prot · H409132 · 2017-06-27 00:00:00 — Jag tror att jag och och många i den här kammaren är överens om att skolan ska vara avgiftsfri. Vi är överens om vilka normer som ska gälla när det handlar om avgiftsfrihet. vet vi – antingen har man själv minnen från när man för inte så länge sedan gick i skolan, eller så har man barn i skolan eller vänner vars barn går i skolan – att detta inte riktigt följs. Även om lagstiftningen innebär att Skolinspektionen kan kontrollera hur avgifterna tas ut, och även om grundprincipen är avgiftsfrihet inom skolan, vet vi att det finns barn som exkluderas från exempelvis skolresor på grund av att de inte har råd att vara med och betala för dem. När jag gick i skolan hade jag klasskamrater som nästan aldrig hade med sig matsäck när man förväntades ha med sådan till skolan. Så ser det fortfarande ut . Vilka är då de elever som främst påverkas av en sådan lagstiftning, och vilka är föräldrarna? Jo, självklart handlar det främst om ensamstående föräldrar som inte har tillsvidareanställning eller trygga villkor. Det handlar om arbetarklassbarn. Det handlar om barn som har kommit till och som helt enkelt inte har möjlighet att ta med sig det som förväntas eller bidra ekonomiskt till skolresor och annat. Ja, Skolinspektionen har ett ansvar här. Men hur många skolor är det som har fått kritik för att de har gjort på detta sätt? Man kan jämföra med hur många skolor som vi vet använder de här metoderna. Om skolans princip och norm ska vara avgiftsfrihet, så ska det vara total avgiftsfrihet. Det är det enda sättet att ha en likvärdig skola för alla barn. Om vi börjar säga att avgifter får förekomma i enstaka fall, att det är frivilligt och att det ska vara öppet för alla barn är det någonting som inte går ihop. Att man över huvud taget har avgifter innebär att man exkluderar vissa barn. Jag vet att skolorna hanterar det här på olika sätt. På vissa skolor tar man stor hänsyn till detta, och man tolkar lagstiftningen som utbildningsministern gör. Vi vet också att det finns skolor som inte gör på det sättet. De låter vissa elever resa till för att åka skidor som andra pimplar på hemorten. Då är det någonting som måste förändras, menar jag. Därför behöver lagstiftningen skärpas. Avser utbildningsministern att göra några ändringar för att det ska bli tydligare att vi har avgiftsfrihet i den svenska skolan? 51 Utbildningsminister (MP): Tack, , för både frågan och debatten! Jag känner igen bilden, som du beskriver den. Det finns i grunden en målkonflikt som är anledningen till att avvägningarna är gjorda som de är i skollagen. Å ena sidan ska en skola ganska lätt kunna ta med eleverna till ett museum eller en teater. Då vill man att de som har ett kollektivtrafikkort tar med det hemifrån, och så betalar man för de andra utan att det ska vara någonting konstigt för skolan. Å andra sidan handlar det om vikten av att inga elever i något sammanhang blir utpekade för att de inte har samma ekonomiska möjligheter eller föräldrar som kan ställa upp på det sätt som skolan indirekt efterfrågar. Då har avvägningen som man har landat på i skollagen varit: Ja, men vid enstaka tillfällen kan det förekomma någonting i skolan som innebär att man till exempel behöver en färdbiljett. Men det får då inte innebära att den som inte kan bidra inte får följa med. Det är liksom principen. Jag säger i mitt svar att sådana aktiviteter ska vara öppna för alla elever. Det gäller både den korta resan till teatern och den längre skolresan. Då ska det inte vara så att en elev som inte kan betala inte får följa med. Så är skollagen skriven. Jag lyssnar på den här diskussionen och hör invändningar mot att lagen är på detta sätt. Det finns två saker som jag ser att jag skulle kunna göra framöver. Det ena är att möta de kommuner som har valt att gå längre än skollagen. Det finns nämligen sådana som har sagt: I vår kommun tar vi ett steg till, och här ska gälla total avgiftsfrihet. Där har man också börjat studera vad det finns för