeringen har ingen egen kassa att ösa pengar ur. I det pressmeddelande som kom från lämnades dock ingen information om detta. Där meddelas helt tvärsäkert att staten kommer att bidra till Centers drift med från och med att centret öppnar och framåt. Utskottet konstaterar att pressmeddelandet därmed riskerar att ge ett felaktigt intryck, och KU framhåller vikten av att information i pressmeddelanden ger en korrekt och rättvisande bild av ärendets status. Tills sist: Granskningsärende nr 34 handlar om kultur- och demokratiminister agerande i ministerrådet när det gäller rådsslutsatser om kultur i EU:s yttre förbindelser. och statsrådet hade kommit överens om att kulturministern på ministerrådet den 23–skulle betona att kulturpolitik är en nationell angelägenhet. Av regeringens skriftliga återrapport framgick dock inte om statsrådet drev den linjen. Vid den muntliga återrapporteringen i visste ministerns statssekreterare att berätta: ”Min uppfattning är att det inte togs upp specifikt eftersom det inte riktigt fanns något specifikt kring mötet som föranledde att det behövde lyftas.” Statssekreteraren försökte här alltså förklara att det på mötet inte var något som krävde att man hävdade att kultur är en nationell angelägenhet. Visst kan det tyckas nitiskt i överkant att KU då ändå rådbråkar ett statsråd som avstår från att fullfölja beslut, i det här fallet att framhålla den nationella kompetensen i kulturpolitiken, när kompetensfrågan inte kom upp på bordet på rådsmötet. Man kan tycka att det är övernitiskt, men i linje med KU:s tidigare ställningstaganden anser KU att det är angeläget att framhålla vikten av att ståndpunkter som har förankrats i också fullföljs fullt ut i rådet. Om regeringen bedömer att en avvikelse från ståndpunkt är nödvändig – sådana situationer kan ju uppstå – finns det möjlighet att söka förnyad kontakt med nämnden. Det låter kanske dramatiskt, men det handlar ju om telefon. Så skedde dock inte i det här fallet. Av riksdagsordningen och dess förarbeten framgår vidare att om regeringen av något skäl inte agerar i enlighet med ställningstagande ska man redovisa skälen för detta i den skriftliga återrapporteringen. Så skedde inte heller i det här fallet. Återrapporteringen var alltså ofullständig. KU konstaterar avslutningsvis att statsrådet gjorde sig skyldig till en liknande försummelse i fråga om återrapporteringen till också som avser förra årets granskning. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Med de orden sätter jag punkt. 11 (SD): Som vi har hört här tidigare förväntar sig alltså KU att även avgångna statsråd ska komma när KU kallar. Man har enats om en absolut lägsta nivå som innebär att statsministern ska fixa fram ett papper som upplyser tillträdande ministrar om detta. Att vi sverigedemokrater finner en sådan ordning något otillräcklig kommer väl knappast som en nyhet för någon. Vi har också yttrat oss särskilt om detta i alla sammanhang som denna fråga har varit uppe i. Bland annat när ärendet var uppe för beredning i samband med den förra höstgranskningen varnade vi för att handlingen får ses som symbolisk, då den ändå inte har någon rättsverkan. Alldeles uppenbarligen har även statsministern sett det som något symboliskt då vi nu alltså har fått en diskussion kring huruvida den här lappen behöver vara undertecknad eller ej. Ska jag vara helt ärlig, herr talman, ter det sig egentligen tämligen egalt för mig om en lapp som inte betyder någonting är påskriven eller inte. Jag vet partier i denna kammare som tillämpar liknande förfaringssätt när det kommer till deras riksdagsledamöter. För att kandidera har man inte mycket annat val än att skriva på en lapp om att avsäga sig alla förtroendeuppdrag ifall man lämnar partiet. förstår nog många att så länge lagstöd saknas blir det ändå upp till den enskilde att avgöra hur man vill göra den dag en sådan situation uppstår. Att tro att statsråden skulle resonera