prot · H40984 · 2017-03-22 00:00:00 — Men jag har förstått att det handlar om att ta till vara delar av det som framkom när man utvärderade vårdnadsreform vårdnadsutredning. Det jag kan läsa mig till är att utskottet har fokuserat på att barn kommer i kläm i vårdnadstvister. Jag kan inte annat än säga att jag tycker att det är väldigt bra om det här tillkännagivandet nu får effekten att det går snabbare att synliggöra barnrättsperspektivet ytterligare. Vi håller ju som sagt på med att få in som lag i . Den processen kommer säkert också att bidra till att det här förbättras. Det är en utveckling i rätt riktning. Det fjärde tillkännagivandet handlar om överförmyndare, gode män och förvaltare. Jag har minnen av att detta har varit en långkörare tidigare. Det är väldigt många ledamöter som har motionerat kring det här. Jag kan konstatera att jag faktiskt själv har med en motion där som jag hade glömt bort. Bristerna i systemet med gode män och förvaltare har varit på tapeten väldigt . De dyker då och då upp som skandaler i tv och kan vara ganska hårresande, tycker jag. Det är väldigt bra att regeringen nu har fått ett mycket brett uppdrag – som jag uppfattar formuleringen – att titta på den här problematiken. Även där har man redan varit igång. Eftersom jag inte är ledamot i utskottet ska jag inte gå in på så väldigt många av reservationerna och diskutera dem, som några andra har gjort, för jag har inte hunnit sätta mig in i dem riktigt. Men jag vill kommentera någonting som jag tycker är intressant. Det finns ingen reservation på området, men jag vill ändå säga något om det här med särkullbarn. När jag läser utskottets utfrågning tycker jag att det är slående hur oerhört svårt vi har att väga nackdelar och fördelar mellan parterna i de här konflikterna. Där presenteras lite olika modeller för hur man skulle kunna tackla det här med vad som är rättvisa när arv ska fördelas mellan parter med olika status. Men utifrån den rapporten tycker jag också att man kan ifrågasätta om det egentligen finns någon rättvisa i sådana situationer. Jag vet att det återkommande har motionerats om det här . Jag anser att det inte bara handlar om den efterlevande makans situation. Det kan faktiskt gälla makens situation också. Men sedan är det också så att det här i ökad utsträckning handlar om konflikter mellan bröstarvingar och särkullbarn, konflikter som kan vara livslånga och oerhört sorgliga. Med de nya familjestrukturer som vi nu har kan jag tänka mig att vi även kommer att ha konflikter mellan särkullbarn från olika särbarnkullar i våra stjärnfamiljer och vad vi nu kallar dem. När det gäller den här problematiken tyckte jag verkligen att er utfrågning gav ett svar, nämligen att familjerätten åtminstone i den här frågan inte är i takt med tiden, herr talman. Jag yrkar avslag på de 17 reservationerna och bifall till förslaget i betänkandet. 48 (SD): Hur många testamenten blir inte uppdagade? Det kan vi naturligtvis inte veta . Testamenten är inte enbart till för att rika människor ska dela ut tillgångarna när de går bort. Testamenten är till för alla människor som vill underlätta för sig själva och sina kvarlevande och göra processen med fördelningen av tillgångarna så enkel som möjligt. Därigenom kan man undvika eventuella släktfejder. saknar vi i ett statligt nationellt register över testamenten. Det finns i och för sig många privata alternativ, men dessa är ofta knutna till någon begravningsbyrå eller till något företag som vill tjäna pengar på att förvara testamentet. Ett oberoende frivilligt register för hanteringen av testamenten borde vara att föredra, då det är mycket viktiga värdehandlingar. Det kan handla om allt från obetydliga värden till värden i mångmiljonklassen, exempelvis fastigheter, skog, företag, aktier och andra värdepapper. Listan kan göras lång, som ni hör. Det finns en efterfrågan på att ha ett statligt testamentsregister, då det i ett flertal fall varit så att man inte gått rätt till väga eller att