prot · H5094 · 2017-09-14 00:00:00 — När det gäller samarbetet med och de jämförelserna är det som säger – det kan vara intressant att ha den typen av information och fakta, och sedan behöver man inte kopiera rakt av. Jag brukar ibland säga att medan byggde upp totalförsvaret och det civila försvaret, inte som en kopia av men likartat det svenska, avvecklade vi vårt. Vi kan kanske åka på studiebesök till för att ta del av det som fanns i . När vi nu bygger ett nytt civilförsvar och ett nytt totalförsvar gäller det dock att göra det utifrån dagens förhållanden, dagens idéer och de krav som ställs. Jag delar i stora drag uppfattningen i det är inne på när det gäller numerärer och vikten av att få in värnplikten, hemvärnet och nationella skyddsstyrkans viktiga roll i dessa sammanhang. Vi är nog i stora drag överens om de delarna. Sedan om Försvarsberedningen nu tittar på just uthållighetsfaktorn är det naturligtvis någonting som jag tror sammantaget skulle kunna bidra till en bra debatt om hur balanserna ska se ut i svensk försvarsmakt. Hur bygger vi ökad kompetens bland svensk allmänhet kring krishanteringsfrågor? Då gäller det inte bara rent militära krishanteringssituationer utan också civila sådana. Det kan man ju få in i ett värnpliktskoncept. Så ser det alltså ut. Vi får väl jobba vidare med frågan och se hur vi hanterar den. Vi har ett åldersstrukturproblem att ta tag i, och vi har även ett problem med nyrekrytering att ta tag i. Vi har dock även positiva signaler när det gäller officersrekryteringen och utbildningsfrågorna just . Det kräver ytterligare typer av åtgärder. Sedan är det så att vi har en delegerad statlig arbetsgivarpolitik, där Försvarsmakten är den som ytterst ansvarar för dessa frågor. Något mer har jag kanske inte att tillägga i debatten när det gäller själva sakfrågorna, men jag tycker att interpellationen har sitt värde och är väl värd att resonera omkring. 121 (V): Jag har inte heller mycket att tillägga, och därför tänker jag inte förlänga debatten. Det var en del skarpa ordväxlingar här före frågestunden, och det kan vara bra också att ha ett lite sakligt och lugnt samtal mellan varven. Jag tackar så mycket för svaret och hoppas att vi reder ut detta tillsammans, både i Försvarsberedningen och i kommande försvarsbeslut. Det gäller dem av oss som är med då, och då syftar jag kanske inte enbart på försvarsministern utan även på mig själv. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellationerna 2016/17:615 och 617 om kärnvapenförbud och svensk försvarsförmåga 122 Försvarsminister (S): har frågat mig hur jag anser att samarbete med Nato och dess medlemsländer påverkas om vi ratificerar konventionen om kärnvapenförbud, hur jag anser att samarbete med påverkas, huruvida jag delar min finske kollegas uppfattning att en ratifikation tar bort Natooptionen och undergräver NPT, vilka konsekvenser jag anser att detta får för vår relation med Nato samt, slutligen, huruvida jag anser att kärnvapenländer som och , som deltar i 17, kommer att kunna delta även i framtida övningar på svensk mark. har frågat mig om jag anser att sådana länder som , och kommer att kunna delta i övningar som exempelvis med exempelvis flyg och fartyg på svenskt territorium efter att undertecknat avtalet, om jag anser att det finns något som indikerar att dessa länders vilja att öva och samarbeta med i samma utsträckning som tidigare kommer att minska om skriver under avtalet och huruvida jag bedömer att andra bilaterala och multilaterala försvarssamarbeten, exempelvis vårt fördjupade samarbete med och partnerskap med Nato, inte kommer att påverkas av att undertecknar avtalet och vad som ligger till grund för den bedömningen. Jag väljer att besvara interpellationerna i ett sammanhang. har en lång tradition av brett och djupt engagemang på nedrustnings- och icke-spridningsområdet. Därför var det naturligt att medverka i den FN-mandaterade process som ledde fram till antagandet av en konvention mot