prot · H40991 · 2017-04-04 00:00:00 — Det finns en tydlig skillnad. Både regeringen och tidigare regeringar har ökat länsstyrelsernas medel för arbetet med tillståndet för våra vatten i takt med att kraven på att se till att tillståndet för vattnen är goda. Det var tydligt under den förra regeringen att syftet med pengarna var att öka tillståndstakten just vad gäller småskalig vattenkraft. Vi har fått tydliga signaler. Det har bland annat funnits kritik mot att tillämpningen över landet var ojämn. Vi svarade på det med att stärka tillståndsvägledningen. Också andra delar av tillståndsarbetet kring vattendrag behöver stärkas. Vi har inte, vilket ledamoten ger sken av, sagt att pengarna syftar till att öka tillståndstakten, till skillnad från den förra regeringen, som hade detta som ett tydligt uttalat syfte i den budget som lades fram. Vi har inte gett ett sådant uppdrag till länsstyrelserna. Jag har haft en tydlig dialog med landshövdingarna . Mitt svar är väldigt tydligt: Jag kommer att lägga fram en proposition för . Den kommer att möta det som vi har kommit överens om i energiöverenskommelsen. Där kommer svaren på de detaljfrågor som ställs att finnas, och jag kommer inte att föregripa den processen. Jag kommer självfallet inte på något sätt att använda en makt som jag inte har som statsråd och uppmana eller styra myndigheterna så att de inte följer de lagar som stiftas i denna kammare. Det vore att använda den makt jag har på ett alldeles förskräckligt sätt. Det är lika tydligt som tidigare att jag självfallet inte kommer att göra detta. 76 (M): Vi kräver inte att ministern ska föregripa processer, men det är ingen hemlighet att ministern tillhör ett parti som väldigt tydligt har uttalat att man vill ha ökad omprövning och högre krav. Om man driver på det i ena änden som man avvaktar besked om resten blir det, som min kollega sa, en situation där det som regeringens besked dröjer blir nedläggningar och personer som hamnar i mycket knepiga situationer. Beroende på vad utredningen kommer fram till riskerar de dessutom att få lägga ned pengar på åtgärder som kanske inte är nödvändiga. Det är därför oerhört viktigt att regeringen skyndsamt, snarare i går än , ger besked om dessa frågor innan man driver på för ökade omprövningar. Man försätter markägare och innehavare av småskalig kraft i situationer som ingen vill ha, framför allt inte om man tror på landsbygden och vill ha en levande landsbygd som inte bara är ett museum utan där verksamhet utvecklas och företag drivs. Det är detta vi behöver. Om man ska kunna bo och verka på landsbygden och om den ska kunna utvecklas måste det vara en produktiv yta som vi utvecklar och som vi lever på och lever med. Där är vattenkraft en liten men ack så viktig del för väldigt många. 77 (M): Tack för att vi fick bekräftelse på att man gör satsningar på Havs- och vattenmyndigheten! Jag läste upp vad som står i regleringsbrevet. Jag utgår från att om man har använt regleringsbrevet och ekonomin i budgeten har man en process där man vill att något ska hända där ute med pengarna. Det är en tydlig signal, för det står: ”Av dessa får högst fördelas ut till länsstyrelserna för förstärkt arbete med tillsyn, prövning och omprövning av vattenverksamheter enligt fördelningsnyckel som beslutas av Havs- och vattenmyndigheten i samråd med länsstyrelserna.” Man har skickat ut med ett tydligt direktiv om att man vill ha något gjort. Vi på landsbygden ser nu vad som händer. Jag återgår till min första fråga, herr talman: Vad menar ministern i sitt svar med moderna miljökrav? Moderna miljökrav i dessa gamla kulturmiljöer – vad innebär det konkret? Vad har man för tanke bakom att ha moderna miljökrav i kulturmiljöer som har skapat en helt ny miljö under 200−300 år? Ministern säger att vi ska jobba in något som kallas moderna miljökrav. Jag är medveten om att det står i överenskommelsen, men vad har ministern tänkt att moderna miljökrav innebär i detta sammanhang? Det vore intressant att få veta. Jag vill också gärna ha ett datum när vi får detta på vårt bord. Vi slipper ha dessa interpellationsdebatter i fortsättningen om regeringen kan leverera det svaret i stället för att enbart ge svar på interpellationer. 