prot · H40958 · 2017-01-20 00:00:00 — Regeringen har dock ansett att det finns skäl att utreda och ta fram förslag till reglering av avkastningen i elnätsregleringen, för att verkligen säkerställa att avkastningen hamnar på en rimlig nivå. har därför fått i uppdrag att ta fram underlag och förslag som ska rapporteras . Regeringen kommer därmed att ha möjlighet att reglera avkastningen till nästa tillsynsperiod som startar . Slutligen, vad gäller de domar som förvaltningsrätten beslutade om har aviserat att de avser att överklaga dessa. Det är således för tidigt att se vad utfallet blir av dessa domar, och elnätsföretagen kan utnyttja eventuella höjningar av intäktsramarna först när besluten har vunnit laga kraft. 54 (SD): Jag vill tacka statsrådet för svaret på min interpellation. och regeringen är nog egentligen ganska överens om grunderna för elnätsregleringen. Vad som är en rimlig kostnad ska vara väl avvägt, för att skydda konsumenter från överpriser. Men det ska ändå finnas gott utrymme för att kunna genomföra investeringar i elnäten så att de kan vara driftssäkra och så att leveranssäkerheten kan upprätthållas. Bakgrunden till min interpellation är att har förlorat en juridisk process i förvaltningsrätten. Det finns en historik. Elnätsregleringen har förändrats snabbt, under en ganska , under . Man har gått från en ganska orimlig hållning genom en egentligen helt och hållet oreglerad period mot reglerade perioder, och dessa kännetecknas kanske mest av utdragna juridiska processer. Den nuvarande ordningen är i grunden betydligt bättre . Investeringar och förnyelse uppmuntras. Man ser även till att den generation som nyttjar elnäten får betala den faktiska kostnaden. Det bunkras inte upp ett gigantiskt stort investeringsbehov som kommande generationer får ta. Men de juridiska processerna har föranlett att det har byggts upp en ryggsäck i och med att energibolagen har vunnit under föregående intäktsperiod. Det kanske är mer bekant för politikerna än elkunderna, som kanske har svårt att se varför priserna sticker i väg så pass mycket nu när elnätskostnaden sätts. Ryggsäcken blir eventuellt ytterligare lite större på grund av att kanske kommer att förlora överklagandena. Statsrådet påpekar, helt korrekt, att det inte är avgjort. Men om vi tittar lite i spåkulan kan vi se att aldrig har vunnit ett mål mot elnätsbolagen. Det ser alltså ganska mörkt ut. Det mest troliga är väl att man kommer att förlora också på en högre nivå och att elnätsbolagen får igenom den högre avkastningsnivå som de vill ha. Jag välkomnar de initiativ som har tagits i och med det uppdrag som har lämnats till . Men jag vill fråga statsrådet om han är beredd att se över möjligheterna vad gäller att placera kalkylräntan på en sådan nivå att den inte skulle bli föremål för till exempel en juridisk prövning. Det skulle kunna vara ett regeringsbeslut. 55 Statsrådet (S): Precis som beskriver har vi stort intresse av att det fortsätter investeras i elnäten, så att de inte bara fungerar utan fortsätter fungera, särskilt med tanke på att det nu sker en snabb teknisk utveckling. Det gäller till exempel utvecklingen av smarta elnät. Fullt implementerade ger de helt nya möjligheter att kunna styra energiåtgången, för laster, hem och industrier, på ett helt annat sätt . För oss handlar det såklart om att hitta en balans i regleringen, där vi uppmuntrar den typen av investeringar och en rimlig avkastning på det utan att det för den skull sker överdrifter. Detta är i grund och botten naturliga monopol. Som kund har man egentligen inga alternativ. El är en nödvändighet för vårt sätt att leva och kommer att fortsätta vara det. Därför kommer man att behöva dessa elnät . För oss handlar det om att hitta den balansen. Jag kan tycka att det är olyckligt att den tänkta ordningen – att avgifterna skulle sättas för perioderna 2012–2015 och 2016–2019 och så vidare – inte riktigt har gällt. Domstolsprocesserna har lett till att mycket av det som var tänkt att gälla, nämligen