kärnvapen. föreligger ett förhandlingsresultat. I den röstförklaring som avgav i samband med omröstningen uttrycktes från svensk sida övergripande stöd för förbudsprocessen och dess målsättningar. framhölls att konventionstexten i flera avseenden inte levde upp till de svenska förväntningarna. Regeringen kommer att tillsätta en utredning som ska belysa konsekvenserna av konventionen bland annat för icke-spridningsavtalet, provstoppsavtalet samt våra säkerhets- och försvarspolitiska samarbeten. Direktiven och formerna för denna utredning presenteras i närtid. Efter att utredningen är klar kommer regeringen att ta ställning till ett undertecknande. Det kommer också att behöva föras en nära dialog med våra samarbetsländer. Det närmare innehållet i dessa kontakter omfattas dock av sekretess, varför jag är förhindrad att redogöra för dem i detalj. Ett eventuellt beslut att i ett senare skede ratificera konventionen förutsätter godkännande. Jag vill understryka vikten av de säkerhets- och försvarspolitiska samarbeten som ingått för den samlade säkerhetspolitiken. Det är väl känt att vår säkerhet byggs i samarbete med andra. EU-samarbetet, vårt partnerskap med Nato, samarbetet med de nordiska länderna – där intar en särställning – samt relationen till , och är centrala delar i svensk säkerhetspolitik. Jag vill understryka att säkerhetspolitiska linje ligger fast. Vår militära alliansfrihet tjänar oss väl. Den nationella försvarsförmågan ska stärkas parallellt med att våra försvars- och säkerhetspolitiska samarbeten fortsätter att utvecklas. Vår utrikes- och säkerhetspolitik verkar genom diplomati, medling, konfliktförebyggande och förtroendeskapande åtgärder. Så ökar möjligheter att verka för avspänning och stabilitet såväl i vårt närområde som globalt. 123 (KD): hade en debattartikel i . Där talade hon om att röstade för den här texten , och hon skrev: ”Vår första analys visar att våra bi- och multilaterala försvarssamarbeten, inklusive partnerskapet med Nato samt samarbete med , och kan fortsätta.” Hon fortsatte som om det finns ett underlag som gör gällande att det inte skulle vara några problem. Min fråga är: Är det så att artikeln verkligen uttrycker sanningen? Enligt medieuppgifter fanns det redan samma vecka ett underlag hos försvarsministern som gjorde gällande, mycket tydligt och klart, att detta kommer att få konsekvenser. Det är också offentligt att högste företrädare i , landets chargé-d'affaires, var uppe hos utrikesministern veckan därpå – – och tydligt uttryckte att detta får starka konsekvenser. Även det brev som skickades från försvarsminister har kommit ut, och enligt uppgift uttrycks där samma linje. Då är min fråga: Är det verkligen så att det inte finns underlag för vad grannländerna säger? Det var väldigt många ord i försvarsministerns svar, men jag får inget svar. Hur påverkas samarbete med Nato och dess medlemsländer, till exempel , , och , om vi ratificerar konventionen? Är det inte så att statsrådet redan har läst det här svaret i underlag? Är det inte ett ganska högt spel att säga att ni ska utreda detta när ni redan vet att det har tydliggjorts från ? Jag vet att försvarsministern har ett väldigt engagemang för att vi ska knyta band till – ibland verkar det i debatten nästan som om försvarsministern hoppar bock över Nato rätt i famn. Men är det då inte väldigt märkligt att den ena handen – utrikesministern – drev tanken att vi skulle kunna vara med som en av de första undertecknande ? Det har ju framkommit att hon gjorde det. Sedan har det blivit mittåt i artiklar, men min fråga är: Finns det inte redan underlag där det är tydligt att såväl som , och har varit väldigt tydliga med att det är oförenligt? Och när det gäller : Är det inte så att det redan är klart? De säger att de inte har undertecknat eftersom detta tar bort Natooptionen, undergräver de befintliga icke-spridningsavtalen och är kontraproduktivt. Är det tecken i skyn som försvarsministern vill ha? Vilka andra tydliga signaler krävs för att man ska inse att detta – precis som säger – är någonting som går emot viljan att minska mängden kärnvapen? Det undergräver befintliga avtal. 