prot · H50926 · 2017-11-07 00:00:00 — Det måste finnas möjligheter till överprövningar. De små och medelstora företagen måste kunna begära överprövningar av upphandlingar där det finns brister. Men självklart ska det vara ett system som är effektivt och möter de behov som de offentliga inköpen ska tillgodose. Därför behöver frågan utredas. Vi har en mycket skicklig och kunnig utredare, en internationellt erkänd expert på området. Till sin hjälp har utredaren flera andra experter som bland annat företräder de organisationer som organiserar små och medelstora företag. Det är viktigt att deras synpunkter och erfarenheter tas med i utredningsarbetet, som måste bedrivas seriöst. Självklart måste vi beakta alla aspekter av frågan innan vi sätter ned foten och bestämmer oss för en linje. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera sammanträdet till . § 12 (forts.) Svar på interpellation 2017/18:58 om överklagande vid offentlig upphandling 60 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Det var sist, så nu ska vi försöka komma ihåg var vi slutade. Det sista som sas var väl att statsrådet tog upp de olika bitar som har varit föremål för diskussion om hur man ska kunna förbättra upphandlingar – att man delar upp upphandlingarna i mindre delar och tidigt för en dialog. Det är bra att man gör det. gör det ingenting för att förhindra överklaganden i sig. Stora företag har muskler till att ha personer avsatta för att sköta de här bitarna på avdelningar medan små enmans‑ och fåmansföretag inte har detsamma. Det är därför vi har anledning att debattera med statsrådet – vi funderar på hur det blir om det eventuellt skulle dyka upp en avgift för att överklaga. Om jag förstår saken rätt följde statsrådet debatten om Arbetsförmedlingen , där vi diskuterade bakgrunden till att saker och ting blir som de blir med tanke på att man sitter med avtal som man inte har kunnat genomföra. I Arbetsförmedlingens fall beror det på att man som myndighet har missat sina upphandlingar, vilket är ett bekymmer. I det fallet kom man på upphandlingen sent – nämndes här. Blir det korta frister innebär det att också tiden tills det ska vara klart blir kortare, vilket gör att domstolar där det tar tid att överklaga sätts på prov ännu mer. Då kommer det att dra ut . I den debatten tog jag upp att det viktiga när man gör ett inköp är att man gör ett avtal. Det som i många delar saknas i är att man från dag ett följer upp vad det är man har köpt och vad man får för pengarna, att man gör den marknadsanalysen och följer sina egna avtal för att se vart de tar vägen och att man får god utväxling för att vara klar . Om man arbetar på det sätt som är tänkt kommer man att ha god tid på sig att ta höjd för eventuella överklaganden som kommer till stånd – även om vi tycker att det överklagas mer i och att det är ett bekymmer, vilket jag håller med om. Jag ställde också en fråga om domstolarnas roll. Hur effektiva är domstolarna, och vad kan göras i den änden? Alla dessa punkter om mindre delar, tidigare dialog och kunskap som vi har varit inne på i fråga om vad man får lov att göra i en upphandling är ju sådant som är förebyggande för att man inte ska hamna i den änden. Jag nämnde i mitt förra anförande, innan jag lämnade över till , att myndighetens roll har blivit ett bekymmer. Jag vet inte hur stort det är. Statsrådet tittade lite frågande på mig då. Det finns i alla fall ett ärende som jag känner till där en kommun har gjort en upphandling där ett lokalt företag skulle delta. Företaget har haft avtal och löner enligt kollektivavtal på ett sätt som vi debatterat . Om jag förstår det rätt missade myndigheten att det inte fanns några centrala avtal och gjorde en kalkyl som inte överensstämde med det lokala, vilket gjorde att det helt plötsligt inte blev bra. Det gör att myndigheten får gå tillbaka och titta på vad det är för råd man ger. Det är ju jätteviktigt att detta inte späs på så att man hamnar i en överklagandediskussion. Om alla de här punkterna skulle jag vilja att statsrådet berättar lite i nästa inlägg. 