prot · H50938 · 2017-11-28 00:00:00 — Ett exempel är att de olika grupperna inte alltid har den blandning det står i syftena att de ska ha. Det ska vara en blandning av deltagare med olika erfarenheter; det är en av grundtankarna. En annan risk Statskontoret tar upp är att det är svårt att få tag i lärare som har rätt kompetens, alltså lärare som har kompetens i att undervisa i svenska som andraspråk. Det är en brist som finns i hela samhället . Statskontoret säger också att det finns en risk att det inte finns lärare som kan ta sig an personer med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar. Man måste ju vara väldigt noggrann för att den gruppen ska kunna ingå. Gruppen med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar har dessutom ökat . I den allmänna kursen på folkhögskolor, alltså den som är och uppåt och som ska se till att alla får grundskole- eller gymnasiekompetens, är nyanlända överrepresenterade. Det finns ju en fara i det när man ser att det inte finns behöriga eller kompetenta lärare som kan undervisa dem. Den bristande kompetensen hos lärarna är alltså ett problem. Min fråga är: Hur avser ministern att stärka förutsättningarna att uppnå de fyra syftena när det saknas så många behöriga och kompetenta lärare? 52 Statsrådet (S): Jag tackar än en gång för frågan. Jag uppskattar verkligen det engagemang som hon visar för folkbildningen i allmänhet och för folkhögskolorna i synnerhet. har alldeles rätt i att den mycket stora utbyggnad av folkhögskolorna som görs är något som innefattar såväl risker som möjligheter. Den utbildning som ges vid våra folkhögskolor är i stor utsträckning fantastisk. Jag, som ofta besöker folkhögskolor, möter elever och deltagare som vittnar om hur de av ständiga skolmisslyckanden har fått känna hur det känns att lyckas med sin utbildning – ofta i livet. De har fått känna att också de kan lära sig och att också de har en framtid som går att nå via utbildning. I en värld och i ett arbetsliv där grundläggande gymnasieutbildning i det närmaste är en inträdesbiljett till arbetsmarknaden, som arbetsmarknaden skriker efter personer med just gymnasiekompetens, är det nästan omöjligt att överskatta vikten av att folkhögskolorna kan bli språngbrädan till en gymnasiekompetens eller språngbrädan till högre utbildning för många människor. Det är också så att vi via folkhögskolorna når nya grupper. Detta kan beskrivas som risker, men det kan också beskrivas som mycket stora möjligheter, både för deltagarna och för hela vårt svenska samhälle. Den stora utbyggnad vi nu gör av folkhögskolorna innebär att nya grupper nås. Det tycker jag är underbart. Jag tycker att det är bra att fler deltagare med olika former av funktionsvariationer och ibland funktionsnedsättningar kan nås. Jag är väldigt glad att regeringen i den budgetproposition som lades på bord kunde presentera förslag till hur utbildningsbidraget kan stärkas och öka. Jag är också väldigt glad över att vi i budgetpropositionen gör en stor utbyggnad av folkhögskolorna och över de goda möjligheter vi i och med detta har att nå nya grupper. Vi ser också att den stora platsutbyggnad som sker i ganska stor utsträckning kommer storstäderna till del. Våra folkhögskolor finns av tradition till stor del ute i landet. Hälften av våra kommuner har folkhögskolor, och folkhögskolorna har ofta en långvarig och gedigen verksamhet bakom sig. Men tänk vilken möjlighet det innebär när folkhögskolorna via filialer eller via nya folkhögskolor kan nå nya grupper och nya delar av samhället! Självklart innebär detta ett utökat arbete för folkhögskolorna. Lika självklart innebär den utbyggnad av platser som vi nu gör, med 5 000 platser bara i årets budget och 8 000 platser som helhet, att möjligheten att nå nya grupper blir större. Jag är glad över att utbyggnaden inte bara åtföljs av en stor satsning på bidrag som ska se till att vi kan ha en bra pedagogik även för funktionsnedsatta utan att vi också kan höja platsersättningen jämfört med vad som har varit fallet. Detta visar att det finns stora möjligheter för folkhögskolorna att utnyttja den möjlighet som alla de nya deltagarna innebär. Det som jag tycker att vi bör hålla ögonen på och säkerställa är att folkhögskolorna inte bara når nya grupper utan att de också kan skapa ett nytt mervärde när de nya grupperna möter de grupper som traditionellt finns inom folkhögskolan. Folkhögskolan är sedan gammalt vår största kulturarena. Denna unika blandning kan verkligen betyda mycket, både för folkhögskolorna och för deltagarna. 