prot · H5095 · 2017-09-15 00:00:00 — Dels handlar det om att göra det som regeringen nu försöker göra, nämligen att stärka inte minst det förebyggande arbetet – att stärka elevhälsan och att stärka satsningarna på psykiatri riktad till barn och unga. Vi skjuter nu till 280 miljoner ytterligare , och en del av dessa resurser är tänkta att bland annat delvis gå till att förstärka ungdomsmottagningar för just tidig upptäckt. Sedan är det mycket oroväckande, vilket ledamoten lyfter fram, att vi ser att antalet självmord i minskar eller ligger relativt still i nästan alla åldersgrupper förutom i denna grupp unga mellan . Vi vet att även om det är många fler flickor som upplever att de mår psykiskt dåligt, är det betydligt fler pojkar än flickor som tar livet av sig. Det beror naturligtvis delvis på den stigmatisering som fortfarande finns i samhället när det gäller dessa psykiatriska diagnoser. Detta gör att för få söker hjälp och att de får hjälp alldeles . 52 (SD): Väntetiderna ökar både för utredningar och för läkartider, vilket beror på personalbrist och en stor personalomsättning. Det har ingenting att göra med de barn och ungdomar som söker sig dit, vilket insinuerades i statsrådets företrädares uttalande som citerades i interpellationen, utan det handlar helt om resurserna. Jag tycker att detta inte på något sätt är en omöjlig situation. I ett av världens högst beskattade länder borde vi klara av detta. Jag tycker ändå inte att jag fick ett tydligt svar från statsrådet på frågan om hon delar sin företrädares analys om att väntetiderna kan förklaras av att för många söker hjälp hos barn- och ungdomspsykiatrin. Om statsrådet inte gör det vore det på sin plats med ett klart och tydligt svar här och . Vidare säger statsrådet i sitt svar att hon inte ser någon anledning att betvivla tillförlitligheten i den officiella statistiken för vårdköerna inom barn- och ungdomspsykiatrin. Jag tänkte därför berätta om en nyhetsartikel där jag läste om just detta ämne. Där står följande: Personal inom barn- och ungdomspsykiatrin, BUP, uppmanas att dölja köerna för neuropsykiatriska utredningar och förvränga bokföring. I artikeln framkommer det att personal som jobbar på mottagningar i uppmanas av chefer att ge barn och ungdomar vård på ett sådant sätt att man får ut så mycket pengar som möjligt. Detta gör man för att dölja att man har långa köer och genom att exempelvis kryssa i vårdplaner som påbörjade, trots att de inte är det. Man bokför också ett besök som flera genom att tala enskilt med både barnen och föräldrarna. Enligt artikeln säger en psykolog följande: Man delar ut formulär till patienterna för att räkna det som en liten utredning, så att det ger mer pengar. Det är reella missförhållanden som det handlar om. Kliniska överväganden kommer inte i första hand. undanhålls patienter från officiella neuropsykiatriska utredningsköer. Ett annat sätt att manipulera statistiken är att ta in så många nya barn och ungdomar som möjligt inom vårdgarantins , för att sedan låta dem vänta på nästa besök. Tycker statsrådet fortfarande att statistiken verkar pålitlig? När jag läste detta kom jag att tänka på uttrycket: lögn, förbannad lögn och statistik. Vi kan konstatera att väntetiderna inom BUP ökar, och de ökar trots den kreativa bokföringen. Det säger en hel del om tillståndet inom svensk psykiatri. Det är skadligt för demokratin att vi har manipulation av officiell statistik i en rättsstat som . Detta föranleder flera frågor. Den första är: Hur ska det gå att sätta in rätt åtgärder mot den psykiska ohälsan om faktum är fel? Det vill säga: Om vi inte vet hur långa vårdköerna är, hur ska vi då kunna veta hur mycket resurser som egentligen krävs? Den andra frågan är: Har statsrådet blivit informerad om situationen av sin företrädare, eller är detta någonting helt nytt för regeringen? Detta skulle jag vilja ha svar på. 53 Socialminister (S): Jag tackar för detta inspel. Jag tror att man ändå måste vara mycket tydlig med vissa