prot · H409113 · 2017-05-18 00:00:00 — Frånvarande: 14 S, 13 M, 9 SD, 6 MP, 3 C, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - Punkt 4 (och villkor) 2. res. 6 (M) 70 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 19 MP, 18 V, 15 L, 1 - 6: 70 M Avstod: 38 SD, 19 C, 13 KD, 1 - Frånvarande: 13 S, 13 M, 9 SD, 6 MP, 3 C, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - Punkt 5 (Studieuppehåll och tjänstledighet) 2. res. 9 (M, C, L, KD) 117 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 38 SD, 19 MP, 17 V, 2 - 9: 70 M, 19 C, 15 L, 13 KD Frånvarande: 13 S, 13 M, 9 SD, 6 MP, 3 C, 4 V, 4 L, 3 KD, 1 - Punkt 6 (Veteranfrågor) 2. res. 12 (L) 15 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 19 MP, 19 C, 18 V, 13 KD 12: 15 L Avstod: 70 M, 38 SD, 2 - Frånvarande: 13 S, 13 M, 9 SD, 6 MP, 3 C, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - Kammaren biföll utskottets förslag. KrU6 Spel- och folkbildningsfrågor Punkt 3 (Spel som kulturform) 2. res. 1 (SD, C, V) 77 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 70 M, 19 MP, 15 L, 13 KD 1: 38 SD, 19 C, 18 V, 2 - Frånvarande: 13 S, 13 M, 9 SD, 6 MP, 3 C, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - Punkt 4 () 2. res. 2 (SD) 40 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 70 M, 19 MP, 19 C, 18 V, 15 L, 13 KD 2: 38 SD, 2 - Frånvarande: 13 S, 13 M, 9 SD, 6 MP, 3 C, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - Kammaren biföll utskottets förslag. § 14 (forts. från § 12) Konstarter och kulturskaparnas villkor (forts. KrU10) 92 (L): Konstarter och kultur-skaparnas villkor Inledningsvis skulle jag vilja uppmärksamma kammaren på det särskilda yttrande som är kopplat till punkt 13 om filmpolitiken. Jag står naturligtvis bakom Liberalernas reservation, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till den gemensamma alliansreservationen 6 under punkt 8. När det gäller vår gemensamma alliansreservation nöjer jag mig med att instämma helt i det som min kollega anförde före voteringen om fristadskonstnärer. Vi har precis samma åsikt i denna del. I stället skulle jag vilja tala lite mer om bredden i betänkandet. Konsten och kulturen har ett egenvärde – det tror jag alla är ganska överens om – och politiken för området kan inte bara ses inom ramen för kulturpolitiken. Det är här vi skiljer oss åt. Vi från Liberalerna anser att detta måste ses i ett bredare perspektiv. Det handlar om social trygghet, upphovsrätt, näringsfrågor, skattepolitik och andra områden. Tillgång till mångfald och konstnärlig kvalitet är grunden för god kvalitet i konsten. Och med en yrkeskår kan man garantera kvalitet och mångfald, varför också villkoren för kulturarbetarna är viktiga. Från Liberalernas sida menar vi att en del i att underlätta för kulturarbetarna handlar om att skapa förutsättningar för en kulturell infrastruktur, det vill säga att en kultursamverkansmodell där är otroligt viktig, för att inte säga helt central. Undersökningar visar att merparten av kulturskaparna bor i storstadsregionerna. Då måste förutsättningarna för att finnas och verka i hela landet stärkas, förbättras och utvecklas. De fasta institutionerna är i mångt och mycket nyskapande. Arbetet som görs där handlar således om ett kulturellt utvecklande och inte om att vara enbart en födkrok för heltidsarbetande kulturskapare. Rätt få kulturarbetare har fasta anställningar. Därför är det viktigt att skapa förutsättningar för en ny arbetsmarknad för frilansare, vilket ger bättre möjligheter att resa runt i landet, ta jobb och flytta vidare om man vill det. Men i dagens Kultursverige saknas social trygghet. En sak som det också är väldigt svårt med i den här branschen är kompetensutvecklingsmöjligheterna, något som vi tar för givet i andra branscher. Därtill kommer upphovsrätten, som ständigt diskuteras, särskilt i våra digitala dagar. Vem har egentligen rätt till vad? Generellt behöver konst- och kulturarbetarnas ekonomiska möjligheter stärkas, bland annat genom