prot · H409118 · 2017-06-01 00:00:00 — Alliansregeringen medverkade till att ett särskilt gränshinderråd tillsattes med uppgift att riva hinder. Som har framgått angav man nivån fem till tio hinder . Därför är det som hände 2015 naturligtvis tragiskt och djupt allvarligt. tvingades våra medborgare att legitimera sig när de passerade gränsen. Det gränslösa , vårt kännetecken, kämpade vi ju för att upprätthålla när vi blev medlemmar i och valde en annan väg. Vi kämpade för det gränslösa och för den fria rörligheten i , men helt plötsligt fick vi gränshinder på nytt. I såg sig av tågpendlarna som drabbade. Vi vet att företagen talar om miljardkostnader till följd av id-kontrollerna. Man kan lugnt säga att detta kraftigt har påverkat , men påverkan finns även långt bortom den. Känslan av och tilltron till det gränslösa har fått sig en knäck. En av de viktigaste ekonomiska zonerna i , , har haft en tydlig gräns införd inom sig. Detta är största sammanhängande arbetsmarknad. Skadan för tilltron tror jag att man måste ta på allvar. Det handlar om flera områden som har varit gränslösa där man känner eller misstror vår vilja att upprätthålla gränslösheten. När vi nu har avskaffat id-kontrollerna, vilket var , är det viktigt att man tar krafttag för att återställa tilltron och reparera de skador som har uppkommit. Detta är något som poängterar i ett särskilt yttrande. Jag hoppas att i alla dess funktioner, oavsett om det är den parlamentariska delen eller ministerdelen, kommer att arbeta för att göra verklighet av ett återställande av tilltron och att reparera skadorna efter det som varit. Försvar och säkerhet är naturligtvis en ny del i det nordiska samarbetet, och det är en viktig del. står bakom betänkandet vad gäller det som sägs om ett utvecklat samarbete med Nordefco. Där finns en bra beskrivning av detta. Det råder inga tvivel om vad vill, nämligen att arbeta för att hela ska bli Natomedlem. Frågan har dock varken funnits med i de yrkanden som har gjorts och som vi har behandlat eller i texten i övrigt. Därför har vi valt att inte gå in i den diskussionen i detta betänkande. Men det är bara genom ett gemensamt Natomedlemskap och ett gemensamt EU-medlemskap som vi verkligen kan säkerställa att vi har en bra grund för ett gränslöst i . Låt mig kort också säga något om det som inte berörs annat än i ett litet stycke, men som är viktigt. Det handlar om . har inte fått den uppmärksamhet som det förtjänar. Verksamheten i har inte redovisats av regeringen, trots att vi i utrikesutskottet och kammaren har påtalat detta tidigare. Vi beklagar att det inte har gjorts och förväntar oss att det kommer att finnas med kommande år. är ett oerhört viktigt område att uppmärksamma, inte minst när vi talar om försvar och säkerhet. Därför förväntar vi oss att regeringen återkommer med skrivelser om den delen. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 12 (M): förre förbundskansler sa en gång om framtida öde att det som hör ihop växer ihop. går det snabbare och ibland långsammare, men precis så är det: Det som hör ihop växer ihop. Så är det även med det nordiska samarbetet, som vilar på en historisk och språklig gemenskap. Vi ser också att det finner kraft i en stark värdegemenskap, i synen på demokrati, jämställdhet och marknadsekonomi. Vi har sett en ökad rörlighet över de nordiska gränserna, ett alltmer integrerat näringsliv och en växande arbetspendling inom . Politikens kärnuppgift måste vara att underlätta för denna rörlighet och ytterst att förenkla människors vardag. När vi talar om gränshinder mot rörlighet diskuterar vi ofta tekniska och avgränsade frågor såsom momsavgifter, tullar och det nordiska skatteavtalet. Precis som utskottsbetänkandet tar fasta på är detta extremt viktiga frågor. Men jag tror att vi även kommer att behöva diskutera mer hur vi kan underlätta rörligheten genom en bättre infrastruktur mellan de nordiska länderna. I detta sammanhang vill jag särskilt lyfta upp ett bättre och mer effektivt samarbete mellan och . Vi har den längsta gemensamma landgränsen, det största handelsutbytet och den största gemensamma arbetsmarknaden. har handeln med ökat , och handlar vi faktiskt så mycket med som vi handlar med . vet vi att vi har haft svårt att få ihop infrastrukturplaneringen mellan och . Det beror på att våra trafikmyndigheter inte är koordinerade, att vi inte har gemensamma beräkningsmodeller för infrastrukturprojekt och att vi inte genomför gemensamma åtgärdsvalsstudier. Även detta är viktiga hinder mot en bättre rörlighet för de nordiska medborgarna. Det nordiska samarbetet måste också handla mer om att uppnå ökad säkerhet och trygghet, vad gäller både intern och extern säkerhet. Det operativa polisiära samarbetet mellan de nordiska länderna fördjupas nu genom det beslut