prot · H409128 · 2017-06-19 00:00:00 — Därför är det bra att vi i KU nu har granskat dessa anmälningar, har resonerat kring vad som är rimligt när det gäller samråd och förankring mellan regering och riksdag och är tydliga med att regeringen i alla lägen har att framföra den förankrade svenska ståndpunkten, oavsett om det är vid formella eller informella möten som diskussion uppstår. Utskottet förutsätter att dessa granskningar tas med i den tidigare nämnda , så att vi inte behöver stå här igen och upprepa samma saker. 16 SKÅNBERG (KD): Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Jag har den föga avundsvärda uppgiften att gå fram och sjunga till samma noter som de tidigare. När vi är helt ense blir variationen något mindre. Det är viktigt för oss som ledamöter i KU att var och en tar sitt ansvar. Vi deltar inte som ett kollektiv, utan var och en av oss har ansvar för det vi sätter vårt namn under. Jag har funnit KU:s ställningstaganden när det handlar om kapitel 1 och regeringens förhållande till alldeles utmärkta, men jag vill göra som de andra och lyfta fram några saker som sticker ut. När det handlar om ett framtida Center och om detta ska ligga på i eller inte konstaterar att det har funnits ett pressmeddelande som innebär ett besked om att regeringen avser att bidra till driften av ett sådant center när det har öppnat utan att frågan om var centret ska ligga närmare berörs. En sådan delfinansiering förutsätter ett beslut av , men pressmeddelandet saknar information om detta. Det betyder att pressmeddelandet riskerar att ge ett felaktigt intryck. Det är inte bra – så kan vi inte ha det. Därför säger att vi vill framhålla vikten av att informationen i pressmeddelanden ger en korrekt och rättvisande bild av ärendets status. Det är viktigt att detta sköts; vi kan inte ha det annorlunda. När det handlar om G13 och undertecknande av försäkran om att man kommer att inställa sig när KU kallar till granskning är det ett ärende som har varit uppe om och om igen. Det är inte tillfredsställande att statsråd inte kommer. Självfallet ska ett statsråd infinna sig när han eller hon kallas till KU. Statsministern var snabbt ute och sa att han redan begärt ett sådant undertecknande. Vid närmare granskning var detta kanske inte så tydligt, utan det har fått påminnas och påminnas igen. Det har gjorts skillnad mellan att göra ett skriftligt åtagande och att göra ett undertecknat åtagande. går inte in i närmare detalj utan konstaterar att det inte var tillfredsställande att undertecknandet av åtagandet inte togs fram omgående. Det får vara bra så. Sedan är med all rätt generöst nog att säga att vi välkomnar att statsministern nu har sett till att göra det som vi sa tidigare. Där sätter vi punkt på KU-manér. Sedan handlar det om ett tillfälle med statsrådet och kultur- och demokratiminister och hennes brist när det gäller att göra det hon borde göra, inte bara när det blir fel och hon säger saker som inte är korrekta utan när hon inte säger det som faktiskt är korrekt. Andra har använt utrymmet här till att, mer än vad som är brukligt i KU-sammanhang, anmärka. Jag nöjer mig med att läsa innantill om vad vi är överens om som brister: ”Inför ett möte i ministerrådet kom och kultur- och demokratiminister överens om att statsrådet skulle betona att kulturpolitiken är en nationell angelägenhet. Vid rådets antagande av rådslutsatser gjorde dock kultur- och demokratiministern inte något sådant uttalande. Utskottet framhåller vikten av att en ståndpunkt som förankrats i fullföljs fullt ut i rådet. Om regeringen inte agerar i enlighet med nämndens ställningstaganden ska skälen för detta tydligt redovisas i den skriftliga återrapporten. Enligt utskottet var återrapporteringen till i frågan ofullständig.” Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Där sätter vi punkt, och vi räknar med att berört statsråd ska lyssna till det. 17 (S): I granskningsbetänkandet har tittat närmare på vissa frågor som rör regeringens förhållande till . Bland annat berörs regeringens hantering av EU-frågor, och det är dessa som jag liksom vissa föregående talare tänker uppehålla mig kring. EU-arbetet är minst sagt komplicerat. Vi har tre parter – , regeringen och EU – och samspelet mellan dessa. Även om det är regeringen som företräder i EU är det ändå viktigt att regeringen informerar och förankrar sitt agerande hos . Tanken är att , som folkets främsta företrädare, ska ha inflytande i de ståndpunkter som ska ha i EU. Detta innebär att ska ha en reell möjlighet att i förväg kunna påverka inriktningen hos politiken och inte endast rätten att i efterhand kontrollera det som regeringen har gjort. Utgångspunkten för denna samverkan mellan riksdag och regering är att intressen i EU tillgodoses på bästa sätt. Det är som sagt tydligt att det är regeringens ansvar att driva EU-arbetet. De besked som regeringen får av är, som man har sagt tidigare här, inte lagligt bindande. Men de är politiskt bindande eftersom regeringen företräder i EU och agerar där med fullt politiskt ansvar. Som vissa kollegor har sagt här tidigare och som vi har märkt under tidigare års granskningar och under denna granskning råder det ibland oklarheter kring vad som egentligen gäller beträffande samråden mellan och regeringen eller regeringen och . Det gäller särskilt diskussioner som förts mellan ministrar i informella sammanhang där det exempelvis kan dyka upp frågor som statsrådet borde ha vänt sig till samråda om. Varför förde man diskussioner under en informell lunch utan att först vända sig till , har statsrådet agerat i linje med mandat och så vidare? Detta får mig att förstå att medan den principiella ansvarsfördelningen är tydlig kan den begränsade skriftliga regleringen i regeringsformen och riksdagsordningen tillsammans med en nu ganska lång rad yttranden från KU göra det svårt i vissa lägen att säkert veta vilka skyldigheter regeringen har gentemot . Det finns reglering , och dessa regler ger en viss vägledning om hur samverkan mellan riksdag och regering bör se ut i EU-frågorna. Regeringen ska exempelvis fortlöpande informera och samråda med om vad som sker inom ramen för EU-arbetet men även rådgöra med inför möten och beslut i . KU:s praxis har utvecklats så att det inte anses tillräckligt att regeringen inte gör något som står i strid med synpunkter utan i stället agerar i enlighet med nämndens råd och ståndpunkter. Vi ska också veta att roll och arbetsmetoder har utvecklats genom praxis, mandatperiod för mandatperiod. Till exempel har tolkningen av vad som ska samrådas kring successivt breddats till att omfatta alla punkter på en rådsdagordning, även sådant som endast ska diskuteras eller informeras kring. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Det är självfallet viktigt med god samverkan mellan riksdag och regering och att samråden fungerar väl. Jag som är med och granskar dessa ärenden i KU, vilket är ett privilegium, och även sitter i tycker att de oftast gör det i det stora hela, med vissa få undantag. vill såklart få hit statsråden för samråd, information och diskussion, och regeringen är som jag ser det angelägen om att de svenska ståndpunkterna förankras hos innan de framförs i EU. Men i de fall det inte går som det är tänkt är det viktigt att vi reder ut vad som gäller ur ett konstitutionellt perspektiv. Detta tycker jag att vi gör på ett bra sätt i . Det har kommit in fem KU-anmälningar rörande EU-ärenden under detta kapitel, som KU har granskat. Granskningen i de fem ärendena har lett till att KU har pekat på brister i ett av ärendena, medan det i fyra ärenden inte har framkommit några brister, då de av statsråden framförda ståndpunkterna har varit i linje med vad som hade förankrats i . Jag har inte tänkt gå in och redogöra ärende för ärende. Däremot vill jag kort nämna något av intresse när det gäller det ärende som rör justitie‑ och migrationsministerns samråd med om ett meddelande från kommissionen. Ärendet handlar om huruvida samrådsskyldighet föreligger beträffande diskussioner som förs under en informell lunch med ministerkollegor och inte utgör en del av rådsmötet. KU har kommit fram till att det inte föreligger skyldighet för regeringen att samråda med inför en informell lunch. Inte heller föreligger krav på samråd inför informella ministermöten, där ju inga formella beslut fattas. Men det är viktigt att ståndpunkter som inom EU förs fram av regeringen och som i och för sig inte omfattas av samrådsskyldighet ändå är förenliga med vad som har förankrats i . Då ingen samrådsskyldighet förelåg i detta ärende och ståndpunkterna som statsrådet förde fram låg inom ramen för vad som hade förankrats i har vi inte kunnat finna några brister ur ett konstitutionellt perspektiv. Detta ställningstagande lyfter jag upp här därför att jag tycker att det tydligt klargör vad som gäller och ger oss vägledning inför kommande granskningar. Jag ser positivt på att vi ledamöter i KU har granskat ärendena med objektiva och opartiska ögon och efter mogna överväganden har kunnat nå enighet i samtliga dessa EU-relaterade ärenden, utan några reservationer, förutom ett särskilt yttrande. Vi har genom vårt gemensamma arbete i KU i det stora hela, tycker jag, upprätthållit KU:s anseende i rollen som granskande organ, vilket är viktigt ur demokratisynpunkt. Avslutningsvis ska jag också beröra det som andra redan har nämnt. Det är nämligen så att dessa ärenden är återkommande, och fick ändå anledning att fundera över hur regelverket och systemet ser ut när det gäller de EU-relaterade ärendena och samverkan mellan riksdag och regering. Av den anledningen beslutades att en parlamentariskt sammansatt ska utreda arbete med EU-frågor. Jag sitter tillsammans med några andra ledamöter från KU i den kommittén. Senast dessa frågor utreddes var , och samarbetet i EU har förändrats väsentligt . Det är därför angeläget att de frågor som har varit föremål för KU:s granskning, men även andra EU-relaterade frågor, ses över för att säkerställa ändamålsenliga arbetsformer och verktyg . Jag ser fram emot resultatet av detta arbete. Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) 18 HANS (S): Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) KU har granskat en anmälan gällande om försvarsminister vid information till har iakttagit saklighetskravet i regeringsformen. Bakgrunden till detta ärende är att den dåvarande regeringen gick till och begärde ett bemyndigande för byggande av två ubåtar. Detta projekt har varit väldigt komplicerat under sin livstid. Det har stoppats och omstartats under resans gång. Projektet har levt under två regeringars arbete. Utskottet har granskat tre delar som rör anskaffning av dessa ubåtar. Det första som granskats är hur hållits informerad. Den andra delen handlar om hanteringen av den kostnadsram som fastställts för . Den tredje delen handlar om det bemyndigande som funnits för anskaffningen av ubåtarna. Vad gäller informationen till kan konstateras att under hela projektets levnad, det vill säga under två regeringar och , hållits informerad om dess utveckling via budget, utskottsinformation och skrivelser. Vi finner där inga formella brister. Men vi kan konstatera att en del oklarheter hade kunnat undvikas om information lämnats tidigare . Den andra delen, som handlar om kostnadsramen, ger heller ingen anledning till några synpunkter från KU. Den tredje delen är betydligt mer komplicerad; den handlar om det bemyndigande som funnits för ubåtarna. Utskottet gör bedömningen att det bemyndigande som fanns har gällt och att det därför inte begåtts något formellt fel – regeringen har haft ett bemyndigande att stödja sig på. Utskottet konstaterar också att den ordning som har funnits under många regeringar innebär att det, inom det jätteanslag på försvarsområdet som handlar om