53 (M): Jag delar ministerns uppfattning. Det är en viktig tanke att människor med olika bakgrund ska mötas och på så vis både utvecklas och utbildas. Men den stora utökningen av antalet platser på folkhögskolor får mig att befara att regeringens ambition är att gömma människor och att utbildningen stannar vid att vara en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Detta är ju inte tanken med folkhögskolekurser. Folkhögskolan ska inte vara en quickfix för statistiken. Hur uppnår man de fyra syftena när man gör en så stor utökning av antalet platser? Statskontoret lämnade alldeles en lägesrapport. Där säger flera rektorer att de som har neuropsykiatriska funktionsnedsättningar går i skola eller deltar i utbildning i egna lokaler, inte i folkhögskolan. Det kanske kan finnas behov av detta . Allvarligare tycker jag är att man har alla nyanlända tillsammans i en klass. Det möte eller den mångfald som folkhögskolan strävar efter blir inte av om man har alla nyanlända i en grupp. Då missar de ju dessa fantastiska möten, som är så viktiga. Jag är lite orolig för att de nyanlända människorna göms undan och att dessa nya platser blir en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Jag tycker att regeringen har en blind fläck när det gäller det som egentligen är helt grundläggande: drivkraften att arbeta. Detta är det viktigaste. Regeringen hävdar att dess politik leder till jobb. Men oberoende bedömare hävdar ju motsatsen. Om nu dessa förslag leder till jobb, varför redovisar då regeringen aldrig detta i sin budget? Jag tänkte också ta upp något om allmänna kurser, som ska kunna ge behörighet till grundskola och gymnasieskola, och om särskilda kurser, som kan vara nischade kurser om till exempel kultur. När det gäller de allmänna kurserna är nyanlända överrepresenterade, om de nu inte går i en helt egen grupp – jag har en känsla av att det mer blir sfi-undervisning. När det gäller särskilda kurser är de nyanlända däremot väldigt underrepresenterade. Det är framför allt kultur som finns i dessa kurser, så det är inte heller bra. Man uppnår då inte dessa fyra syften, som är så viktiga för folkbildningen och för folkhögskolans verksamhet. Jag stannar här. Det jag befarar är att de nya platserna blir arbetsmarknadspolitiska åtgärder och att man gömmer undan människor för statistikens skull. 54 Statsrådet (S): gör berömvärda försök att hävda att folkhögskolan skulle vara en del i en konspiration för att gömma undan arbetslösa. Jag ser det precis tvärtom. Forskarrapport efter forskarrapport och studie efter studie av den svenska arbetsmarknaden visar med oerhörd tydlighet att en fullgjord gymnasieutbildning är en väldigt säker väg in till arbetsmarknaden. Vi vet att vi har ungefär 350 000 arbetslösa i som vi har 100 000 obesatta tjänster. De kontakter jag har med arbetsgivare visar med all önskvärd tydlighet att det som arbetsgivarna efterfrågar väldigt ofta är den utbildning som man får via gymnasieutbildning. har vi stora grupper som inte orkar ta gymnasieexamen i ett enda stort kliv och som behöver få flera steg på sig för att klara detta. En mängd studier visar att en gymnasieexamen fungerar som en inträdesbiljett till arbetsmarknaden. Att i detta läge erbjuda en stor och ordentlig ökning av antalet folkhögskoleplatser för att säkerställa att det finns så goda möjligheter som möjligt för ungdomar och andra att nå den så nödvändiga gymnasieexamen är en god, sund och stark politik för att säkerställa