prot · H409125 · 2017-06-14 00:00:00 — Detta är viktigt, därför att om vi verkligen vill söka lösningarna på de utmaningar som många nu ser för sina fosterhemsbarn, för de barn som de är gode män för eller för sina elever i skolan måste vi veta att just gränskontrollen inte på något sätt hindrar en person från att söka asyl i . Den person som kommer till gränskontrollen och säger att han eller hon vill söka asyl får hjälp att söka asyl i . Däremot hindras den person som vill komma till , men som inte har rätt att komma till och som inte vill söka asyl, från att komma in om syftet till exempel skulle vara att ägna sig åt inbrottsstölder eller någonting annat. Det som vi bland annat såg när den inre gränskontrollen inrättades var att bland andra ensamkommande barn försvann och att myndigheterna inte hade koll på vart dessa barn tog vägen. Gränskontrollen var ett sätt att se till att dessa barn, när de kom till den svenska gränsen, kunde få hjälp att komma till mottagningsenheter och söka asyl. Vi behöver göra väldigt mycket för de barn och unga som befinner sig i . En del av dem har fått uppehållstillstånd – tillfälliga sådana. Vi har sett till att de har möjlighet att gå klart sin gymnasieutbildning i och , förhoppningsvis, har möjlighet att permanent få stanna här. Men vi har också den grupp som talade om. I går hörde jag berättelsen om 19-åringen som , efter att ha blivit tvångsutvisad till , inte hade fått en enda kram. Det kan låta banalt, men det säger någonting om den ensamhet som den här pojken lever med i ett land där han inte har vuxit upp, i ett land där han inte känner någon och i ett land där antalet terrorattentat har ökat kraftigt . om upprätt-andet av tillfälliga gränskontroller vid inre gräns arbetar mycket hårt i regeringen och inom det europeiska samarbetet för att se till att detta öde inte ska drabba fler. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 15 Driftsformer för universitetssjukhus betänkande 2016/17:SoU21 Driftsformer för universitetssjukhus (prop. 2016/17:167) 233 (S): Vi debatterar socialutskottets betänkande 21 Driftsformer för universitetssjukhus. Betänkandet handlar om regeringens proposition, där man föreslår att landstingen inte får överlämna uppgiften att bedriva hälso- och sjukvård vid ett universitetssjukhus till någon annan. Regeringen föreslås också få bemyndigande att meddela föreskrifter om vilka sjukhus som ska anses som universitetssjukhus. De borgerliga partierna, inklusive , vill avslå dessa förslag från regeringen. har internationellt sett en hälso- och sjukvård av högsta kvalitet, och jämförelsevis ges den på lika villkor till hela befolkningen. Men sjukvården har, som vi ofta kommer tillbaka till, stora utmaningar. Det handlar till exempel om en åldrande befolkning med stora vårdbehov och en mycket snabb medicinsk-teknisk utveckling som måste tas till vara. Men vi kan också se tecken på ojämlikhet i hälsa och också i tillgången till vård. Det är nödvändigt att förbättra effektiviteten i vården, att stimulera den medicinska utvecklingen och att kunskapsspridningen inom sjukvården fungerar för att kvaliteten ska kunna upprätthållas. Universitetssjukhusen har en central och ledande roll i den svenska hälso- och sjukvårdens utveckling. Här finns det en mycket nära koppling mellan vården, forskningen, utbildningen och utvecklingen, vilket i sin tur är en förutsättning för att övriga delar av sjukvården ska kunna ge oss invånare en vård av hög kvalitet och enligt modern standard. På universitetssjukhusen samverkar staten och landstingen kring att bedriva forskning och följa utvecklingen internationellt för att kunna implementera och sprida nya evidensbaserade metoder och kunskap, så att de kan komma patienterna till godo. Här samverkar man också kring utbildning av läkare, och det ställs mycket speciella krav på miljöer med sjukvård av högsta kvalitet och uttalade uppdrag om forskning liksom miljöer som stimulerar till kreativitet och innovationer. Karakteristiskt för