materielanskaffning, är lämpligt att för stora projekt i särskild ordning gå till och begära bemyndiganden. Det innebär annars en ganska kraftig inskränkning av finansmakt om regeringen disponerar ett anslag på 60–80 miljarder och kan hoppa lite hur som helst. Det verkar inte särskilt klokt. Det är nog bra att JAS-projekt, ubåtsprojekt, helikoptrar, kanoner eller vad det nu kan vara, som handlar om väldigt mycket pengar, hanteras i särskild ordning. Vi tycker att detta är en bra ordning och finner alltså att regeringen inte har gjort något fel i den delen. Det har funnits ett bemyndigande under hela . Men för att undvika oklarheter framöver anser utskottet att det är bra om regeringar i samband med hanteringen av sådana här projekt tydligt berättar för på vilket bemyndigande man stöder sig så att detta är klart för – av omsorg om finansmakt. 19 (M): Jag tänkte i andra kapitlet ta upp två granskningsärenden som vi har haft anledning att titta lite extra på. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Det ena gäller det som min kollega har tagit upp, det vill säga försvarsministern och hanteringen av projektet med anskaffning av ubåtarna A26, det framtida ubåtsvapnet, och det andra gäller granskningsärende 6, utrikesminister hantering av säkerhetsrådskampanjen. För att få lite distans mellan våra olika anföranden tror jag att jag börjar med säkerhetsrådskampanjen. Annars kanske det finns risk för en del upprepningar. anmälde den dåvarande regeringen sitt intresse för att skulle kandidera till en icke-permanent plats i . Detta är självklart en attraktiv plats; det är en liten och viktig skara i . Efterföljande regeringar, både den tidigare alliansregeringen och den nuvarande S- och MP-regeringen, har på olika sätt försökt föra fram namn som kandidat. Det började, under den nuvarande regeringen, luta åt att skulle ha en rejäl chans när det skedde en del förändringar gällande stöd för kandidatur inom de olika grupperingarna i kandidatarbetet. kampanj skulle bedrivas med öppenhet, en låg kampanjbudget och utan så kallat röstbyte, det vill säga att man utlovar olika favörer mot att man vinner medlemsstaters röster. , herr talman, förekom en serie artiklar i om vad som framställdes som oklarheter gällande vilka pengar som använts i kampanjen. Med anledning av detta inkom en anmälan mot utrikesministern från och från . Den har vi hanterat . Ett kampanjarbete av den här arten är väldigt komplicerat. Det har också visat sig under den omfattande granskning som KU har gjort i det här ärendet att om man skulle försöka reda ut alla dessa delar i kampanjarbetet och vad som används och vad som inte används – herrejesus, vilket arbete det skulle vara. Men vad som är viktigt och som ligger till grund för den här anmälan är huruvida utfästelsen om att det har varit en öppen redovisning ekonomiskt, att inga röstbyten har skett och att kampanjbudgeten då skulle vara låg stämmer. Det är detta vi har tittat på. Framför allt var ett antal konferenser och i fokus. Regeringen i samarbete med Dag Hammarskjöldfonden bjöd in ett antal FN-ambassadörer från så kallade mindre bemedlade, eller fattigare, länder. Konferenserna skulle handla om klimatarbete, konfliktförebyggande och resiliens, och frågan har varit vilka medel som användes till detta. Det finns ett antal regler kring vad man kan få avräkna från biståndsbudgeten i olika främjandearbeten och också vad gäller olika biståndsarbeten när det gäller sådana här länder. Det finns en lista över vilka länder som kan räknas in där. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Under hela hanteringen som vi har haft av detta i KU har denna lista över vilka länder som deltog i de två konferenserna hanterats med sekretessmarkering. Denna information blev vid utfrågningen av statsministern öppen information, och hur vi hanterar detta har kommit att bli en sidoprocess. Det tar jag inte upp här , då den är pågående. Dock är den här frågan föremål också för en granskning av JO. DN begärde ut ett antal olika handlingar som hade med det här säkerhetsarbetet att göra, och då blev det ett dröjsmål. Också vi från utskottet riktar kritik mot UD när det gäller brister i hur man har hanterat detta. Jag återkommer till det. JO har alltså en granskning parallellt med detta, liksom utrikesutskottet, som i detta nu tittar på huruvida den här kampanjen har levt upp till mål och medel. Det har gjort att vi inom KU, som är effektiva och inte vill parallellarbeta, har inriktat oss på huruvida man har följt reglerna kring ekonomin. Utifrån vad vi har hittat har regeringen följt alla regler kring biståndsarbete. Jag vill dock göra en personlig reflektion kring detta. UD bör arbeta för att göra detta tydligt. För en lekman utanför UD:s korridorer är detta oerhört invecklat, och vi vill ju ha öppenhet även i den interna styrningen. Det är alltså ett personligt medskick till UD att man i ljuset av det som har hänt bör kika på detta. Vi har däremot funnit från utskottets sida att en eftersläpning vad gäller diarieföring har uppstått, en så kallad backlog, och den är fullkomligt oacceptabel vad gäller allmänna handlingar. Det är en kritik som även har riktats mot UD vad gäller just organisatorisk beredskap för utlämnande av allmänna handlingar. Detta problem kvarstår alltså fortfarande, och ett enigt utskott påpekar att denna brist finns hos UD. Den andra granskningen som jag vill uppehålla mig vid är försvarsministerns och regeringens hantering vid makten av den så kallade ubåtanskaffningen av A26. Granskningsanmälan är inlämnad av försvarsutskottets ordförande . Vad det handlar om är några olika delar, i huvudsak två delar. Den ena är om man har hållit sig inom kostnadsramen under hela det här projektet fram till dags datum, vilket utskottet har funnit att regeringen har gjort. Den andra delen är huruvida försvarsministern har gett saklig, korrekt och relevant information om ärendet till försvarsutskottet. Här går meningarna isär hos anmälaren och försvarsministern. Det här med anskaffning av försvarsmateriel, herr talman, är lite annorlunda än anskaffning av annat i stort. Det är någonting som sträcker sig över , och dessutom handlar det om rätt dyra prylar. När det handlar om så stora inköp som hela system, ubåtssystem eller stridsflygssystem, är det som utskottet understryker en god ordning av regeringen att söka ett brett stöd i för dessa stora investeringar, för de kommer att sträcka sig över många olika regeringar. Det är en god ordning vi har i riksdag vad gäller försvarsfrågor i stort att försöka enas och i stora drag. Det framkom under ett sammanträde i försvarsutskottet information från Försvarsmakten som gjorde att bland annat ordföranden studsade till. En del av det här är hemligstämplat, men det hade en del med exporthantering och villkor att göra som eventuellt, enligt anmälaren, skulle få betydande påverkan på de kostnadsramar som är satta för det här projektet. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Under granskningen och de utfrågningar som vi har haft har vi inte kunnat påvisa olika förhållanden. Det är lite svårt att leda detta i bevis. Det finns inga stenografiska uppteckningar från de här utskottssammanträdena, men i den del som gäller informationen understryker utskottet samfällt att det är, precis som sa tidigare, tolkningar av olika effekter av det här med exportvillkoren men att det absolut skulle ha kunnat förutses av försvarsministern att denna information skulle ges vid ett mycket tidigare tillfälle. Då skulle man ha kunnat undvika den här situationen som uppstod. I granskningen framkom också en fråga om bemyndigandet. Som jag sa tidigare är det god ordning att regeringen söker ett bemyndigande om en stor investering hos . Frågan om bemyndigandet väcktes av den förutvarande regeringen i vårändringsbudgeten 2010 och redovisades som slutbehandlat i den så kallade