dolda avgifter. Det finns sådant som händer som faktiskt kan innebära en kostnad som ingen har tänkt på – du nämner att man ska ta med sig matsäck eller frukt. Det handlar om att höra: Hur har det fungerat? Har detta inneburit att det har varit svårare för lärarna att organisera teaterbesöket, eller har man hittat andra vägar så att det är lätt att göra det som ändå ger en extra möjlighet för den pedagogiska delen av skolan? Det andra är att jag är beredd att ta en diskussion med Skolinspektionen om vad de har sett i sin tillsyn av skolor utifrån detta. Det är två initiativ som jag kan ta utifrån att denna fråga har väckts. Det handlar dels om att diskutera med de kommuner som har valt att gå längre än vad skollagen kräver, dels om att ta upp med Skolinspektionen vad de sett i sin tillsyn. 52 (V): Tack så mycket, utbildningsministern, för det svaret! Vi är som sagt överens om grundprincipen i detta. Jag är glad över att utbildningsministern är öppen för att på något sätt synliggöra den problematik som kan uppstå. Jag skulle vilja framföra till utbildningsministern att jag tror att det skulle vara bra om vi tillsammans, på en bredare front i , tar tag i frågan för att åstadkomma en förändring. Vi alla måste kanske kolla upp hur det ser ut i våra kommuner och där vi är med och styr etcetera. Men i slutändan är det lagstiftningen från och regeringen som påverkar läget. Jag skulle vilja kommentera det här med enstaka fall. Som utbildningsministern själv säger i sitt svar och som jag har skrivit i interpellationen kan enstaka fall anses vara något väldigt litet, att du en gång ska skicka med någonting eller att du måste betala för att ditt barn ska åka någonstans. kan den enstaka avgiften, precis som utbildningsministern själv sa, bli en för stor summa för många föräldrar – ensamstående, arbetslösa etcetera – om de har flera barn som kanske till och med går på olika skolor. Det blir också mycket svårare för Skolinspektionen att utvärdera hur det har påverkat föräldern då barnen inte går på samma skola. Man kan inte se det i ett sammanhang. Man kan tänka sig en förälder som har tre barn som alla behöver ta med sig matsäckar och frukt, som behöver betala någon avgift för att resa bort eller betala någon avgift för att gå på något museum eller annat. Det kan bli någonting som många föräldrar inte kan klara av. har inkomstklyftorna i ökat ganska rejält. Vi ser att de rikare har dragit ifrån som de som befinner sig längst ned på den ekonomiska skalan har fått det tuffare. Då blir detta, även om det kan anses som enstaka fall, en stor fråga. Man vill ju inte att ens barn ska känna sig utanför eller annorlunda i skolan. Alla föräldrar vill ge sina barn bra möjligheter och verktyg och allt man kan för att de ska kunna klara sig. Därför menar jag att vi måste möjliggöra för alla föräldrar, oavsett ekonomisk status, att göra detta. Jag är mycket glad över att utbildningsministern tar upp frågan om att diskutera detta med kommuner. är som sagt öppet för att också ha ett bredare samtal här i om vad vi ska göra för att på riktigt se till att det är avgiftsfrihet. är obligatorisk, och vi säger att vissa aktiviteter är frivilliga. Är de arrangerade av skolan anser jag att det är skolaktiviteter. Därmed ska det, som utbildningsministern sa tidigare, inte vara så att vissa exkluderas. Men lagen måste ses över just eftersom det är så att vissa exkluderas – det sker genom att man ger dem alternativ som kanske inte är lika roliga eller attraktiva som alternativen för de andra eleverna. 