prot · H50938 · 2017-11-28 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollen för justerades. § 2 Anmälan om ersättare att (SD) skulle tjänstgöra som ersättare för (SD) för hans ledighet –och att (M) skulle tjänstgöra som ersättare för (M) för hennes ledighet –. § 3 Anmälan om sammansatt utrikes- och försvarsutskott Från sammansatta utrikes- och försvarsutskottet hade följande skrivelse kommit in: Sammansatt utrikes- och försvarsutskott och försvarsutskottet har jämlikt 7 kap. 7 § riksdagsordningen i separata beslut och kommit överens om att genom deputerade i ett sammansatt utskott gemensamt bereda proposition 2017/18:44 deltagande i det permanenta strukturerade samarbetet inom Europeiska unionen samt motioner. Det sammansatta utskottet, som benämns sammansatta utrikes- och försvarsutskottet (UFöU), konstituerades . Skrivelsen lades till handlingarna. § 4 Meddelande om frågestund vice talmannen meddelade att frågestund skulle äga rum . § 5 Anmälan om fördröjt svar på interpellation Följande skrivelse hade kommit in: Interpellation 2017/18:171 Interpellation 2017/18:171 skulder till kommunerna av Boriana (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade arrangemang. § 6 Ärenden för bordläggning Följande dokument anmäldes och bordlades: 2017/18:CU1 Utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik 2017/18:KU1 Utgiftsområde 1 2017/18:FiU15 Avgifter för prövningar enligt EU:s förordning om referensvärden 2017/18:SkU1 Utgiftsområde 3 Skatt, tull och exekution 2017/18:SkU3 Mervärdesskatt vid omsättning som avser fartyg samt deklarationstidpunkt i vissa fall 2017/18:SkU4 Justering av den utvidgade fåmansföretagsdefinitionen 2017/18:SkU5 Ändring i skatteavtalet mellan och 2017/18:SkU6 Höjd beskattning av sparande på investeringssparkonto och i kapitalförsäkring 2017/18:UU1 Utgiftsområde 5 Internationell samverkan Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2017/18:MJU7 Genomförande av ändringar i dricksvattendirektivet § 7 Svar på interpellation 2017/18:64 om prioriteringar inom penningpolitiken 1 Statsrådet (MP): har frågat finansministern dels om hon anser att penningpolitiken efter finanskrisen varit väl avvägd, dels om hon anser att inflationsmål bör kompletteras med ett sysselsättningsmål. Arbetet inom är så fördelat att det är jag som ska svara på dessa frågor. När det gäller frågan huruvida regeringen anser att penningpolitiken efter finanskrisen varit väl avvägd bör det framhållas att är en myndighet under . Granskningsrollen fylls därför av finansutskottet, som utvärderar penningpolitiken för de tre närmast föregående åren. I de utvärderingar som genomförts sedan finanskrisen har finansutskottet redovisat sitt ställningstagande över den förda penningpolitiken. I frågan om penningpolitiken varit väl avvägd gör jag inga andra bedömningar än de som utskottet har gjort och som ställt sig bakom. undrar även om regeringen anser att inflationsmål bör kompletteras med ett sysselsättningsmål. I denna fråga kan jag konstatera att regeringen på uppdrag har tillsatt en parlamentarisk kommitté, , för att bland annat se över penningpolitikens mål. Enligt kommittédirektiven, som har utformats i enlighet med tillkännagivande, ska kommittén överväga i vilken utsträckning hänsyn ska tas till den realekonomiska utvecklingen. Kommittén ska redovisa sitt uppdrag . Jag finner ingen anledning att föregripa kommitténs arbete genom att uttala mig om eventuella förändringar i målformuleringen för penningpolitiken. 