skrivelse 75, det vill säga själva bemyndigandet. har det hänt en massa saker. Det visade sig att man inte kunde gå vidare med dåvarande ägare av Kockumsvarvet, Thyssen , och därmed upphävde man anskaffningsbeslutet. Det gjorde man i vårändringsbudgeten 2014. Då uppstod frågan: Behövde regeringen söka ett nytt bemyndigande för sin fortsatta hantering av projektet? Här kommer frågan in huruvida man ska betrakta försvarsmaterielprocessen som annorlunda eller åtminstone kanske med lite andra ögon än annat införskaffande. Vi resonerade oss fram till, vilket jag tycker är helt rimligt eftersom jag har jobbat med de här frågorna i många herrans år, att det handlar om en lång process. Först är det en anskaffningsfas och sedan har vi en konstruktionsfas, en produktionsfas och en byggnationsfas. Det här pågår , och vi hade kanske varit i mål mycket tidigare om inte det här med ägandeförhållandena hade inträffat. Man fick helt enkelt ta en helt annan inriktning. Men besluten, bemyndigandet, gäller fortfarande även om det i viss mån är upphävt trots att processen är igångsatt. Därmed kunde regeringen besluta om produktion och byggnation. Viktigt är i alla fall att de kommer ut från varvet, ned under vattnet och fullgör sina viktiga spaningsuppgifter. Utskottet drar alltså slutsatsen att regeringen, i form av försvarsministern, borde ha lämnat viss information i ett tidigare skede. Regeringen ska i sin redovisning till tydligt ange var man är i processen och vilket bemyndigande som ligger till grund för just dessa försvarsmaterielinvesteringar av större strategisk betydelse. 20 (-): har granskat sex anmälningar som tar sikte på handläggningen av regeringsärenden. Anmälningarna har fokuserat på regeringens handläggningstider, jävsregler, diarieföring, information till , utlämnande av allmän handling och behandling av inkomna skrivelser. Diskussionsinnehållet i åtminstone två av de här ärendena känner vi till väl . har nämligen granskat och riktat kritik – eller påtalat brist som det numera heter – mot handläggningstiden av överklagandeärenden vid . Det gjordes i höstgranskningarna 2013, 2014 och 2016. Och det görs även i vårgranskningen 2017. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Vid den senaste granskningen, , uttalade utskottet vikten av att departementet har en god personalsituation samt att organisationen är effektiv och ändamålsenlig. För den enskilde är detta av central betydelse. Det är inte rimligt att det tar – i det nu aktuella fallet 16 månader – att handlägga ett ärende. Utskottet menar att det är ett ansvar för departementschefen – och ytterst chef – att se till att det finns tillräckliga resurser för att möta ökade behov. I ett annat ärende där kampanj för en plats i har tangerat granskning har utskottet påtalat att det förekommit brister i diarieföringen. Det är inte första gången brister i detta avseende. Att handlingar diarieförs korrekt är en förutsättning för att allmänhetens tillgång till allmänna handlingar ska garanteras. Det är en grundläggande princip i svensk förvaltning som säkerställer offentlig debatt samt insyn i och granskning av myndigheter. Det är inte bra när sådana brister förekommer. Utskottet har även granskat ett ärende avseende rekrytering av en statssekreterare vid . Anmälan tar som utgångspunkt ett förslag från regeringen om att avskaffa dagens system med granskning av kvaliteten på utbildningarna vid universitet och högskolor. är det som utför granskningen. Men det ska nu ersättas med självutvärdering vid varje lärosäte. Regeringens skrivelse överlämnades . anställdes rektorn vid som statssekreterare hos högskoleministern. pågick en rättsprocess; en amerikansk student hade stämt och begärt återbetalning av studieavgifter, eftersom hon ansåg att undervisningen var direkt undermålig. låg också under riksgenomsnittet i genomförda kvalitetsutvärderingar, som genomfördes av . Ärendet i sig antyder viss jävsproblematik.