53 Utbildningsminister (MP): När det gäller de större aktiviteterna finns det betydligt bättre sätt än att man ber föräldrarna betala. Man kan jobba tillsammans i en klass. Man kan helt enkelt göra saker ihop, som dessutom ibland kan användas i undervisningen. Man kan sälja bröd eller vad det nu må vara. Då kan man samla pengar och därigenom räkna på vad det innebär att driva den lilla rörelsen. Jag tror ofta att man kommer längre så än vad man gör om man låter det vara någonting som görs upp vid sidan av. I och med den avvägning som finns i lagen får det inte bli ett utpekande av en elev som har föräldrar som inte kan bidra på samma sätt som andra. Det får till exempel inte förekomma att man på klassråd går igenom vilka som har betalat och vilka som inte har gjort det. Då slår skollagens generella bestämmelser till, som handlar om att barn ska behandlas lika, att man inte ska ha ett särskilt utpekande och att man ska bygga en trygg arbetsmiljö. Regelverket finns nog på plats för att hantera målkonflikten. Problemen blir i praktiken när detta landar i lärares, rektorers och engagerade föräldrars knä. Jag tror att det finns all anledning att titta på hur man har gjort i de kommuner som gått lite längre än vad lagen kräver. Jag är beredd att träffa dem och se vilka utvärderingar som gjorts där. 54 (V): Jag säger återigen tack till utbildningsministern. Vi har inte ett dåligt regelverk. Däremot har vi ett regelverk som av en hel del kommuner inte tolkas så som jag och utbildningsministern vill tolka det. Då får man ställa sig frågan: Hur får det ta innan tolkningen sker på ett korrekt sätt, och när kommer det att behövas en förändring? Jag ser fram emot att höra mer av utbildningsministern kring denna fråga och att vi kan komma framåt. Jag håller med utbildningsministern om att detta kan arrangeras på mycket bättre sätt, med försäljning etcetera. Men det finns risker även där. Det finns elever som kommer från mer välbärgade familjer och som har mycket lättare för att gå till sina grannar och sälja kakor eller lotter än vad jag hade när jag växte upp i mitt område. Det påverkar självklart också. Det är därför jag menar att lagstiftningen måste se ut på ett sådant sätt att detta inte ska vara beroende av hur bra eleverna är på försäljning eller hur deras föräldrars plånbok ser ut. Men jag tror att vi i grund och botten är överens och att vi kan komma vidare med frågan. 55 Utbildningsminister (MP): Jag konstaterar: Att göra saker som klass kan ofta vara ett bra sätt att få en sammanhållning och möta de generella krav som finns i skollagen på att bygga trygga skolmiljöer, där alla får vara med på likvärdiga villkor. Överläggningen var härmed avslutad. § 19 Svar på interpellation 2016/17:541 om elevers individuella inflytande 56 Utbildningsminister (MP): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att elevers individuella inflytande och elevers rätt till inflytande genom elevsammanslutningar ska särskiljas i skollagen. Det är läraren som leder och ansvarar för undervisningen. Genom skollagen ges alla elever en rätt till inflytande över undervisningen, skolmiljön och verksamheten i övrigt. Här avses både det inflytande som eleverna ska ha som grupp och kollektiv och det inflytande som tillkommer varje individ. Av lagen framgår vidare att det ska finnas ett eller flera forum för samråd med eleverna. Genom läroplanen konkretiseras vidare elevernas rätt till ett individuellt inflytande. Där sägs bland annat att alla som arbetar i skolan ska svara för att alla elever får ett reellt inflytande på arbetssätt, arbetsformer och undervisningens innehåll samt se till att detta inflytande ökar med stigande ålder och mognad. Rektor har också ett särskilt ansvar för att skolans arbetsformer utvecklas så att ett aktivt elevinflytande gynnas. I skollagens bestämmelser och läroplanens skrivningar framgår alltså en distinktion mellan elevernas rätt till individuellt inflytande och inflytande som grupp och kollektiv. granskar, inom ramen för den regelbundna tillsynen, om lärarna ser till att eleverna får ett reellt inflytande på arbetssätt, arbetsformer och undervisningens innehåll. Mot denna bakgrund ser jag inget behov av att ta initiativ till en förändrad lagstiftning. Med detta sagt ser jag såklart fram emot elevorganisationernas remissvar på slutbetänkande där de naturligtvis har möjlighet att påtala eventuella behov av relevanta tydliggöranden. 