universitetssjukhusen är också att det där bedrivs så kallad högspecialiserad vård. Det är vård som ofta är mycket sammansatt och sällan förekommande. Högspecialiserad vård kräver ofta en viss volym och flera olika kompetensers insatser. Sådan vård kräver stora investeringar och kostar mycket pengar om man ska ha hög kvalitet och patientsäker vård. Ofta måste det också finnas beredskap för att kunna ta emot små patientgrupper med sällsynta tillstånd. Det betyder i sin tur att universitetssjukhusen tar emot patienter från andra landsting än det egna och även patienter från andra länder. För oss socialdemokrater är det av yttersta vikt att verksamheten vid universitetssjukhusen bibehålls, hålls samman och inte fragmenteras för att man ska kunna fortsätta utveckla sina uppgifter. Den ståndpunkten stöds också av de flesta av remissinstanserna. Landstingen har som bekant stor frihet att organisera hälso- och sjukvården liksom att bestämma om verksamheten ska bedrivas i egen eller andras regi. Med tanke på den centrala roll som universitetssjukhusen spelar för forskning, utbildning och utveckling – och därmed också för att långsiktigt kunna ge god vård inte bara till det enskilda invånare utan även till andra landstings invånare – är det dock rimligt, fru talman, att reglera möjligheterna att överlåta vårdverksamhet till andra och därmed splittra verksamheten på ett sätt som omöjliggör för sjukhusen att i längden upprätthålla statusen av universitetssjukhus. Utskottets borgerliga partier, inklusive , menar att lagförslaget är onödigt och att man försöker lösa problem som inte finns. Tyvärr talar verkligheten mot dem. Se till exempel på , där man tar steg efter steg men inte bara med nya vårdval – vilket sker mot patientorganisationernas och vårdprofessionens vilja – utan även visar en uttalad vilja att privatisera ytterligare ett helt akutsjukhus. Man skulle mycket väl kunna tänka sig att den moderatledda majoriteten i i sin privatiseringsiver privatiserar om inte hela så åtminstone delar av universitetssjukhus. Då kan vi se framför oss privata vårdgallerior som är inrättade för vårdshopping, organiserade i separata enheter utan sammanhållning och främst tjänar till att gynna vårdbolagen och inte patienternas och samhällets bästa. Det, fru talman, anser vi socialdemokrater är fel väg att gå. Universitetssjukhusens verksamhet måste hållas ihop, och patienternas behov ska bestämma hur vi styr vården. I betänkandet påstår de borgerliga partierna, inklusive , att förslaget till lagstiftning om drift av universitetssjukhus skulle hämma utvecklingen av sjukvården och att den önskvärda och nödvändiga överföringen av vårdverksamhet från sjukhus till primärvård och annan öppenvård skulle omöjliggöras. Det är inte sant, fru talman. Den som har läst propositionen vet att det står att när landstingen inte får överlämna verksamhet från universitetssjukhus till någon annan menar man med ”annan” ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse, en enskild individ eller ett annat landsting. Men, fru talman, man kan vidare läsa i propositionen att om ett landsting vill överlämna sitt huvudmannaskap för en viss verksamhet till ett annat landsting går det bra. Likaså går det enligt förslaget utmärkt att inom omorganisera och lägga ut verksamheten från universitetssjukhus till primärvård eller till ett annat sjukhus. Vad förslaget till lagstiftning tar sikte på är att förhindra att universitetssjukhusen eller delar av dem hamnar utanför det offentligas kontroll, utan möjlighet till demokratisk styrning, och därmed blir omöjliga att hålla samman kring uppdraget. I den svenska modellen vill vi socialdemokrater att en hälso- och sjukvård av högsta kvalitet ska upprätthållas även och komma alla till del. Vi vill att vården ska styras utifrån vad som är bäst för patienten och inte utifrån vad som är bäst för vårdbolagen. Jag yrkar avslag på förslaget i betänkandet och bifall till vår reservation. 