som vi fattade här i kammaren . kommer poliser från andra nordiska länder att ha möjlighet till så kallad tjänsteutövning i , och tvärtom. I sak handlar det om alltifrån ingripande verksamhet till sampatrullering. Detta kommer att förbättra den polisiära närvaron i gränslän som , och , och det är också ett viktigt framsteg för att bekämpa den gränsöverskridande brottsligheten i . De externa hoten mot ökar. Vi upplever en ny säkerhetspolitisk normalbild i vårt eget närområde, främst genom återkommande provokationer, folkrättsbrott och ovilja att acceptera andra länders gränser och säkerhetspolitiska vägval. Det är därför bra att det nordiska försvarssamarbetet nu faktiskt har fördjupats inom områden som internationella insatser, materiel, logistik och utbildning. Det här ökar försvarsmakternas operativa effekt. ska vi också vara ärliga och säga att detta försvarssamarbete är ett fredstida samarbete. Så länge som vi har olika säkerhetspolitiska lösningar genom militär alliansfrihet kontra Natomedlemskap finns det starka inneboende begränsningar om hur djupt och effektivt försvarssamarbetet kan bli. Jag har respekt för att det finns olika uppfattningar här i kammaren huruvida det är bra eller dåligt om och blir Natomedlemmar. Däremot har jag ingen förståelse för dem som säger att det inte spelar någon roll för det nordiska försvarssamarbetet att vi säkerhetspolitiskt sett är så djupt splittrade när det gäller allianstillhörighet eller för dem som säger att en nordisk försvarsallians skulle ske på bekostnad av Natos närvaro i . Det är bara Nato som kan upprätthålla en trovärdig krigsavhållande förmåga i . Allting annat är i mina ögon villfarelser och illusioner. Avslutningsvis vill jag säga att om som verkligen hör ihop också ska växa ihop bör vi reformera . Kombinationen av många och stora möten, en omfattande byråkrati som omger dessa möten och, i ärlighetens namn, de i vissa avseenden begränsade politiska framstegen för den nordiska nyttan gör att har fått berättigad kritik. För det första måste arbete förankras betydligt bättre i de nationella parlamenten om det ska vara framgångsrikt. Det finns många exempel på där man sitter i ett utskott i det egna parlamentet och ett helt annat i , och i många fall är detta olyckligt för effektiviteten i samarbetet. För det andra finns det av kostnads- och legitimitetsskäl anledning att se över budgeten för och hur den kan användas effektivare, eftersom varje krona som används fel eller ineffektivt är en förlorad möjlighet för ett starkare nordiskt samarbete. Det finns med andra ord starka skäl att hålla ett förändringstryck på så att det utvecklas med sin samtid, annars riskerar att bli en del av problemet snarare än lösningen för att uppnå ett starkare nordiskt samarbete. 13 (SD): debatterar vi utrikesutskottets betänkande 3, om , och som ledamot i välfärdsutskott tänkte jag prata lite om det högaktuella ämnet psykisk ohälsa. deltog jag på en konferens i anordnad av Välfärdscenter, som handlade om just detta och då med inriktning på barn och unga. Ett av fokusområdena handlade om en rapport som lämnats på uppdrag av i – psykisk hälsa, arbete och utbildning, som koordineras av Välfärdscenter och är ett samarbete med Nordlandsforskning. Rapporten bygger på högkvalitativa intervjustudier genomförda på , och i runt unga som befinner sig i sårbara livssituationer med tanke på utbildning, arbetslivserfarenhet och psykisk hälsa. Rapporten analyserar och beskriver hur unga själva upplever situationen och hur myndigheter och tjänsteutövare inom välfärdssektorn i länderna beskriver utmaningar, insatser och åtgärder inom denna grupp. Det här är ett komplext och väldigt stort område som rör de nordiska ländernas välfärdsområden i bred omfattning, det vill säga såväl välfärd som utbildning, arbete och hälsa. Syftet med uppdraget har varit att inhämta kunskap om hur aktörerna själva beskriver problematiken, särskilt med tanke på den praktiska vardagen i möten mellan unga och dem som jobbar med områdena. De slutsatser som presenteras i rapporten är därför utvecklade med tanke på konkreta och praktiska lösningar som håller de större sektorsövergripande utmaningarna på myndighetsnivå utanför. Bakgrunden till uppdraget har varit den ökande oron runt de unga som står i fara att falla utanför utbildning och inte kan kvalificera sig till arbetslivet till följd av psykiska hälsoproblem. Vi kan se att det finns ett tydligt samband mellan psykisk ohälsa, bortfall från vidareutbildning, svag anknytning till arbetslivet och så vidare, något som gäller alla de nordiska länderna. Den 137 sidor långa rapporten ställer många viktiga frågor och ger även många förslag på åtgärder som kan implementeras i hela mot bakgrund av den forskning som bedrivits. I debatten om psykisk ohälsa är det av stor vikt att studier, forskning och åtgärdsförslag, likt detta, får möjlighet att lyftas fram för att berörda parter och yrkesutövare på området ska få ökade möjligheter att komma till rätta med de stora problem som finns. Med detta sagt ser jag fram emot det fortsatta samarbetet på området, som är så otroligt viktigt för hela . 