2 (M): Det närmar sig jul. En del kommer att få julklappar. Vissa av dessa julklappar kanske man inte är så nöjd med. Men då kan man alltid slå fast att det är tanken som räknas. Jag är helt övertygad om att Per också tänkte svara på interpellationen. Det är bara det att Per sedan inte gör det, utan läser upp en massa text i stället för svar. Jag har inte bett Per att granska den förda politiken utan att värdera den politik som för. Någonstans borde väl ministern ha en uppfattning om penningpolitiken, eftersom ministern är i färd med att fatta en rad näst intill drakoniska beslut på området. Dessa hänför sig bara till penningpolitikens konsekvenser. Det handlar om låg ränta, hög skuldsättning, hög upplåning och därtill olika åtgärder för att stabilisera såväl konjunkturen som själva den finansiella sektorn, om man får tro vad ministern själv säger. Man kan förvänta sig att en minister på ska ha bred kunskap om den ekonomiska politiken, både finanspolitiken och penningpolitiken. Penningpolitiken har vi nu sett väldigt stora förändringar i. Finanspolitiken är helt underkänd av alla bedömare. , , – alla professionella bedömare underkänner totalt finanspolitiken utifrån det finanspolitiska ramverket. På det penningpolitiska området har det skett rätt stora förändringar i rimlig närtid med till exempel bytet från KPI till KPIF. Man bibehåller målnivån men byter målvariabel. Det är en relativt stor förändring att man byter från KPI till KPIF men har kvar samma målformulering. När man ställer den här typen av frågor förväntar man sig en viss fyllighet i svaren. De svaren är i sig själva intressanta när det gäller vad ministern eller regeringen ämnar ta sig för inom en rad olika områden som angränsar till detta. Men om djupet i förståelsen och övervägandena inte uttrycks på annat sätt än att ministern delar finansutskottets bedömning är det klart att det också är väldigt svårt att förstå hur ministern resonerar i en rad andra frågor. För en finansmarknadsminister är ändå penningpolitiken oerhört central att greppa och reflektera kring, då den är av stor betydelse på en rad andra områden. Det är också så att , ministerns eget departement, gör andra bedömningar än på området. Man skriver till exempel: ”Den påbörjade normaliseringen av penningpolitiken med höjd styrränta väntas dock fortsätta.” Man skriver vidare: ”antas höja reporäntan gradvis, vilket bidrar till stigande statsobligationsräntor. Fortsatt låga styrräntor i omvärlden antas dock resultera i att reporäntan höjs i jämförelsevis långsam takt för att i genomsnitt uppgå till . Den svenska tioåriga statsobligationsräntan bedöms bli 2020.” Men själv gör bedömningen och inte 0,6. Eftersom ministerns eget departement gör den här typen av bedömningar kring räntan utgår jag från att ministern på något sätt också åtminstone funderar kring penningpolitiken. Jag får väl, herr talman, fråga varför reflektionerna och värderingarna av politiken helt uteblir i svaret. Vi har en självständig riksbank, men vi har knappast ett diskussionsförbud vad gäller penningpolitiken. 3 Statsrådet (MP): Man kan konstatera att blandar och ger i sin interpellation. Han tycker om att göra utlåtanden om regeringens politik. Jag delar självklart inte hans ställningstaganden, som är väldigt svepande och ganska oprecisa. Vi har självklart olika roller att spela i svensk ekonomi. Det tycker jag att man ska ha respekt för. Jag tycker att det är viktigt att vi slår fast vilka roller olika parter har. Vi har en självständig riksbank som har att fatta beslut inom det ramverk som man har att agera efter. Jag tycker att vi ska ha respekt för deras självständighet och inte hantera den här typen av frågor oförsiktigt. Ska man ha en diskussion om ramverk och vilka mål man ska ha att arbeta efter tycker jag att det är bra om man gör en grundlig genomgång och en grundlig analys. Expertis ska finnas med, och partierna ska sitta ned tillsammans. Eftersom det här är långsiktiga frågor är det bra om det finns en långsiktighet i strukturen och processen. Det är precis därför regeringen har tillsatt . Det finns representanter för alla partier närvarande i den kommittén. Om har synpunkter, idéer eller tankar är han fri att ta upp dem med representant i för att föra den typen av diskussioner. Vi har även att hantera frågor som rör stabiliteten i svensk ekonomi. Det gör vi också från regeringens sida. När det är låg ränta är det klart att det finns risker för svensk ekonomi. Dem behöver vi hantera. Vi har till exempel gett