prot · H409101 · 2017-04-27 00:00:00 — Dessa publiceringar innebär att många skogsägare känner sig uthängda och oroliga. Dessutom ökar antalet överklaganden, vilket orsaker merarbete för skogsbrukaren. Det berättar många om. Det är dessutom allvarligt om förtroendeklyftan mellan skogsägare och myndigheter riskerar att vidgas när engagerade och kunniga tjänstemän vid statliga myndigheter ibland agerar närmast som aktivister snarare än som opartiska ämbetsmän. Detta innebär att tillämpningen av lagar kan glida iväg utan föregående politiska beslut. Detta är en hotbild inte bara mot äganderätten utan också mot demokratin. Mark- och har dömt till äganderättens fördel i det uppmärksammade fallet om bombmurklan i , medan särskilda skyddsregler gäller för fåglar och däggdjur. Därför väntar nu många på Mark- och utslag i fallet med kråkfågeln lavskrikan. För att skapa tydlighet och trygghet för skogsägare bör regeringen genomföra förändringar i artskyddsförordningen så att misstolkningar kan undvikas. Jag antar att jag inte är den enda riksdagsledamoten som blivit kontaktad av förtvivlade skogsägare som i praktiken blivit stoppade från att bedriva skogsbruk på grund av nyckelbiotoper i området. Det var ett välkommet besked att beslutat att göra en paus, som vi har hört tidigare, även om man nu fortsätter med inventeringen. kvarstår problematiken kring att nyckelbiotoper inte är tänkta att vara ett instrument för att stoppa avverkning, även om det ofta upplevs så. Här behövs en fortsatt dialog mellan skogens olika aktörer. Skogen är en viktig resurs, som behöver brukas ansvarsfullt. Historien visar att det är just äganderätten som kunnat leverera ett sådant ansvarsfullt brukande. Sammantaget finns det all anledning till samling kring skogen, det enskilda skogsägandet och det ansvarsfulla skogsbruket. Jag och kommer att fortsätta att vara en röst i för skogsägare och skogsbrukare som vill arbeta ansvarsfullt. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 199 (MP) replik: Arbetet med skydd av skog styrs i hög grad av etappmålen inom miljömålssystemet. Det etappmål som gäller beslutade den förra regeringen om 2014. Det innebär bland annat att skogsmark som ska ges formellt skydd ska öka med ca till 2020. För att nå målet med formellt skydd behövs det pengar för att ersätta skogsägare, om man tycker att skogsägarna ska bli ersatta. Vår samarbetsregering har därför gjort den största satsningen någonsin och dubblerat anslaget till skydd av värdefull natur från 600 miljoner till 1,2 miljarder . Man har dessutom förstärkt anslaget till biotopskydd och naturvårdsavtal med 100 miljoner . Trots att de här etappmålen i miljömålssystemet antogs av alliansregeringen, där parti ingick, vill skära bort hela denna satsning som regeringen gör. Därför vill jag fråga hur ni tänker. Tycker inte att skogsägare bör få ersättning när de avstår från att avverka sina skogar? 200 (KD) replik: Tack för frågan, ! Absolut är det riktigt att man ska få ersättning. Sedan är naturligtvis frågan hur hårt man ska gå fram, och det jag har beskrivit här när det gäller nyckelbiotoperna var att det egentligen inte är ett instrument för att stoppa avverkning. kan man ju komma överens, vilket även ledamoten nämnde, om utbyten och så vidare. Visst ska man kunna få ersättning av staten, och det får man ju . Däremot ger våra budgetar olika förutsättningar, vilket inte är helt okänt för . Vi tar inte alls ut så mycket skatt som den nuvarande regeringen gör i sin budget, och därför har vi helt olika möjligheter att spendera på just detta. Så ser det ut, och det är den krassa verkligheten. 201 (MP) replik: Tack för i alla fall en del av ett svar! Jag funderar ändå: Om man , som alliansregeringen gjorde, antar ett mål – vilket jag tycker är bra, även om i och för sig tycker att man borde ha antagit ett ännu högre etappmål för att i sin tur uppnå det mål som vi internationellt har sagt att vi ska göra i Nagoyaprotokollet – skogsmark och någonstans tänker att man ska skydda det så måste man ju ha haft en plan för hur man ska göra det och huruvida skogsägarna skulle få betalt för att skydda den här marken. pratar om att vi har olika budgetar. Ja, men det måste ju ha funnits en plan, och jag är fortfarande lite nyfiken. Vad var planen 2014 när ni antog det här målet för hur mycket skydd vi skulle ha av skogen i ? 