att avgifterna skulle vara satta innan perioden börjar, inte riktigt har blivit på det sättet. Det har kommit domstolsbeslut i efterhand. I och med dessa beslut har man fått ta med sig det som beskriver som ryggsäckar. Det man har vunnit i domstolsprocessen men inte hunnit ta ut får man alltså ta med sig till nästa period. Det har skapat en osäkerhet. Jag tror att det vore bra på lång sikt för såväl branschen som elkonsumenterna om vi kunde se till att det blir mer av förutsägbarhet och mer trygghet. Jag har därmed inte sagt att jag lägger mig i domstolsprocesserna. Det kan jag inte göra som statsråd. Det tror jag att ledamoten är fullt medveten om. Det är mot den här bakgrunden vi har vidtagit ett antal åtgärder. Det gäller bland annat det uppdrag som beskriver, att vi har gett i uppdrag att föreslå skärpningar av regelverket. Men vi har också stärkt muskler. Vi har ökat anslagen till med 10 miljoner , vilket är en ganska kraftig ökning, just för att man ska kunna hantera detta. ser jag också fram emot det uppdrag som de har fått och som kommer att levereras . När vi har fått det och tittat på det i detalj kommer regeringen naturligtvis att ta ställning. Men jag vill redan nu avisera att jag tror att en skärpning av regelverket är nödvändig. 56 (SD): Det är givetvis även i vårt tycke angeläget att man kommer fram till någon form av förändrad ordning och att det sker före nästa intäktsperiod, som är . Då kan förändringen vara på plats så att man förhoppningsvis kan undvika just det som skett under de två senaste perioderna. Det har blivit långa ledtider, vilket har påverkat avgiftssättningen . Prövningarna har mest handlat om vilken kalkylränta som ska antas, vad som är en rimlig kalkylränta och avkastningsnivå. Det ligger väl ganska stor politisk sprängkraft i det här. Det är trots allt en verksamhet som innebär att man har regionala monopol och en verksamhet som innebär att man överför en produkt som alla vill ha och efterfrågar och för vilken de kommer att betala vad det kostar eftersom de är i behov av den. Ingen kommer direkt att avstå beroende på dagens elpriser, utan man kan ta ut de kostnader man tycker är rimliga. Där någonstans har det blivit en brytning mellan den kalkylränta som har satt och vad elnätsbolagen vill ha. Jag kan tycka att finns utrymme för någon form av politisk prövning av vilken risk det egentligen finns med att ha monopol på en marknad som har en tjänst som alla efterfrågar och för vilken alla kommer att betala vad det kostar. Risken för elnätsbolagen är minimal. Det finns egentligen ingen risk över huvud taget. Då är det orimligt att kalkylräntan sticker i väg från den nivå som har satt. Det är givetvis bra att har fått i uppdrag att se över detta, så att överinvesteringar ska undvikas. Man ska inte kunna bygga upp en kapitalbas där man till exempel kan upprätthålla en oskälig avgiftsnivå. De ska även se över metoder för fastställande av just avkastningen. Men det finns inget i uppdraget som förhindrar att man återigen skulle kunna hamna i de utdragna juridiska processerna och att det blir föremål för en prövning i förvaltningsrätten. Ett sätt som en del har föreslagit är att regeringen skulle kunna fastställa kalkylräntan i till exempel ett regeringsbeslut, för att den inte ska bli föremål för en juridisk process. På den vägen kan man hamna i en situation där man inte har dessa utdragna processer. Det kan byggas upp ryggsäckar , och det kan bli väldigt otryggt för kunden. Det kan bli avgiftsökningar , och nästa period kan avgifterna minska. Det blir alltså väldigt oförutsägbart . En sak är om man har synpunkter på innehållet i kapitalbasen. Men för kalkylräntan borde det råda betydligt större förutsägbarhet för vilken kalkylränta som ska gälla. Det är bra för kunderna som kan se prisutvecklingen på sitt elnät och även för den som ska göra investeringar och räkna på vad som är rimligt att investera och hur mycket som man räkna hem. Man måste veta vilken kalkylränta som man har att utgå från så att det inte när man har stora lappkast krävs en juridisk process. 