uppdraget att vara makrotillsynsmyndighet. Vi har också under den här mandatperioden ägnat oss åt att ge de verktyg som behövs för att kunna utföra det uppdraget. Det har vi gjort i bred samsyn. Det handlar om rätten att införa ett amorteringskrav, men också om en breddad portfölj som ligger på bord gällande mandat att vidta åtgärder för att hantera stabilitetsrisker. Jag vänder mig mot beskrivning av vår ekonomiska politik. Vi har tvärtom en väldigt ansvarsfull politik där vi har ett stort överskott som vi använder för att betala av på statsskulden. har en statsskuld som är den lägsta . Det är någonting som vi gemensamt borde kunna glädjas åt. Vi använder också en annan del av utrymmet till att göra reformer som kan öka den ekonomiska utvecklingen i och också ge ökad trygghet inte minst ekonomiskt för dem som har sämst förutsättningar. Vi ser också till att den välståndsökning vi nu ser i svensk ekonomi, där ekonomin går bra, kommer breda grupper till del. vill gärna att jag ska kommentera och ha synpunkter på frågor som dels hanteras av , dels hanteras under den kommitté som vi har tillsatt just med uppdrag att borra grundligt i frågorna. Det handlar om att med den bästa expertis som har att tillgå fundera på hur målsättningarna ser ut för mandat och dess uppdrag. Jag har respekt för det konstitutionella ramverk som är byggt kring. Jag tycker att också borde ha det. är en myndighet under riksdag. Det är som ska utvärdera den politik som förs och de beslut som fattas av . Om är intresserad finns det protokoll från finansutskottet där man kan gå tillbaka och ser hur finansutskottet i total enighet har bedömt beslut som har fattats. Det är viktigt att vi håller oss till de principer som styr svensk ekonomisk politik. 4 (M): Den som finansmarknadsministern talar om sitter i finansutskottet. Min bedömning är att han har koll på den frågeställningen. Finansmarknadsminister säger här att jag är svepande och oprecis i min kritik av regeringens ekonomiska politik. Låt oss kringgå detta genom att direkt referera vad expertmyndigheterna skriver. skriver: ”Det nuvarande överskottsmålet, om ett överskott på av BNP över en konjunkturcykel, gäller . ESV:s slutsats är att överskottsmålet inte nås. En ny lägre målnivå ska gälla . Inte heller denna målnivå nås enligt nuvarande prognos.” skriver: ”Regeringens aktiva finanspolitik är inte välavvägd. Med hänsyn till konjunkturläget och överskottsmålet borde politiken vara betydligt mer åtstramande.” skriver: ”Svårt att hitta stöd för ofinansierade åtgärder 2017. Det finansiella såväl som det strukturella sparandet i offentlig sektor ligger under målnivån för överskottsmålet – – – Regeringen presenterar inga argument för att aktivt försvaga sparandet 2017. Åtgärderna i budgetpropositionen bidrar till att sparandet försvagas 2017. anser därför att det är svårt att hitta stöd i det finanspolitiska ramverket för att vidta ofinansierade åtgärder 2017.” För att vara lite ytterligare tydlig skriver : ”Regeringens kraftigt underfinansierade budget bedöms inte ligga i linje med överskottsmålet.” Bedömningen att politiken är välavvägd, ansvarsfull, och så vidare, gör möjligtvis ministern själv. Men det finns inte en enda expertmyndighet som gör samma bedömning. Det är en helt unik och alldeles egen bedömning från ministern sida. Inte en enda av de myndigheter som har till uppdrag att utvärdera regeringens ekonomiska politik delar den bedömningen. Jag ber inte ministern värdera räntepolitiken i sig själv men åtminstone förhålla sig till de förändringar som har gjorts. Vad tycker ministern till exempel om att man byter från KPI till KPIF utan att ändra målet i övrigt? Man har ny målvariabel, men man har samma mål som tidigare som man ska uppnå med samma medel som . Det är värt för svenska folket att få veta vad den ytterst ansvariga ministern för finansiell stabilitet ändå tycker om en sådan förändring som gör. Vidare ber jag inte ministern kommentera räntebana utan snarare: Varför avviker regeringens räntebana från räntebana? Vad är det regeringens ser och bedömer i sin egen budgetproposition som inte ser eller bedömer? Varför skiljer sig siffrorna åt? Återigen: Det är inte att be ministern att recensera utan snarare att motivera varför regeringen gör en annan bedömning och på vilken grund. De två frågorna kvarstår för finansmarknadsministern att svara på. Vad anser finansmarknadsministern om att man byter från KPI till KPIF men behåller samma målnivå? Vad anser ministern ligga till grund för den annorlunda räntebedömning som regeringen gör jämte ? 