202 (KD) replik: Jag fanns inte i det här utskottet , och jag har ingen aning om hur planen såg ut. Jag känner inte till den. Däremot måste vi naturligtvis försöka uppnå det som lades fast då; det är helt klart. Exakt i vilken takt det ska göras och hur mycket man satsar beror på vilka resurser som finns. Där är det så, som mycket riktigt säger, att vi har olika budgetar och inte samma möjligheter att gå in och satsa mer pengar som ni kan göra, eftersom ni tar ut mer skatt av skattebetalarna. Så ser det ut. 203 (V): Fru ålderspresident och ledamöter som finns kvar! Det börjar bli glest, men där kommer det några till – tacknämligt! Jag säger lite grann som i debatten om tunga transporter att det vore tjänstefel av mig att inte säga någonting om det här. Mitt levebröd har varit skogen innan jag blev riksdagsledamot. Jag har vuxit upp i skogen och har jobbat där i hela mitt liv. Den här biten kan jag, och jag ska rätta några saker som har framförts här . När man började med nyckelbiotopsinventeringen var det ett verktyg, en klassning, för naturvärdesbedömningar, och underlaget gjordes i . Att det ser annorlunda i nordvästra beror på att bruknings- och avverkningsmetoderna har sett annorlunda ut. Man har plockhuggit betydligt mer. Industrin har varit längre bort. När man så började inventera i nordvästra , precis som var inne på, blev det därför jättemycket nyckelbiotoper. En fjärdedel av skogen skulle klassas som nyckelbiotop. Det var inte det som var tanken. Då är det någonting som inte stämmer. Verktyget är trubbigt och dåligt. Det var inte trovärdigt. Jag stannar där när det gäller detta. Jag är stolt över politik när det gäller skogen. Det är som är talesperson. Det är hans område, och jag håller med om det som han har framfört. Men jag ska läsa någonting som vår kongress har antagit. Vi har ett ekologiskt-ekonomiskt punktprogram, där vi säger någonting om skogen: ”Skogen spelar flera roller i klimatomställningen. Den binder koldioxid när den växer, vi lagrar koldioxid när vi bygger i trä, den ger bioenergi och kan ersätta oljebaserade produkter. Det är därför önskvärt med en ökad tillväxt i skogen. Forskningen visar att växande skog binder mest CO2 (koldioxid), så det är viktigt att användarna av trakthyggesbruk (kalavverkning) återbeskogar snabbt och med rätt träslag, för att snabbt åter få klimatnytta av skogsmarken. Andra skogsbruksmetoder som kontinuitetsskogsbruk bör uppmuntras där detta är lämpligt och möjligt skogsbruksmässigt, och i områden av stor nytta för rekreation och andra näringar.” Det kan vara bra att säga att så här och så här mycket ska vi använda oss av kontinuitetsskogsbruk. Men man ska ha klart för sig att alla marker inte lämpar sig för det. Alla pratar gott om att bygga i trä. Men då kommer vi att missa på några områden. Vi får inte den timmerandel som vi är ute efter. Jag hävdar definitivt att vi kan använda oss mer av ett kontinuitetsskogsbruk. Så är det. Men det finns marker som absolut inte lämpar sig för det. Jag ska ta lite historia. Jag började som . På det första berget där jag var och avverkade högg vi tallar – ett helt berg! Vad hade hänt om vi inte hade haft en aktiv miljörörelse som sa: Är det här lämpligt? Det är klart att det inte var! Vi avverkade ett helt berg med jättetallar. Vad hade hänt om vi inte hade haft en miljörörelse som sa: Men var det här så klokt? Nej, det var det inte. Men ska vi även vara nyktra och säga, som Tysklind var inne på och som jag berättade för honom när vi var på samma seminarium, att finns det några i miljörörelsen som har endast en agenda, och det är att stoppa avverkningen. Det är det enda