57 (V): Tack, utbildningsministern, för svaret även på denna interpellation! Jag har tidigare även lagt en motion om denna fråga med anledning av det som elevorganisationerna själva framhöll som en problematik med dagens lagstiftning och hur den i praktiken slår ute på skolorna. Det här är någonting som berörs i 4 kap. skollagen, och det vi har sett när vi har kollat på det tillsammans med bland annat Elevkårer är att det finns en problematik eftersom det inte sker någon distinktion mellan elevers individuella inflytande och elevsammanslutningar. Även när det gäller elevsammanslutningar är lagstiftningen otidsenlig, bland annat på grund av att man blandar ihop organisering i form av elevråd och elevkårer – elevkårer nämns inte i dagens lagstiftning. Med anledning av det kommer jag också att ha en interpellationsdebatt med statsrådet . Elevers individuella inflytande menar jag är lika viktigt som det är med elevorganisering, alltså att ha större elevsammanslutningar. Det är också viktigt att rektorerna får ett verktyg för att kunna hantera den situationen och inte styra den på ett sätt så att de endast ger sken av att eleverna har något att säga till om. Man ska snarare ge dem verktygen att möjliggöra för eleverna att känna sig delaktiga i sin organisering på skolan. Om utbildningsministern nu anser att det här redan finns i lagstiftningen så skulle vi kunna ha en diskussion om hur man ska få kommunerna att implementera det på ett korrekt sätt för att följa det. Jag har som sagt haft en hel del samtal med elevorganisationerna, och där är det väldigt tydligt vad som gäller: Man menar att det i praktiken inte finns någon distinktion i lagstiftningen mellan elevers individuella organisering och elevsammanslutningar. 58 Utbildningsminister (MP): Tack även för denna fråga, ! Jag har också mött elevorganisationer och känner väl till att man ser det här problemet. Jag väntar mig väl att man till del kommer att påpeka det i remissvaren till slutbetänkande, och ska vi såklart svara på det på sedvanligt sätt. En sak som jag har framfört är att vi ibland har en övertro på att förändringar i lagen och i lagstiftningens konkreta skrivningar automatiskt ska ge en efterfrågad förändring ute på varje skola. I det här fallet konstaterar jag att det finns en särskiljning mellan den individuella rätten till inflytande och vad den innebär och rätten till inflytande som elever, gemensamt organiserade eller i en sammanslutning. Den distinktionen sker inte i lag, men den sker i praktiken i läroplanen och är därmed ett ansvar för lärare och rektor. Jag har därför i praktiken lite svårt att se hur en förändring i lagen skulle ändra Skolinspektionens granskning av skolorna och skolornas arbete , åtminstone i det här stycket. Däremot ser även jag att det kan behövas mycket arbete framför allt med att sprida goda exempel. Jag vet att det finns tillfällen när det uppstår konflikter och man tycker olika, och då är det viktigt att slå fast vad lagen och läroplanen säger. Men ganska ofta handlar det nog om att man inte riktigt vet hur man ska ta sig an dessa frågor. Det stora nationella skolutvecklingsprogram som vi nu bygger upp om arbete med trygghet, studiero och hur man jobbar med värdegrundsfrågorna i skolan innehåller såklart också frågor om hur vi inkluderar och involverar eleverna, eftersom vi vet att det är ett väldigt gott verktyg för att nå målen med trygghet, studiero och en skola som eleverna känner ägarskap för och ledarskap i. Jag tror därför att den typen av åtgärder når längre än de konkreta förändringar som kan göras i en lagparagraf. 