78 Miljöminister (MP): I vår del av landet säger vi: Hia er! Och det är dags att ledamöterna gör det. Det har pågått ett intensivt arbete i efter att energiöverenskommelsen slöts för att leverera samtliga delar av energiöverenskommelsen. Detta är en sak. Definitionen moderna miljökrav kommer därifrån. Vad det betyder kommer att framgå av propositionen. Jag kommer inte att föregripa den processen. Det gör inget statsråd när man planerar en proposition. Jag blir däremot lite orolig när jag så tydligt hör partiföreträdare här ifrågasätta energiöverenskommelsen och det som man är överens om där. Detta undergrävs när det sägs att detta kanske ändå inte riktigt gäller. Vi ska också veta att vi befinner oss i en annan del av denna process under granskning från , som ifrågasätter om vi har tillräckligt prövningstillstånd på gång i dessa delar i . Det tror jag att vi kommer att kunna möta i propositionen, och det måste vi också göra. Jag ska göra ett förtydligande. Länsstyrelsernas arbete med vattenverksamheter är betydligt bredare än bara tillståndsprövning av småskalig vattenkraft. Regeringen har gett ett tillskott till det breda arbetet med vattenverksamheter. Den förra regeringen gav däremot specificerade pengar för att öka takten i tillståndsprocessen i fråga om just småskalig vattenkraft med målet att antalet tillstånd skulle öka. Det var mycket tydligt. Vi har förstärkt arbetet med tillstånd för vattenverksamhet. Det är bland annat relaterat till ökade krav på grundvattenskydd och är ett mycket bredare arbete än så. Det är inte på något sätt en indikator på att jag skulle missbruka min roll som minister och föregripa propositionen. Vi arbetar mycket hårt för att lägga fram en bra proposition på bord. Överläggningen var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellationerna 2016/17:396 och 399 om länsstyrelsernas viltförvaltningsdelegationer 79 Miljöminister (MP): har frågat mig varför jag vill minska inflytandet för markägare och jägare och vilka åtgärder jag avser att vidta för att återställa balansen i viltförvaltningsdelegationerna så att markägare och de jägare som sköter viltvården inte underrepresenteras. har frågat mig vilka ytterligare åtgärder jag har för avsikt att vidta för att stärka den lokala förankringen i viltförvaltningen och om jag har för avsikt att följa upp och ytterligare justera den lokala viltförvaltningen om markägare, skogsägare och jägare inte längre känner tilltro till lagstiftarens beslut. De frågor som har ställts berör samma ämnesområde, vilket föranleder att jag ger ett samlat svar. har utvärderat de regionala viltförvaltningsdelegationerna, bland annat genom enkäter. Alla ledamöter och berörda länsstyrelser har haft möjlighet att lämna synpunkter på delegationernas arbete. har också hållit möten med de intresseorganisationer som är representerade i delegationerna. När det gäller sammansättningen av delegationerna har regeringen kommit fram till att naturvårdens och det lokala näringslivets och turismens intressen behöver stärkas. Regeringen har därför beslutat att ändra förordningen om viltförvaltningsdelegationerna så att miljö- och naturvårdsorganisationerna företräds av ytterligare en ledamot och de lokala natur- och ekoturismföretagen av en ledamot. Syftet är bland annat att stärka den lokala förankringen i viltförvaltningen. Regeringen kommer att följa arbetet i viltförvaltningsdelegationerna och vid behov ytterligare justera olika intressens representation i delegationerna. 