234 (V): valde den förra borgerliga regeringen att hårt och fundamentalistiskt driva linjen: Låt oss göra allt privat inom hälso‑ och sjukvården! Ni lutade er knappast mot några tjocka vetenskapliga utredningar, utan ni valde att gå den väg nyliberala ofta gör – man följer bundsförvanten och dess aktiva lobbynätverk. har ni även fått er kompis med på den färden. Det är ett parti som stöder er i vått och torrt. Vi vet dock att vinstintressen och privata intressen leder bort från det välfärden behöver, det vill säga en hälso- och sjukvårdspolitik som håller ihop och som gynnar den forskning inom området som har betytt så mycket för svensk utveckling. Det finns delar av sjukvård och sjukhus som har en strategiskt viktig funktion såväl i sin sjukvårdsregion som för hela . Det handlar om forskning, utbildning och utvecklingskraft vid våra universitetssjukhus. Det är inte rimligt att ett landsting ensidigt kan fatta beslut om förändringar som privatiseringar när det rör betydligt fler än de egna invånarna, det vill säga hela forskning. För att förhindra att universitetssjukhusen splittras och fragmentiseras föreslås i propositionen, som före detta Alliansen och kommer att lösa ned, att vi även fortsatt ska hålla samman universitetssjukhusen och säkerställa de strategiska delarna av hälso- och sjukvården. Vi ska ha dem i gemensam ägo och ha fokus på huvuduppgifterna, som vård, forskning, utbildning och utvecklingsarbete. I förslaget fastslås att landsting inte får lägga över uppgiften att bedriva hälso- och sjukvård vid ett universitetssjukhus på vårdgivare som är privata. Jag ska ta som exempel, för det är ett fantastiskt exempel på vad som har hänt. I borgarnas stora skyltfönster, , riskerar nu och att allvarligt försvagas just på grund av privatiseringarna. Detta hotar kvaliteten, dagens sjukvård och kompetensen hos läkare och sjuksköterskor, fysioterapeuter, arbetsterapeuter med flera som ska sköta och utveckla framtidens sjukvård. 50 läkare, professorer, lektorer, specialister – de bästa vi har i den här vägen – har gjort en, om jag får säga det, mycket allvarlig orosanmälan till politikerna i gällande den forskning, utveckling och utbildning som bedrivs i . Ni kanske har fått ta del av den skrivelsen, men det låter inte så. Skälet är att den sjukvård som bedrivits inom landstingsdriven verksamhet på KS och KI flyttas ut till andra vårdformer, i stor utsträckning till det som benämns ”vårdval”, utan att forskning och utbildning följer med. Inom en rad specialiteter har detta redan inneburit att forskningen har minskat kraftigt och att grund- och vidareutbildningen försvårats – eller inom vissa specialiteter nästan upphört. Så ser det ut i detta län. Orsaken till att forskning och utbildning drabbas så hårt av vårdvalen är att nuvarande vårdvalsorganisation med ersättningssystem leder både till en splittrad vård som inte gynnar kunskapsutveckling och till att vårdvalsenheterna med dagens organisation inte anser sig ha möjlighet att bedriva forskning eller medverka i grund- eller vidareutbildningen. Detta sker , här ute. har gått längst och kan följas av fler. Det kan ske var som helst i på det universitetssjukhus och i det län där högern – före detta Alliansen – styr och där hänger på. Inom vissa specialiteter i , som är det absolut tydligaste exemplet och som har ett taklöst vårdval, har det också inneburit en dränering av kompetens från universitetssjukhusen. Det gäller inte enbart , utan det har drabbat hela landet. Det har drabbat forskningen, säger dessa 50 professorer, lektorer och så vidare. Det är inte som säger det. Det är ett gemensamt intresse för stat och landsting att hälso- och sjukvården utvecklas och att resurser avsätts för utveckling och forskning. Detta ger en effektivare sjukvård och en långsiktigt högre kvalitet. Det ger också en förbättrad hälsa och större nytta för patienterna. Men ni är beredda att ”sourca ut” det, precis som allt annat. Universitetssjukhusen har en central roll i den medicinska utvecklingen och vården. De har även en viktig