sponsring, ett sätt som vi tar upp i en av motionerna i betänkandet. Vi från Liberalerna menar att mångfalden i kulturlivet kan öka genom att fler kulturinstitutioner likaväl som kulturarbetare görs ännu mer självständiga från staten. Det kan ske genom fler stiftelser för kulturfinansiering, något som behöver skapas. Privat finansiering behöver stimuleras genom ökad avdragsrätt för exempelvis gåvor och genom gynnsamma skattevillkor för kultursponsring. Exakta modeller för de här delarna och kanske också för helt andra delar behöver naturligtvis utredas vidare, så att man ser till att de blir träffsäkra. Offentlig finansiering ska naturligtvis ske, men då i former som garanterar kulturlivets oberoende gentemot politisk detaljstyrning. Konstarter och kultur-skaparnas villkor Avslutningsvis vill jag säga några ord om filmpolitiken och vårt särskilda yttrande. beslutade om regeringens filmpolitiska proposition Mer film till fler – en sammanhållen filmpolitik. Det har kommit en rad anmärkningar mot denna, inte minst i beslutet. Regeringen har på sitt bord sju tillkännagivanden från att ta ställning till. Regeringens hantering av tillkännagivanden och kommentarerna kring hur man avser att hantera dem har det gångna året väckt en hel del debatt och fått ganska mycket kritik. Kulturministern har uttalat att hon inte ser tillkännagivanden som något direkt världsomvälvande, trots att de går från den genomförda politiken. har meddelat att beslutet om en ny filmpolitik ligger fast. Den utredning som denna kammare vill ha tillsatt ska enligt departementet ersättas av en uppföljning av befintlig politik. Regeringens svar på beslut är att de ska omhändertas. Låt mig från Liberalernas sida vara tydlig! beslut ska inte omhändertas, utan tillgodoses och uppfyllas. Det är ytterst en fråga om regeringens respekt för och förtroende för regeringen. Tillkännagivandena från kammarbehandlingen ligger fast – därav det särskilda yttrandet kopplat till den punkten. Vi pekar på detta och understryker att det är ett faktum. 93 (KD): Först vill jag yrka bifall till Alliansens reservation nr 6. Den kulturella välfärden är ett av tre grundläggande mål för den offentliga verksamheten, enligt regeringsformen 2 §. När det gäller många av dem som skapar själva kulturen kan man knappast tala om välfärd för deras egen del. Kulturskaparnas villkor lämnar mycket övrigt att önska. har jag själv arbetat som musiker och kulturskapare. För att klara mig ekonomiskt har jag fått arbeta med annat, som lärare. Det är inget fel i det, och det har varit stimulerande. Men det är det som har varit möjligheten för mig att finansiera mitt och familjens liv. För en konstnär – låt oss ta en bildkonstnär – är detta en vanlig situation. Medianinkomsten för bildkonstnärer är före skatt, och då handlar det om samtliga inkomster från både skapandet och det arbete man har bredvid. Det kan jämföras med medianvärdet för hela konstnärsgruppen, , eller , som det är för befolkningen som helhet. ökar intresset för bild och form i . Det görs 7 miljoner besök på konstmuseer, gallerier och konsthallar. Andelen svenskar som går på minst en konstutställning har ökat . går nästan hälften av befolkning på konstutställning . Trots det stora intresset hänger alltså konstskaparnas ersättningar inte med. Konstarter och kultur-skaparnas villkor Vilka blir konsekvenserna för demokratin om den socioekonomiska bakgrunden är avgörande för om man vågar välja konstnärsyrket? Vad innebär konstnärernas ekonomiska och sociala otrygghet för samhället och mångfalden på konstscenen? Nya siffror från visar hur mycket arrangörer, främst länsmuseer, som får pengar via kultursamverkansmodellen, vilken vi alla stöder, ersätter bild- och formkonstnärer med. Den genomsnittliga ersättningen för en utställning , det år jag har siffran från, var . Ofta handlar detta om flera månaders arbete. Alla utom de som producerar innehållet till utställningarna får betalt för sin arbetstid. Det betyder att