det handlar om: Var ska vi nu stoppa en avverkning? Det blir kontraproduktivt. Då gör markägarna så att de klipper någonting i rädsla för att så hittar de någonting. Och skogen skulle må bäst av att få stå i tio till, helt klart. Det här måste vi också ha med oss. Både miljörörelsen och skogsindustrin måste backa ett steg och se hur vi kan komma fram till någonting som kan klassas som hållbart skogsbruk. Jag har mycket att säga, men tiden är begränsad. Man har även gjort misstag. I det art- och habitatdirektiv som har införlivat finns en gynnsam bevarandestatus för den västliga tajgan. Den kommer vi aldrig att nå. Vi måste stoppa all avverkning om vi ska nå den. Den är omöjlig att nå, men det är sådana krav som följde med. måste vi kanske gå igenom det här och se vad som är rimligt och vad vi kan uppnå. Det finns omöjliga mål bland de 16 målen, och sedan finns det bra mål. Jag hinner säga lite grann om biologisk mångfald. Det är klart att det är bra, och jag tycker att regeringen har satsat mycket bra pengar på att ersätta markägare och försöka uppnå det som är skyddsvärt när det gäller biologisk mångfald. Men vad händer ? Vi har ungefär 900 arter som kan vara hotade av skogsbruket. 800 finns i och 150 finns i norra , av de sammanlagt 950. Men i norra har vi redan ett skydd. I finns per skyddad art, och i norra nästan 3 000. Vad ska vi skydda? Det är bättre att skydda ädellövskog i än i norra . Pengarna måste träffa rätt när vi nu avsätter pengar. I detta anförande instämde (S). 204 (MP) replik: Tack för berättelsen från i skogen. Det var speciellt intressant att höra om denna stora areal, en fjärdedel av skogen, där har pausat inventeringen av nyckelbiotoper. Anledningen till att det finns så mycket värdefull skog är att det inte har bedrivits trakthyggesbruk i samma utsträckning utan att man har ägnat sig mer åt hyggesfritt skogsbruk. Det är intressant. Det är något som talar ännu mer för att det behövs fler former av hyggesfritt skogsbruk. Den metoden måste användas mer. Precis som jag sa i mitt anförande är det hyggesfria skogsbruksmetoder som används. Vi i tycker att de statliga bolagen i första hand ska använda sig av hyggesfria skogsbruksmetoder. har här en reservation där man vill gå ännu längre. och jag diskuterade frågan tidigare. Det står i reservationen att man vill ha en nationell målsättning för vilken areal kalhyggesfritt skogsbruk som ska ingå i miljökvalitetsmålet Levande skogar. Hur stor andel, , tänker sig ? 205 (V) replik: Det är säkert bra med mål. Vi har inte specificerat hur stor andelen ska vara, men vi skulle säkert kunna landa i det som är rimligt. Men det blir galet och fel om det görs på fel ställe. Ett hyggesfritt skogsbruk ska bedrivas där det är lämpligt, vilket jag pekade på i vårt Ekologiskt-ekonomiskt punktprogram, som kongressen har antagit. Unika och hotade miljöer i skogsmarken ska skyddas, och det ska göras där det är lämpligt. Det blir fel om vi låter snåla skogsägare lägga fröträdsställningar där det inte lämpar sig. Det blir bara fel, och vi tappar skogsmark som skulle kunna användas till bra produktion av tall eller gran. Jag tycker också att det ska finnas ett mål. Det ska vara ett mål som anger vad vi ska nå när det gäller hyggesfritt skogsbruk. Då måste kunna sin sak och ge råd till skogsägarna om vad de kan använda. Det är ett mål som vi absolut kan nå. Men vi ska inte ge en snål skogsägare som inte vill investera i skogen tillfälle att säga att här ska han vidta en åtgärd om den inte lämpar sig för marken. 