61 HANS (M): När vi talar om upphandling tror jag att det är viktigt att vi riktar fokus åt rätt håll. Väldigt mycket fokus ligger på upphandlarna, men vi borde ha större fokus på dem som berörs mest: de företag och leverantörer som ska kunna vara med och delta i upphandlingar. Ofta är det små och medelstora företag som i upphandlingsdjungeln drunknar i direktiv och krångliga föreskrifter som gör att de utesluts ur de här sammanhangen. Därför blir det ofta de stora bolagen som är med och gör upp i slutändan. Ska vi få ett växande, dynamiskt näringsliv måste också de små och medelstora företagen kunna vara med. När det blir kö i upphandlingarna och när det blir missnöje återstår möjligheten att överklaga. Jag kommer tillbaka till det som är min käpphäst, nämligen det som ministern sa i ett uttalande: att han öppnar för att belägga det med en avgift att överklaga. Det är inte att åtgärda problemen. Det är möjligen att lägga balsam på symtomen. Men om man har många överklaganden – som det är just nu flest i – måste man gå till roten och orsaken till att det görs så många överklaganden. Det är i det sammanhanget som avgifter möjligen kan hjälpa genom att ta bort möjligheten att överklaga. Men de tar inte bort anledningen till att man överklagar. Vi måste lägga fokus på de företag som är med i sammanhanget och ska ha en rimlig chans. Ska det vara stödjande för dessa företag är det inte en avgift som är lösningen. 62 Statsrådet (S): Återigen tack, och ! Engagemanget i upphandlingsfrågor som finns i riksdag behövs det ännu mer av, för det rör en femtedel av ekonomi. Det rör viktiga verksamheter i den offentliga sektorn. Det rör möjligheter för små och medelstora företag och stora företag att medverka till att utveckla offentliga verksamheter. Min bild – och jag har jobbat med de här frågorna och haft kontakt med både företrädare för leverantörer och den offentliga sektorn – är att överprövningar i offentliga upphandlingar är problematiska. Detta med anledning av att vi har ett mycket stort antal överprövningar i offentliga upphandlingar i jämförelse med andra länder. Vi har också ett system som inte kräver att anbudsgivaren påtalar felen tidigt i processen. Även om man tidigt upptäcker fel i offentliga upphandlingar har man möjlighet att vänta till senare i processen med att påtala felen och då ta processen till domstol. Här kan man naturligtvis ha ett annat regelverk som ställer högre krav på upphandlande myndigheter men också på anbudsgivare att agera för att effektivisera processen vid överprövningar av offentliga upphandlingar. Vi behöver utvärdera alla möjliga metoder för att göra de offentliga upphandlingarna bättre och effektivare. Därför har vi gett i uppdrag till den utredning som nämndes tidigare att titta på erfarenheter från andra länder och möjligheter att skapa en ordning som finner rätt balanspunkt mellan effektivitet och rättssäkerhet. Vi har också gett i uppdrag till att ta fram ett underlag för utredningen. Hur ser det ut med överprövningar i offentliga upphandlingar i vårt land? Det är ju viktigt att vi utgår från fakta. Det förs en debatt om överprövningar i offentliga upphandlingar på många ställen, men vi behöver sammanställa överprövningarna och se var de uppstår och vilka skillnaderna är mellan olika sektorer på den offentliga marknaden. Utifrån det underlaget kan utredningen ta fram rätt förslag. Vår utgångspunkt är att de lagändringar som ska genomföras ska vara lagändringar som inte negativt särbehandlar små och medelstora företag. Det har varit en viktig utgångspunkt, och det framgår också av direktivet till utredningen. Det är inget enkelt område. Den ordning som gäller i till exempel och , som vi har tittat på, är en ordning där man har ansvaret för rättegångskostnaden för motparten. Då blir det naturligtvis en hämmande effekt. Man får betydligt färre överprövningar i offentliga upphandlingar, men det är klart att det stänger dörren