5 Statsrådet (MP): Jag håller fast vid de ståndpunkter som jag har framfört redan tidigare i debatten. Det är viktigt att vi utvärderar alla delar av den ekonomiska politiken. Det görs också med beslut. Men det är som har till uppgift att genomföra den typen av granskningar och inte regeringen. Jag kan konstatera att finansutskottet och gör det arbetet i total enighet, vilket verkligen för att det finns ett gediget arbete bakom den bedömningen. konstaterade utskottet: fortsätter att föra en extremt expansiv penningpolitik för att få upp inflationen mot inflationsmålet. Utskottet konstaterade också att inflationen och inflationsförväntningarna fortsatte att stiga bland annat till följd av stigande energipriser. Däremot låg inflationen fortfarande en bra bit under inflationsmålet på och långt under målet för hela utvärderingsperioden –2016. Utskottet konstaterar dock att resursutnyttjandet i ekonomin fortsatt att stiga till följd av den expansiva penningpolitiken som arbetslösheten gått ned ytterligare. Man kan konstatera att finansutskottet har gjort en granskning av och den penningpolitik som man har fört. Som jag sa i mitt inledningsanförande har jag ingen anledning att göra några andra bedömningar än de som utskottet har gjort och som har ställt sig bakom. Det är inte konstigt att det görs olika prognoser över den ekonomiska utvecklingen och att man därmed tar hänsyn till de olika underliggande faktorer som påverkar ekonomin. Det är många olika nationella myndigheter som gör prognoser. Även gör självklart prognoser. Jag tycker inte att det är någonting anmärkningsvärt över huvud taget. Det är viktigt att vi följer förändringar som görs i regelverket och framför allt i hur det implementeras. Det är viktigt att man gör den typen av analyser med ett gediget underlag och i en samlad diskussion. Man kommer självklart också in på: Vilken typ av mål är det som arbetar efter? Hur följs det målet i penningpolitiska beslut? Den diskussionen behöver föras. Det är också bra att vi nu har forum att föra diskussionen i, nämligen . Vi har där väldigt gedigen kunskap i termer av alla de experter som är knutna till . Vi har också representanter för de politiska partierna för att kunna föra en förtroendefull och genomgripande diskussion om de här väldigt avgörande frågorna. Det är en dålig idé att stå här i riksdag och börja föra en diskussion eller debatt om de frågorna. Låt oss i stället ägna vår tid och kraft åt att hitta gemensamma nämnare, gemensamma ställningstaganden, i som är tillsatt för att hantera den här typen av frågor. Jag är därför lite förvånad över att i stället väljer att lyfta fram de frågorna i form av en interpellationsdebatt. Interpellationsinstrumentet är otroligt viktigt för demokratin. Det är också viktigt för att vi ska ha en fungerande granskning av regeringens arbete. Men då ska frågorna helst handla om regeringens arbete och regeringens beslut. Det handlar inte om att ha ett allmänt tyckande eller liknande. Det handlar om att granska vad regeringen har gjort. I det här fallet när det gäller är det tydligt enligt den svenska konstitutionen att det är som är den granskande instansen som ska följa arbete. Jag ser inte någon anledning att ha någon avvikande mening mot den har kommit fram till. 6 (M): Jag förstår finansmarknadsministerns upprörda tonläge i formfrågan. Det är väl ett sätt att undvika att svara på sakfrågan. Jag frågade två saker. Den ena var hur