roll i hälso- och sjukvårdens kunskapsstyrning. En stor del av läkarutbildningen utförs vid universitetssjukhusen. För att säkra att de blivande läkarna har den kliniska erfarenhet som yrket kräver är det oerhört viktigt att läkarstudenter får bra undervisning, relevant träning och god handledning. För det krävs, enligt regeringen och , miljöer inom hälso- och sjukvården som är anpassade för just detta. Eftersom universitetssjukhusen har en central och ledande roll för övrig hälso- och sjukvård anser vi att det är angeläget att dessa sjukhus inte fragmenteras, vilket har skett i , utan hålls samman inom landstingen. Enligt regeringen och Vänstern finns det alltså starka skäl till att begränsa möjligheten för landstingen att överlämna uppgiften att bedriva hälso- och sjukvård vid universitetssjukhusen till andra, privata, utförare. Men ni säger självklart nej. Ni har en annan agenda. Privatiseringen väger tyngre än den samlade forskningen och utbildningen. Vad är väl forskning jämfört med ett vårdval! Det är pinsamt lättsinnigt av er att ”sourca ut” det bästa som vi har. Jag yrkar bifall till reservationen från Socialdemokraterna, och . 235 (KD): står vi här igen. Det har gått ganska sedan vi senast hade en debatt om en fråga som på samma sätt som denna handlar om någonting som faktiskt inte är en av vårdens utmaningar. Vi har ett problem som inte riktigt finns. Det kommer ett förslag från regeringen, som inte riktigt förklarar hur detta skulle kunna lösa ett problem som inte riktigt finns. Det finns dock en risk att det faktiskt skulle göra att vi skapar nya problem. Universitetssjukvård är otroligt viktigt. Det är viktigt att vi har förutsättningar för forskning, att det sker mycket utveckling och att det är någonting som kommer alla medborgare till del. Det är viktigt att detta finns spritt i hela landet och att vi gör allt vi kan för att stödja alla dem som arbetar med den medicinska forskningen och ger dem goda förutsättningar. Men vad som är universitetssjukvård är inte någonting som är en gång givet. Det var inte givet att det som var universitetssjukvård skulle vara det . Och detta har regeringen tagit till sig av remissinstansernas kritik: Det där med att backa till ett datum och frysa tiden just där och då – det backade man ifrån. I stället vill man frysa tiden . Man vill säga att det som just nu är universitetssjukhus och universitetssjukvård för alltid ska fortsätta att vara det. Detta gör man trots att remissinstans efter remissinstans – både myndigheter och de som själva är vårdgivare i form av läkare och sjuksköterskor – har svarat att de inte ser på vården på det viset. Det är inte så vården fungerar, utan det sker en kontinuerlig utveckling varenda dag, vilket gör att det som var väldigt högspecialiserat i går inte är det och definitivt inte behöver vara det . Därför har regeringen helt fel utgångspunkt när man väljer att stanna tiden vid ett visst datum och slutar att vara öppna för utveckling. Vårdanalys kommenterar förslaget med att man finner att förslagens sammantagna konsekvenser för patienter och medborgare inte behandlas i promemorian. Konsekvenserna för medborgarna som detta gäller har alltså inte ens behandlats – det säger . Man pekar på att motiven är vaga och att det saknas en allsidig belysning av konsekvenserna. Man säger också att det Vårdanalys veterligen inte finns något entydigt svar på vilken driftsform som genererar högst kvalitet eller är mest effektiv. Regeringen har nämligen som en grundförutsättning att driftsformen i sig skulle vara det som är avgörande. Men något underlag för den uppfattningen finns inte i promemorian. Det har heller inte funnits under beredningsprocessen, och det finns inte i något annat material – åtminstone inte i något som vi eller de ansvariga myndigheterna på detta område har kunnat ta del av. Statskontoret säger att ett förbud som omfattar all hälso- och sjukvård vid universitetssjukhusen skulle kunna försvåra för landstingen att organisera vården