att de lediga platser som finns kan besättas med folk som har rätt utbildning för jobben. ställde i sitt ursprungliga inlägg också en fråga om tillgången på lärare. Detta är en väldigt bra fråga. Alla utbildningsformer som vi har i har just nu ett gemensamt problem, nämligen en skriande brist på behöriga, utbildade lärare. Här är folkhögskolan inte ett undantag. Det är en gemensam uppgift för alla oss som är engagerade i svensk skola och svensk utbildning på olika nivåer att säkerställa att läraryrket åter blir ett attraktivt yrke som kan locka många människor att inte bara bli lärare utan kanske även att komma tillbaka till eller fortsätta att vara lärare. När det gäller just folkhögskolan visar Statskontorets enkätundersökning att rektorerna verkligen prisar sina lärare. De anser att lärarnas kompetens i vuxenpedagogik är god. En så stor andel som av rektorerna menar att lärarnas ämneskunskaper är goda. Detta är goda betyg till våra fantastiska folkhögskolelärare. Men jag ska inte sticka under stol med att vi också på folkhögskolans område har ett stort behov av att säkra att inte bara miljön och inte bara uppgifterna utan hela arbetsplatsen är så attraktiv att lärarna stannar kvar. Vi satsar också ordentligt när det gäller kompetensutveckling. Vi har, som säkert är medveten om, utökat statsbidraget för fortbildning av lärare när det gäller svenska som andraspråk också till folkhögskolorna, vilket är en välkommen satsning. Jag vill påminna om att den satsning som regeringen gör i och med budgetpropositionen 2018 är en satsning som saknar motstycke . Det handlar om en stor platsutbyggnad, en stor ökning av kvalitetspengarna för de platser som finns och en stor ökning av de anslag som finns just för att stötta de deltagare som har olika former av funktionsnedsättningar, inte minst på det neuropsykiatriska området. 55 (M): Tack så mycket för svaret! Det är bra, och det är lugnande när jag tänker på kompetensutveckling av lärare och svenska som andraspråk men också på lärare för dem som har neuropsykiatriska funktionshinder. Det finns en tendens i hela utbildningssystemet som gör att man kan ta en fempoängskurs i svenska 2, till exempel. Men både sfi och svenska 2 är avancerade språkutbildningar, och det är inte så lätt. Men om man har en lärarutbildning och kanske också andra språk är det lättare att halka in på svenska 2. Det handlar ju om att undervisa i svenska som ett främmande språk; det är det som är skillnaden. Detta är alltså bra, och jag ser fram emot att se hur det här ska lösas. Men jag vet att lärarbristen är ett stort problem i hela samhället och på alla stadier. Det är väl bara att hoppas att folkhögskolorna ska klara sig bra. Jag har också läst rapporten där rektorerna är nöjda med både metodik och pedagogik och att lärarna har ämnesbehörighet. Men de säger i rapporten att det är just svenska 2 som är svårt. Det är svårt att rekrytera och få tag i lärare som kan undervisa i svenska 2 och lärare som kan undervisa elever med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar. Jag kanske får skicka med ministern en uppgift. Ministern säger att hon är ute och gör många besök, och då kan hon titta på vad som gäller dem med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar. Får de sin undervisning i egna lokaler, eller får de vara med de andra? Har man homogena grupper för nyanlända? Det är i så fall inte bra. 56 Statsrådet (S): Jag vill tacka för att hon lyfter fram denna viktiga fråga. Jag vill också tacka för det starka engagemang som hon visar för folkbildningen. Den satsning som görs i budgetpropositionen är en mycket stor satsning. Bara i budgetpropositionen 2018 investerar regeringen i folkbildningen. Det handlar om en utbyggnad av antalet platser. Vi bygger ut med 5 000 platser i folkhögskolan. Det handlar om mer betalt per plats, och det handlar om det särskilda utbildningsstödet, som byggs ut just för deltagare med funktionsnedsättningar. Ovanpå det gör vi en rejäl satsning på mycket av de