konstnärerna genom uteblivna inkomster finansierar en stor del av konstinstitutionernas uppdrag att erbjuda invånarna en vital konstscen, som det heter. Då kan man fråga sig varför man håller på. Vad är det som gör att man ändå fortsätter eller satsar på det? Jag tror att det i första hand är så att konsten och konstverket skapas för att man helt enkelt vill gestalta någonting, skapa någonting ur en inneboende vilja att skapa, gärna så att det kommer andra till del. Jag känner sådana som skapar men låter det stanna hos dem själva och deras närmaste kamrater eller de allra närmaste. Men oftast vill man få andra att ta del av det. Det handlar alltså inte i första hand om att tjäna pengar. Då tror jag att konsten skulle bli lidande. Men menar vi kristdemokrater att man inte ska behöva lida för att konstskapandet anses tillhöra en mer så att säga självgående verksamhet. Eftersom långsiktigt vill ha en vital konstscen – samhällets utveckling ska ju enligt målet präglas av konstnärlig kvalitet – måste det helt enkelt gå att försörja sig på den konstnärliga verksamheten. Därför vill vi kristdemokrater följande – se över följande, kanske jag ska säga: Vi vill höja visningsersättningen, som halkar efter biblioteksersättningen. har den halkat efter med 20 miljoner, trots att det är lika många utövare och trots att konstnärers socioekonomiska situation har blivit sämre. Vi vill göra enprocentsregeln, som handlar om konstnärliga gestaltningar, till en tumregel, inte till en lag, som en del andra vill göra. Vi vill uppmuntra det kommunala, det statliga och det privata att följa enprocentsregeln, som innebär att ska gå till allmän utsmyckning vid byggnation. Vi vill också att följs av kommunerna så att konstnärerna ges bättre förutsättningar. I , där jag för det mesta befinner mig, har man satsat 1 miljon extra på . Man höjer helt enkelt ersättningen till konstnärerna så att det blir lite mer möjligt för dem att leva på sin konst. I har man en konstnärsfond. Man tar ut en 5-procentig avgift på äldre konst för att hjälpa nyare konst att kunna verka. Denna modell med en konstnärsfond är något som jag tycker att vi i alla fall borde se över. Konstarter och kultur-skaparnas villkor Tillsammans med mina kollegor besökte jag för sedan . Vi fick vara med om ganska spännande saker. Där fanns någonting som heter Konsten att delta. Det är ganska fyndigt: Konsten att delta. Det handlar om att berättelser med rötter i olika kulturer görs synliga på våra konstinstitutioner, vilket ger människor en möjlighet att känna sig representerade och delaktiga i sitt nya land. Konsten att delta är ett nätverksprojekt. Projektledaren berättade om de största utmaningarna för detta nätverksprojekt, som vill underlätta för konstnärer på flykt att komma in i det svenska konstlivet. sa att intresset runt om i landet är jättestort och att man måste hitta former för att permanenta insatsen så att man kan ge stöd på fler platser. Om berättelser med rötter i olika kulturer görs synliga på våra konstinstitutioner blir konstupplevelsen en möjlighet att känna sig representerad och delaktig i ett land. Det ökar också kännedomen om och intresset för den mångfald som omger oss. Vi fick stifta bekantskap med konstnären . Han sa att han genom projektet lyckats hitta vänner som han får stöd av, att han har fått hjälp med ateljé och bostad och att han nu även gjort en biblioteksutställning och ställt ut på Mångkulturellt centrum. Jag vill avsluta med att säga att vi i mitt parti, , börjar att formulera en kulturpolitik som jag hoppas ska bidra på alla möjliga sätt här i kammaren framöver. Den grundar sig på den egentligen ganska självklara slutsatsen att det ska vara möjligt att leva och verka som konstnär. 94 (S): Vi debatterar motioner från den allmänna motionstiden om vad vi ledamöter tycker är viktigt. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer, herr talman. Kulturfrågor berör oss alla på något sätt. Dessa kulturfrågor rör läsfrämjande, biblioteksfrågor, språkfrågor, bildkonst och kulturskaparnas villkor – alltså många viktiga kulturfrågor. Vi har tidigare hört många som har synpunkter i dessa frågor och som brinner för dem. Att få ta del av kultur är viktigt för oss människor, oavsett ålder, kön, hudfärg, sexuell läggning, födelseort, uppväxtvillkor eller handikapp. För oss alla är kulturen oerhört viktig. Kultur är musik, bildkonst, att läsa böcker, att besöka våra bibliotek, att få ta del av historien och att förstå samtiden och nutiden, att gå på museer, att få möta intressanta människor och att få diskutera med dem. Välbehag kan fås genom upplevelser och genom kultur. Att folkhälsan förbättras med ett rikt kulturliv är jag ganska övertygad om – vi mår bra av att ta del av kultur. Tänk att få njuta – live – av ett musikstycke som fyller en med kraft eller att leva sig in i en teaterpjäs och glömma vardagen och kanske få nya perspektiv på livet. Tänk att få lyssna på musik och sväva iväg eller att få gå på bio och se på film. Konstarter och kultur-skaparnas villkor Tänk att få möjlighet att gå runt på ett museum eller en utställning och drömma sig bort utan att bli ruinerad. Tänk att kunna gå till ortens bibliotek för att läsa tidningen, låna en intressant bok, lyssna på ett bra seminarium eller delta i sagostunden – som mitt barnbarn är med på – med sina små. Att få detta att fungera så bra som möjligt kräver resurser och en klok politik. Vi socialdemokrater prioriterar kultur och jobbar med att förbättra kulturlivet i , i en bred mening. Jag läste liberalen artikel i och tycker att han sätter fingret på en viktig punkt när han skriver att kulturpolitiken ska tjäna till att stärka individen. Han skriver vidare att kulturpolitiken ska sträva efter att människor lär sig mer om sig själva, sin personlighet, sin förmåga, sina fördomar, sitt sammanhang, sitt samhälle, sin samtid och sin framtid. skriver också att bildningsresan är den vackraste och mest bestående resa en människa kan göra. Jag tycker att det var bra. Bildningsresan startar kanske med folkbildningen, som vi hörde om alldeles när höll ett fantastiskt anförande om hur viktig bildningen är. För många av oss börjar bildningsresan i förskolan eller i skolan, med allt som hör dit, där bildningen börjar att ta form. En av de viktigaste sakerna som finns är biblioteken – fria, öppna bibliotek där alla läsglada, kunskapstörstiga, nyfikna människor samlas. När jag går in på fylls jag av framtidstro och hopp. Språk från världens alla hörn hörs viskas i grupper i lokalen. Ett gäng studenter sitter och resonerar på engelska, fast jag ser att de kommer från olika delar av världen och har helt olika modersmål. På möts människor. Där möts studenter, barn, föräldralediga, pensionärer och arbetslösa. Där möts kunskapstörstiga människor som vill ta del av ny kunskap och information och fortsätta sin bildningsresa. När jag läser betänkandet med motionerna från blir jag lite mörkrädd. Jag tycker att det är mycket allvarligt och djupt sorgligt att se två reservationer om biblioteken och läsandet. I sin reservation till en av motionerna skriver : ”Vi anser att de svenska biblioteken är en verksamhet som är finansierad av svenska folket och därför primärt bör rikta sig mot svenska medborgare. Bibliotekens verksamhet ska vara medborgare och nationen till gagn … Vi anser därför att bibliotekens tillgänglighet och tjänster för personer utan svenskt medborgarskap ska utredas.” Jag blir beklämd när jag läser detta. Jag tycker att det är starkt, herr talman. Hur går man vidare i detta skrämmande scenario vad gäller framtiden för läsandet och kunskapsinhämtandet? Jag lovar att jag kommer att fortsätta att kämpa och slåss för alla människors lika värde och för att alla människor ska ha samma möjligheter till sin bildningsresa, oavsett vad man är. Bildningsresan är den vackraste och mest bestående resa en människa kan göra. Då, vänner, måste vi genom politiska beslut göra så att alla i samhället får den möjligheten. Det önskar jag! Konstarter och kultur-skaparnas villkor I detta anförande instämde (MP). 