annorlunda – alltså säga ja, tack och amen för att få uppdraget och sedan inte förbehålla sig rätten att utan risk för sanktioner göra en ny prövning när det väl blir allvar – vore nästan lite naivt, för att använda ett av senare års främsta modeord inom den svenska politiken. Finns det någon här inne som eventuellt är missnöjd med den rådande ordningen att folk kan göra lite som de vill oavsett vad de eventuellt har gått med på tidigare uppmanar jag vederbörande att göra mig sällskap i att se över regelverket en gång till – åtminstone vad gäller våra granskningsobjekt statsråden. Med en adekvat och ändamålsenlig lagstiftning kan KU i alla fall stärka den parlamentariska kontrollen över regeringen i allmänhet. När det sedan kommer till enskilda statsråd i synnerhet – vad ska man säga om , herr talman? Hur svårt ska det vara att inse att man faktiskt står under just parlamentarisk kontroll och bara göra som man blir tillsagd av folkets främsta företrädare i ? Att gång efter annan säga en sak till och sedan åka ned till och säga någonting annat, eller i det här fallet rättare sagt ingenting alls, håller inte i längden, herr talman. Tro mig; både jag och min partikollega kommer att återkomma om allt konstigt som vår så kallade kultur- och demokratiminister har haft för sig – eller ja, kanske inte allt konstigt, för då skulle vi nog få vika större delen av den här dagen bara åt henne. Men hon förekommer likväl rätt flitigt i årets granskningsbetänkande, och kulturministern har passande nog lyckats med konststycket att ådra sig kritik i samtliga ärenden där hon har granskats. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Jag kan förstå att det säkerligen inte är helt enkelt för någon som har handplockats från kulturetablissemanget att på , eller i det här fallet , lära sig all styltig formalia om samråd, mandat, återrapporteringar – eller kommittéförordningar och dito handböcker, för den delen – men det förtar inte det faktum att en majoritet i uppmanade kulturministern att vid kommande rådsmöte lyfta fram uppfattningen att vissa frågor är nationella angelägenheter och så ska förbli. Än en gång lovade statsrådet dyrt och heligt att agera på ett sätt som är förenligt med förväntningar, bara för att åka ned till och inte göra ett smack. Är det någon här som börjar att ana ett visst mönster när det gäller vad folk säger i ett tidigt skede och vad de sedan faktiskt gör när det väl kommer till kritan? Vad värre är, herr talman, struntade hon inte bara i att göra vad som ålåg henne, utan hon underlät också att redogöra för det i den jobbiga återrapporten som den styltiga formalian föreskriver att man ska upprätta på ett visst stelbent och alldeles okreativt sätt. Jag säger inte att detta nödvändigtvis var ett medvetet försök att komma undan. Helt ärligt är jag inte ens säker på att hon alla gånger riktigt vet vad det är som förväntas av henne. Icke förty blev det alltså hennes statssekreterare som på en direkt fråga i nämnden om vad som hände med detta medskick fick bära hundhuvudet och klä skott för hennes tillkortakommanden. Och som vanligt var det och det svenska folket som förlorade på det. Apropå saker som och svenskarna förlorar på grund av regeringens bristfälliga företrädare och ageranden måste jag bara lyfta fram ett ärende till i denna del, herr talman. Landsbygdsminister medverkade ju vid ministerrådets förhandling om fiskemöjligheterna i . På det förberedande mötet med diskuterades bland annat en del procentsatser avseende hur mycket fisket av vissa arter måste begränsas för att vara hållbart . Vidare uttrycktes farhågor över att några av våra grannländer bedriver vad de kallar för fritidsfiske. Detta sker dock i en skala som de flesta andra människor nog skulle beskriva som närmast industriell. Vi pratar om ett större antal ton fisk än antalet enskilda fiskar som jag drar upp på en sommar, herr talman. Hur som haver enades man om att