testamenten rent av försvunnit. Många tror att det räcker om man kopierar testamentet och delar ut kopiorna till nära och kära. Men det gör det inte. Det är endast originaltestamentet som gills. Detta frivilliga register ska vara till för att den enskilde ska kunna säkerställa att dennes testamente inte försvinner eller aldrig blir hittat. Vi sverigedemokrater var först med att lyfta frågan i en kommittémotion efter att jag själv hade väckt en enskild motion i frågan. Ni här i församlingen vet att man kan göra det under den allmänna motionstiden. är det glädjande att andra partier här inne i salen, herr talman, har insett behovet av ett statligt register. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) § 10 Konsulär krisberedskap betänkande 2016/17:UU12 Konsulär krisberedskap (skr. 2016/17:53) 49 (S): Det är inte så att det finns några stora åsiktsskillnader i vad olika partier här i riksdag tycker om det som kallas för konsulär krisberedskap. Tvärtom är skillnaderna så små att det nog inte hade blivit någon debatt alls om det hade gällt i stort sett vilket annat ärende som helst. Men bakom den ganska tekniska och torra rubriken krisberedskap döljer sig viktiga frågor som ytterst handlar om svenska medborgares möjligheter att få hjälp om de befinner sig i en annan del av världen och där hamnar mitt i en kris eller en katastrof. Det är inte för att debattera för eller mot något som jag begärt ordet . I stället handlar det om att när något oförutsett väl händer är frågan om konsulär krisberedskap viktig. Ytterst kan den till och med vara livsavgörande. Det handlar om frågor om skyldigheter och rättigheter som är viktiga att känna till för en svensk medborgare som reser utomlands. Det här inlägget gör jag inte för att i första hand debattera utan mest för att informera. Ger man sig ut på resa utomlands är det viktigt att veta att man har ett långtgående eget ansvar för att genom reseförsäkringar och annat ha skydd vid sjukdom, olycksfall eller i värsta fall dödsfall. Var och en som reser utomlands har ett eget ansvar att innan resan informera sig om reserekommendationer för det aktuella landet. Är det så att UD avråder från resa till landet i fråga gäller inte normala reseförsäkringar. Har man bokat en resa kan man i vissa fall få tillbaka det man betalat. En reseavrådan innebär också att man inte kan förvänta sig hjälp av svenska myndigheter att ta sig ut ur landet om läget där så skulle kräva. Mer information om skyldigheter och rättigheter i det här fallet kan man hitta på hemsida i avdelningen UD:s reseinformation. Befinner man sig som svensk medborgare utomlands och det inträffar en större kris eller katastrof har man enligt en lag som började gälla i sin nuvarande form rätt att få hjälp av svenska myndigheter. Men exakt vad som är en större kris eller katastrof är inte angivet i lagtexten. Att det inte görs beror på att det alltid är svårt att förutse i förväg exakt vad som kan inträffa. Hade det funnits exakta regleringar i lagtexten av vad som räknas skulle det i själva verket kunna innebära oönskade begränsningar i möjligheterna att erbjuda hjälp. Den enskilde har, som jag pekat på tidigare i det här inlägget, ett grundläggande ansvar för sin egen säkerhet. Statens ansvar kommer först därefter. Detta innebär att en statlig katastrofinsats bara ska genomföras om hjälpbehoven inte kan tillgodoses på andra sätt, till exempel med hjälp av myndigheter i det drabbade landet eller via rese- eller försäkringsbolag. För att ska kunna hjälpa svenska medborgare måste staten ha en organisation och en beredskap för att kunna gripa in och stötta svenskar vid kriser och katastrofer utomlands. Det är den beredskapen och den organisationen som har granskat och gett synpunkter på hur den fungerar. Det har den gjort i en granskningsrapport som har sänts till regeringen. Regeringen har i sin tur gått igenom revisionsrapporten och svarat på de slutsatser som den har. Här i riksdag behandlar vi regeringens skrivelse, i