prot · H50941 · 2017-12-01 00:00:00 — Men många av förslagen är grundade på initiativ tagna av den förra regeringen. Det har inte varit mycket som har varit särskilt kontroversiellt, åtminstone inte för oss moderater. Tvärtom drar vi åt samma håll i denna fråga. Det är bra att ni levererar mycket. I just denna fråga, som ändå får uppfattas som ganska central, är jag bekymrad över den allvarliga kriminalitet som väldigt unga människor ägnar sig åt. Jag tror att man behöver ingripa tidigt och tydligt – oftast i tidigare ålder än 18–21-åringar. Men när det gäller myndiga 18-åringar är det orimligt som vi har det , att de får en rabatt därför att de är och inte . Detta gör att äldre kamrater i dessa gäng kan tvinga yngre att begå brott för att de ändå får lite lägre straff, som de säger. Detta är orimligt. Detta är komplicerat juridiskt. Jag har talat om att jag har respekt för att man behöver en ordentlig utredningstid. Men det innebär att det tar mycket innan vi här i kan fatta ett beslut som sedan kan genomföras. Det är viktigt att man har det klart för sig. Men vi har fått ett svar. Jag fick däremot inget svar om oredan vad gäller uppfattningar eller mängden diskussioner i . Men jag måste säga att det är kul att ibland ha samma uppfattning som statsministern, och jag var därför riktigt glad när han hade presskonferens . Jag beklagar att statsministern inte fick fart på verksamheten på , men jag ser fram emot att läsa direktiven, som har lovat att leverera lagom till jul. 52 Justitie- och inrikesminister (S): Ärligt talat, om hade lagt fram ett sådant förslag under sista perioden av alliansåren hade hon fått igenom det. Det är jag rätt säker på. Då hade hon fått en majoritet för det här i kammaren. Men hon lade inte fram ett sådant förslag. Det var kanske för att det fanns olika uppfattningar i allianskretsen som denna fråga låstes. Meningsskiljaktigheter är inte skälet till att det är nu som vi är färdiga med direktiven, utan det har helt enkelt handlat om hur vi ska använda resurserna på . Det är ett departement som, vilket mycket väl vet, jobbar mycket intensivt och har väldigt många stora uppgifter. är det faktiskt ganska svårt att få utrymme för ytterligare utredningar. Det har vi nu; vi har skaffat oss ett sådant ekonomiskt utrymme. Men det är inte alltid enkelt att se till att det blir gjort. Några meningsskiljaktigheter i sak finns det emellertid inte. När vi går på dessa gäng måste vi se till att vi gör det på två sätt. Det ena är att vi ser till att få bort de mest brottsaktiva individerna från gatorna. Det måste man helt enkelt göra. Det kan man göra med straffrätten, till exempel med hårdare straff när det gäller vapenbrotten. Man kan också göra det med fler poliser. Man måste få bort de mest brottsaktiva individerna från gatan. Det andra som man måste göra är att bryta nyrekryteringen till de kriminella gängen. Det är dessa två saker som man måste göra, och de hänger ihop. Får man inte bort de mest brottsaktiva individerna från gatan klarar man inte heller av att göra det förebyggande arbetet, eftersom dessa individer då kommer att störa all form av förebyggande verksamhet och hålla igång till exempel den narkotikaförsäljning som det handlar om, upprätthålla sina gängstrukturer och dessutom locka in nya människor i verksamheten. De fungerar som förebilder, extremt dåliga förebilder, för dessa unga människor. Vi behöver alltså alltid denna dubbla strategi. När man talar med poliser som är på fältet i de områden som vi talar om säger de att de behöver bli fler poliser och att de behöver ha bättre verktyg, till exempel straffrätten men även mer av hemliga tvångsmedel för att bedriva avlyssning av dem som sysslar med narkotikabrott eller grova vapenbrott. De säger en sak till, nämligen att det inte bara handlar om polisen utan att det också handlar om att det finns en skola som fungerar, en fritidsverksamhet som fungerar och en socialtjänst som fungerar i området. Detta är också väsentligt för att kunna bryta