80 (M): Jag tackar ministern för svaret. I svaret framgår det tydligt att man har haft en dialog i denna process. Men det är tydligt att det är regeringens vilja att föra in ytterligare två representanter i dessa viltförvaltningsdelegationer. Min fråga är rätt uppenbar: Är syftet att stärka den lokala förankringen? Ja, det är lite lagom luddigt. Vad var problemet med den gamla sammansättningen i dessa viltförvaltningsdelegationer? Vilka problem såg man från regeringens sida som innebar att man var tvungen att utöka viltförvaltningsdelegationerna med ytterligare två representanter från naturvården och från ekoturismen? Vad ska de tillföra till denna verksamhet som inte kunde tillgodoses av de tidigare delegationerna? Har man gjort någon form av utvärdering eller någonting annat för att lyckas komma fram till detta? Eller har ministern och regeringen tyckt att det vore trevligt om fler fick vara med i dessa delegationer och tycka till? Då kommer nästa steg. De människor som sitter med där bevakar både jägarnas och markägarnas intressen. Det kan vara fråga om viltskador och skogar som kan bli betskadade. Det kan vara fråga om åkrar som kan bli förstörda av vildsvin och mycket annat. Det är ekonomiska värden som står på spel. Då blir frågan: Kommer de ytterligare representanter som kommer att ingå i dessa delegationer också att bidra med ekonomisk stöttning och hjälp? Om det visar sig att man av någon anledning vill öka på en viltstam, är man då också beredd att gå in från regeringens sida eller från någon annan och öka ersättningen och annat till dem som blir drabbade? Annars är det faktiskt så att man för in människor, som egentligen inte har med dessa ekonomiska åtaganden att göra, som ska styra över andra människors ägande och viltvård. Det är i så fall en början till inskränkning i äganderätten. Då är min fråga: Är man beredd att också ta konsekvenserna av de beslut som i så fall fattas om att man ska utöka någon viltstam eller förändra någonting som då drabbar markägare och jägare ekonomiskt så att de lider ekonomisk skada av detta? 81 (M): Jag har ställt en interpellation till miljöministern eftersom hon ansvarar för just viltförvaltningsdelegationerna. Min interpellation handlar om den lokala förankringen av beslut och syftet med viltförvaltningsdelegationerna. Låt mig börja med att tacka ministern för svaret på min interpellation. Eftersom ministern har valt att ge ett samlat svar på min interpellation och på interpellation blev svaret på våra två interpellationer tyvärr mycket kort. Jag tycker att ministern inte riktigt har svarat på min interpellation. Jag har tidigare ställt skriftliga frågor till ministern om hur regeringen ser på viltförvaltningsdelegationernas framtid. Även då har svaren varit vaga. Det kan vara så att jag har varit lite otydlig i mina frågor. Det är därför som jag har ställt denna interpellation till ministern, så att vi får möjlighet att debattera frågan här och i stället. Det tycker jag är extra viktigt. Under Alliansens tid inrättade vi viltförvaltningsdelegationerna med syftet att förankra besluten närmare dem som de verkligen berör. Delegationerna bestod då av dem som brukar marken och av politiskt folkvalda från landsting eller regioner. Sedan kom en del från olika intresseföreningar. Den totala gruppen var väl avvägd och har på de flesta håll i fungerat ganska väl. På vissa håll fungerar det tyvärr inte så bra. Ett ställe där det inte fungerar så bra är i , som jag kommer från, där alla representanter från naturvårdsintresset har valt att hoppa av delegationen för länge sedan. Alliansregeringen ville göra ett omtag i dessa frågor som rör jakt och viltvård. Det gjorde vi genom att tillsätta något som vi kallade . Tyvärr valde denna regering att lägga ned den utredningen innan den var färdig. Det var tråkigt. Vi var ganska många som väntade på att det skulle komma ut någonting ur denna utredning som också hade beröring med viltförvaltningsdelegationerna. Er regering valde att tillsätta en utredning av viltförvaltningsdelegationerna, och då var vi flera som blev väldigt hoppfulla. Vi hoppades att det av utredningen skulle komma någonting som ökade den lokala förankringen. Tyvärr blev vi väldigt besvikna när beslutet kom från regeringen om att bara ändra sammansättningen i