det här fallet först i utrikesutskottet, och är frågan uppe i kammaren för debatt och beslut. Det här är frågor som vi i utrikesutskottet följt noga . Vi har också gett utvärderings- och forskningssekretariat i uppdrag att genomföra en uppföljning av lagen om konsulära katastrofinsatser och . överlämnade utvärderings- och forskningssekretariatet två uppföljningsrapporter till utrikesutskottet: Uppföljning av den konsulära krishanteringsförmågan och Uppföljning av UD:s avrådan från resa. Rapporternas innehåll och slutsatser är framställda av utvärderings- och forskningssekretariatets utredare. För att återgå till granskning har syftet med den varit att bedöma om den konsulära krisberedskapsorganisationens förutsättningar att hantera en större kris utomlands är ändamålsenliga. Det handlar till exempel om organisationens utformning och förberedelser inför aktivt krisarbete samt hur insatserna följs upp så att organisationen kan stå bättre inför nästa kris. Utgångspunkten är att ändamålsenliga förutsättningar skapar goda möjligheter att hantera en kris på ett effektivt sätt. bedömer att den konsulära krisberedskapsorganisationen är ändamålsenligt organiserad. Bedömningen grundas framför allt på att det finns en tydlig ansvarsfördelning inom organisationen, att det finns en särskild beredskapsgrupp på UD som arbetar löpande med krisberedskapsfrågor och att olika förstärkningsresurser vid behov kan kallas in med kort varsel. Men ser också några punkter i arbetet som kan förbättras. Det som de pekar på är att UD bör genomföra årliga krisberedskapsövningar, att UD bör fortsätta att utveckla systematiken, strukturen och dokumentationen när det gäller utvärderingar och att UD bör säkerställa att samtliga beredskapsansvariga är införstådda med uppdraget och får tillräcklig utbildning. Regeringen delar uppfattningen att krisberedskapen bör övas . har tagit fram en modell för utvärdering av den konsulära enhetens arbete i samband med kriser. UD anser att den konsulära grundutbildningen ger en god bild av vad det innebär att hålla beredskapen på en utlandsmyndighet. I utrikesutskottet välkomnar vi det arbete som regeringen har gjort bland annat inom utrikesförvaltningen sedan lagen om konsulära katastrofinsatser trädde i kraft och som har bidragit till att bedömer att den konsulära krisberedskapsorganisationen är ändamålsenlig och resurseffektivt organiserad. Men bra kan bli bättre. Därför är det glädjande att regeringen har tagit till sig de synpunkter och förbättringsförslag som gett. Detta kommer att stärka den svenska beredskapen att bistå svenska medborgare som befinner sig utomlands och råkar ut för en kris eller katastrof. Avslutningsvis, herr talman, vill jag återigen påminna om det långtgående egna ansvaret. Ska man resa utomlands ska man ha ett giltigt pass, kontrollera UD:s reseinformation om landet man tänkt åka till och ha en reseförsäkring, och i de flesta hemförsäkringar ingår en bra sådan. Man kan även vid behov behöva vaccinera sig. Det kan vi också påminna om. Ska man stanna i ett land behöver man troligtvis en särskild försäkring. Det har man skyldighet att själv undersöka. Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag i utrikesutskottets betänkande nr 12 och önska alla svenskar som åker utomlands en trevlig och säker resa där inget oförutsett händer. 50 (M): Som framgick av anförande har granskat utrikesförvaltningens förutsättningar att hjälpa svenskar utomlands vid större kriser. Granskningen visar att det är viktigt att krishanteringen kommer igång så snabbt som möjligt så att hjälp inte dröjer men också så att information om vad som händer når ut. Det är som har det operativa ansvaret för krishanteringen tillsammans med den svenska ambassaden i det berörda landet. Den konsulära krisberedskapen måste naturligtvis fungera i ett skarpt läge. Den organisation som finns har inte tidigare granskats av någon oberoende part. Vi i utskottet välkomnar därför att har gjort granskningen. Vi har