124 (C): Tack, försvarsministern, för svaret! Svaret är avgränsat och hänvisar till stor del till sekretess. Men när man läser och tar del av artiklar som har publicerats – vilket har nämnts tidigare här i debatten – har åtminstone en minister i den dragit slutsatser utifrån hur detta påverkar de pågående bilaterala och multilaterala samarbetena. Försvarsministern har framgångsrikt varit – och är – engagerad för att detta ska utvecklas. behöver ett nära samarbete och stöd i olika situationer. Läget i vår värld är oroligt, och upprustning sker på många håll. förnyar sina kärnvapen, placerar ut ballistiska robotar i och ökar antalet övningar, och man har använt en allt hårdare retorik. Man signalerar till omvärlden att man är beredd att använda sina kärnvapen. påbörjar också sin storövning. I har vi många inbjudna gäster utöver våra svenska deltagande militärer, och vi vet att detta är gäster som involveras i bilaterala och multilaterala samarbeten. Det meddelades att , ensamt i , stödde den ambition som FN och många länder har förhandlat fram i denna konvention om ett kärnvapenförbud. Jag skulle vilja veta hur försvarsministern ser på att , liksom övriga länder i och de flesta EU-länder, valt att stå helt utanför. Det rör sig i alla fall om länder som är långt ifrån vår säkerhetspolitiska situation. Dessa är länder som värderar samarbete inom Nato, inom EU och inom det nordisk-baltiska samarbetet. De ser vad ett sådant här avtal skulle leda till när det handlar om konsekvenser för våra praktiska förutsättningar i militära samarbeten. Hur påverkar det, herr försvarsminister, om vi skriver under? Utrikesministern har redan dragit slutsatsen att det inte skulle påverka, men varför behövs det då en utredning? När avses denna utredning vara klar? Och när planerar regeringen att kunna vara färdig för ett ställningstagande i den här viktiga frågan? Vi har kunnat ta del av att utrikesministern har sett till att utrikesutskottet har varit involverat och informerat i denna fråga samt haft chans att följa utvecklingen. har å andra sidan, vad jag kan minnas, inte haft denna information utifrån ett totalförsvarsperspektiv och ett försvarspolitiskt samarbetsperspektiv. Vi skulle ha kunnat få en redovisning av hur det här, enligt regeringen, påverkar de försvarspolitiska samarbetena. Dessa samarbeten har manifesterats både när försvarsministern, tidigt , tillsammans med sin kollega i har gjort tydliga avtryck och när han inom EU-samarbetet poängterat vikten av att vi går vidare. Jag anser att detta riskerar att bli högst kontraproduktivt i det rådande säkerhetspolitiska läget. Det riskerar att slå mot såväl som säkerhet. Det här har gått fort, och det hade kunnat gå ännu fortare, men jag utgår från att nu besinnar sig och att regeringen tar detta på största allvar och värderar på vilket sätt detta kan få långtgående konsekvenser. Vi kan inte stå ensamma i ett läge där utvecklingen går åt fel håll. Vi måste värna de samarbeten som vi nu försöker bygga upp. 125 HANS (M): Låt oss inledningsvis reflektera kring just detta med kärnvapen och kärnvapenhotet. Där tror jag att det är väldigt lite som skiljer oss åt här i kammaren. Vi delar insikten om att det är ett djävulskt vapen, herr talman, som får fruktansvärda konsekvenser. Utmaningen för oss i är att man räknar med att det finns ungefär 20 000 kärnstridsspetsar i hela världen och att hälften av dessa innehas av . Precis som vännen och kollegan påpekade finns en del av robotsystemen i . Dessutom vet vi att i förhållande till alla andra länder i världen, möjligtvis med undantag för , har ett väldigt lättsinnigt förhållningssätt. Man använder detta i retoriken och hotar andra länder – om de gör på det ena eller andra sättet kan man inte utesluta att kärnvapen skulle kunna användas. Man har också en teknisk utveckling där