saker. Det är självklart så att man som vårdpersonal inte ska ha en arbetsmiljö eller en arbetssituation som innebär att man har ett tryck på sig att manipulera siffror för att dölja vårdköer. Om det är så är det dåligt ur alla upptänkliga aspekter. Det är dåligt för dem som är i behov av att nyttja verksamheten. Det är dåligt för den personal som arbetar där, och som antagligen mår mycket dåligt om den behöver arbeta under sådana förutsättningar. Och inte minst är det mycket dåligt relativt sett för politiker som har att fatta beslut på de underlag som de har framför sig för att exempelvis kunna göra bedömningar av vilka resurser som krävs. Låt mig bara vara tydlig i denna del. är jag mycket medveten om att vi har stora utmaningar inom psykiatrin med tanke på hur situationen har utvecklats under de senaste 10–15 åren i . Men det gäller inte bara situationen inom psykiatrin eller inom BUP. Om man talar om att det är för många som knackar på dörren till BUP, skulle jag vilja säga att ett bekymmer som vi i allra högsta grad har är att det förebyggande arbetet är alldeles för underutvecklat. Därför har regeringen gjort satsningar för att stärka elevhälsan. Vi får se hur långt det räcker. Man kommer kanske att behöva göra mer för att möta denna utveckling. Men vi har också gjort förstärkningar bland annat på ungdomsmottagningar, instanser där man kan fånga upp tecken på att någonting inte står rätt till. Därmed kanske man också kan förebygga och stötta upp på ett sätt som gör att ungdomar kanske inte behöver söka sig till BUP , så att det är rätt ärenden som tas om hand i rätt instans. Det är också på det sättet man kan se till att människor får ett optimalt stöd. Jag tror därför att det är en riktig prioritering som vi gör i denna del när vi nu stärker resurserna till psykiatri och psykisk hälsa generellt. Detta är inte heller bara ett barn- och ungdomsproblem, utan det är ett samhällsproblem som präglar väldigt många människors liv. När man tittar på sjukskrivningarna – jag är ansvarig även för sjukförsäkringen – är den dominerande anledningen till att människor blir sjukskrivna i någon form av psykiatrisk diagnos. Det kan vara utmattningsdepression, stress och ångest, och två av tre som drabbas är kvinnor. Detta är någonting som präglar vårt samhälle i stort, vilket kräver ganska mycket eftertanke. Och man kan fundera på vad det är som vi i grund och botten behöver göra för att se till att människor under livet kan ha en bättre psykisk hälsa. Återigen vill jag säga att det faktum att vi står här och debatterar detta är att detta är en fråga som lyfts fram betydligt mer . Man är öppen med att det kan vara du eller jag eller vem som helst som drabbas av psykisk ohälsa. Det kommer förhoppningsvis att bidra till att minska den stigmatisering som är förödande och som jag tror ligger bakom att vi har en hel del fler självmord till exempel bland unga män än bland kvinnor. Det måste vara okej, oavsett om man är tjej eller kille, att må dåligt och söka hjälp och få den hjälp som man söker. 54 (SD): Jag tycker att statsrådet har en mycket nykter inställning till denna fråga. Att man talar mer om detta också på denna nivå är mycket viktigt. Om vi ska kunna korta vårdköerna till BUP är transparensen kring dem viktig, så att vi kan förses med adekvat beslutsunderlag för att förbättra situationen för landets barn och unga som är i behov av stöd och hjälp. Dessutom finns det en principiell aspekt, och det är att svenska folket förtjänar att få veta sanningen om vårdköerna. Därför skulle jag avslutningsvis vilja veta om vi kan förvänta oss några åtgärder för att mörkläggningen av vårdköerna ska upphöra. 