delegationerna och inte titta på förankringsprocessen eller beslutsprocessen. Vi blev också förvånade över att den långa utredning som ändå gjorts resulterade i det ganska enkla att bara tillsätta fler människor i delegationerna – och ändra proportionerna i dem. Man ökade naturvårdsintresset och minskade sidan som brukar mark och skog. Vi tycker att det är mycket märkligt med de skeva proportionerna just . Det blir ett sätt att se på naturen utifrån i stället för att bruka den, vilket såväl natur och vilt som människor mår bra av. Den grupp som ansvarar för att förvalta viltet blir väldigt underrepresenterad i delegationerna. Min fråga till ministern är därför fortfarande vilka ytterligare åtgärder hon avser att ta för att just stärka den lokala förankringen av de beslut delegationerna tar. 82 Miljöminister (MP): Det blir lite av en lek med ord här, om att vissa typer av representanter skulle vara lite mer lokala och lite mer äkta samt företräda människor lite mer än andra. Jag tycker att det är väldigt olyckligt. Vi har som sagt gjort ett gediget arbete med enkäter och möten. Det finns också forskning kring delegationernas sammansättning – rådata som vi har tillgång till. Bland annat den typ av problem som nämndes här har kommit fram, till exempel att vissa av delegationerna har fungerat väl medan andra har haft väldigt stora problem. Vissa intresseorganisationer har också valt att helt hoppa av. Det föranledde förändringar. Delegationerna ska ta övergripande beslut och ha lokal kännedom om skog, mark och vilt. På det sättet ska de bistå de experter som fattar de mer precisa besluten. Därför måste vi hitta en representativitet, och det är självklart en svår fråga. En uppgift vi har tillgång till är dock de rådata som kommer från och forskaren . Han har intervjuat 189 ledamöter i delegationer och frågat hur de identifierar sig. Det visade sig att svarade att de identifierar sig som jägare. I befolkningen i allmänhet utgör samma grupp . Det visar på en väldigt sned representation i dessa grupper. För att förstärka den lokala förankringen och kunskaperna om skog och mark beslutade regeringen därför att öka representationen för naturvårds- och turistguideintresset. Det är inte så att några få äger viltvårdsförvaltningen, utan det är verkligen någonting vi ska göra tillsammans. Det är absolut inte bara markägare och jägare som är direkt berörda av viltförvaltningsfrågor, utan det är en mycket större grupp. Delegationerna har till uppgift att fånga upp detta, och med denna förstärkning hoppas vi uppnå det. Vi kommer självklart att följa arbetet och se om det har fått den effekten. Har det inte det får vi vidta ytterligare åtgärder. 83 (M): Jag tar väl fasta på det sista ministern sa, nämligen att man kommer att utvärdera och se om man behöver ändra på detta om det inte fungerar. När kommer den utvärderingen? Har man lagt in den i försöksprocessen, som vi kanske ändå får kalla det, att tillsätta ett antal extra ute i våra viltdelegationer? Det innebär alltså att det kommer att göras en prövning av om detta fungerar eller inte och att man verkligen följer upp det. Annars återstår nämligen de frågor jag ställde. Vad var problemet med den gamla tillsättningen? Vad var det som saknades, som var så avgörande och som just dessa intressen skulle tillföra? Då kommer också nästa fråga, nämligen om det finns några andra intressen som behöver komma in i gruppen – och framför allt om det är några intressen som inte ska in i gruppen. Har man någon begränsning på detta, eller har ministern och regeringen tänkt fylla på med fler särintressen, miljöorganisationer och annat som kan tycka till, sitta med och diskutera vilka viltstammar vi ska ha? får markägare och jägare stå för den ekonomiska biten när grödor äts upp och det tas plantor och och man måste ha en viltstam som ligger på en rimlig nivå. Vad väger då tyngst? Är det de ekonomiska bitarna för markägarna och jägarna, eller är det de andras åsikter – de som inte har några kostnader att bära