57 Statsrådet (S): Det är sant att det har varit ganska stora lappkast. Men det är viktigt att komma ihåg att i grunden handlar det om den otydlighet som fanns i och med de beslut som fattades av tidigare riksdag och regering. Elnätsbolagen hade den rätten. har regelverket skärpts, och det märks delvis i den prövning som pågår. Det är bara delar av regelverket som prövas, den så kallade kalkylräntan som ledamoten mycket riktigt påpekar. Den processen pågår, och som statsråd kan jag därför inte blanda mig i den. Sådan är vår konstitution – med rätta. Däremot är det uppenbart att vi behöver se över regelverket. Det är mot den bakgrunden som vi har lämnat dessa uppdrag. Jag ser fram emot att få resultatet så att vi kan ta slutgiltig ställning till hur detta ska ske. Men jag vill återigen påpeka att det är viktigt att vi har ett regelverk som ger incitament att investera också för framtiden. Som mycket riktigt har påpekats var det inte riktigt så med det gamla regelverket. Då gynnades man snarare av att hålla fast vid de gamla näten så långt som det var möjligt. Det märks också i det investeringsbehov som har jobbats upp. Mot bakgrund av detta är det väldigt viktigt med mer förutsägbarhet. Det innebär större trygghet för kunderna. Det måste bli en rimlig balans mellan bolagens krav på avkastning och konsumenternas behov av att få sin el levererad året om till rimliga kostnader. Det är precis det som vi ser över. Det är också det och hur det ska gå till som ska lägga fram förslag om. Jag tycker att det är en viktig lärdom från de föregående perioderna och den oreda som har rått att när man vidtar åtgärder ska man tänka igenom dem så att de blir ordentligt genomförda – detta för att man inte om och om igen ska hamna i samma situation. Det blir inte lyckligt för någon, vare sig för elnätsägarna eller för elkonsumenterna, oavsett om det rör sig om industrin eller hushållen. 58 (SD): Vi är ändå ganska överens. Jag hoppas att statsrådet inte missuppfattar mig. Det var inte en uppmaning att lägga sig i den pågående domstolsprövningen. Jag ville bara ge något att fundera på inför den kommande perioden till , om man skulle fastställa kalkylräntan genom ett regeringsbeslut. Det är ingenting som är aktuellt för den process som pågår. Jag hoppas att statsrådet inte missuppfattar mig. efter den här interpellationsdebatten hoppas jag att frågan lämnas över till . och jag kommer givetvis att följa frågan, utfallet av utredningen och vilka bitar som kan komma på plats inför nästkommande intäktsperiod. Vi tycker att det är angeläget med ytterligare justeringar för att kunna föra regleringen framåt. Det är viktigt för många mindre industriföretag, för privata kunder och för konkurrenskraften att vi kan ha väl avvägda elnätspriser och att de står sig mellan intressen av investeringar i elnäten, av att man ska ha en hög drifts- och leveranssäkerhet samt av intresset att inte ta ut överpriser som hämmar konkurrenskraften för olika produkter som förädlas och ska ut på en global marknad. Det är viktigt att man fortsätter arbetet med att täppa till de luckor som fortfarande finns i den befintliga elnätsregleringen. Med detta tackar jag för debatten. 59 Statsrådet (S): Tack, , för en angelägen debatt! Både det föregående året och det här året är ju väldigt händelserika år när det gäller energisektorn i vårt land. som jag har haft förmånen att vara energiminister har vi startat och genomfört ett stort antal processer för att säkra det som vi har all rätt att kräva fungerar i vårt land, nämligen ett stabilt energi- och elsystem. Vi har genomfört en rad utredningar och fattat beslut. – där ledamoten själv har deltagit – har ju gått igenom större delen av vårt energisystem. Vi har också en blocköverskridande överenskommelse i botten. kommer vi dessutom att lägga fram ett stort antal propositioner till för behandling och beslut som ska säkra en stabil och trygg elförsörjning till konkurrenskraftiga