rekryteringen. Polisen är helt enkelt en del av en större strategi för att bryta denna typ av utveckling. Frågan om 18–20-åringarna är en del i denna första strategi, nämligen att se till att de mest förhärdade kriminella – som man kan vara när man är 18–– helt enkelt måste bort från denna miljö, så att vi i stället kan jobba med rehabiliterande insatser i kriminalvården . Förhoppningsvis kan vi, efter dessa påföljder, släppa ut dem i samhället igen . Förhoppningsvis har de då valt en annan bana. Det är så vi måste jobba. Vi har inga meningsskiljaktigheter i sak. Vi sätter igång detta jobb, och vi kommer att se till att nya direktiv beslutas . En utredare kommer också att finnas på plats. 53 (): Jag konstaterar att det tillsätts en utredning. Det är bra. Statsrådet påstår att om den förra regeringen hade lagt fram ett förslag när det gäller ungdomsrabatten hade man fått igenom det i . Det är tveksamt, med tanke på att Socialdemokraterna så sent som reserverade sig mot motsvarande förslag i utskottet. Det tror jag därför inte. Dessutom fanns det – som gjorde sig lustig över – olika uppfattningar inom Alliansen. Det är ingen hemlighet. Jag tror att ganska ofta får uppleva att han får diskutera lite grann med för att över huvud taget komma framåt i en och annan fråga. var det väldigt spännande, så jag får väl väcka nya frågor. Jag delar uppfattningen att en viktig sak är att få bort de mest kriminella som rekryterar andra på gatorna. Då tänker jag på det förslag till zonförbud som vi moderater har lagt fram. Detta har införts i . Jag tror att det finns mer som kan behöva göras. Men det viktiga är att polisen faktiskt har de resurser som behövs för att gripa folk och göra saker. Som jag sa inledningsvis krävs det en bred karta av åtgärder. Alliansen inledde 2007 mobiliseringen mot grov organiserad brottslighet, som har utvecklats beroende på att kriminaliteten förändras. Det är ett bra arbete som görs. Men vi ligger lite efter. Det är snabba förändringar i kriminaliteten som utmanar. Jag tror att just detta att få tag i de yngre är viktigt. Då är gruppen 18−21-åringar viktig. Vi kommer att få vänta till 2020 innan vi faktiskt har tagit bort straffrabatten. Men vi ska göra vad vi kan från för att leverera så snabbt som möjligt när regeringen landar i ett förslag. 54 Justitie- och inrikesminister (S): Jag tror inte att vi har några meningsskiljaktigheter i sak. Jag har redovisat det som vi har gjort och också vår ambitionsnivå. Sedan vill jag säga att denna strategi, alltså att se till att få bort de mest brottsaktiva individerna från gatan och att också jobba med andra instrument, är mycket viktig. Vi har konkreta exempel på det. Jag tycker att den satsning som alliansregeringen gjorde på en mobilisering mot den grova organiserade brottsligheten var bra, och den fortsätter . Det sker regelbundna redovisningar om detta arbete från alla myndigheter som ingår. Jag ska ta ett konkret exempel. I kraftsamlade man efter de många skjutningarna. Där är nu över 80 häktade. Det beror på att man driver dessa utredningar framåt och helt enkelt ser till att bura in de personer som det handlar om. Det görs också annat. På , som har varit ett tillhåll för allsköns form av kriminalitet – svartklubbar, illegalt spel, illegal bosättning framför allt av folk som inte har uppehållstillstånd, naturligtvis narkotikaförsäljning, prostitution och mycket annat – städar man nu upp. , , och andra myndigheter går, tillsammans med polisen förstås, från adress till adress för att se till att ta dessa fastighetsägare och de personer som är verksamma där. Kan man inte ta dem för en sak kan man nog ta dem för en annan sak. Det har varit otroligt effektivt också för att se till att få ordning på den delen, så att säga. Det myndighetsgemensamma arbetet mot grov organiserad brottslighet är alltså mycket effektivt om man verkligen bestämmer sig för det. Som sagt: Också i den här delen ska vi leverera. Utredningsdirektiv och utredare är på gång. Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2017/18:147 om utökad budgetgranskning 55 Finansminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidta för att utöka budgetgranskningen i till att också omfatta oppositionens budgetmotioner. Låt mig först konstatera att det finanspolitiska ramverket har tjänat väl sedan det infördes efter den ekonomiska krisen . har bidragit till att kunnat gå från ett utsatt läge till en internationellt sett låg skuldsättning som många andra länder fått se den omvända utvecklingen i kölvattnet av finanskrisen. Under dessa har det finanspolitiska ramverket successivt stärkts, bland annat genom att den praxis som utvecklats har fastställts i lag. För att värna ramverkets stabilitet och trovärdighet är det centralt att viktigare förändringar har en bred politisk förankring bland riksdagspartierna. Behovet av en bred politisk förankring lyftes också fram av den parlamentariska kommitté som 2016 presenterade en översyn av överskottsmålet. Utifrån slutsatserna i kommitténs betänkande har regeringen föreslagit, och just beslutat om, bland annat en ändring av nivån på överskottsmålet och ett nytt riktmärke för nivån på den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld. Det finns en väl etablerad ordning som syftar till att säkerställa en bred politisk förankring vid ändringar av det budgetpolitiska ramverket. Frågan om en utökad granskning i av oppositionspartiernas budgetmotioner har stor betydelse för och dess arbetsformer. Om anser att en sådan förändring av ramverket är önskvärd är det viktigt att frågan hanteras i enlighet med den etablerade ordningen. 56 (M): Jag tackar finansministern för svaret. Det fanns då Socialdemokraterna värnade finansiell stabilitet. Med som finansminister slutfördes den budgetsanering som påbörjats av , och särställning inom återupprättades. Med som statsminister fick ett finanspolitiskt ramverk med målet att göra finanspolitiken långsiktigt hållbar och transparent. Vissa delar av ramverket är lag, och andra delar är praxis. Jag vill i den här debatten särskilt nämna överskottsmålet för den offentliga sektorn, vilket infördes och innebär att överskottet under en konjunkturcykel ska vara av bnp. Den nivån har dock ändrats . Tillsammans med utgiftstaket är överskottsmålet ett starkt stöd för politiken i att stå emot trycket att öka utgifterna och i stället ta ett långsiktigt ansvar. Tillsammans med inflationsmålet är överskottsmålet det tydligaste målet i den svenska ekonomiska politiken. Överskottsmålet disciplinerar svensk finanspolitik och säkerställer reformkraft i tider av ekonomisk tillbakagång. Även när målet inte nås är det en betydelsefull indikator. Det finns dock en del att fundera över kring den struktur som omger budgetprocessen här i riksdag. Med nya komplicerade parlamentariska lägen finns det inte längre garantier för att sittande regeringar får igenom delar av – eller rent av hela – sin föreslagna budget. Vi såg det 2013, när Socialdemokraterna bröt budgetpraxis tillsammans med . Vi såg det 2014, när valde att rösta på Alliansens budgetförslag. Även om jag är glad att vi fick en nionde alliansbudget ställer detta frågor om framtiden. Det finns en risk att ett fortsatt svårt parlamentariskt läge leder till att budgetar som inte har passerat rigida och välkomna granskning får stöd i kammaren, och det kan leda till vissa olyckliga konsekvenser. Utöver att en sådan ordning kan göra finanspolitiken osäker och riskfylld, vilket i sig skadar svensk ekonomi, gör det att mindre genomtänkta förslag kan bli verklighet. Här är det viktigt att komma ihåg att inte i mer än i ganska särskilda fall är kompetent nog att skriva egen lagtext. Den kompetensen är till största delen förbehållen , även om det är kammare som formellt säger ja eller nej. Det väcker ju frågan om ska kunna lägga en budget som inte har granskats på kammarens bord. Även om det finns en etablerad ordning har jag därför en uppföljande fråga. Finansministern säger att man kan titta på detta ”om anser” att det ska göras, men det vore intressant att få veta vad regeringen säger om frågan. Ser inte finansministern att det kan finnas ett behov av att göra partiernas budgetar mer disciplinerade och därigenom skapa en säkerhetsmekanism inför svåra politiska tider? 