ministern bedömer bytet från KPI till KPIF. På detta kom inget svar. Jag frågade också på vilka grunder ministern gör en annan räntebedömning än vad gör. Det anmärkningsvärda är inte att den typen av frågor ställs. Det anmärkningsvärda är att ministern inte verkar vilja svara på dem. Jag utgår från att ministern åtminstone har kunskap att svara på dem. 7 Statsrådet (MP): Jag måste säga att jag är bekymrad över nivån på den här debatten, att det skulle handla om kunskapsfrågor eller liknande. Min stab, jag själv och även i har vi en gedigen kunskap i de här frågorna. Jag ser det mest som ett sätt att försöka blanda bort korten, vilket jag inte tycker passar sig i riksdag eller i en debatt som handlar om väldigt viktiga sakfrågor. Jag bekymras också över den brist som jag tycker finns hos när det gäller respekt för de olika roller som vi har i svensk politik. Det är enligt konstitutionen tydligt att har att sätta räntenivån och att göra det utifrån ett ramverk som vi har ställt fast från riksdags sida. Om det ska göras eventuella förändringar av detta förtjänar det att göras med ett väldigt gediget underlag och, så långt som det över huvud taget är möjligt, i bred samsyn och efter en gemensam analys. Jag tycker att finansutskottet hanterar de här frågorna på ett bra sätt och hoppas att deltar i det arbetet. Om har synpunkter på de här frågorna är han absolut fri att föra in dem i finansutskottets granskning men också i arbete som pågår. Jag skulle önska att vi kan ägna vår tid som politiker och också tid åt att diskutera de viktiga sakfrågorna och låta nu arbeta med detta otroligt viktiga arbete som de har med att göra en gedigen analys. De kommer att sitta , för de här frågorna är genuint komplicerade och kräver ett gediget underlag och också tid för att föra diskussioner kring. Jag tycker att frågorna lämpar sig otroligt mycket bättre för ett kommittéarbete, där man kan sitta ned runt bordet och ta del av den bästa expertis som har, snarare än att diskuteras i interpellationsdebatter i riksdag. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellation 2017/18:72 om psykisk ohälsa 8 Socialminister (S): har frågat mig på vilket sätt jag anser att den psykosomatiska ohälsan i kan bekämpas och om jag anser att en särskild rehabiliteringskedja för psykiatriska diagnoser bör inrättas. När jag tillträdde som minister var utmaningen tydlig. Sjuktalen hade ökat under alliansregeringens sista mandatperiod och prognoserna pekade uppåt. Utgifterna spåddes öka med till 2019. Alliansregeringen hade lyckats med konststycket att utförsäkra 100 000 personer och få sjuktalen att peka brant uppåt. Det var framför allt psykiska diagnoser och kvinnors sjukfrånvaro som ökade. Att få kontroll över situationen och vända utvecklingen blev vårt tydliga mål. På ett så komplext problem som sjukfrånvaron, och då särskilt den psykiska ohälsan, finns inte en enkel lösning; det handlar om många åtgärder som måste till . Ett brett åtgärdsprogram för ökad hälsa och minskad sjukfrånvaro presenterades och vidareutvecklades i budgetpropositionen . Åtgärdsprogrammet omfattar åtgärder inom flera områden. gavs mer resurser och ett tydligt uppdrag att stärka handläggningen. Ett samarbete mellan arbetsmarknadens parter inleddes i syfte att minska sjukfrånvaron och att arbeta för friska arbetsplatser. Regeringens arbete har haft effekt. Inflödet till sjukförsäkringen minskar och sjukfallen avslutas tidigare. Glädjande är att även sjukfall på grund av psykiska diagnoser har blivit kortare. Jag nöjer mig dock inte med detta, utan kommer att fortsätta med det påbörjade arbetet att utveckla sjukförsäkringen. Jag ser, liksom , att stödet för individen behöver både tidigareläggas och stärkas. Detta är särskilt viktigt för människor som har drabbats av psykisk ohälsa. Jag tror att detta görs bäst genom ett tydligt uppdrag till berörda myndigheter, inte genom att flytta människor mellan systemen. Jag är övertygad om att arbetsgivare kan ha en tydligare roll i att stötta