resurseffektivt. Det är inte någon mörk majoritet i som uttrycker det med några märkliga avsikter, utan det är en av de myndigheter som har som ansvar att se till att den verksamhet som vi bedriver med skattebetalarnas pengar är så effektiv och välfungerande som möjligt. säger att detta med att utgå från sjukhus bygger på en traditionell syn på vården, där byggnader och hus kommer i förgrunden, i stället för att fokus riktas på den verksamhet och den vårdnivå det handlar om. Remissinstans efter remissinstans ger tydligt stöd för att detta är en produkt som aldrig någonsin borde ha hamnat på bord. Detta löser inte ett problem, eftersom det är ett problem som inte ens existerar. Den här regeringen borde lägga sitt krut på att ta sig an de utmaningar som vården står inför. Man borde ägna sig åt de verkliga utmaningarna – åt de växande köerna och åt förtroendet för vården, som sjunker på grund av att regeringen lägger tid på skuggboxning i stället för på vårdutveckling. Med det, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och därmed till förslaget i Alliansens motion. 236 (V) replik: Ni verkar inte tycka att det finns några som helst problem med att ”sourca ut” delar av universitetssjukhusen, som man har gjort här i . Ni tycker att det funkar jättebra att med vårdvalsideologin gå in och ta ut stora verksamheter som inte tar med sig möjligheter till forskning och utveckling eller möjligheter för läkare att vara där. Det är nämligen precis så det ser ut. Det finns ett starkt motstånd i läkarkåren i , som har varit det län som har gått längst när det gäller att outsourca olika delar av universitetssjukhusen mot denna typ av verksamhet. Det finns ett motstånd mot att man inte håller tag i den verksamhet som finns på ett universitetssjukhus utan låter den åka all världens väg. Tycker inte du, , att det kan bli problematiskt när det finns så många som har tittat – på golvet – på vad som händer när man låter delar av ett universitetssjukhus privatiseras utan att forskning, utbildning och utveckling följer med? Är inte det ett problem? har gått först i raden av dessa sjukhus, men vi ser en fara med att det här kan utvecklas i andra regioner. Att forskning och utbildning dräneras är någonting som sker i . Det är inte så att folk inte diskuterar detta. Det här är ett problem. Vårdvalen och privatiseringen av hälso- och sjukvården i , som har varit ert skyltfönster, har till viss del fungerat dränerande. Väldigt många är väldigt oroade av detta. Är inte det ett typexempel på vad som sker när man låter ett universitetssjukhus åka all världens väg och det till slut bara är byggnaden som finns kvar? 237 (KD) replik: Att det finns förutsättningar för att bedriva forskning är viktigt oavsett vilken form sjukhuset har. De möjligheterna ska finnas i primärvården. De ska finnas på sjukhus på alla nivåer. Universitetssjukvård är en otroligt central del i vården, och den måste ha goda förutsättningar. finns det inte ens en definition av. Regeringen själv, och även de partier som står bakom regeringens förslag, säger: Det kan vi inte riktigt definiera . Vi vill ha mandat att definiera det i efterhand. Man kan alltså inte när man lägger fram förslaget själv säga vad det är som och därmed ska betraktas som universitetssjukhus. Även Lagrådet slår ned på detta och säger att det inte är tillfyllest. Man kan inte få ett sådant mandat, eftersom regeringen skulle kunna säga att man bestämmer sig för att all sjukhusvård är universitetssjukhus. säger regeringen: Så tänker vi inte göra. Det är inte den definitionen vi tänker ha. Nej, men säg då vilken definition ni tänker ha! Ska man lägga fram ett förslag bör man veta vad det syftar till. Ett flertal remissinstanser pekar på att det är väldigt oklart. Man måste också veta vad det är för mandat man kräver. Är det för att man ska kunna köra över dem som är satta att ta ansvaret? Som kristdemokrat ser jag gärna att vi har ett större statligt ansvar för den avancerade sjukhusvården. Det är något som skulle kunna skapa förutsättningar för en mer jämlik vård. Några sådana förslag har jag inte sett från eller regeringspartierna. säger att förslaget framstår som ytterst kontraproduktivt undrar jag varför inte lyssnar på alla remissinstanser. 