också, som sa, beställt en granskning via utrikesutskottet. Den granskning som har gjort visar på både styrkor och svagheter i systemet. gäller det för regeringen att utifrån den analysen och rekommendationerna göra de förändringar som krävs för att vi ska ha en konsulär krisberedskap som fungerar i praktiken när det verkligen behövs. Stora brister i krishantering blottades i samband med 2004. har staten ett lagstadgat beredskapsansvar för att kunna gripa in om en större kris eller katastrof drabbar många svenskar utomlands. Det innebär i praktiken att staten under vissa förutsättningar har ett ansvar att genomföra en konsulär katastrofinsats utomlands. Tillbaka till rapporten. Den övergripande slutsatsen är att den konsulära krisberedskapsorganisationen har goda förutsättningar att hantera konsulära kriser och att organisationen använder sina resurser på ett effektivt sätt. Men det finns ett antal områden som anser kan förbättras för att ytterligare stärka krisberedskapen inom utrikesförvaltningen. Granskningen visar att man har dragit lärdom av de erfarenheter som finns från . Man har också tagit till sig av kritiken. Det finns en tydligare ansvarsfördelning för krisberedskapsorganisationen. Det finns inrättade jourfunktioner, och det finns en särskild grupp på UD som arbetar med krisberedskapsfrågor. Däremot säger man också att många av ambassader runt om i världen behöver öva krishantering oftare än de gör . Precis som rapporten visar är, utöver hög kompetens och en väl anpassad organisation, övning och utbildning avgörande för ett framgångsrikt krisberedskapsarbete. Det är av största vikt att ambassaderna övar krishantering regelbundet. Rapporten visar att hälften av utlandsmyndigheterna inte övade alls . Det är naturligtvis allvarligt, och det måste åtgärdas. Utskottet välkomnar därför att UD avser att införa krav på en årlig övning. Om det sedan kommer att genomföras på varje ambassad eller inte återstår att se. Det handlar också om kunskap. Utredningen visar att det är alltför få av de beredskapsansvariga tjänstemännen på utlandsmyndigheterna som anser att de lever upp till det reglerade beredskapsansvaret. Även om resurserna alltid är begränsade, herr talman, måste de användas på ett så effektivt sätt som möjligt. Det handlar om enskilda människor. Det är inte bara svenska medborgare som detta ansvar gäller, utan det gäller också alla människor som bor i eller som har en nära anknytning till . Alla dessa måste kunna känna sig trygga med och lita på att de institutioner och skyddsnät vi har fungerar och att det finns rättigheter som är skyddade. Här gäller det att det finns en organisation som är både utbildad och övad och att det finns en klarlagd ansvarsfördelning och prioriteringar. I takt med att vårt omvärldsläge har blivit alltmer osäkert är det vår bild att allmänheten mer och mer får upp ögonen för den enskildes ansvar för sin egen säkerhet och beredskap. Det gäller såväl här hemma som när man åker utanför gränser. Här finns dock ytterligare insatser, inte minst informationsinsatser, att genomföra. Vi behöver bli bättre på krismedvetenhet. Vi behöver bättre informera befolkningen om hur man som enskild ska förväntas förbereda sig om en kris skulle inträffa också om man skulle befinna sig i ett annat land. Som svensk eller som någon som har nära koppling till – man behöver alltså inte ens bo i – ska man veta vilka rättigheter och skyldigheter man har. Det gäller som sagt var man än befinner sig. Utskottet välkomnar också att regeringen säger att UD kommer att utveckla systematiken kring utvärdering när det gäller utbildning, övningar och även regionmöten så att vi får en konsulär krisberedskap som lever upp till namnet. Därmed, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) § 11 Civila samhället betänkande 2016/17:KrU4 51 (M): Civilsamhället är en verksamhet, ett pågående samhällsfenomen eller hur man nu ska förklara det som är omfattande och viktigt i . Civilsamhället är allt från den