206 (MP) replik: Det var en intressant reflektion om en snål skogsägare. Det är väl inte så vi brukar diskutera. Debatten om det hyggesfria skogsbruket handlar mer om att det skulle vara svårare, krångligare och kosta mer. Jag håller inte riktigt med om verklighetsbeskrivningen att det skulle vara snåla skogsägare som ägnar sig åt hyggesfria skogsbruksmetoder. Jag tror inte det. De skogsägare jag möter vill ägna sig åt en modern form av skogsbruk. De vill inte ägna sig åt trakthyggesbruk eftersom de har många andra intressen i skogen. Jag nämnde i mitt anförande att rådgivning är bra. Det ägnar sig åt , men den behöver utökas och skärpas. Man behöver ägna sig åt metodutveckling. De statliga bolagen kan göra en hel del av den utvecklingen. skulle kunna ge ett slags omställningsstöd till skogsägare som vill gå över från trakthyggesbruk till hyggesfritt skogsbruk, precis som när man går över från konventionellt jordbruk till ekologiskt jordbruk. Tycker att det är en bra idé? 207 (V) replik: Jag menade inte att alla skogsägare gör fel, men det får inte bli så att en skogsägare lägger fröträd på en plats där det inte lämpar sig. Det blir bara fel. Det är en helt annan sak om marken lämpar sig för kalhyggesfritt skogsbruk. Då ska det ske. borde uppmana och uppmuntra dem som har sådana marker att göra så. Känner till följande? I kallas det för kalhyggesfritt skogsbruk om du använder fröträd. Då är det inte fråga om ett kalhyggesbruk eftersom du använder fröträd. Men så är det inte . Benämningarna är olika. Helt klart tycker jag att vi kan använda oss mer av andra metoder i skogsbruket, men det ska göras på de ställen där det lämpar sig. Om vi ska bygga i trä och få fram de material som ni också vurmar för behövs timmer. Du får inte ut timmer ur skogarna om det inte görs på rätt sätt. Du kan plockhugga, men avverkningarna blir dyrare och det går inte att få ut samma andel av det mest värdefulla som kan användas för att bygga. Men det är möjligt på de rätta markerna. Avverkningarna kan öka betydligt mer än , men inte på alla marker. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2016/17:MJU14 208 (M): Tack till för ett klarsynt och konstruktivt inlägg i skogsdebatten. Det var välkommet. Fisk är en gemensam resurs som inte följer nationsgränserna. I många fall leker fisk på en plats och fiskas på en annan. Det gör att vi måste ha en fiskeripolitik som bygger på samarbete, här i mellan olika intressen och internationellt mellan länder som fiskar i samma vatten. Som medlem i Europeiska unionen har tillgång till en av världens största fiskemöjligheter. EU:s fiskerinäring är världens fjärde största och levererar över fisk . Det är häpnadsväckande siffror. Det får ringar på vattnet. Fisket, och livsmedelsförädlingen som är nära kopplad till fisket, sysselsätter över 350 000 personer. Lägg också till allt det som finns däromkring. Det är hotellnätterna för sportfiskare som reser hit, skärgårdsmiljön som utvecklas och kulturarvet som får leva kvar. Det är stora värden. Fisket har helt enkelt stor betydelse. Det bidrar mer än bara genom att sätta nyttig mat på våra tallrikar. Det bidrar till vårt gemensamma, och det bidrar till bilden av utomlands. Jag som moderat ledamot är stolt över den reform av den gemensamma fiskeripolitiken som kom till på EU-nivå vid makten. Utan den hade överfisket tillåtits fortsätta. En hel svensk yrkeskår hade fått se näten bli tommare och tommare tills man till slut hade fått se sig om för att sälja sitt fartyg. Den biologiska mångfalden hade fortsatt att minska, och rubbningarna i ekosystemen hade varit betydande och permanenta. Man ska vara tydlig med att ännu tråkigare än att fiskare försvinner är att fisken försvinner. är reformen genomförd. Bottenplattan är lagd, och det är bra. Men för svensk del finns en central och viktig utmaning kvar, och det är att den rödgröna regeringen måste agera kraftfullt för att det nya regelverk som medföljer ska implementeras i samtliga medlemsländer. Detta måste ske utan att onödigt regelkrångel och olika tolkningar bidrar till att konkurrensen snedvrids. I handlar det om att titta på hur fiskelicenser kan överlåtas mellan generationer, båtar och tidsperioder. Jag tror att vi överlag behöver se över hur våra rigida regelverk kan harmoniseras med närliggande länders, för det är inte till gagn för någon att svenskt fiske, som är bland de skonsammare, ersätts av indundrande utländska fiskeflottor. Mot bakgrund av detta