57 Finansminister (S): Ska man gå i den riktningen ska man tänka efter lite hur detta skulle göras. I grunden är det ju så att det är som granskar regeringen, och det tycker jag är en bra ordning. Om det skulle vara en statlig myndighet som genomförde granskningen skulle det vara så att regeringen granskar , och jag är inte säker på att det är en sådan ordning vi vill ha. Däremot kan det finnas poänger med att ha väldigt bra och tydliga budgetmotioner i , och där finns ju alla möjligheter för partier att föregå med gott exempel om man tycker att frågan är viktig. Jag har därför en konkret fråga till . I budgetmotion den här hösten har det inte alltid varit tydligt och transparent vad egentligen föreslår. När vi tittar till exempel på kommunerna och de besparingar man gör där – när vi ser utgiftsområdesdelarna i den moderata budgetmotionen – får vi fram att man sparar minst 3 miljarder på kommunerna. Om vi sedan tittar i bilaga E, där sammanställer sin politiks konsekvenser för kommunerna, ser det ut som att man menar att det går plus minus noll. Det där får jag inte att gå ihop, så det är väl ett exempel på hur man skulle kunna förbättra budgetmotionerna utan att ha någon granskning. Min fråga är naturligtvis vad det är som ligger bakom att man sparar i utgiftsområdesmotionen men inte redovisar det i bilaga E. Ska man ha någon extern part, som inte är finansministern, som gör den typen av granskning tycker jag som sagt att det är viktigt att diskutera det över partigränserna. Jag tror inte att det är lämpligt att det är regeringen eller regeringens myndigheter som gör den granskningen, för i grunden tycker jag att ordningen att det är som granskar regeringen är bra. 58 (M): Jag tackar ministern för svaret. Finansministern har en poäng i att det inte alltid är särskilt fruktsamt när opposition och majoritet slänger olika granskningar av den andre på varandra, just eftersom ingen är opartisk när det gäller den andres budget. Därför är det intressant att fundera på vem som i så fall skulle kunna granska även oppositionens budgetar. Det är självklart inte regeringen som granskar , men det bör ju finnas en medelväg. Jag tror att en myndighet kan vara mer opartisk än vad finansministern är på egen hand här i kammaren. Vi närmar oss en ganska smutsig valrörelse. Utöver en osedvanligt hög ton i debatter både i kammaren och på internet finns det andra stora risker. Jag tänker på extrema grupper som gör ihärdiga försök att kapa det offentliga samtalet. Vi har en konjunktur som håller på att vända och en bostadsmarknad som haft en ständig uppgång men verkar ha nått sin topp. Vi har en stor grupp nyanlända som blir en del av arbetslöshetsstatistiken. Det finns stora utmaningar. Det finns också skäl att tro att många partier kommer att lockas av kortsiktiga politiska vinster som helt enkelt hämtas hem genom att man föreslår ofinansierade politiska reformer. Jag tror inte, som finansministern, att den risken föreligger hos – vi sparar 10 miljarder mer i vår budgetmotion än vad regeringen gör i sin budget. Fenomenet att låta sedelpressen gå varm i en valrörelse oroar mig dock, och jag hoppas att det oroar finansministern också. är en liten, öppen ekonomi med en ganska stor valuta. Detta bör samtliga riksdagspartier bejaka och värna. Förutsägbarhet och stabilitet är grunden för vår trovärdighet och för vår konkurrenskraft. Det tror jag också att finansministern vet. Men om detta ska fortsätta behöver politiken undvika att bli ett barslagsmål. har både regeringen och den största oppositionskonstellationen sagt att man kommer att söka regeringsmakten oavsett valutgång. Det är kanske rätt – den bästa medicinen mot populisternas framfart är kanske att låta dem