regeringen skulle hålla sig till den övergripande Östersjöplanen och till de intervall som anges där. Vidare angavs att den generella ståndpunkten är att fritidsfisket i första hand ska regleras nationellt. Av granskningen har emellertid framgått att regeringen och inte var särskilt framgångsrika i sina förhandlingar. De procentuella minskningar man kom fram till var inte tillräckliga för att hålla sig inom och under Östersjöplanens nivåer, åtminstone inte vad avser torsk i västra . Men då ju några av våra grannländer överutnyttjar fritidsfisket å det grövsta blev det enda sättet att, med blotta förskräckelsen, klara sig undan att reglera fritidsfisket för alla. I stället för att ta itu med verkningsfulla åtgärder mot dem som missköter sig straffade man alltså alla medlemsstater. Det kan inte vara rätt och rimligt, herr talman. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Likaså finner jag det högst tveksamt om det över huvud taget kan vara rätt och rimligt att ett enskilt statsråd kan åka ned till och på egen hand saka bort nationellt självbestämmande som om det rörde sig om ett dåligt kortspel. Det är ju så med makt – och kanske framför allt med egenmakt – att det inte är någonting som man vare sig får eller tar, utan det är någonting som man ger bort. Det synes tyvärr vara precis vad landsbygdsministern har gjort å våra vägnar, trots att det alltså var andra länder som misskötte sig. Detta är beklagligt, herr talman, och tyvärr ingenting som vi längre kan göra någonting åt. I detta anförande instämde (-). 12 (MP): Vi har gått över till att tala om den första av fyra delar i vårens granskningsbetänkande, ”Vissa frågor om regeringens förhållande till ”. Precis som flera tidigare talare tänker jag koncentrera mig på frågan om tidigare statsråds medverkan i granskning. Detta har varit en viktig fråga för KU. Bakgrunden var det som hände under förra mandatperioden, då KU skulle granska den förra regeringens köp av Nuon – också det en fråga som hade med att göra. I detta sammanhang ville KU höra före detta näringsministern , men hon valde att inte hörsamma KU:s kallelse utan avböjde att delta. Vid den genomgång som gjordes senare fann man att det en gång tidigare hade hänt att en före detta minister inte kom då KU kallade – det var en minister som var sjuk när kallelsen kom. Att en före detta minister inte kommer när KU kallar var och är någonting mycket ovanligt. När detta nu hade hänt skapade det debatt, eftersom det skulle kunna riskera att skapa en ny form av praxis och system – fler ministrar skulle kunna vägra att infinna sig. Om det skulle bli så att fler förre detta ministrar satte ett sådant handlande i system skulle detta i sig verkligen urholka möjligheten för KU att kunna fullfölja granskningar i fortsättningen. Vi i KU har ju inte möjligheter att tvinga någon att delta. Därför uppstod en diskussion om hur i fortsättningen ska göra för att inte fler före detta ministrar ska strunta i att infinna sig. Det tillsattes en parlamentarisk utredning under , före detta kanslichef på . Många av ledamöterna i deltog också i denna parlamentariska utredning, som övervägde olika alternativ och – med en bred majoritet – landade i att föreslå en ordning där ministrarna skriftligen åtar sig att delta i KU-förhör även efter att de avslutat sin tjänstgöring som minister. Utredningen presenterade sitt förslag . Därefter har det tagit sin lilla tid att få allt på plats, vilket vi också kommenterar i betänkandet. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Vi fick en påminnelse om att det är skillnad på ordet skriftligt och ordet undertecknade, vilket har tagits upp under debatten. Men finns det till slut även undertecknade papper på att ministrarna åtar sig att delta i KU:s utfrågningar även efter att de avslutat sin tjänstgöring som minister. Jag tycker att det är bra att vi nu har landat i ett system som stärker kontrollmakt på detta sätt, och det är bra att regeringen har hörsammat vilja. 