verksamheter som våra studieförbund står för. Denna satsning och denna utbyggnad ställer förstås krav på folkhögskolorna. Jag gör många besök, senast på Ädelfors fina folkhögskola och på på i . Jag möter då såväl rektorer som lärare och deltagare som välkomnar satsningen. De är glada över den, och de ser den som en mycket stor möjlighet. De farhågor som lyfter fram tycker jag att man ska ta på stort allvar. Men man ska också vara medveten om att det finns en enorm vilja att bidra till ett bättre samhälle hos våra folkhögskolor. Jag är som sagt tacksam över det engagemang som visar, och jag är tacksam att jag har fått delta i denna trevliga debatt. Jag önskar all lycka till i det fortsatta engagemanget för folkbildningen. Det gäller inte minst i det egna partiet när jag ser den budgetmotion som har lagt fram, där dessa 771 miljoner inte motsvaras av några satsningar från sida. Så tack för debatten och lycka till med det fortsatta arbetet! Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera sammanträdet till . § 15 Svar på interpellation 2017/18:90 om obligatorisk samhällsorientering 57 Statsrådet (S): har frågat mig när jag och regeringen bedömer att frågan om obligatorisk samhällsorientering , som ingick överenskommelse om insatser med anledning av flyktingkrisen, kan få sin lösning och hur jag och regeringen motiverar att frågan dragit ut så mycket . beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att föreslå åtgärder för att skapa ett sammanhållet system för mottagande och bosättning av asylsökande och nyanlända. utvidgades uppdraget gällande bland annat tidiga insatser för asylsökande. ska således inom ramen för det ursprungliga uppdraget föreslå hur ett system för tidiga insatser kan utformas, där dagersättning kopplas till deltagande. Jag håller med om att frågan om obligatorisk samhällsorientering för asylsökande är viktig, och även jag önskar att vi redan nu hade haft ett enhetligt system på plats för mottagandet av asylsökande och nyanlända. Men när har arbetat och snart är färdig kan jag inte motivera att vi vid sidan av den ska arbeta fram, bereda och implementera ett nytt system med obligatorisk samhällsorientering för asylsökande, då det löper risk att inte passa in i det helhetsförslag som utredningen kommer att lämna. Det här betyder inte att regeringen sitter passiv i väntan på utredningen. I budgetpropositionen föreslog regeringen till exempel en förstärkning av medlen för tidiga insatser i syfte att asylsökande och nyanlända i väntan på bosättning ska få tidig och bättre tillgång till information om det svenska samhället. Vidare föreslog regeringen att ytterligare medel tillförs Svenska från dag ett, vilket har varit en framgångsrik satsning där asylsökande och nyanlända får grundläggande språkträning och samhällsinformation via folkbildningen. Obligatoriet är en komplicerad fråga, och hur ett sådant system skulle kunna utformas beror på en rad andra omständigheter som ser över, till exempel var de asylsökande ska bo och vilken eller vilka aktörer som ska ansvara för insatsen. Utredningar är grunden för beredning av förslag i , och för mig är det viktigt att vi skapar ett sammanhållet system för mottagande och bosättning av asylsökande. Mot den bakgrunden anser jag att det är rimligt att frågan behandlas inom utredningen. hemställde om fem månaders förlängd utredningstid. För att kunna lämna ett så bra och välarbetat förslag som möjligt har utredningen fått förlängt och kommer att lämna sitt slutbetänkande . Detta, fru talman, var mitt inledande svar. 58 (M): Tack så mycket, ministern, för svaret! Det finns många saker i migrationspolitiken att diskutera just , tycker jag, och att ställa frågor om till migrationsministern. Vi kommer att få återkomma till dem fler gånger. Det här gäller en interpellation som jag lämnade in och som berör något som vi bestämde för minst sagt ett tag sedan: . Då träffades en blocköverskridande överenskommelse om migrationen som senare följdes av den tillfälliga