55 Socialminister (S): Man får vara noga med statistik, och den som jag har på mitt bord ser helt okej ut. Som jag sa inledningsvis i mitt svar finns det ett pilotprojekt om en nationell modell för uppföljning av Första linjens verksamhet för barn och unga med psykisk ohälsa. Det är 35 verksamheter som deltar i pilotprojektet. Syftet är ju att skaffa oss en ännu bättre bild av tillgängligheten i Första linjens psykiatri. Jag kommer att följa den här frågan mycket noga. Så här långt har regeringen gjort betydande satsningar på området. Självklart har vi också ambitionen att de unga människor som är i behov av stöd från BUP ska få det stödet inom en lämplig och rimlig tid. Där har vi ingen som helst annan uppfattning. Den här regeringen är också beredd att fortsätta att satsa på att vi ska åstadkomma det. Självklart ska vi också gemensamt förmedla bilden av att ingen som arbetar inom psykiatrin ska behöva känna att man måste dölja vårdköer för att det ska se bra ut för politiken. När vi utformar incitament kopplade till hälso- och sjukvården, såsom vårdgaranti och annat, ska vi se till att det inte leder till den här sortens problem. Tack så mycket för en bra interpellationsdebatt! Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2016/17:614 om upprätthållande av abortlagstiftningens intention 56 Socialminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att abortlagstiftningens intention upprätthålls så att inga som kan överleva utanför livmodern aborteras. Kvinnors och flickors åtnjutande av mänskliga rättigheter är grundläggande för den svenska feministiska regeringen. En central rättighet är den att själv bestämma över sin kropp, sin sexualitet och sitt barnafödande. I har vi en stark aborträtt som regeringen står upp för. En del av denna ordning är att efter utgången av artonde havandeskapsveckan får abort utföras endast om lämnar kvinnan tillstånd till åtgärden. Sådant tillstånd får lämnas endast om synnerliga skäl föreligger för aborten. Det framgår tydligt av abortlagen att tillstånd att utföra en abort inte får lämnas om det finns anledning att anta att fostret är livsdugligt. Det ligger på rättsliga råd att göra dessa bedömningar. Frågan om tidsgränsen för sena aborter rymmer ett flertal svåra medicinska och etiska frågeställningar. Regeringen står bakom abortlagstiftningens nuvarande konstruktion, inom vilken tidsgränsen för sen abort inte blir föremål för politiska bedömningar. Vidare kan konstateras att det är Inspektionen för vård och omsorg som har tillsyn över hälso- och sjukvården och dess personal och granskar att de följer lagar och andra föreskrifter. Jag noterar slutligen att har bjudit in till ett möte med anledning av diskussionerna om sena aborter med avsikt att inleda en dialog mellan professionsgrupper och det rättsliga rådet. Jag ser positivt på att en dialog initierats och avser att följa utvecklingen. Jag ser ingen anledning till att vidta några åtgärder på området. 57 (KD): Tack så mycket, statsrådet! Precis som jag har skrivit i interpellationen står även bakom den nuvarande lagstiftningen. är detta en otroligt svår fråga, inte minst för alla inblandade – den gravida kvinnan, den andra föräldern om det finns en sådan och också sjukvårdens personal. Det är viktigt att man säkerställer att abortlagstiftningen också upprätthålls. Den oro som finns nu grundar sig på att personal inom vården har gett uttryck för att det kanske skulle vara acceptabelt att fullfölja en abort i strid med den lagstiftning som vi har. Man säger att det när det föds ett barn efter vecka 22 skulle vara fel att göra livräddande insatser för det barnet. Det är det som har skapat en oro. Men jag är glad över att statsrådet ger uttryck för att regeringen står bakom den nuvarande lagstiftningen och förväntar sig att den ska följas och att det är denna lagstiftning som vi har och som ska gälla. Jag vill ändå ställa en följdfråga till statsrådet. Jag ser med glädje på att man har kallat till detta möte och att man inom vårdens professioner – de som ska upprätthålla lagstiftningen – samlas kring dessa frågor. Om det skulle visa sig att man inom vården inte enas eller om man finner skäl att göra avsteg från nuvarande lagstiftning, kommer statsrådet då att ta ansvar för att regeringen ser över vad som ytterligare behöver göras för att den nuvarande lagstiftningen ska följas och för att barn som har möjlighet att överleva inte ska kunna aborteras? 