för många aktörer när det gäller att begära en överprövning. Det är ingen tvekan om att vår modell kanske är den mest generösa i , vilket också har sina nackdelar. Det är därför våra kommuner och landsting ofta brottas med överprövningar i offentliga upphandlingar. Det är också därför vi har ett stort antal mål i domstolar, vilket naturligtvis påverkar handläggningstiden. Det har funnits förslag i denna debatt om att man ska prioritera upphandlingsmålen i förvaltningsdomstolarna, men det innebär ju att man prioriterar ned andra måltyper. Det kan vara måltyper som också är viktiga och där det finns starka skäl för att vi inte ska ha alltför långa handläggningstider. Detta är viktiga frågor, men vi måste ha en ordentlig utredning först. Jag ser fram emot att fortsätta att föra denna debatt och dialog med . 63 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Jag tycker att det är jättebra att man har fått i uppdrag av och myndigheterna att komma med en inventering av vad överprövningarna bygger på. Jag ser fram emot att få se detta , då jag hoppas att den kommer. När det gäller att vänta med att berätta finns det många delar i detta. Frågan är, precis som var inne på: Varför väntar man med att berätta? Det är något konstigt med det offentliga och inköp som inte finns i det privata, det vill säga att man har två motparter i stället för en part. Det finns två punkter: kunskap och utbildning i landet. Jag skulle gärna vilja att statsrådet i sitt sista inlägg tar upp hur man ser på detta. Det känns som att det någonstans på vägen finns två punkter där man verkligen måste komma vidare så att man gör det man ska. Jag bor själv i en kommun där man har gjort en del upphandlingar. I en av de senaste missade man att göra en dränering på ett ställe där man skulle ha en skateboardbana, vilket gör att allt som man beställer i efterhand blir dyrt och fel. Jag känner att det behövs saker och ting på vägen som gör att det blir rätt. Frågan är varför man väntar med detta. Oligopol är en risk. Jag vill se företag, såväl små som stora, växa. De behöver en hemmamarknad, och det är detta jag är orolig för. Jag vill att fler ska växa i näringslivet och kunna ta plats och sälja lokalt i kommunen – bra och gärna innovativt så att man inte bygger fast vad det ska vara utan öppnar upp i frågeställningarna så att man får bra verksamhet. Jag hoppas verkligen att det inte fastnar i avgifter. Jag hoppas också att de i utredningen lyssnar på vår debatt. 64 Statsrådet (S): De utbildningsinsatser nämner är helt centrala för att öka kvaliteten på de offentliga upphandlingarna. Det görs många olika typer av insatser, bland annat av , Kommuner och Landsting, som arrangerar olika typer av utbildningsinsatser, och organisationen , som har haft en turné där man bland annat möter upphandlare och företrädare för kommunsektorn. Vi jobbar aktivt gentemot de statliga aktörerna. För bara två samlade vi de statliga inköpscheferna för att gå igenom upphandlingsstrategin, där dessa frågor finns med. Där finns ett tydligt fokus på dialog med anbudsgivare för att förebygga överprövningar i offentliga upphandlingar. Det finns alltså ett ordentligt program för att hantera den strategiska aspekten hos den offentliga affären, men det är ingen tvekan om att rättsreglerna också påverkar förutsättningarna. Om man har ett väldigt generöst regelverk för överprövningar får man fler överprövningar, men om man har ett restriktivt regelverk får man färre. Detta är dock inte något skäl för att vi ska göra det alltför svårt för aktörer att få en rättslig överprövning som garanterar rättssäkerheten, utan det handlar om att det måste finnas en balans. De flesta som jobbar med offentliga affärer , oavsett om man är på leverantörssidan eller inom den offentliga sektorn, är överens om att regelverket har sina brister och att det är problematiskt för den offentliga affären att vi har så många överprövningar, som försenar processer och stör både leverantörer och upphandlande enheter och myndigheter. Vi får helt enkelt återkomma till denna fråga, dels när vi får underlaget från myndigheterna vad gäller kartläggningen av hur det ser ut , dels när utredningen lägger fram sitt förslag. Jag ser fram emot att fortsätta att föra en dialog om detta. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2017/18:34 om lång handläggningstid i asylprocessen 65 Statsrådet (S): och även har frågat mig vad regeringen gjort för att förkorta de långa handläggningstiderna i asylprocessen samt om jag anser att dessa åtgärder är tillräckliga eller om mer kommer att göras. Antalet asylsökande i var som bekant mycket högt, vilket ledde till en ohållbar situation med stora påfrestningar för det svenska samhället. Det svenska regelverket anpassades därför tillfälligt till den miniminivå som gäller enligt och internationella konventioner för att minska antalet asylsökande till . Åtgärderna har tillsammans med politiska förändringar i andra länder och inom EU gjort att betydligt färre personer sökte asyl i under såväl 2016 som jämfört med . Det stora antalet ansökningar präglar dock fortfarande verksamhet och även andra samhällsfunktioner. Regeringen instämmer i att det är viktigt att den enskilde får ett snabbt avgörande på sin asylansökan, och vi är medvetna om att den tillfälliga lagen och gymnasielagen innebär fler ansökningar av vissa slag. Regeringen har vidtagit ett flertal åtgärder som bland annat har möjliggjort att har kunnat genomföra nödvändiga och kraftiga personalförstärkningar. Antalet årsarbetskrafter i asylprövningen har nästan dubblerats , från ca 1 100 till ca 2 000. Det har möjliggjort att myndigheten avgjorde nästan 112 000 asylärenden, vilket är det högsta antalet . Även migrationsdomstolarna har tillförts extra medel för att kunna avgöra betydligt fler asylmål . När och domstolarna har avgjort ansökningarna kommer de genomsnittliga handläggningstiderna att sjunka väsentligt. Som ett resultat av överenskommelsen om insatser med anledning av flyktingkrisen, med bland annat Liberalerna, gav regeringen i uppdrag att förkorta handläggningstiderna för asylansökningar såväl på kort som på lång sikt. Vidare lämnade regeringen ett uppdrag till Migrationsöverdomstolen, migrationsdomstolarna, och att öka förutsättningarna för enskilda att få ett snabbt avgörande. Även i regleringsbrev lämnade regeringen flera uppdrag i syfte att effektivisera asylprocessen och förkorta handläggningstiderna. Regeringen anser att det är angeläget att arbete med att skapa effektivare arbetssätt fortsätter att utvecklas och intensifieras. Det gäller framför allt utveckling av stöd till verksamheten genom framtagande av enhetliga processer för handläggningen och genom ökad digitalisering. Då , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet förklarade tredje vice talmannen överläggningen avslutad. § 14 Svar på interpellation 2017/18:35 om långa kötider till körprov 66 Statsrådet (S): har ställt följande frågor till mig: Vad avser ministern att vidta för åtgärder för att korta kötiden till körproven? Vad avser ministern att vidta för åtgärder för att minska andelen underkända körprov? Vad avser ministern att vidta för åtgärder för att komma till rätta med illegala trafikskolor? Vad avser ministern att vidta för åtgärder för att göra en översyn av förarutbildningssystemet i sin helhet? De många frågor som har ställt hänger ihop i den meningen att de alla avser åtgärder mot en sammanhängande problematik som riskerar att leda till sämre utbildade förare och medföra en negativ inverkan på trafiksäkerheten och regeringens arbete med nollvisionen. Vad avser mitt och regeringens arbete med åtgärderna för att komma till rätta med den här problematiken bedrivs det på både kort sikt och tillsammans med myndigheterna, i dialog med bransch och civilsamhälle. Jag vill inledningsvis återigen betona att det är en viktig fråga för mig att köerna till körkortsprov hålls på rimliga nivåer. Den information jag har fått är att arbetar målmedvetet för