under vägen tillbaka till hälsa och arbete. Det är bakgrunden till regeringens förslag om att arbetsgivaren ska ta fram en plan för återgång i arbete tillsammans med den anställde. Ytterligare ett område där jag ser brister är samverkan mellan myndigheterna, arbetsgivare och hälso- och sjukvården. När samverkan brister är det individen som får betala priset. Det handlar om samverkan mellan , mellan och arbetsgivare, men också mellan hälso- och sjukvården och arbetsgivare. Jag vill också lyfta fram hälso- och sjukvården roll i att förebygga psykisk ohälsa, men också att erbjuda en utvecklad vård till de människor som drabbas. Regeringen avsätter utifrån den nuvarande strategin inom området för psykisk hälsa. Strategin syftar till att samordna insatser och skapa förutsättningar för ett långsiktigt arbete. Totalt beräknar regeringen därmed att avsätta 2018 för insatser inom området psykisk hälsa. Detta är en förstärkning med jämfört med föregående år. beräknas avsättas och 2020 . Det centrala för mig är att de individer som drabbats av ohälsa får både en ekonomisk trygghet och ett snabbt och bra stöd för återgång i arbete brett från samhället. I det behöver myndigheterna, arbetsgivare och hälso‑ och sjukvården samarbeta, med individen i centrum. 9 (M): Tack, ministern, för svaret! Det här är en oerhört viktig fråga. Vi har stått här i kammaren och försökt sätta fingret på vad som kan göras, då det behövs många olika åtgärder och insatser för att färre ska behöva bli sjukskrivna eller må dåligt av psykisk ohälsa. Jag instämmer i mycket av det som ministern säger i svaret, framför allt att individen måste sättas i centrum och att man måste se till varje enskild person och dess behov av rehabilitering för att snabbt komma tillbaka i arbete igen. Men jag tycker inte att jag får ett riktigt tydligt svar angående om det behövs en särskild rehabkedja just för vissa psykiska diagnoser, så jag kommer att fortsätta att fråga om det. ska vara ett starkt samhälle som håller ihop. Den som är sjuk eller skadad och inte kan arbeta ska ha rätt till ersättning, vård och behandling. Men den som har eller får tillbaka sin arbetsförmåga måste alltid få stöd och hjälp att komma tillbaka till arbetet. När sjukfrånvaron kraftigt ökar behöver samhällets insatser stärkas för att på ett bättre sätt motverka riskerna för utanförskap. Och för individen, ur ett individuellt perspektiv, leder ju sjukfrånvaro till sämre privatekonomi. Men en lång frånvaro kan också leda till att man tappar sina sociala kontakter, till exempel. Man har inte jobbarkompisarna att gå tillbaka till. Utanförskapet är på så sätt både ekonomiskt och socialt. Effekterna kan bli stora också för nästa generation, att barn till föräldrar som är långtidssjukskrivna tenderar att själva bli sjukskrivna i högre grad än andra. Det finns en hel del forskning som visar på det. Vi moderater har förslag om att stärka dagens rehabiliteringskedja, framför allt med fokus på den enskilde och om man har en diagnos som handlar om psykisk ohälsa. Sedan beror psykisk ohälsa ofta på många olika saker, så det är klart att den som mår dåligt och har en stressrelaterad psykisk ohälsa kan på ett bättre sätt stärkas av en bra arbetsmiljö och en bra arbetsgivare. Det är svårt att särskilja vad som är vad egentligen. Om man har en fysisk åkomma blir det ju på ett helt annat sätt. För den som brutit ett ben är det lättare att genom rehabkedjan komma tillbaka än vad det är för den som har ont i själen. Sedan den bortre tidsgränsen togs bort har de långa sjukfrånvarofallen ökat med ungefär 1 000 personer , har jag sett i statistiken. Det innebär en kraftig polarisering mellan långa och korta sjukfall. Jag tog del av – jag tror att det var i går – att LO är bekymrade över sina medlemmar och att avslagen från har tredubblats . Jag har fullt respekt för att regeringen har satt per individ och år som mål. Men det får inte bli så att man inte kommer in i sjukförsäkringen därför att tröskeln blir alldeles för hög.