lilla bostadsrättsföreningen, bridgeklubben eller konstklubben på orten där vi bor till de stora organisationerna och föreningarna som verkar både nationellt och internationellt: Röda Korset, , de politiska partierna, trossamfunden med flera. Många av dessa har egna anställda. Civilsamhället spänner över ett brett spektrum – stort som smått, brett som smalt. Det finns i runda tal 200 000 föreningar. Civilsamhället bevarar och speglar vårt demokratiska samhälle och är en garant för våra demokratiska värderingar och människors lika värde. Det ger delaktighet till människor, och det bidrar till samhällsutvecklingen och till allas vårt väl och ve. debatterar vi kulturutskottets betänkande nr 4. Min kollega kommer senare att tala om idrotten, som är en stor del av det civila samhället. Det pågår flera utredningar om hur friheten och särarten hos civilsamhällets organisationer ska stärkas. Det är nog så viktigt, men det är också viktigt att titta på de hinder som finns för civilsamhället. Jag tänker närmast på den reglering som ibland kan uppstå när ideella föreningar likställs med privat vinstdrivande verksamhet. Det finns också andra hinder. Vi moderater ser fram emot den skrivelse från regeringen som kommer /18 med förslag utifrån betänkandet Palett för ett stärkt civilsamhälle. Civilsamhället har också spelat och spelar en viktig roll för integrationen. Alliansen menar att för att integrationen ska kunna fördjupas och förbättras är det viktigt att samarbetet mellan civilsamhället och den offentligt finansierade välfärden stärks. Här är en tydlig politik viktig. Utan civilsamhällets kraft hade inte klarat av att ta emot de flyktingar som kom hit . Vi menar också att det är viktigt att civilsamhället och samhällets kärnverksamheter stärks. Vi ser fram emot förslag om samverkan mellan idéburna organisationer och den offentliga sektorn eftersom det civila samhället aktivt bidrar till vår välfärd. Alliansen vill stärka samarbetet mellan den solidariskt finansierade välfärden och ideella organisationer ytterligare. Det är ett viktigt och prioriterat område för oss. Men det kräver tydliga politiska signaler. Under alliansregeringen fördjupades samarbetet mellan den offentliga sektorn och civilsamhället, bland annat genom överenskommelser inom de integrationspolitiska och socialpolitiska områdena. Allianspartierna anser att regeringen nu bör ta till vara de erfarenheter man gjorde och tydligt markera att inriktningen på samarbete fortfarande ligger fast. En annan omfattande del av civilsamhället är trossamfunden. Många nya religioner och trossamfund finns i vårt samhälle . Det är en rikedom. Men det finns religiös övertygelse som övergår i religiös fanatism och där trosuppfattningar anses stå över demokratiska värderingar och principer. Enskilda människors fri- och rättigheter påverkas. Detta är ett problem som växer inte bara i utan i hela . Det är viktigt att samtliga trossamfund respekterar och efterlever de demokratiska värderingar som bygger på. Det handlar om religionsfriheten, om att dela våra demokratiska värderingar, om att respektera jämställdhet mellan kvinnor och män och om hbtq-rättigheter. Det är självklara rättigheter i vårt sekulära samhälle. Trossamfunden måste också vara en del i hela samhällsbyggets arbete mot våldsbejakande extremism och i det förebyggande arbetet mot radikalisering. Här har trossamfunden ett viktigt uppdrag i det förebyggande arbetet för att samverka och öka kunskapen i arbetet med att värna demokratin mot extremism. Arbetet mot religiös extremism måste ske utan att det inkräktar på alla enskilda människors rätt att tro eller inte tro. Allianspartierna anser att en översyn av hur samverkan och dialog mellan trossamfund och det sekulära samhället ser ut och hur det ska stärkas bör göras. Det är viktigt att det är demokratins principer och principerna om de mänskliga rättigheterna som står i fokus. Syftet med en sådan översyn av frågan är att se hur samverkan mellan trossamfund