59 (V): Jag håller delvis med utbildningsministern om att man inte ska ha en övertro på lagstiftningen i alla lägen. Vi har ju exempel där lagstiftningen har funnits på plats men där den ändå har tolkats på ett felaktigt sätt av vissa kommuner. menar jag att grundprincipen ska vara att man har en så tydlig lagstiftning som möjligt kring denna fråga. I det här fallet finns det inte någon text om det vad jag har läst i skollagen utan det är i läroplanen, som utbildningsministern säger. Då måste vi ställa oss frågan hur många kommuner det i så fall är som inte följer läroplanen, med tanke på att en av de större elevorganisationerna i landet, med tusentals medlemmar på olika skolor, har uppmärksammat denna fråga. Det kan man inte se som några enstaka fall, utan då får man snarare, som utbildningsministern sa, lyfta upp de goda exemplen och se om de har utfört det goda utifrån läroplanen eller om de har lyssnat på elevorganisationerna eller andra som har verkat på deras skolor och därmed haft ett bättre samarbetsklimat. Den största anledningen till att denna fråga är viktig för mig är att vi bor i ett land där många ungdomar saknar framtidstro och inte känner att de kan vara med och påverka, även om arbetslösheten sjunker något och även om vi i tillsammans med regeringen har satsat en hel del kring välfärden, arbete etcetera. En väldigt bra början för att kunna känna sig delaktig i det samhälle som man växer upp i, ska vara en del av och vara med och utveckla är att vara organiserad på sin skola. Jag tror att många av oss som sitter här i har varit det på våra skolor, och därför är det viktigt att vi sänder signalen till alla unga och barn att de är delaktiga och kan vara delaktiga. Då får sådana här tolkningar som till viss del stoppar utvecklingar helt enkelt inte förekomma, utan vi måste tillsammans se till att det blir så tydligt som möjligt så att alla rektorer och alla skolor följer det som står i läroplanen. Om man inte gör det måste vi ta tag i det på ett annat sätt och kanske förtydliga lagstiftningen. Jag har ingenting mer att tillägga utan vill tacka ministern för svaret. Jag tror att vi kan komma framåt även i denna fråga. 60 Utbildningsminister (MP): Skolan är en arbetsplats, och elever ska tillsammans kunna påverka sin situation och sin arbetsplats. Det är viktigt och en grundläggande princip för alla arbetsplatser. I skolan förbereds vi dessutom för arbetslivet därefter. Det är också viktigt eftersom det är ett verktyg för att nå mål som skolan strävar efter, både målet, såklart, att man ska ha trygga och välfungerande arbetsmiljöer – det är svårt att åstadkomma det om man inte gör det tillsammans med eleverna – och kunskapsmålen. Elever som känner sig delaktiga och går till en skola som man känner ägarskap över har ett bättre engagemang och en bättre motivation att också nå kunskapsmålen i skolan. Jag tar gärna diskussioner om exakt vad man ska påverka. Jag slog i mitt interpellationssvar fast, och det är en viktig mening för mig, att det är läraren som leder och ansvarar för undervisningen. Att man kan påverka innebär inte att jag som elev kan sitta och välja eller välja bort delar av kursplanen och ämnesplanen. Skolan har ett särskilt ansvar. Det kan ibland vara det som man har jobbigast för som man behöver göra mest. Men den typen av diskussioner ändrar inte det grundläggande i att elevinflytande har ett värde. Att man ska sträva efter att det värdet förverkligas på alla skolor håller jag absolut med om. Låt mig säga något om varför distinktionen mellan det individuella inflytandet och det gemensamma inflytandet finns i läroplan och inte i skollag. Detta bygger i grunden på att vi har försökt hålla på distinktionen att i skollagen finns organisatoriska och mer övergripande bestämmelser och att det som handlar om den pedagogiska praktiken, som det handlar om här, huvudsakligen finns i läroplanen. Det är anledningen. De har inte olika styrande effekt på skolan – båda granskas av Skolinspektionen – men de är på olika nivåer. Den ena är övergripande, och den andra är mer praktisk i fråga om hur saker och ting ska genomföras. 61 (V): Jag har ingenting mer att tillägga. Jag önskar utbildningsministern och hans familj en glad sommar. 