fälla några regeringar under nästa mandatperiod. Personligen tror jag att väljarna skulle tröttna på kaoset och flippfloppandet mellan vilken regering populisterna stöder. Det finns dock inga absoluta sanningar om politik . Många sa att brexit aldrig skulle bli verklighet – det blev det. Många sa att inte skulle bli president – det blev han. Många sa att det inte går att byta partiledare före valet – det gjorde , och väljarstödet ökade betydligt. Vi går en osäker tid till mötes. Det sa försvarspolitikerna här i kammaren , men det gäller till viss del även ekonomin. Jag vill fråga finansministern: andra förslag kan man tänka sig för att stärka stabiliteten och förutsägbarheten i budgetprocessen om nu inte budgetgranskning är ett sådant förslag? Finns det ingen annan väg som man kan gå framåt om regeringen nu inte vill granska , vilket man kanske inte heller ska? Det finns en risk att budgetar som inte passerat läggs på bord och får majoritet. Ser inte finansministern att det kan bli problematiskt i det långa loppet? 59 Finansminister (S): Jag har inget emot att man granskar oppositionens budgetmotioner. Däremot är jag, som sagt, inte säker på att detta ska ske via någon myndighet som styrs av regeringen eller som i huvudsak styrs av regeringen. Motionerna granskas av fria medier, och där har den fria pressen naturligtvis en viktig uppgift. Då är det också bra om motionerna är transparenta så att det är möjligt för den fria pressen att granska dem. Här tror jag att det finns en förbättringspotential. Det finns möjlighet att be att räkna på olika motioner och deras effekter, vilket också sker i viss utsträckning . Självklart kan man dock diskutera om det ska granskas på ytterligare sätt. Jag har inte fått svar på min fråga. Jag delar uppfattningen att det är viktigt att ha hög kvalitet i budgetmotionerna och att de är öppna och transparenta så att man verkligen förstår vad det är som partierna föreslår. Därför kvarstår min fråga till . redovisning vad gäller kommunsektorns finanser framstår som väldigt icke-transparent i budgetmotionen. I utgiftsområdesbilagorna sparar man 3 miljarder på kommuner. Det är alltså ganska mycket pengar som kommunsektorn går miste om. När man redovisar de samlade effekterna för kommunsektorn redovisar man däremot i bilaga E att det går plus minus noll, trots att man sparar 3 miljarder. Detta framstår inte som så transparent. När vi nu är här och diskuterar transparens kanske , i transparensens anda, vill reda ut detta. 60 (M): Jag vill tacka för möjligheten att ha denna debatt. Jag tror att den är viktig. Jag tror att vi kommer att behöva återkomma till den eller se på andra förslag som kan om inte vaccinera så i alla fall förbereda finanspolitiken , som vi ju går till mötes. Det finns skäl att vara orolig, både för regeringens ganska expansiva finanspolitik i detta läge, när vi egentligen borde spara betydligt mer, och för strukturen och processen som omgärdar budgeten nu när det blir mer turbulens i politiken framöver. Men man ska inte enbart slå på domedagstrumman. är ett fantastiskt land. Det är ett av världens bästa länder att leva i. Visst har vi våra utmaningar. Detta gör oss inte särskilt unika – det finns många bra länder som har många utmaningar. Men vi har goda förutsättningar att möta dessa utmaningar, och det är jag väldigt tacksam för. Med detta tackar jag för den här debatten. 61 Finansminister (S): Jag vill också tacka för debatten. Det är intressanta frågor som tar upp. Jag väntar fortfarande på att få svar på min fråga. Jag ser fram emot att kanske få det i en framtida debatt eller i något annat sammanhang. Frågan hänger kvar i luften. Jag hoppas också att själva visar högre ambition när det gäller transparens i de budgetmotioner de lägger fram så att det blir tydligare och klarare för alla som granskar vilka förslag de egentligen lägger fram, inte bara för finansministern utan självklart också för de fria medierna. Så länge som jag har möjlighet att vara finansminister kommer jag att fortsätta arbetet med att i regeringsställning ta ansvar och se till att vi har ordning och reda i statsfinanserna. Det är bra att vi har städat upp de stora underskott som lämnade efter sig när de satt på . Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2017/18:149 om lönsamheten i att utbilda sig till sjuksköterska 62 Finansminister (S): har frågat mig vilka skattemässiga förändringar jag avser att vidta för att det ska löna sig att utbilda sig till sjuksköterska inom sjukvården. Enligt de riktlinjer för skattepolitiken som antog ska skattereglerna vara generella, med breda skattebaser. Det innebär att vi inte kan ha särskilda skatteregler för specifika yrkesgrupper, något som själv framhöll i sin riksdagsfråga om marginalskatter till mig . När det gäller bemanningen i vården är det landstingen som har arbetsgivaransvaret och därmed även huvudansvaret för kompetensförsörjningen. Regeringen har dock tagit initiativ till en rad åtgärder som kan bidra till bättre kompetensförsörjning. En av dessa är den så kallade professionsmiljarden, som innebär att regeringen avsätter för att stärka och stimulera landstingens arbete med kompetensförsörjningsfrågor. Regeringen satsar även på en utbyggnad av utbildningar inom bristyrken för att kunna möta arbetsmarknadens och vårdens behov, vilket bland annat innefattar sjuksköterskor, specialistsjuksköterskor och barnmorskor. 63 (M): Svensk vård håller hög kvalitet – många vittnesmål tyder på detta. Men det förutsätter att man kommer in till vården, för har bland längsta vårdköer. Enligt nationella planeringsstöd har antalet specialistutbildade sjuksköterskor i relation till befolkningen minskat . Utan specialistutbildade sjuksköterskor blir det inga operationer och ingen intensivvård. Med för få specialistutbildade sjuksköterskor växer köer och överbeläggningar. Vilka blir lidande, fru talman? Det blir patienter och människor som får vänta alldeles för länge på att få rätt vård. En anledning till detta är att vidareutbildning helt enkelt inte lönar sig. visar att sjuksköterskor går back på sin utbildning jämfört med personer med enbart gymnasiekompetens. För specialistutbildade sjuksköterskor lönar sig utbildningen än sämre. Regeringens professionsmiljard, som finansministern nämnde, är tänkt att göra så att fler sjuksköterskor ska få ökad möjlighet till specialisering. Detta är jättebra, men blir det inte ett slag i luften om man gör specialistsjuksköterskan till en höginkomsttagare? Om specialiseringen lönar sig mindre, vad blir då poängen med satsningen ? betalar nämligen redan var tredje specialistsjuksköterska i skatt på den sista intjänade hundralappen. Regeringen ger med den ena handen och tar med den andra. Om regeringen på allvar vill korta vårdköerna, borde man då inte driva en politik som uppmuntrar till ansvarstagande, vidareutbildning och extra arbetade timmar i stället för tvärtom? Finansministern hävdar att höjda skatter ska finansiera välfärden. Men, finansministern: är välfärden. Dessutom finns gott om forskning som säger att höjda skatter långt ifrån per automatik ger större skatteintäkter. Vi kanske inte ska gå in på den så kallade Lafferkurvan , men inte ens finansministern kan påstå något annat än att höga skatter på lång sikt leder till att fler väljer att arbeta färre timmar, till att färre väljer att vidareutbilda sig och till att färre väljer att ta ansvar. Skatter styr beteende – detta gäller även sjuksköterskor. Min fråga till finansministern blir därför om det inte oroar finansministern att höga marginalskatter för sjuksköterskor gör att situationen med långa vårdköer kvarstår? Vilka samhällsproblem vill regeringen lösa genom att specialsjuksköterskor betalar i skatt på den sista intjänade hundralappen? Är höga marginalskatter för sjukvårdspersonal regeringens lösning på vårdköerna? 64 Finansminister (S): Vi kan inte skattesänka oss till goda villkor för sjuksköterskor i . Det är någonting som jag tror är uppenbart för de allra flesta.