man tar fram nya typer och där man kan använda dem som artillerigranater eller minor. Man har på ett helt annat sätt ett mycket lättsinnigt förhållningssätt. Då måste vi fråga oss på vilket sätt den typ av avtal som regeringen funderar på att ånga in i skulle kunna hjälpa till. Problemet är, herr talman, att ingen kärnvapennation – allra minst – på något sätt är delaktig i denna process. Min och utgångspunkt är att vi måste diskutera vad som är verkligheten och vad som är plakat. För mig är verkligheten att det finns 10 000 ryska kärnstridsspetsar. Det finns ingenting som tyder på att ett sådant här avtal på något sätt skulle göra dem färre eller mindre hotande. För ungefär trekvarts år sedan hade jag en interpellationsdebatt med utrikesminister inför att man skulle starta dessa förhandlingar. Till den debatten tror jag att det var åtminstone tre eller fyra socialdemokrater och åtminstone en miljöpartist som anmälde sig. Kuriöst nog var det ingen som nämnde att man tänkte göra en sådan här utredning. Jag skulle vilja ställa frågan till försvarsministern: När fick man den i och för sig rätt intressanta och goda idén att tillsätta en utredning för att undersöka huruvida detta avtal är bra eller dåligt? En sådan utredning kunde ha tillsatts redan när förhandlingsomgången påbörjades och kunde ha följt det arbetet parallellt. Jag tror, herr talman, att skälet till att man nu tillsätter denna utredning är att det nu förs en aktiv diskussion sedan interpellationsdebatten . Det är genom att oppositionsföreträdare har svarat på debattartikel i – vilket , och har gjort – som det har blivit en sådan diskussion att man plötsligt inser att det är allvar. Till det kommer uppenbarligen också korrespondens från andra länder. Det har hänvisats till ett brev från den amerikanska försvarsministern. Det har hänvisats till depescher från vår Natorepresentation nere i . Utöver att rikta frågan om när man fick den i och för sig goda idén till denna utredning vill jag därför fråga varför man inte tillsatte den tidigare. Och om man nu tillsätter en sådan utredning är det oerhört centralt att den är trovärdig, inte bara i försvarsministerns och utrikesministerns ögon utan i hela och kammarens ögon. Därför skulle jag vilja rekommendera att man till exempel kopplar den till Försvarsberedningen på något sätt. Precis som har varnats för i debatten kan detta nämligen få försvars- och säkerhetspolitiska konsekvenser. Det kan få konsekvenser för försvarsmaterielsamarbetet, och då är det oerhört centralt och viktigt att den sittande försvarsberedningen också hålls informerad. Som sagts tidigare: Det är inget Natoland som står bakom detta. Det är inga EU-länder, med undantag för , , och , som har valt en annan väg. 126 (V): Med stigande ålder blir jag alltmer flegmatisk. De som står nära mig säger: Du blir ju aldrig arg. Men är ett undantag. Jag måste säga att jag nästan baxnar när jag hör argumentationen från allianspartierna. ryter till, och genast springer ni deras ärenden – en annan makts ärenden! Det brukar användas en särskild terminologi för det i säkerhetssammanhang. undrar om vi inte måste göra som säger. Vad säger det om möjligheten att bedriva en självständig utrikes- och säkerhetspolitik som Natomedlem? Borde ni inte besinna er? Ni skjuter er själva inte bara i foten utan också i knäna. säger: Ni ska inte. Nej, det ska vi absolut inte, säger ni. Jag tycker att det är skrämmande. är orolig för att , och inte kommer att kunna delta i övningar som exempelvis . Låt mig bara säga att just detta gör inte mig så orolig, men jag förstår att utifrån sina utgångspunkter är orolig. Men vad betyder detta? Menar du verkligen på fullaste allvar att du ens kan tänka dig att välkomna kärnvapenbestyckade ubåtar, flygplan etcetera på svenskt territorium, över eller under vatten? Menar du verkligen att det är politik vad gäller kärnvapen och ? Om vi, precis som , hade en otvetydig lag som förbjöd kärnvapen att införas, produceras etcetera i