lagen, som låg utanför den. Det mesta i denna överenskommelse har blivit genomfört, och det är bra. Saker och ting som man enas om och bestämmer ska ju helst bli genomförda. Men det har inte den viktiga frågan om obligatorisk samhällsinformation till asylsökande. Det här är en viktig fråga, och det är en stor brist . Det har också utredningen i sitt senare arbete kommit fram till. Man kan backa bandet och säga så här: Det berör många människor. Det är fortfarande många människor som är inskrivna i mottagningssystem. Det kommer fortfarande förhållandevis många – i alla fall inte få – människor till och söker asyl. Vi befinner oss , trots alla skärpningar som gjorts i migrationspolitiken, i något slags normalläge i jämförelse med ett tioårssnitt. Här, fru talman, har utredningen som vi ska tala mer om nu kommit fram till att den information som ges är behäftad med en lång rad problem och svårigheter. Det saknas mål, det är få timmar, det är låg kvalitet, det är inte obligatoriskt etcetera. Det var bakgrunden till att vi kom överens om detta, och det var någonting som mitt parti drev i den diskussionen. står vi här, , och fortfarande finns ingenting – och när jag säger ingenting menar jag ingenting. Vi har en utredning som har jobbat och som har fått förlängt till . Då har det gått . Sedan ska regeringen förhoppningsvis göra en proposition och en lagrådsremiss av detta. Jag har svårt att se hur man ska hinna få till någonting över huvud taget som träder i kraft inom – om någonting som vi faktiskt har kommit överens om. Det är inte bra. Det är inte bra ur ett sakligt perspektiv, för den här informationen hade behövts redan nu till asylsökande. Det finns en lång rad skäl till det. Det är inte heller bra eftersom man när man fattar gemensamma beslut och gör överenskommelser måste vårda det. Jag har uppfattat att har tagit sig an uppdraget som migrationsminister med just den ambitionen – att ha ett bra samtalsklimat och försöka hitta gemensamma lösningar. Jag välkomnar det, men jag tycker att det är märkligt hur den här frågan har hanterats. Jag kan dessutom konstatera att när vi träffade en överenskommelse med regeringen var vi överens om att det skulle finnas ett pm som skulle kunna skickas ut på remiss . Sedan får jag i tidningen ta del av nyheten att regeringen nu har gett mer tid till den här utredningen, där vår gemensamma fråga ligger – utan att ha tagit någon som helst kontakt eller försökt förankra det hos oss som var med och fattade beslutet tillsammans med regeringen. Jag skulle vilja ställa frågan till : Är migrationsministern nöjd med hur den här frågan har hanterats av regeringen? 59 Statsrådet (S): Precis som anför har regeringen implementerat de flesta av de insatser som fanns med i överenskommelsen som tecknades mellan regeringen, , , och . Några av insatserna utreds fortfarande, och frågan som tar upp om uppdraget om obligatorisk samhällsorientering är en av de frågor som ännu inte är upptagna. Det finns ingenting, säger . Det är inte riktigt sant. Trots att vi inte har ett obligatorium deltog av männen och av kvinnorna i gruppinformation för asylsökande. Den lever inte fullt ut upp till obligatorisk samhällsorientering, men det är ändå viktigt att säga att den innefattar information om vad som krävs men också berör frågor om boende, ekonomi, hälso‑ och sjukvård och förskola och skola. Man informerar om viss svensk lagstiftning – tryck- och yttrandefrihet, religionsfrihet, jämställdhet, barns rättigheter, förbud mot diskriminering med mera. Regeringen anser att det är viktigt att asylsökande så snabbt som möjligt får information om det svenska samhället, om grunderna i det svenska systemet, om jämställdhet och om vad som gäller i fråga om individens rättigheter och skyldigheter. Därför vill jag ta tillfället i akt att nämna en rad åtgärder som stärker nyanländas etablering i , som ett svar på påstående att det inte finns någonting. fick länsstyrelserna ansvar för samordningen av tidiga insatser för asylsökande och