95 (MP): betänkande Konstarter och kulturskaparnas villkor är verkligen så brett som namnet antyder. Utskottet har hanterat motioner som rör en lång rad konstarter både ur perspektivet att skapa bättre förutsättningar för kulturskapare och ur perspektivet att skapa bättre tillgänglighet till konst och kultur. Utskottet föreslår att samtliga motioner avslås. Det får man väl tolka som att det finns en stor nöjsamhet med hur regeringen arbetar med dessa frågor. Regeringen får godkänt av kulturutskottet vad gäller kulturskapares villkor och konstarternas utveckling. Jag vill i mitt anförande fokusera på ett område: litteratur, bibliotek och författares villkor. En viktig fråga för under valrörelsen var att stärka biblioteksersättningen. Det var någonting vi förde fram bland annat i vårt valmanifest. Detta är en fråga som regeringen har arbetat förtjänstfullt med, och man har steg för steg också kunnat höja biblioteksersättningen. Med det senaste avtalet på plats kan vi nu konstatera att biblioteksersättningen har höjts med . vet vi att vi har haft en dyster utveckling vad gäller tillgång till bibliotek under en väldigt . Bibliotek har lagts ned, framför allt på mindre orter. Detta är en trend som äntligen är bruten. Och det är inte bara så att trenden är bruten, utan nu har vi en annan trend, nämligen att fler och fler bibliotek runt om i landet inför något som kallas för meröppet. Det är en idé som ursprungligen kommer från men som får fäste i allt fler kommuner. Idén bygger helt enkelt på att man med hjälp av sitt lånekort kan komma in på bibliotek också när det inte finns någon bibliotekarie eller annan personal på plats. Jag hade själv förmånen att vara med och inviga ett nytt bibliotek i i län. Det är ett bibliotek som är kompletterat med meröppet. På ytan kan man tycka att det är den tekniska utvecklingen som har löst detta med teknik som gör det möjligt för låntagare och biblioteksbesökare att komma in också på tider när det inte finns någon personal på . Jag skulle vilja säga att det som framför allt gör detta möjligt är tillit – tillit till låntagare och tillit till biblioteksbesökare när det gäller att man värnar och vårdar sitt bibliotek också om man är där ensam utan att någon bibliotekarie är på plats. Tillit är det som vi ser raka motsatsen till i motion om att tjänster i första hand ska riktas till svenska medborgare. Det är ett förslag som om det bifölls skulle kräva att vi har passkontroll och id-kontroll på svenska bibliotek. Och det skulle inte ens räcka med det. För att bibliotekarierna ska kunna veta och kontrollera om en person som inte är svensk medborgare är turist eller asylsökande och därmed välkommen eller inte till skulle det behövas omfattande register. säger i sitt anförande att detta inte är en fråga som hon vill diskutera här . Jag kan förstå henne – jag kan förstå att hon inte vill diskutera detta. tar förtjänstfullt upp de här perspektiven, men väljer att inte begära replik. Jag tycker att nu borde ta chansen att förklara vad det är för problem som menar sig lösa med sitt förslag. Vad är det för problem som menar sig lösa? Konstarter och kultur-skaparnas villkor är biblioteken en plats för integration. Om man inte kan svenska och vill lära sig det kan man komma till , läsa tidningar på svenska och låna böcker på lättläst svenska. Ska inte det vara möjligt framöver? nämnde sagostunder som finns på biblioteken. Ett barn som just har kommit till är välkommet till sagostunden på och välkommet att lyssna på svenska, kanske . Barnet är välkommet att börja lära sig svenska och kanske till och med träffa svenska kompisar och knyta kontakter. Ska det inte vara möjligt i bibliotek? Och gör inte halt där. De vill inte heller att biblioteken ska prioritera böcker på andra språk än svenska och de nationella minoritetsspråken. Jag gissar att detta är ett förslag som man tänker sig ska slå mot