13 (C): Jag vill kommentera några av de ärenden som ligger under detta kapitel i KU:s granskning. Ett ärende handlar om den av regeringen aviserade investeringen i Center i . KU har funnit brister i det pressmeddelande som regeringen skickade ut. Det framgick inte att en sådan investering skulle kräva ett riksdagsbeslut, och det anser vara en viss brist i detta fall. Ärendet om tidigare statsråds medverkan i granskning gällde anmälan mot statsminister , beroende på att han inte såg till att tillträdande statsråd undertecknade detta åtagande efter att frågan varit uppe i KU. Detta har statsministern sedan rättat till, och är det så att tillträdande statsråd undertecknar ett åtagande. Någon skyldighet för före detta statsråd att komma till KU har inte funnits tidigare. Jag har redan kommenterat kultur- och demokratiministerns agerande i ministerrådet. Att hon inte framförde det som framhåller är viktigt. Vissa frågor är nationella angelägenheter, och det är inte EU som har överhöghet. Det är viktigt för svensk del att göra sådana markeringar, och det har kultur- och demokratiministern nu fått besked om från . Jag vill något kommentera två ärenden som inte har lett till kritik. Det handlar om förhandlingarna om EU:s nya vapendirektiv och förhandlingarna om fiskemöjligheter i . Det är ärenden som var ganska omdebatterade i samband med förhandlingarna i EU kring detta. har dock inte funnit några formella brister i själva hanteringen av de här frågorna gentemot EU från statsråden och sida. 14 (V): I dessa ärenden som handlar om ”Vissa frågor om regeringens förhållande till ”, som är rubriken på detta kapitel i betänkandet, har vi åtta anmälningar. Fem av dem handlar om och regeringens relationer vad gäller EU-ärenden på olika sätt. Det handlar om kontakterna inför EU-hanteringen på ministermöten och så vidare. Regeringen ska ju samråda med och sedan driva den linje som har kommit fram till när regeringen förhandlar i EU. uppfattning ska även följas vid informella möten, lunchmöten med mera, inom EU-systemet. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Både och har vi hamnat i ett läge där vi har haft ett ärende där det är oklart eller lite otydligt vad egentligen har kommit fram till. Ledamöter har tolkat olika hur mandatet har sett ut. Det har inte lett till att vi har några synpunkter på hur regeringen har hanterat frågan, men vi har ändå haft anledning att påtala att det faktiskt är viktigt att man vet vad det är för mandat som regeringen har fått och att mandatet uppfattas lika av samtliga, både minister och alla ledamöter i . Den här gången gällde det fiskekvoterna. Det förekom en del siffror under mötet i , men det var inte utifrån dessa som man sedan förhandlade, utan det var ett visst spann när det gällde var gränserna kunde sättas för fisket. Det var inte helt tydligt för alla i nämnden hur man hade landat i beslutet. När en minister ska delta i ett möte händer det också att skickar med saker som ska sägas utöver de exakta beslutsformuleringarna. Ett sådant ärende har tagits upp här i talarstolen . Det var när kultur- och demokratiminister deltog i ministerråd gällande rådsslutsatser om kultur i EU:s yttre förbindelser. Nämnden ställde sig bakom förslaget till rådsslutsatser men ville att det också skulle framhållas i diskussionen att kulturpolitiken är en nationell angelägenhet. I ministerrådet blev det ingen diskussion i frågan. Kultur‑ och demokratiministern räckte då inte upp handen och sa: I den här icke-diskussionen skulle jag vilja framhålla att kulturfrågorna är en nationell angelägenhet. Hon avbröt inte heller mötet för att gå och ringa till och fråga om det var okej att hon inte tog upp frågan i diskussionen som aldrig blev av. Det hade hon ju kunnat göra, men det hade kanske framstått som lite märkligt i sammanhanget. Men vad hon definitivt skulle ha gjort var att i återrapporteringen informera om att det inte blev någon diskussion och att hon därför inte tog upp de frågor som hon hade fått som medskick att ta upp. Det är som jag sa fem olika ärenden som handlar om och regeringens förhållande vad gäller besluten inför EU-möten. Det pågår nu en utredning om hur de ska hanteras. Det är ganska tydligt att det finns ett stort behov av att titta vidare på regeringens och samarbete vad gäller EU-frågorna, medskick och hur de ska hanteras. Fram till dess kommer det kanske att fortsätta vara lite rörigt. 