58 Socialminister (S): Som sagt var: Den här regeringen står bakom den svenska abortlagstiftningen och den ordning som vi har. Det är inte politiska bedömningar som ska påverka var gränsen sätts. Vi har beslutat om en ordning med ett rättsligt råd med företrädare för professionen som ska göra denna bedömning. Det är klart att jag kommer att respektera det som det rättsliga rådet kommer fram till. Precis som ledamoten här säger får man acceptera vad rådet kommer fram till och agera utifrån det, oavsett åt vilket håll det skulle vara. Jag var väldigt tydlig i mitt interpellationssvar när jag sa att detta är en fråga som innehåller svåra medicinska och etiska avgöranden. I det här fallet pratar vi om kvinnor som av synnerliga skäl – jag är övertygad om att vet på vilka grunder som man bedömer de synnerliga skälen efter vecka 18 – har fått en abort beviljad. Man har alltså tagit ställning till att det finns skäl att avbryta graviditeten. Det måste man också ha en mycket stor respekt för. 59 (KD): Det rättsliga rådet har redan varit tydligt. Man har tagit ställning för att en abort bör vara avslutad innan den 22:a veckan inträder. Det som är bärande för att den svenska abortlagstiftningen har kunnat stå sig är just för att den är utformad på det sätt som statsrådet lyfte fram som en fördel. Vi står också bakom att det inte ska vara politiska avvägningar som avgör veckogränsen, utan det ska vara medicinsk-etiska avvägningar. Därför är också lagstiftningen utformad så som statsrådet lyfte fram, att tillstånd inte får lämnas om det finns anledning att anta att fostret är livsdugligt. Där är lagstiftningen konkret. Tillstånd får inte lämnas i det fallet. Men oron finns för att det inom professionerna görs en annan bedömning som skulle kunna innebära att det görs avsteg från lagstiftningens formulering. Det är just formuleringen i lagstiftningen som gör att det inte blir en politisk bedömning. Allteftersom det görs medicinska landvinningar klarar man av att rädda allt fler extremt för tidigt födda barn har det också påverkat när det ges tillstånd till abort. Enligt uppgifter från bland annat det rättsliga rådets ordförande beviljade man 142 aborter 2015 som påbörjades . För varje enskild person som tar detta beslut eller där det rättsliga rådet har beslutat att bevilja detta är det självklart enormt svåra omständigheter som ligger bakom. Men för förtroendet för att upprätthålla vår abortlagstiftning är det viktigt att den gräns som vi politiskt har satt upp – den enda gräns som vi ska lägga oss i och som handlar om livsduglighet – också upprätthålls. Därför blir jag lite orolig när statsrådet nu ger uttryck för att man ska ha respekt oavsett vad det skulle kunna vara. Följdfrågan på detta blir: Menar statsrådet att om det rättsliga rådet eller andra skulle komma fram till att det går att göra avsteg så att man även när barnets liv går att rädda efter att det är framfött ändå skulle avsluta detta liv? Det önskar jag få svar på. 60 Socialminister (S): Vi har en tydlig lagstiftning i detta fall. Jag har varit jättetydlig med att jag står bakom den. Det här handlar om väldigt svåra medicinsk-etiska frågor. Med anledning av de diskussioner som har förekommit har tagit initiativ till samtal med företrädare för professionen och det rättsliga rådet. Jag kommer naturligtvis att följa denna diskussion. Annars vore det som om jag sa: De kan diskutera precis vad de vill, och oavsett vad de kommer fram till kommer jag inte att bry mig om det. Något sådant vore ett oerhört märkligt agerande av ett statsråd som precis har uttryckt att hon ser positivt på att en dialog har initierats och att hon avser att följa den utvecklingen. Detta är mitt besked till . Med tanke på den debatt vi har här med varandra tror jag att vi ändå behöver gå tillbaka till hur det generellt ser ut när det gäller aborter i . Jag