priser . Detta ska också ske med – så långt det är möjligt – minimal miljöpåverkan. Lägg därtill att det också ska ske en skärpning av regelsystemet för elnäten. De ska fungera, och för att de ska göra det behöver man kontinuerligt göra investeringar. Detta är extra viktigt i av snabb teknisk utveckling som öppnar helt nya möjligheter. Men det måste ske på en rimlig nivå och på ett sätt som skapar legitimitet och förtroende för detta system. Jag har redan nu aviserat att vi ser framför oss en del skärpningar och att får resurser och ett uppdrag att lägga fram underlag för detta innan regeringen sätter ned foten. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellationerna 2016/17:207, 215 och 216 om tilläggsdirektiv till 60 Statsrådet (S): har frågat mig om jag tänker verka för tilläggsdirektiv till där den ges i uppdrag att: göra en analys av tim- och kostnadsutvecklingen inom personlig assistans och att jag först efter att denna analys är gjord tar ställning till om det är rimligt att kräva kostnadsminskningar inom personlig assistans analysera utformningen och tillämpningen av 9 a § LSS i förhållande till målen för lagstiftningen och föreslå ändringar göra en samhällsekonomisk analys som innefattar effekterna och konsekvenserna för brukare, anhöriga och kommuner av de olika alternativa insatser som står till buds och av utredningens bedömningar och förslag. har vidare frågat mig om det är min avsikt att: begränsa enskildas möjlighet att anlita sin assistansanordnare för att få juridiskt stöd vid ansökan om personlig assistans eller andra LSS-insatser och hur detta i så fall förhåller sig till den grundlagsskyddade informationsfriheten begränsa assistansanordnares möjlighet att erbjuda enskilda juridiskt stöd vid sin ansökan om personlig assistans eller andra LSS-insatser, och hur detta i så fall förhåller sig till den grundlagsskyddade näringsfriheten offentligt finansierat juridiskt stöd vid ansökan om personlig assistans eller andra LSS-insatser ska erbjudas som en egen insats. Jag har i flera tidigare debatter pekat på att assistansersättningen och dess kostnadsutveckling alltsedan tillkomsten av reformen har varit föremål för utredningar och granskningar utan att mer stabila lösningar på de problem som uppmärksammats blivit lösta. Det gäller även som Liberalerna satt i regeringen. har kostnaderna för assistansersättningen nästan fördubblats som antalet brukare bara ökat i liten utsträckning. Antalet timmar som man får stöd har i genomsnitt ökat från 103 till . Det finns flera rapporter och utredningar som beskriver orsaker till kostnadsökningen i assistansersättningen. Ingen av dessa förklarar alla orsakssamband, men vi vet trots allt en hel del om utvecklingen. Bland annat konstaterar i sina senaste rapporter att orsakerna till timökningen är flera. pekar på att antalet timmar som beviljas för så kallad tillsyn ökar samt att barn i takt med att föräldraansvaret minskar beviljas fler timmar med assistansersättning. Vidare pekar på att de brukare som har privata anordnare också har en snabbare timökning än de som har en anordnare. Antalet timmar ökar också kraftigt vid ett byte från en anordnare till en privat. bedömer det som troligt att privata anordnare i större utsträckning än andra söker om fler timmar. Mot bakgrund av detta är uppdrag att analysera vilken roll privata anordnare har i kostnadsutvecklingen inom assistansen särskilt intressant. Detta tangerar också frågor till mig kopplade till det faktum att vissa anordnare erbjuder juridiskt stöd till personer med assistansersättning. har i uppdrag att undersöka dels vilka möjligheterna är att juridiskt begränsa anordnarnas inflytande vid ansökningar om stöd, dels på vilket sätt det offentliga skulle kunna bistå personer som ansöker om personlig assistans med ett oberoende rättsligt stöd. I detta arbete ingår även att lämna juridiska analyser och konsekvensbeskrivningar av de förslag som utredningen vill gå fram med. Jag varken kan eller vill föregå