att säkerställa detta. Ett körkort är i många fall en viktig nyckel på väg in på arbetsmarknaden. För att förbättra möjligheterna till etablering på arbetsmarknaden och stimulera en högre genomströmning i gymnasieskolan avser regeringen att införa en möjlighet för vissa arbetslösa i åldern 18–att ta lån för körkortsutbildning. I ett andra steg utvidgas målgruppen till unga i åldern 19–som avslutat en gymnasieutbildning. Jag har i ett tidigare svar på en skriftlig fråga ställd av redogjort för de åtgärder vidtagit för att möta den ökade efterfrågan , såsom anställning av extrapersonal och erbjudande till förarprövare att flytta sina semestrar och arbeta . nyanställdes 34 förarprövare. För att ytterligare öka kapaciteten har också anställt 47 nya förarprövare, som precis påbörjat sin utbildning. Ytterligare en kurs planeras för att möta efterfrågan kommande år. Därutöver fortsätter åtgärderna med övertid för att erbjuda ytterligare tider kvällar och , omfördelning av resurser i landet samt extra personal. har ett fortsatt högt tryck på provtider i hela landet och har svårt att leva upp till servicelöftet på vissa huvudorter. Den främsta orsaken till detta är enligt att många kunder inte kommer tillräckligt utbildade inför proven, vilket resulterar i sjunkande godkännandegrad och ökat behov av omprov. Antalet personer som vill ta körkort har därtill ökat gradvis . Jämfört kan inte heller se att trycket på provtider klingar av . Andelen godkända förarprov har uppvisat en negativ trend , vilket är oroväckande ur trafiksäkerhetssynpunkt. Det är viktigt att ta reda på varför allt fler körkortsaspiranter är dåligt förberedda och återkommande chansar på förarproven. Transportstyrelsen har i samarbete med studerat förarprovsverksamheten i detalj utifrån trenden med allt sämre provresultat – detta för att kunna svara på frågan om det finns grupper av körkortstagare som har lämnats utanför i dagens förarutbildningssystem eller som av andra skäl inte kan tillgodogöra sig en god förarutbildning. Resultatet av denna studie väntas . För att ytterligare arbeta med säkerställande av en god förarutbildning pågår projektet med digitala utbildningsprotokoll. Digitala utbildningsprotokoll riktar sig mot både privata handledare och trafikskolelärare och stärker handledarens roll och ansvar. Systemet säkerställer att eleven har förvärvat alla viktiga kunskaper som behövs innan man gör sitt kunskapsprov och körprov. Transportstyrelsen har även avtalat med att genomföra en utvärdering av den förra regeringens reform, som införde en begränsning av antal möjliga elever per handledarskap. Det finns tydliga indikationer på att denna åtgärd inte har lett till en minskning av svart verksamhet utan snarare gjort den redan olagliga verksamheten mer svårupptäckt. I detta ingår även att ta fram förslag på alternativa åtgärder för att stävja den olagliga verksamheten. Rapport och slutsatser från det arbetet kommer att redovisas . Transportstyrelsen och har tagit initiativ till en bred översyn av hela förarutbildningssystemet. Detta arbete har påbörjats men kommer att bedrivas i samverkan med branschen och med andra berörda myndigheter. Jag och regeringen stöder och uppmuntrar myndigheternas initiativ att ta ett helhetsgrepp om utmaningarna som förarutbildningen står inför, och vi stöder också ansträngningarna med att komma till rätta med olaglig trafikskoleverksamhet. Jag har som ett led i detta bjudit in och Transportstyrelsen för en fortsatt diskussion kring de utmaningar som finns på området. 