och det sekulära samhället kan stärkas för att förebygga och motverka antidemokratiska idéer. Vi vill påpeka att det är viktigt att man noga säkerställer att de trossamfund man etablerar kontakt med verkligen står bakom demokratins principer och principerna om mänskliga fri- och rättigheter. Jag är säker på att vi alla i den här kammaren anser att den ideella sektorn eller civilsamhället är en oerhört viktig del för politiken. Civilsamhället fostrar och utbildar många samhällsengagerade medborgare, och en del av dem blir kanske politiker på olika nivåer. Avslutningsvis yrkar jag bifall till reservationerna 18 och 19. 52 (SD): I det här betänkandet, KrU4, behandlar vi de frågor som rör det civila samhället och bland annat idrott och friluftsliv. En av de viktiga delarna på civilsamhällesområdet är föreningslivet. För att det allmänna stödet för offentliga bidrag till det civila samhället ska kunna upprätthållas bör stödet fördelas på ett ansvarsfullt sätt. Mottagare av skattefinansierat stöd bör uppfylla vissa minimikrav på kvalitet och samhällsnyttigt innehåll. Allt annat är att visa bristande respekt för demokratin och skattebetalarnas pengar. Såväl regelverk som tillsyn bör därför ses över och skärpas för att säkerställa att våldsbejakande och icke-demokratiska organisationer inte ska kunna få skattefinansierat stöd. Vad gäller idrotten spelar den en viktig roll i det civila samhället, särskilt ur folkhälsoperspektivet. Idrotten och friluftslivet har även en stor betydelse för rehabilitering och ger meningsfulla fritidsaktiviteter. Föreningsidrotten kan tack vare stort engagemang, ideella ledare och människor som brinner för sin idrott ge framför allt barn och unga möjligheten att idrotta, träffa vänner och mycket mer. lanserades den så kallade Elitsatsningen för att bland annat stärka den svenska idrottens internationella konkurrenskraft och ge oss nya framgångsrika idrottsstjärnor och förebilder som kan locka fler barn och ungdomar till idrottsrörelsen. Satsningen innebar ett viktigt resurstillskott för idrottsrörelsens många landslagstrupper enligt studier vid . Satsningen kom i särskilt hög utsträckning handikappidrotten till del, och dessutom förbättrades samordningen av det samlade stödet till svensk elitidrott. Tyvärr avslutades satsningen 2012, och därför föreslår att stödet till Elitsatsningen bör förnyas. Att säkra barns och ungdomars tillgång till idrott och fysisk aktivitet är en angelägen uppgift. Det är dock lika viktigt att göra detsamma för våra äldre. Vi vet att idrott och friskvård kan motverka många ålderssjukdomar, bidra till att förhindra fallolyckor och även bidra till att bryta den ensamhet och sociala isolering som många av våra äldre tyvärr lider av. Satsningar på idrott för äldre är inte enbart bra för den enskilde, utan det gynnar hela samhället. Studier från bland annat det danska har visat att satsningar på äldreidrott är en samhällsekonomisk vinst genom att de medför minskade vårdbehov. Vi menar därför att ytterligare åtgärder bör vidtas i syfte att säkerställa äldres tillgång till idrott och fysisk aktivitet över hela landet. Förutom idrotten och dess betydelse för folkhälsa är det också viktigt att lyfta upp friluftslivet, då natur och friluftsliv har en läkande och stärkande effekt vid ohälsa. Ett av våra största folkhälsoproblem är det ökade stillasittandet, särskilt bland barn och unga. De naturliga relationerna till rörelse, motion och vistelse i naturen blir allt färre, och vardagsmotionen minskar. För att vända denna negativa utveckling krävs krafttag, och en del i det är att stärka friluftslivets ställning i samhället. Stora möjligheter för att främja friluftslivet i hela finns att nå genom ett tätare samarbete med våra nordiska grannländer. Det nordiska samarbetet på det här området fyller även en viktig roll i utbytet av exempelvis arbetstillfällen, erfarenheter och turism länder emellan. Friluftslivet är också ett rikt och viktigt kultur- och naturarv för hela .