utan bara tillgångar att få om de kan öka på guidning och annat runt omkring? Hur har regeringen tänkt fördela kostnaden om det visar sig att man vill öka på eller minska stammar i olika delar som påverkar ekonomin? Det är en av de primära frågorna. Någonstans sitter ändå människor i delegationerna för att kunna reglera och ha en viltstam som fungerar på ett bra sätt där ute. Det är märkligt att man bara kan placera in andra särintressen än de som har en ekonomisk känning av vad som sker och låta dem driva detta åt ett annat håll medan de andra står för fiolerna om det går fel. Jag vill gärna höra någon form av tankegång där, herr talman. Hur har man tänkt om det nu visar sig att delegationerna styr åt fel håll på grund av detta? Och är det någon mer organisation eller något mer intresse som ska in, på bekostnad av markägares och jägares intressen? 84 (M): Ministern missar dessvärre målet lite i sitt inlägg. I första hand är problemet egentligen inte vilka som ingår i delegationen utan vad man gör och vad syftet med delegationen är – vad den ska fylla för funktion. Jag har i en skriftlig fråga, som jag tyvärr inte har fått svar på , ställt ytterligare frågor om just detta med syftet. Svaret på den skriftliga frågan har fördröjts , men förhoppningsvis får jag svar senast . Ministern säger att den nya fördelningen i viltförvaltningsdelegationerna till stor del ska bli bättre av att man ökar naturvårdsintressena. Min fråga är då vad den andra delen är i detta, men det väntar vi med till . Sedan kanske vi möts i en interpellationsdebatt om det också . Jag fortsätter dock att fundera lite på den lokala förankringen i viltförvaltningsfrågorna. I det svar jag fick från miljöministern på just den här interpellationen sa miljöministern: ”Syftet är bland annat att stärka den lokala förankringen i viltförvaltningen.” Jag funderar då på vem det är man stärker förankringen för, för det är uppenbarligen inte för de människor som bor och brukar markerna utan kanske mer för de människor som bor i städerna och åker ut på landsbygden för att titta på saker och njuta av granar, tallar och rovvilt som befinner sig där. Då funkar inte förvaltningstanken. Ministern säger alltså att syftet bland annat är att stärka den lokala förankringen. Vad menar egentligen regeringen att det andra skulle vara, utöver detta? 85 Miljöminister (MP): Låt oss återgå till vad det är viltförvaltningsdelegationerna gör. De är organ som ska verka för samverkan i frågor som rör viltförvaltningen inom länen. De tar övergripande riktlinjer och stöttar de experter som senare fattar besluten. Om jag har förstått den borgerliga regeringen, som instiftade detta, rätt är tanken att folk som kan skog och mark kan ha någonting att tillföra för att öka kvaliteten i myndighetsbesluten. Det är väl klokt. Sedan ska man hitta en representation för en sådan grupp. I dessa grupper finns det dokumenterade problem i dynamiken – och en väldigt tydlig skevhet i representationen, som inte på något sätt motsvarar allmänheten i stort. Det föranledde en förändring av representationen. Eftersom det ifrågasätts vad som är lokal förankring kan det väl vara bra att förtydliga att det är de regionala organen inom naturvårdsorganisationerna som får den möjligheten. Om det finns någon Stockholmsrädsla i det här kan jag alltså lugna er: Så är inte fallet, utan det är de regionala organen inom naturvårdsorganisationerna som får möjlighet att utse representanter, detta utifrån grundtanken att man ska ha kunskap om det aktuella geografiska området. Vi kommer också att ge vägledning till myndigheterna att detsamma självklart ska gälla naturguideföretagen. Det som fascinerar mig i debatten här är att man så tydligt värderar olika gruppers möjlighet att representera och tillföra kunskap i det här arbetet och också värderar olika företag på landsbygden som olika viktiga på ett väldigt tydligt sätt. Jag har väldigt svårt att följa den logiken. Självklart är det viktigt att vi har såväl lantbruk som