tror att människor utifrån denna debatt – som naturligtvis är nog så viktig men som ska skötas av dem som är satta att göra det i dialog med varandra – skapar sig en bild av att det handlar om en stor mängd fall. Så är det ju inte. Både du och jag, , vet att antalet tonårsaborter har halverats i och av alla aborter i avslutas före vecka 12. Det är till och med så att av alla aborter avslutas före vecka 7. Det här är vad vi talar om. I grund och botten handlar vår abortlagstiftning om att värna och stå bakom kvinnors rätt till sin egen sexualitet och sin egen kropp och rätt till att fatta beslut om huruvida man vill bli förälder eller inte. 61 (KD): Varje enskilt liv är okränkbart. Även om vi är fullt medvetna om att det bland aborterna handlar om väldigt litet antal – enligt uppgift 142 stycken – är varje enskilt liv lika skyddsvärt. Det är just i situationen när ett barn har fötts efter vecka 22 och huruvida det då har rätt att få sitt liv räddat eller att man försöker att rädda det som komplexiteten har ökat ytterligare. Detta är en del av en fråga som på många sätt är mycket större, men interpellationen gäller inte det. Av de barn som föds överlever . Det är den medicinska landvinningen som har gjort att fler barn överlever och att fler föräldrar som trots att barnet föds alldeles för tidigt faktiskt kan få ett levande barn. Det innebär dock också att vi måste vara noga med att värna utformningen av dagens lagstiftning som tar fasta på livsdugligheten. Det är en lagstiftning som har fungerat , och här i har vi en bred och mycket stark uppslutning kring att den måste fortsätta gälla. Vi kristdemokrater kommer självklart att fortsätta att följa frågan så att nuvarande lagstiftning upprätthålls. Vi kommer precis som statsrådet att följa de samtal som förs. Vår ambition kommer dock att stå fast: Tillämpningen ska även i fortsättningen utgå från nuvarande lagstiftning, som tar fasta på livsduglighet. 62 Socialminister (S): Ingen här har sagt att inte varje liv är okränkbart. Det är naturligtvis den gemensamma uppfattningen liksom att den lagstiftning vi har ska följas. Detta är utgångspunkten. Men återigen: Det finns svåra medicinsk-etiska frågor när det gäller det här. Som exempel klarar vi att, precis som säger, rädda av de barn som föds . Men på varje neonatalavdelning fattas det i dialog med föräldrarna och den profession som jobbar där ibland beslut om att man ska avsluta livsuppehållande åtgärder. Trots det är varje liv okränkbart. I detta fall talar vi om kvinnor som av synnerliga skäl av rättsliga råd har beviljats en sen abort på grunder som kan handla om skador eller annat. Det finns fruktansvärt mycket skam och skuldbeläggande kvar i när det gäller kvinnor som gör abort. Många kvinnor mår oerhört dåligt över att behöva fatta sådana beslut. Det blir därför väldigt svartvitt när säger att oavsett vad professionen och den medicinska etiken säger tänker under inga omständigheter fatta några som helst nya beslut i frågan. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2016/17:598 vice talmannen meddelade att interpellation 2016/17:598 av (L) om flytt av ansvaret för arbetstillstånd hade återtagits och därför inte skulle besvaras. § 16 Svar på interpellation 2016/17:605 om skärpt kontroll vid egen ansökan om konkurs 63 Statsrådet (S): har frågat mig om jag och regeringen skyndsamt är beredda att införa, som en första åtgärd, att en kontroll ska göras hos om det föreligger en anmälan om kapad identitet innan en person försätts i personlig konkurs. Som jag har uttalat arbetar regeringen mycket aktivt med att stärka skyddet mot bedrägerier och identitetskapningar. Att olovligen använda sig av någon annans identitetsuppgifter är straffbart, och en utredning som pågår tittar nu på hur användningen av falska id-handlingar kan förhindras. Att utge sig för att vara någon annan i en konkursansökan är hitintills ovanligt. I de fall som det ändå inträffar att en person felaktigt försätts i konkurs finns det möjlighet att överklaga beslutet och få det upphävt i högre rätt. Det bästa är naturligtvis att detta aldrig ska behöva ske. Det är därför viktigt att domstolarna är vaksamma på att det trots allt kan förekomma falska ansökningar och vid behov vidtar åtgärder för att kontrollera misstänkt falska uppgifter. Jag avser att noga följa frågan, och om det skulle behövas är jag beredd att vidta åtgärder. 