15 (L): Som liberal och varm EU-anhängare gläder det mig att arbete lyfts fram i den här debatten. Jag kommer också att uppehålla mig vid frågan, eftersom jag, förutom att ha äran att vara KU-ledamot, också sitter i . Därför bekymrar det mig extra att vi har i princip samma ärenden på agendan detta år som vi hade när det gäller regeringens förhållande till . Vi har frågan om justitieministerns agerande i om ett svenskt ställningstagande om en reform av EU:s gemensamma asylsystem, en tämligen viktig fråga. Vi har frågan inrikesminister agerande vid förhandlingarna om EU:s nya vapendirektiv, likaså en viktig fråga. Vidare har vi frågan om jordbruksminister agerande vid EU-förhandlingarna om en förordning om fiskemöjligheter i . Och vi har frågan om kultur- och demokratiministerns agerande. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Detta är som sagt inget nytt. Eftersom detta är min första debatt i denna typ av ärenden gick jag naturligtvis in och kontrollerade vad som sas . Jag var tvungen att dubbelkontrollera handlingarna så att jag inte läste dagens referat från detta möte, redan, men det visade sig att det var från . Det var nämligen i princip samma sak vi uttalade. Det var samma ministrar och samma problematik som togs upp av utskottet : Hur ska samråd mellan regeringen och ske? När ska det ske? Vad är att anse som ett informellt respektive formellt möte i , och vad innebär det i så fall för skillnad för statsrådens manöverutrymme? Också då välkomnades den parlamentariska utredning som har att se över arbetsformer rörande EU. Och jag passar på att också välkomna denna utredning. Eftersom vi är flera KU-ledamöter som sitter i utredningen hyser jag en stark förhoppning om att vi inte behöver läsa förra årets referat i nästa års debatt igen. Av anmärkningarna som rör regeringen och leder visserligen bara ett ärende, det om kultur- och demokratiminister agerande i ministerrådet, till en anmärkning för uttalad brist. Ett enigt KU påtalar att statsrådet brast i sin tjänsteutövning, dessutom för vilket gör det hela än mer allvarligt, när hon inte anförde det uttalande som hon hade blivit ålagd av att framföra i ministerrådet. Det är flera av mina kollegor som i detalj har redogjort för hur gick detta till. Vad som också förtjänar att nämnas är att anmälan av samma för hennes hantering av rekryteringen av en tjänsteman till den nationella samordnaren och anmälan av henne rörande hennes debattartikel om reklamskatten får påpekande av ett enigt KU om brister, vilket torde visa att det behövs en betydligt bättre styrning av kultur- och demokratiministerns portföljer. De övriga ärendena rörande regeringen och leder visserligen inte till något påtalande om brister från KU, men man kan konstatera att de alla har uppkommit därför att riksdagsledamöter har ansett att det rått otydligheter om vilka mandat statsråden faktiskt har fått från och huruvida man har hållit sig till dessa. Det finns mycket som jag är stolt över i det här parlamentet men särskilt att har ett på många sätt unikt sätt att förankra den svenska ståndpunkten i EU-frågor genom ett öppet och aktivt arbete mellan regeringen, de olika utskotten och , och det är bra. Det är bra om ska kunna fortsätta att vara den tydliga rösten i EU, och det behövs , om inte annars. Men det är ett system som bygger på ett ömsesidigt förtroende, ett förtroende man ska vara rädd om.