personer med uppehållstillstånd som bor kvar i Migrationsverkets anläggningsboenden. I budgetpropositionen förstärkte regeringen medlen för tidiga insatser för asylsökande för att främja just kunskaper i svenska språket och om det svenska samhället. , inför budgeten , föreslår regeringen en ytterligare ökning av anslagen för tidiga insatser i syfte att ge asylsökande och nyanlända i väntan på bosättning tidig och bättre tillgång till information om just det svenska samhället. I budgetpropositionen finns det också förslag om ytterligare medel som tillförs Svenska från dag ett. Det är en framgångsrik satsning, där asylsökande och nyanlända får grundläggande språkträning och samhällsinformation. Sedan starten har fler än 120 000 unika deltagare fått grundläggande språkträning och samhällsinformation via folkbildningen genom insatsen Svenska från dag ett. Det pågår ständigt åtgärder med den här inriktningen. I övrigt ser jag fram emot , som jag hänvisade till i mitt svar. 60 (M): Jag slås av funderingen: Om allt nu är så bra som migrationsministern säger, varför har man då ingått den här överenskommelsen? Det är två saker som jag vill ta upp. Den första är att det faktiskt inte fungerar tillräckligt bra . Det har man kvitterat genom utredningen. Det saknas krav på att delta, och det är långt ifrån alla som gör det. Det saknas mål. Det är förhållandevis få timmar det handlar om. Kvaliteten når inte överallt upp till de krav som det är rimligt att ställa, och så vidare. Sedan kan man säkert förändra detta lite. Man kan försöka ge mer information etcetera, men det förändrar inte det faktum att deltagandet inte är obligatoriskt . Det finns ingen möjlighet att kräva att man ska delta i detta. Det är därför som vi i drev detta så hårt i överenskommelsen. Det andra jag vill ta upp är att man ska försöka genomföra det som man är överens om. Det har gått vi kom överens och tog i hand på detta. ska det dröja ytterligare det ens finns en utredning. Jag ställer mig frågan: När kommer det här att finnas på plats? När kommer vi att få se en förändring och att det faktiskt blir ett obligatorium? Det var ju detta som vi kom överens om . Jag ställer inte de här frågorna för att jag vill vara jobbig eller bråka. Jag ställer frågorna för att jag tycker att detta är viktigt. Det här handlar om att personer som kommer till direkt vid ankomst ska få klart för sig vilka lagar, regler och normer som gäller i det svenska samhället – hur det som ska bli deras nya hemland fungerar. Det är ju också ett stöd för detta. Jag tror också att migrationsministern är väl medveten om de ibland tyvärr allvarliga problem som har funnits på boenden när det gäller till exempel jämställdhet och mäns och kvinnors roll i samhället. Vi ser att detta skulle kunna vara ett viktigt bidrag för att få stopp på det. När man gör gemensamma saker över blockgränsen måste man vårda dem. Där ligger ett särskilt ansvar på de partier som faktiskt sitter i regering. Vi har drivit den här frågan framför oss. Så sent som tog vi i hand på att det skulle finnas material som vi kunde skicka ut på remiss . Men det kom ett material som inte alls höll den kvalitet som behövdes, och vi var överens om att det inte gick att skicka ut. Då blev svaret att vi moderater skulle få vänta ett litet tag till men att det hela äntligen skulle komma . Men när oktober närmade sig fick jag läsa i tidningen att det nu skulle fördröjas med ytterligare . Tycker migrationsministern verkligen att detta är ett bra sätt att vårda gemensamma överenskommelser? Jag hoppas inte det. Jag hoppas att regeringen kan dra lärdom av detta. Så sent som i går fick vi ju höra att man gärna vill ha en bred överenskommelse i frågan om ensamkommande. Man kan konstatera att utgångspunkten inte är särskilt bra när vi står här och det inte ens finns ett utredningsförslag om det som redan borde ha varit genomfört. Tycker ministern att regeringen har skött detta på ett bra sätt? Det skulle jag gärna vilja ha svar på. 61 Statsrådet (S):