skogsvårdande företag. Jakt är också en viktig del liksom att turistnäringen fungerar. Men i viltförvaltning, som är komplexa frågor, behöver vi självklart också ha in naturvårdsintresset, bland annat för att de mål om regleringar som har beslutats här i ska bli verklighet. I det arbetet har naturvårdsorganisationerna en viktig roll att spela. Det är i alla fall min ambition. Jag är inte helt säker på att det är en gemensam ambition i det här arbetet. Representation är en komplicerad fråga, och jag påstår inte att jag vet exakt vad som är en perfekt representation i någon grupp, inte heller i viltförvaltningsdelegationerna. Vi har dock kunnat konstatera att den sammansättning som den borgerliga regeringen tog fram landade i att av representanterna är jägare. Motsvarande siffra för allmänheten är . Då är man inte i närheten av representation, i alla fall inte enligt den mest använda definitionen. I vanliga fall brukar vi ju mena att representation handlar om att motsvara den svenska befolkningen i stort. Så var det inte, och det fanns därför anledning att ändra sammansättningen. 86 (M): Tack, ministern, för ett försök till svar, även om jag inte är nöjd. Jag anser att om det är några som kan både skog och mark så är det våra markägare och jägare som bedriver sin verksamhet där ute och därför är väldigt väl insatta när det handlar om att sköta våra viltstammar. Det handlar självklart inte heller om någon Stockholmsrädsla utan mer en rädsla för regeringens sätt att angripa äganderätten och jakten i . Detta kan ju vara ytterligare ett steg i att försöka förändra, inskränka och helt enkelt förstöra mycket av den verksamhet som fungerar ute på landsbygden. Det kanske inte behövs en massa nya regleringar och nya tankegångar som går helt på tvären mot hur man har jobbat tidigare. Jag har en fråga när det gäller de enkäter som man gjort. Har man gjort enkätundersökningen bland alla de markägare som finns i ett område och frågat hur viltdelegationen har fungerat, om man har haft rätt viltstammar och alltihop, eller vilka har man frågat i den här enkätundersökningen? Har man frågat de människor som är berörda av våra viltstammar, alltså återigen markägare, jägare, de som förvaltar det här praktiskt där ute, eller vilka grupper har man frågat? Det vore kanske bra att få klarhet i det. I och med att det här är mitt sista inlägg får jag passa på att tacka för debatten. Jag tar fasta på det ministern sa i en bisats, nämligen att man kommer att se över detta och göra en utvärdering. Jag ser fram emot att den utvärderingen sker rätt snabbt, herr talman – kanske . 87 (M): Tack, ministern, för klargörandet i vissa frågor! Jag tycker dock att det är tråkigt att vad ministern säger är att man helt enkelt visar ett särskilt intresse för och tar beslut som påverkar vissa särintressen i samhället, och det är de särintressen som mer ser naturen som ett museum i stället för att vilja förvalta och bruka det vi har. Vi har en positiv trend i samhället , där våra viltstammar ökar. Men det betyder också att man behöver förvalta dem ännu mer noggrant, och minskar man på den representationen i viltförvaltningsdelegationerna kommer vi att se ökade skador på skog och mark. Med ökade skador blir det också ökade kostnader för dem som äger och brukar marken, vilket rimmar lite illa med att regeringen gärna vill framstå som landsbygdsvänlig, bland annat genom att ta fram en livsmedelsstrategi som vi ska behandla här i kammaren och . Man inskränker också äganderätten, och det tycker jag är särskilt oroväckande. Jag skulle tyvärr säga att det beslut som regeringen har tagit om förändring i viltförvaltningsdelegationerna är ett steg mot skendemokrati och direkt landsbygdsfientlighet. Jag hoppas verkligen att ministern bevakar frågan noggrant och ser till att åtgärder vidtas så att man kan få en ökad möjlighet att vara delaktig i de beslut som rör ens egen skog och mark, som vi allihop ska kunna njuta av allemansrätten och djur i skog och natur. 88 Miljöminister (MP):