vill jag passa på att yrka bifall till reservation 5 angående fortsatta förenklingar för yrkesfisket. I reservationen tar vi framför allt upp landningsskyldigheten, som innebär att fiskare behöver landa all fångst de plockar upp ur havet. Detta är i grunden bra. Utkastförbudet innebär att fusk stävjas, vilket jag tycker är önskvärt. Men regelverket måste också vara praktiskt möjligt att efterleva. Omöjliga regelverk sår egentligen bara misstro och gynnar ingen. Myndigheternas förhållningssätt till reglerna för landningsskyldighet bör ta hänsyn till det svenska fiskets konkurrenskraft. Det är därför rimligt att man tittar på hur reglerna hanteras i andra EU-länder som lyder under samma regelverk, men mer om detta i reservation 5. Mitt huvudbudskap är att förenklingsarbetet måste fortsätta. Till stor del liknar det den jordbrukspolitik som vi föreslår från moderat håll. Tyvärr verkar regeringen inte lika angelägen om att fiskeripolitiken ska prioriteras upp. har vi egentligen bara sett en proposition, , med några justeringar i lagtext som Europeiska unionen och Lissabonfördraget ger oss som gåva, så att säga. har vi en proposition aviserad angående fiskerilagen, men den kommer först . Det är också oklart vad den innehåller eller syftar till. I stället får man fundera över vad de olika partierna ger uttryck för i sina forum – vad de vill göra med fiskeripolitiken och vad det långsiktiga målet är. Här är det tydligt att och i olika omgångar har sagt att de vill förbjuda trålfiske i . har förvisso tystnat lite efter det att man blev ett regeringsparti, men när Socialdemokraterna på sin kongress i slagit fast att de vill förbjuda allt trålfiske börjar ryktena spridas igen. Absolut – trålfiske har en miljöpåverkan, men det har också många andra mänskliga aktiviteter. Man ska komma ihåg i sammanhanget att svenskt fiske använder selektiva redskap och är framstående. görs små förbättringar, och det känns som ett tydligt fokus i hela fiskeribranschen. Är det då rätt väg att skjuta med stora hagelbössan och förbjuda allt fiske med trål? Jag tror inte det. Jag tycker absolut – det vill jag vara tydlig med – att man kan fråga sig om vi har ett ändamålsenligt naturskydd på särskilt utsatta platser och om trålning bör vara tillåtet där. Men att helt förbjuda fiske med trål, som har ett oförtjänt dåligt rykte, är verkligen att ta i från tårna. Om regeringen genomför den politik som och , och Socialdemokraterna , har gett uttryck för är det slut med räkfiske i . Då är av räkfisket borta. Över hälften av fisket efter havskräfta försvinner i samma slag. Fisket är lite som ekosystemet i den meningen att man inte bara kan plocka bort en del. Om man tar bort ett fiske som är ekonomiskt gynnsamt försvinner kanske försörjningen av fiske efter andra arter, och snart får man en riktigt negativ spiral. Detta vore beklagligt för skärgårdskommunerna, för fiskarna och för . Jag hoppas att man tar sitt förnuft till fånga i det stora regeringspartiet. Men måhända har den sista kompetensen på fiskeområdet lämnat partiet. Sammanfattningsvis vill jag säga att vi moderater vill se ett fortsatt hållbart fiske i svenska vatten. Då behöver fiskeripolitiken vägledas av tydlighet, långsiktighet och framtidstro. Utan en levande fiskenäring, med sport‑, fritids- och yrkesfiske, kommer inte att nå sina mål om en växande besöksnäring och lägsta arbetslöshet. Därför vill jag säga att jag är stolt över de reformer som kom till , men jag är övertygad om att Alliansen inte blev klar. Det behövs fortfarande regelförenklingar, inte nya pålagor eller svensk gold-plating. Om detta är fokuset framöver kan vi fortsätta att njuta av nyttig fisk på tallriken från lönsamt fiske i hållbara bestånd. Detta borde vara målet för hela fiskeripolitiken. 