invandrargrupper. Men det slår ju också mot de svenskar som vill lära sig andra språk. Om jag vill utveckla min engelska är det utomordentligt bra att jag kan gå och låna engelska böcker. Om jag vill börja lära mig spanska är det fantastiskt med en möjlighet att låna spanska böcker. Men i ska man tydligen enbart hålla sig till svenska och inte lära sig andra språk. Paradoxalt nog slår förslag också mot dem som har ett annat modersmål och som vill lära sig svenska. Forskningen visar entydigt att barn och ungdomar som också får utveckla sitt modersmål och får läsa litteratur på detta har lättare att tillgodogöra sig litteratur på svenska och lära sig svenska. Vad uppnår med sina förslag är därmed segregation och inte integration. får svara här: Är det verkligen detta som vill uppnå? Vad är det för problem försöker lösa med sina motioner? Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 96 (V): Jag har fått ersätta vår kulturpolitiska talesman i denna debatt. Många statliga kultursatsningar och en stor del av den statliga kulturpolitiken handlar om kultur för barn och unga. Det är väldigt bra. Men det är också viktigt och angeläget att sätta fokus på de förutsättningar som finns för de professionella kulturskaparna. görs miljontals besök på museer, konsthallar, konstföreningar och gallerier. Den svenska konstscenen är central för ett vitalt kulturliv men också för samhället och demokratin i stort. Trots det är villkoren och förutsättningarna för konstnärer att försörja sig på sitt konstnärliga arbete dåliga. Konstarter och kultur-skaparnas villkor Bild- och formkonstnärer är den yrkesgrupp som har de lägsta och mest osäkra inkomsterna i det här landet. En utbyggnad av den individuella visningsersättningen skulle vara ett steg i arbetet för att förändra förutsättningarna för konstnärer genom att bidra till bättre arbetsvillkor och därmed underlätta för bildkonstens spridning. Vi vill att det skapas en konstnärsallians för bild- och formkonstnärer. Det är viktigt att professionellt verksamma kulturskapare både får en rimlig lön och har samma sociala förmåner som andra yrkesarbetande människor i samhället. Trots att konstnärens förutsättningar skiljer sig kraftigt från den egna företagarens eller den fast avlönade arbetarens förutsättningar antas konstnären kunna fungera i ett system som är anpassat antingen efter den fasta månadslönen eller efter småföretagets struktur. Detta leder ofta till att konstnären hamnar utanför de vanliga försäkringssystemen med rätt till a-kassa, pension och sjukförsäkring. En modell för att komma runt problemet och förbättra frilansares möjligheter till försörjning och kompetensutveckling mellan uppdragen är en tredje anställningsform: de så kallade teater-, musik- och dansallianserna. Frilansande skådespelare, dansare och musiker kan där ha en grundanställning, och när de får annat uppdrag tar de tjänstledigt från alliansen. De här allianserna erbjuder vidareutbildning och hjälp med förmedling av uppdrag både till dem som är anställda och till dem som inte har haft möjlighet att anställas. Därigenom får konstnärerna en relativ trygghet som de kan utvecklas konstnärligt och bidra till ett rikare kulturliv för alla. Medverkan- och utställningsavtalet, , har gett bildkonstnärer något bättre villkor, men avtalet följs alltför sällan. Det som framkommer när KRO/KIF har tittat på detta är att då utställningsarrangörer ersätter enligt annan arvoderingsmodell än erhåller manliga konstnärer i genomsnitt mer i ersättning än deras kvinnliga kollegor och mer än dubbelt så mycket som personer med en annan könsidentitet än man eller kvinna. Det visar sig att de arrangörer som tillämpar och har redovisat hur mycket de har betalat i utställningsersättning och ersättning för arbetstid har gett manliga konstnärer i genomsnitt mer i ersättning än de kvinnliga kollegorna. Ersättningsgapet mellan kvinnor och män är således betydligt mindre i de fall då tillämpas, men likväl finns en könsbaserad skillnad.