landet, vilket vi inte har , tyvärr, skulle det vara ett problem i samarbetet med ? Då är det bara av det enkla skälet att man vill hålla dörren öppen för att vi ska ha kärnvapen i . Vart är vi på väg? Till slut vad gäller den finländska Natooptionen tycker jag att en rimlig auktoritet på området är utrikesminister . Han säger att det beslutet inte har någon koppling till Natooptionen. ville hellre att också kärnvapenstaterna skulle vara med i avtalet, och det kan vi ju alla önska. Där argumenterar ett antal Nobelpristagare utifrån vetenskapliga ståndpunkter för ett kärnvapenförbud. Men ni vill springa ärenden i en för mänskligheten bokstavligen livsviktig fråga. 127 Försvarsminister (S): Vi måste orka konfrontera kärnvapnen i världen. Det är det enda massförstörelsevapen som inte är förbjudet . Vi ser det som händer i , vilken turbulens det ställer till med, vilken spets det ställer spänningarna i världen på, och det måste på något vis lösas. Jag tror inte att man löser det genom en spiral av ökad kärnvapenretorik. På samma sätt reagerar vi på när man från den ryska sidan från tid till annan släpper fram någon general eller positionerad militär som säger: Vi har kärnvapen. Vi vill bara upplysa om det. Jag är väl informerad om hur man flyttar Iskanderrobotar, hur man övar kärnvapenförband, hur man investerar i kärnvapen på den ryska sidan. Det är en mycket negativ utveckling och det som har den största bäringen på vårt närområde när det gäller kärnvapen. Det är viktigt att det blir sagt. Vi måste också som politiker orka konfrontera detta med kärnvapen och hitta olika typer av metoder för att det ska hända något i positiv riktning, men på den fronten verkar idétorkan vara monumental på olika håll. Så kommer då den här resolutionen upp till ytan, och då plötsligt låser man in sig i ett hörn och har inte någon offensiv tanke kring hur man ska hantera kärnvapnen över huvud taget. Där tycker jag nog att ni herrar från oppositionen borde tänka till lite grann över vad ni har för åsikt om hur vi egentligen ska komma åt kärnvapnen. På vilket sätt vill ni bidra i den processen och den utvecklingen? Med hänvisning till det som vi har direkt över är ni välkomna med både idéer och tankar om detta. gjorde vi följande röstförklaring till den här konventionen: Vårt ställningstagande föregriper inte resultatet av den här processen. För del, och jag antar att det gäller för många andra också, kommer regeringen att överväga konsekvenserna av konventionen för den civila kärntekniska industrin, handel, forskning inklusive skyddsforskning för fredliga ändamål liksom vidare försvars- och säkerhetspolitiska intressen. Ett beslut om ratifikation och anslutning till konventionen kommer att behöva tas i . Det är bland annat dessa punkter som är grunden för att detta ska utredas ordentligt, att man går till botten med alla tänkbara konsekvenser i hela dess vidd för och också vårt närområde, för det här är ingen fråga som bara har med och vår interna balans att göra. Det vi gör på det här området är att rusta upp den nationella förmågan och fördjupa våra samarbeten. Det är viktigt för balansen i hela vår del av . Då ska hela detta perspektiv också lyftas in i det här sammanhanget. Vår röstförklaring följs nu upp och utredningsdirektiv och formerna för en utredning bearbetas. Sedan är det självklart så som säger att om man ska genomföra utredningen ska det ske på ett trovärdigt sätt. Dessutom ska man ta den tid på sig som det kräver. Förmodligen ska det sedan genomföras remissomgångar. ska en regering ta ställning till den, och slutligen är det som ska fatta beslut. Jag vill bara upplysa om hela processen. Slutligen: De samarbeten som vi har byggt militärt ska utvecklas, inte avvecklas. 