utredningens arbete genom att uttala mig om förslag som utredningen eventuellt kommer att lämna om rättsligt stöd till personer som ansöker om personlig assistans eller vilka avsikter och bedömningar som regeringen kommer att göra med anledning av dessa förslag. Vidare pekar i en av interpellationerna på att det finns en stor oro bland assistansmottagare mot bakgrund av de olika initiativ som regeringen tagit 2016 i assistansfrågan. har regeringen framför allt tagit två initiativ. Dels tillsatte regeringen , dels fick ett nytt mål för assistansersättningen där bland annat timutvecklingen finns omnämnd. Vid sidan om dessa åtgärder har också annat hänt som inte har med regeringens initiativ att göra. har två prejudicerande domar som berör tillsyn som grundläggande behov samt så kallad egenvård fått genomslag i tillämpning av lagstiftningen. Regeringen har med anledning av det här vidtagit åtgärder för att öka kunskaperna om vilka konsekvenser dessa nya prejudikat får för personer med personlig assistans. I detta sammanhang är det viktigt att betona att det är och inte regeringen som tolkar och tillämpar lagstiftningen. Flera av de frågor som ställer till mig rör beslut om tilläggsdirektiv till . Min bedömning är att utredningen har ett omfattande uppdrag med möjlighet att lämna förslag på alla de områden som efterfrågar. Exempelvis omfattar utredningsuppdraget redan att göra samhällsekonomiska konsekvensanalyser av de förslag som lämnas. Sammanfattningsvis är det inte motiverat med tilläggsdirektiv till utredningen på de områden som efterfrågar. 61 (L): Tack, statsrådet, för ett uttömmande svar! Jag kan med viss sorg i hjärtat notera att statsrådet i sitt svar helt övergripande behandlar assistansersättning som ett problem som behöver lösas. Det blir tydligt att statsrådet ser det som ett egenvärde att dämpa kostnadsutvecklingen. Liberalerna delar inte denna uppfattning och anser att detta är ett felaktigt förfarande. Man borde först ta reda på orsakerna till kostnadsutvecklingen. LSS och den personliga assistansen är en av det sociala områdets viktigaste frihetsreformer. Reformen behöver värnas och utvecklas. Den behöver naturligtvis också både moderniseras och förnyas, och för detta krävs utredningar och skarpa förslag. Men i grunden är LSS inte ett problem. Givetvis ska skattepengar användas så effektivt som möjligt, och brott ska beivras. Detta är vi naturligtvis helt överens om. Men man kan inte, anser jag, göra som regeringen nu har gjort: först bestämma sig för att det kostar för mycket och i efterhand analysera vad kostnaderna består av. har inte gjort några genomgripande analyser av omfattningen av fusk och felaktigheter , och det gjordes då på siffror . Man använde en metod som absolut inte lämpade sig för tvärsäkra slutsatser utan mer för breda antaganden. har ett antal omfattande regelförändringar genomförts, inte minst på initiativ av alliansregeringen men även . Många av dessa syftade till att minska risken för felanvändning. Ändå används dessa snart och mycket osäkra uppgifter, av bland andra statsrådet, som en absolut sanning för hur det förhåller sig . Statsrådet säger i sitt svar att kostnadsutvecklingen bland annat beror på att barn blir vuxna. Det är naturligt att behoven av timmar ökar när personer ska ut i livet och klara sig själva och inte längre har sitt föräldrastöd. Statsrådet är kritisk till timutvecklingen. Frågan är om hon är kritisk till att timmarna ökar när barn blir vuxna. Det är ändå svårt för oss politiker att ändra på något sådant. En annan orsak till ökade kostnader är att assistans för tillsyn ökar. Men har redan aviserat att detta kommer att minska på grund av Högsta förvaltningsdomstolens dom . Det finns ytterligare faktorer som vi ännu inte har bra förklaringar till, något som även säger i sina egna rapporter. Ändå kan statsrådet tvärsäkert bestämma redan innan dessa analyser är gjorda att kostnaderna ska minska och att det ska kunna göras utan att någon som har assistans behöver vara orolig. Jag förstår faktiskt inte riktigt hur det här hänger ihop, och jag skulle gärna höra statsrådet utveckla sina tankar om detta. 