62 Utbildningsminister (MP): Jag repeterar det! Överläggningen var härmed avslutad. § 20 Svar på interpellation 2016/17:508 om 63 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag anser att kommer att möta de utmaningar som pekar på eller om jag avser att vidta ytterligare åtgärder för att stärka rådets befogenheter att faktiskt ta fram konkreta policyförslag för att gynna digitaliseringen men också hantera de utmaningar som digitaliseringen innebär. tycks inte vara här, men det finns ett stort intresse för . Jag fortsätter ändå. Det kan hända att någon i kammaren är intresserad. Regeringen fattade beslut om strategin för ett hållbart digitaliserat – en digitaliseringsstrategi. Strategin anger inriktningen för regeringens digitaliseringspolitik. Ett hållbart digitaliserat står för långsiktighet där mervärdet av digitaliseringen tillvaratas och utmaningar längs vägen hanteras. Ett tydligt ledarskap krävs där politiken agerar för att förbättra förutsättningar för att digitaliseringen av sker på ett sätt som ökar samhällsnyttan. På så vis kan de utvecklingsmöjligheter tillvaratas som till exempel sakernas internet, automation, artificiell intelligens och användning av stora datamängder medför. Genomförandet av digitaliseringsstrategin och regeringens digitaliseringspolitik kräver ett kontinuerligt politiskt engagemang. Nationell samordning, utformning av regelverk och förmåga att identifiera hinder och aktivt förhålla sig till uppsatta mål är viktiga aspekter. Ett tydligt politiskt och statligt ledarskap kommer därför att vara avgörande för att skapa det nödvändiga förändringstrycket. Med strategin har hela regeringen åtagit sig att leda omställningen. Ett digitaliseringsråd med tillhörande kanslifunktion har inrättats, bland annat för att stödja strategins genomförande. En av uppgifter är också att vidareutveckla insatser och lämna förslag till konkreta åtgärder. En samordnande statssekreterargrupp finns också inom eftersom genomförandet av politiken för digitalisering kräver ett horisontellt angreppssätt över flera politikområden. Som framgår av vad jag har sagt har i uppgift att föreslå konkreta insatser. Jag ser därför inte behov av att stärka befogenheter. Då , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet förklarade andre vice talmannen överläggningen avslutad. § 21 Svar på interpellation 2016/17:540 om elevföreträdares synliggörande i skollagen 64 Statsrådet (S): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att möjligheten att organisera sig i elevkårer ska tydliggöras i skollagen. Jag vill börja med att konstatera att elever har rätt till inflytande över sin utbildning och sin arbetsmiljö. Elevinflytande främjar elevernas förmåga att ta eget ansvar och ökar lusten att lära. Det stärker även relationen mellan lärare och elever och leder till en större acceptans för de beslut som fattas. Elever har enligt skollagen (2010:800) och arbetsmiljölagen (1997:1160) rätt till formellt demokratiskt inflytande genom elevrådsrepresentanter och elevskyddsombud. Ett elevskyddsombud ska representera eleverna i arbetsmiljöfrågor. Arbetsmiljön handlar om både den fysiska och den psykosociala miljön. Det kan till exempel handla om att kemikalier från kemiundervisningen ska hanteras på ett säkert sätt och att skolan ska ha ett bra förebyggande arbete mot mobbning. Regeringen gav 2015 i uppdrag att ta fram och genomföra nationella skolutvecklingsprogram. I dessa erbjuder myndigheten lärare, rektorer och huvudmän stöd i arbetet med bland annat delaktighet och inflytande. Lärare får möjlighet att diskutera vad elevinflytande och delaktighet är och kan vara i undervisningen, på vilket sätt de kan öka motivationen och lärandet hos alla elever och hur de kan gestalta sig i vardagen. På så sätt ges lärare verktyg för att skapa möjligheter till delaktighet och inflytande i undervisningen. Elevråd och elevkårer kan vara organiserade på olika sätt. Men grunden är att skapa former för att bedriva ett elevinflytande över utbildning och arbetsmiljö. Av 4 kap. 10 och 11 § skollagen framgår att elevföreträdare och övriga elever ska ges tillfälle att under skoltid behandla frågor av gemensamt intresse.