128 (KD): Att kämpa för en värld fri från kärnvapen är naturligtvis, som har sagts här förut, något som vi alla vill och som är jätteviktigt. Men då får vi arbeta på ett sådant sätt att det inte blir ett slag i luften. Det här initiativet undergräver ett befintligt icke-spridningsavtal, vilket har påpekats från olika håll. Sedan blir det ganska speciellt när försvarsministern på slutet talar sig varm för att här ska vi utveckla samarbetena. Men var det inte så, herr försvarsminister, att det faktiskt fanns underlag, till exempel från , som visade tydligt att det här får stora konsekvenser och att det finns frågetecken kring vår speciella relation? Vi kristdemokrater tycker att vi ska vara med i Nato, men vi är nu en nära partner. När det gäller det så kallade guldkortet undrar jag om det här får konsekvenser. Finns det inte underlag som visar att man har påpekat sådana saker? Precis som förut påpekades får detta konsekvenser för försvarssamarbeten, exempelvis övningen som pågår, Baltops och liknande. Är det inte precis det som har framförts av de här länderna? Det vore intressant att höra försvarsministerns syn på detta. Är det verkligen så att du är så förvånad och säger att det här måste utredas? Har inte detta talats om väldigt tydligt? Och var det inte därför, herr talman, som – de var med ett tag i diskussionen – sa att detta inte är förenligt med ett Natomedlemskap? Natos generalsekreterare har sagt att man vill avskaffa kärnvapen men att man inte kan göra det ensidigt. Är inte det som vi kommer tillbaka till att vi ska kämpa mot kärnvapen? Det är något som vi delar med exempelvis . Men vi kan inte, som det uttrycktes, skjuta oss själva i foten och göra något som gör att vi kommer längre ifrån visionen och de samarbeten som är helt nödvändiga för . Vi skapar säkerhet gemensamt, och samarbetena med våra grannländer är av yttersta vikt. Då blir det märkligt att säga att detta måste utredas. Vi vet ju enligt uppgift att dessa länder har varit tydliga. När det gäller vet vi med säkerhet, och det finns också uppgifter från , och . Det fungerar inte att underteckna detta och tro att det inte får stora konsekvenser. Frågan återkommer: Har inte försvarsministern något mer konkret svar att ge med utgångspunkt i den information han har? Hur påverkas samarbete med Nato, med , , och ? Hur blir det med vår speciella relation med Nato, det så kallade guldkortet? Hur påverkas samarbete med om vi ratificerar konventionen? Är inte försvarsministern av en annan åsikt och förstod i likhet med att detta inte fungerar ihop, att det tar bort Natooptionen och undergräver de befintliga icke-spridningsavtalen? 129 (C): För är det givetvis angeläget att det globala arbetet med nedrustning fortsätter och att de rustningskontrollsåtgärder och förtroendeskapande arrangemang som finns upprätthålls och utvecklas. Vi kommer att fortsätta att agera för en minskning och nedrustning av kärnvapen i världen. Vi kommer också att arbeta för stabilitet och utvecklad säkerhet i vårt närområde och för vårt land. När en samlad regering följer de förhandlingar som pågår inom ramen för FN förutsätter jag att försvarsministern, och övriga regeringen har en mycket god insyn i vad som förhandlas och diskuteras, att man väger av olika konsekvenser för vad ett sådant här avtal kan leda till och att man ser de praktiska konsekvensanalyser som värderas. Jag förutsätter att Försvarsdepartementet har gjort det även under denna förhandling och att man har vägt av och givit sin bild till dem som har förhandlat för räkning av vad detta får för praktiska konsekvenser. När det beskrivs så tydligt av utrikesministern att detta inte påverkar vare sig bilaterala eller multilaterala samarbeten blir det en tvär kontrast att läsa de uttalanden och brevväxlingar som ägt rum mellan den amerikanske försvarsministern och och försvarsminister. De visar upp en helt annan bild, vinkling och tolkning av vad detta skulle innebära för vårt bilaterala samarbete med på försvarsområdet. Att ställa dessa frågor är varken att gå eller någon annan stats ärenden. Det handlar om att verka för säkerhet och att ta vara på de möjligheter som ligger i utvecklade, stärkta och långsiktiga bilaterala och multilaterala samarbeten.