238 (V) replik: Jag tänker inte gå igenom samtliga remissinstansers svar. Det är många som är väldigt positiva också. De som är mest positiva till att hålla ihop universitetssjukhusen och inte fragmentisera är exempelvis de som forskar. KI, , har ju varit en spjutspets. Där har forskningen legat. Det finns en extrem oro i leden där. Jag kan läsa rakt av: Den viktigaste orsaken till problemen är att den sjukvård som fram till bedrivits inom universitetssjukhusen flyttas ut till andra vårdformer, i stor utsträckning till det som benämns vårdval, utan att forskning och utbildning följer med. Det är jättemånga av de främsta professorerna och lektorerna som har skrivit detta i ett offentligt brev. Det är ingen småpotatis. och hennes parti tycker inte att det är ett problem att forskningen i på , där för övrigt 500 barn står i kö för operation och där ni styr och ställer, flyttas ut. Jag tycker att det är ett megaproblem när så många säger detta. För mig är det självklart att man ska hålla ihop universitetssjukhusen. Det är superviktigt att hålla ihop de sjukhus som har forskning, utbildning och så vidare, för vårdvalsnissarna, de privata aktörerna, garanterar inte det och har inte de förutsättningarna. 239 (KD) replik: Det är ett otroligt ansvar för den som är sjukvårdshuvudman hur man reglerar de avtal man sluter och också ger förutsättningar för forskning. Om man tror att det som vid ett visst givet datum finns inom ramen för en sjukhuskropp och kalla den för universitetssjukhus och säga att det som finns där nu är det som för alltid måste finnas inom just dessa fyra väggar och med just denna ägare, då tror man inte på att vården har möjlighet att fortsätta utvecklas. Och jag kan förstå det om man bedriver den politik som står för, som på punkt efter punkt handlar om att rycka undan mattan och förutsättningarna för vården att utvecklas. Man är inte beredd att ta vara på den kraft och den kunskap som finns hos de aktörer som ger sig in i vården. handlar det om vårdgivare som själva säger att de kan bedriva verksamheten bättre, att de är bättre på att få personal att trivas och bättre på att ge dem förutsättningar. Utskottet har varit i och sett skillnaden när den offentliga aktören har hälften av personalen som stafettpersonal, medan det i primärvården som drivs i annan regi – ja, de har också utmaningar – handlar om 5–stafettpersonal. På område efter område finns det exempel på hur andra aktörer kan vara med och bidra i vården. pratar vi om driftsformer för universitetssjukhus, och inte på en enda punkt har jag hört någon av företrädarna för regeringen eller förklara vad det är för faktiskt problem som förslaget skulle lösa. Det saknade också remissinstanserna, inklusive de viktiga myndigheter som ansvarar för området. Men några svar från de partier som ansvarar för förslaget har vi över huvud taget inte hört. 240 (M): Svensk hälso- och sjukvård står inför en rad utmaningar. Vi har bland längsta väntetider. Vi har en personalflykt som blir än tydligare, inte minst denna sommar. Vi har en tydlig demografisk utveckling där de mest multisjuka äldre skjutsas mellan hemmet och akutsjukvården i stället för att vårdas. Det finns stora regionala skillnader, och det är tydligt att det spelar roll för vilken hälso- och sjukvård man får om man bor i eller eller om man bor i . Svensk vård har goda medicinska resultat internationellt sett, men det är rätt svårt att komma dit, och det duger inte. Då kan vi förvänta oss här från riksdag att ansvarig regering, ansvarigt statsråd och regeringspartierna presenterar så många konkreta förbättringsförslag att vi kan klara dessa utmaningar. I stället presenteras det för ett förslag som innebär att landstingen inte får fortsätta att utveckla hälso- och sjukvården.