209 (SD): Jag vill inleda med att yrka bifall till reservationerna 4 och 17. Fisket är en betydelsefull svensk näring med gamla anor. Därför vill vi från sida också framhålla såväl den kulturella som den ekonomiska aspekten. Antalet fiskeföretag i ligger omkring 1 000, och det är inom livsmedelsindustrin som de flesta arbetstillfällena generas. Här kan nämnas att den svenska fiskberedningsindustrin omsätter . Det ligger i sakens natur att fisket måste regleras, vilket sker på EU-nivå, men vi måste arbeta för rimliga förutsättningar för enskilda näringsidkare när vi implementerar EU-lagstiftningen. Regelverket måste utformas så att svenska fiskare inte drabbas av konkurrensnackdelar gentemot konkurrenter i andra EU-länder. Det är strävan att fiske ska kunna bedrivas från olika hamnar i . Kustnära, mer småskaligt fiske skulle gynnas av en betydligt mer aktiv förvaltning av såväl säl som skarv, som orsakar stor ekonomisk skada. När det kommer till ålfisket ser vi att dagens innehavare av ålfisketillstånd riskerar att bli de sista svenska ålfiskarna. Vi vill underlätta för ålfiskare att överlåta sina företag och därtill nödvändiga licenser till andra personer eller företag, och vi vill mildra restriktionerna kring ålfiske. Det ska vara möjligt att bedriva såväl storskaligt som småskaligt yrkesfiske i , även om det slutligen är den enskilde entreprenören som väljer typ av båt, redskap och hamn att landa sin fångst i. Det bör utredas om antalet hamnar där fisk kan landas kan utökas, till förmån för lokal livsmedelsindustri utmed . Ett aktivt fiske med livskraftiga fiskeentreprenörer skapar levande kustsamhällen längs våra kuster, vilket skapar jobb och liv i skärgården. När det gäller bottentrålning anser vi att det kan skada de ekosystemen. Vi strävar inte efter något totalförbud, men trålning bör regleras hårdare än i flera områden, detta för att gynna bestånden. Det kan gälla val av redskap och vissa geografiska områden som bör skyddas under känsliga perioder. Forskning kring vilka fiskeredskap som tillfredsställer entreprenörens behov av effektivitet och tar marinekologisk hänsyn pågår och bör även fortsättningsvis bedrivas. Vi ser att dialogen mellan yrkesfiskare och forskare inom detta område fortsätter att vara oerhört viktig. Jag tänker prata lite om fiskodling. Uttaget av vildfångad fisk är av naturliga skäl begränsat, men här i har vi fantastiskt bra möjligheter för fiskodling, i synnerhet i de norra delarna av landet, där näringsfattiga regleringsmagasin finns. Fiskodling i dessa vatten kan vara ett sätt att återskapa livskraftiga ekosystem, eftersom fiskodlingen kan tillföra näring till utarmade vatten. Odlad fisk är en resurseffektiv proteinkälla och hälsosam mat. Matfiskproduktion kan ge positiva regionalpoliska effekter och varaktiga arbetstillfällen på landsbygden. Vidareförädling ger ytterligare både direkta och indirekta arbetstillfällen. Den tidigare regeringens utredning har belyst potentialen hos just ett växande vattenbruk. vill utreda hur kostnaderna för näringsidkare i branschen kan sänkas. Lägre kostnader för näringsidkare skulle öka lönsamheten och bidra till förutsättningar för en varaktig och ekonomiskt bärkraftig industri. Till exempel är tillsynsavgifterna väsentligt högre än för annan verksamhet som kräver miljötillstånd. Vi vill även underlätta för etablering av nya fiskodlingar samt förbättra förutsättningarna för befintliga odlingar att expandera. De stöd som kommer från Havs- och fiskerifonden bör på ett tydligt och effektivt sätt förbättra möjligheterna både för nyetablering och för tillväxt i befintliga företag. meddelade Mark- och domar i fyra mål om tillstånd för odling av fisk i öppna kassar. Dessa domar berörde tillstånd för fiskodling i Omnefjärden respektive Mjältösundet, båda i kommun, samt tillstånd för fiskodling och vinterförvaring av fisk i Nätrafjärden i . Mark- och har kommit fram till att odlingarna ska avvecklas under en avvecklingstid . När det gäller den fjärde domen, som handlar om tillstånd för fiskodling i i kommun, har domstolen funnit att verksamheten inte kan tillåtas i den omfattning som sker . Enligt företaget innebär domarna att företaget måste avveckla av koncernens produktion.