67 (M): Tack för svaret, även om jag anser att detta var mer ett försök till någon form av försvarstal än ett svar och en redogörelse för vad vi ska göra åt problemet. Detta är inget nytt problem, men det har blivit värre och värre . Regeringens ambitioner är, anser jag, lite för låga i detta läge, med tanke på det stora problem som ändå råder över hela landet. Regeringens politik räcker helt enkelt inte till. är det långa väntetider; det kan dröja upp till innan en person som ska ta körkort får en uppkörningstid. Detta är helt orimligt. Först måste jag också fråga ministern och regeringen: Vill verkligen regeringen att fler tar körkort i landet? Om svaret är ja, vilket jag hoppas, varför gör man inte mer för att lösa denna situation? Vi har både ungdomar och nyanlända i som behöver ta körkort, och det är klart att man behöver stimulera denna utveckling så att det går snabbare. Jag besökte en trafikskola i , där man börjar bli uppgiven över dessa långa väntetider. Där är man beroende av bilar och körkort. Det saknas både tunnelbana och spårvagn och på de flesta ställen även buss. Ska man kunna jobba och leva i och i många andra delar av landet krävs körkort och bil. En körskoleelev som har gått i trafikskolan i kanske fem och kört 10–20 lektioner, lagt ut sina pengar och väntar på en uppkörningstid får beskedet att du får ingen uppkörningstid utan i stället en kölapp och en lång väntan i uppkörningskö. Detta är inte acceptabelt. Det drar iväg, och eleverna tvingas till fler körskoletider för att fortsätta att hålla liv i sin kunskap fram till dess att det finns en uppkörningstid. I fick jag också reda på att en förarprövare hade kört upp med 27 personer , varav endast två godkändes. Det är också precis vad ministern räknar upp i sitt svar: alla problem. Vi ser svartkörskolor, och vi ser att man bommar uppkörningen. Men jag saknar svaren. Vad avser ministern att göra åt det faktum att många kommer så oförberedda till körprovet? Över hälften bommar provet på uppkörningen. Antalet som blir godkända minskar, både på kunskapsprovet och på körprovet. Fler och fler chansar i stället för att verkligen utbilda sig och klara uppkörningen. Vad tänker ministern göra åt detta? Det är ett problem. Det enda skarpa ministern egentligen har i sitt svar är att man ska ha en diskussion och en utredning tillsammans med Transportstyrelsen och . Men räcker det verkligen? Är det inte en total översyn av körkortsregler och annat runt detta som vi behöver för att få hela systemet att faktiskt fungera långsiktigt? Jag efterlyser ett större grepp än bara en diskussion med Transportstyrelsen och . Mina frågor blir: Vill regeringen och ministern att fler tar körkort? Räcker det med att ta fram några fler förarprövare, vilket har gjorts tidigare utan att problemet har lösts? Det är ett gammalt knep. Man har även kört övertid, men det hjälper inte – det vet vi av tidigare erfarenhet. Man måste börja titta över detta. Är inte ministern beredd att göra en större översyn av hela regelverket kring körkort i ? Delar ministern synpunkten att det behöver göras? I detta anförande instämde och (båda M). 68 Statsrådet (S): Tack, , för ditt engagemang. Jag kan säga att jag delar det: Jag tycker inte att det är acceptabelt med de långa väntetider vi har . Jag tycker å andra sidan att jag i mitt svar också visar vilka olika initiativ som tas, av ansvariga myndigheter men också naturligtvis av branschen. Jag tror att vi måste arbeta med frågan på både kort och lång sikt, och det är det jag försöker redovisa. På kort sikt är det alldeles nödvändigt att nyanställa och extraanställa förarprövare och göra de insatser som inte minst nu gör för att kunna tillgodose den ökning vi ser. Men notera också iakttagelsen att detta är något vi ser bara över en säsong – det är en kontinuerlig kraftig ökning framöver. Delvis hänger detta naturligtvis samman med att växer men också, tror jag, med ett ökat behov av och intresse för att få körkort. Grundfrågan som ställde till mig var: Vill vi att fler tar körkort? Ja, det vill vi absolut! För en bilälskande infrastrukturminister från med bakgrund i fordonsindustrin är det ett självklart svar. Jag tycker att det är viktigt. Jag vet precis som , med bakgrund i , att hemma i kommer inte alltid kollektivtrafiken att vara svaret. Man måste ha bil och man måste ha körkort för att kunna plugga, för att kunna ta sig till släktingar och vänner eller för att kunna ta sig till en växande arbetsmarknad.