64 (M): Välkommen hit, ministern! Detta är väl din första interpellationsdebatt? Vi känner dock varandra sedan gammalt. Jag vill tacka för svaret, men jag är inte så nöjd med det. Jag tycker inte att det är så upplyftande. Jag ställde en skriftlig fråga med samma innehåll. Även då var svaret tunt, och därför blev det en interpellation, så att vi kan debattera detta. Anledningen är vad som hände vd . Hans identitet hade blivit kapad , då en person sökte lån i hans namn. Ärendet polisanmäldes av den drabbade utan dröjsmål. Denne hade inte fått någon information om huruvida lånet betalats ut, vilken summa det gällde eller vilken typ av lån som sökts. blir samma person försatt i konkurs av utan att någon tagit kontakt med honom före beslut. Tingsrättens beslut grundades helt på en förfalskad ansökan i vilken denne person begär sig i konkurs. Även denna händelse polisanmäldes, herr talman. Beslutet överklagades omgående till , som snabbt meddelade att den beslutat att undanröja tingsrättens konkursbeslut. hade dock redan hunnit avregistrera personen som styrelseledamot och vd som en följd av konkursbeslutet, dessutom retroaktivt. Då var det uppenbarligen inga problem mellan olika myndigheter, mellan tingsrätten och . I ansökan stod: ”Med anledning av att sökanden är på obestånd som inte är tillfälligt anhålles om att sökanden ska försättas i konkurs .” Ansökan var undertecknad med en förfalskad namnteckning. En enkel kontroll av namnteckningen eller en koll hos av huruvida det fanns en polisanmälan om kapad identitet hade kunnat förhindra detta. Att man ska legitimera sig när man ansöker om personlig konkurs borde – det trodde jag faktiskt – vara en självklarhet. Hur detta ska ske och om det ska krävas att man identifierar sig med till exempel e-legitimation behöver utredas. Det krävs att lagen ändras. Sedan ska det ju passera . Detta tar lite tid, och det har jag förståelse för. Men jag har inte förståelse för att regeringen tydligen inte avser att fatta några snabba beslut om ändrade rutiner med mera som skulle kunna undanröja en del av de här problemen. Den här personen har alltså omgående avregistrerats som vd och styrelseledamot och kunde inte fatta några som helst beslut. Hovrätten agerade snabbt, men det ställde i alla fall till många problem. Det krävdes mycket arbete för den drabbade personen innan saker och ting kunde rättas till. Anser ministern att detta är okej? Anser ministern att problemet inte är tillräckligt stort för att snabba åtgärder ska behöva vidtas för att förhindra eller i varje fall försvåra att sådant här händer framöver? 65 Statsrådet (S): Nej, jag anser naturligtvis aldrig att en brottslig företeelse är okej. Som jag nämnde inledningsvis arbetar regeringen både aktivt och brett med att komma till rätta med problemen kring id-kapningar. Det är i grunden ett kriminellt beteende, och det bör självklart angripas med straffrättsliga medel. Som jag sa är id-kapningar i samband med konkursansökningar ändå ovanliga. Betydligt vanligare är att någon falskt utger sig för att vara någon annan, att man upptar ett lån eller ingår ett avtal av något slag i någon annans namn. Därför är det oerhört viktigt att fortsätta arbetet med att vidta generella åtgärder för att brett bekämpa id-kapningar. Detta arbete är och kommer att vara centralt för regeringen. Vad gäller konkursområdet, som frågan direkt handlar om, är det naturligtvis önskvärt med en god kontroll av vem det är som ansöker om konkurs. är det nödvändigt att en konkurs beslutas så snabbt som möjligt. Det ligger i ett sådant ärendes karaktär.