62 (SD): Tack, ledamot , som har lyft upp dessa viktiga frågor! För sedan stod jag här och frågade statsrådet om LSS och den oroande utvecklingen på området. Jag blir, herr talman, kontaktad av personer som berörs direkt av dessa frågor. De uttrycker att om de inte kan få leva värdigt överväger de möjligheten att åtminstone få dö värdigt. Detta är effekten av den politik som regeringen för , och det är så här solidariska välfärdssamhälle har blivit. Det svar som jag då hoppades på uteblev. Men jag vill än en gång lyfta upp regeringens omformulerade regleringsbrev eftersom det anknyter till detta. Man vill ”motverka överutnyttjande och brottsligt nyttjande med särskilt fokus på den ökande timutvecklingen”. Detta är inget annat än en skönmålning av det gamla direktivet som går ut på att spara pengar och att misstänkliggöra dem som berörs. I den förra debatten lyfte jag fram att regeringens logik har allvarliga brister och att det finns en rad andra förklaringar till ett ökat antal assistanstimmar än dem som regeringen anför för att få spara pengar. Det svar jag fick var: ”tycker inte att det är viktigt att beivra brottslighet – det var en intressant information.” Äntligen talar statsrådet klarspråk. Vi fick nu en gnutta ärlighet i regeringens verkliga syn på frågan. Enligt regeringen går av assistansersättningen till fiffel och kriminalitet, och då vet vi vad vi har att vänta oss på området. anförde jag att jurister lusläser lagar som fan läser i ivern att försvåra för människor att få del av sina rättigheter. Regeringen tycks läsa rapporter om assistansen på samma sätt. Nybeviljandet av assistans har sjunkit till , vilket är en dramatisk minskning. Det måste innebära att de andra helt enkelt var kriminella lycksökare som motats i grind. Det är tur för välfärden! Det är inte konstigt att antalet brukare inte ökar. Utöver regeringens lägliga bedömning att överutnyttjande kan härledas till tidigare nämnd förklaring finns faktiskt andra möjliga anledningar till att kostnaderna och timantalet ökar, herr talman. Men detta tycks inte intressera regeringen, då det motverkar dess syften. Jag önskar tala om orsak och verkan. När en fri- och rättighetslag såsom LSS inskränks och blir svår för individer att få tillgång till behövs jurister som hjälper dem så att de kan få tillgång till denna rättighet och frihet. De ansöker inte om detta för att jäklas eller kosta samhället pengar utan för att det handlar om rätten till ett värdigt liv. Lagen erkänner dem denna rätt. Men som läget nu är kan de inte få tillgång till detta, utan de behöver juridisk hjälp. Det här lägger regeringen de behövande till last och använder som motiv för att spara ännu mer pengar. Hur kan detta betraktas som human politik? Kan statsrådet förstå att regeringens och myndighetens eget agerande har tvingat fram en sådan utveckling i och med att man började tumma på att erkänna människor deras rättigheter? När regeringen talar om träffsäkerheten inom assistansen brukar man framhålla att det finns andra alternativ som kan öka träffsäkerheten. Att försvåra för folk att ens kunna söka och få assistans är ett ypperligt bra förslag om det man eftersträvar är att spara pengar. De som drabbas kan ju ändå inte klaga särskilt högljutt eftersom deras rätt till stöd och deras juridiska representation har berövats dem. Det är ett träffsäkert sätt att minska timutvecklingen. Det är kreativt, får jag tillstå, herr talman, men alldeles förkastligt och avskyvärt om man har någon empati och eftersträvar ett solidariskt samhälle. Så vad är det regeringen gör mer än att smutskasta assistansfrågan och skjuta frågan och människors oro och lidande ? Jag ser inga svar på detta i det interpellationssvar vi har framför oss . (: Jag får be ledamoten att försöka undvika svordomar i talarstolen, även om det hänvisades till ett känt begrepp.) 63 Statsrådet (S):