14 (S): Det nordiska samarbetet är gott och naturligtvis också utvecklingsbart. Den nordiska passfriheten är en grund för att samarbetet fungerar så väl. Den fria rörligheten mellan länderna gör att vi kan flytta till, transporteras mellan, arbeta och studera i varandras länder som nordbor. Det finns en grundläggande styrka i det nordiska samarbetet. Med närmare 28 miljoner invånare skulle vi om vi, rent hypotetiskt, gick samman vara världens tionde största ekonomi. Vi har export och import mellan länderna och en betydande arbetskraftsförflyttning som fluktuerar beroende av konjunkturer och efterfrågan. Vi har många likheter kulturellt, värdegrundsmässigt, socialt och inom välfärden. Vi förenas till stora delar via språken. Skandinaviskan talas praktiskt taget i hela , även om den är på nedgång i och på . Det finns ett slags stolthet i det aningen kärva klimatet, och för det mesta håller vi samman även om det kan vara relativt stora skillnader i en del frågor. Den nordiska modellen är ett föredöme, och den betraktas, analyseras och beundras dessutom av många andra länder. Våra olika samarbeten inom arbetsmarknad, energi, turism, forskning, kultur med mera är unika för vår region. framgångar bygger mycket på viljan och modet att finna lösningar på dagliga problem och önskemål om att vi i den globaliserade världen kan förenas och stödja varandra när det behövs. Vi har ett utvecklat säkerhets- och försvarspolitiskt utbyte och samarbete inom . I det rådande säkerhetsläget är det ändå en styrka att vi kan blicka till öster och väster och veta att det finns hjälp och stöd om det krävs, på samma sätt som vi i kan agera om frågan kommer till oss. Jag är en sann Nordenvän, född i och uppvuxen i . Jag behärskar finska och svenska, en fördel i , men jag är också en av de närmare 700 000 finländare som flyttat till . På samma sätt har svenskar – naturligtvis inte lika många – flyttat till för att jobba eller färöingar flyttat till och så vidare. Alla nordiska länder är inte med i EU, och ett antal länder är medlemmar i . Men trots dessa beslut i de olika länderna kan det nordiska samarbetet flyta på relativt smidigt. En av nyckelfrågorna handlar om tillgängligheten till hela och att som nordbo kunna förflytta sig gränslöst mellan länderna utan att visa pass och känna sig välkommen till respektive mottagarland. Det är därför angeläget att belysa ett av och Nordiska ministerrådets mest angelägna beslutsområden: gränshinder. Dessa dyker upp , allteftersom vår mobilitet och önskan att förflytta oss ökar i takt med att våra länder fortsätter att utvecklas. Det kan handla om arbetsmarknad, permanent eller tillfällig flytt, att flytta tillbaka till sitt födelseland som pensionär, att studera på ett annat nordiskt universitet, att etablera en företagsfilial i ett nordiskt grannland, att exportera en produkt eller bedriva turism över landsgränser, polissamarbete och så vidare. Gränshindren är besvärande, riktigt svåra att lösa, enkla surdegar som bara blivit liggande på grund av ett alltför litet medborgerligt tryck. har infört ett gränshinderråd med representanter från de olika nordiska länderna och . löstes 12 gränshinder, och det är ett bra resultat. Två av dessa var kopplade till . Jag har förmånen att vara en ledamöterna i rådet, och det finns ett sug efter att få bort hindren i samverkan med de olika nordiska regeringarna. Det har tagits många initiativ. Bara genomförs gränshinderdebatter i samtliga nordiska parlament. Det är bra! Det finns ett starkt tryck från och att de nordiska regeringarna ska ta nästa steg när ny lagstiftning införs nationellt så att det blir ett obligatorium att utvärdera om det kan leda till gränshinder mellan de olika nordiska länderna, precis på samma sätt som vi implementerar olika EU-direktiv och även förordningar. Ambitionerna är höga. Vi är dock medvetna om svårigheterna. Det är inte alltid möjligt att ändra i nationella lagstiftningar. Det kan bli för stora kostnadsökningar eller skapa andra negativa bieffekter. Det är en naturlig del av den nationella lagstiftningsintegriteten, men är det helt grundläggande för det nordiska samarbetet att de nationella regeringarna och det nordiska ministerrådet ökar ambitionerna samt värdesätter det nordiska samarbetet än mer för att i nutid och kunna utöka möjligheterna för nordisk mobilitet – en unik modell som väcker beundran och nyfikenhet i vår omvärld, där allt fler eftersträvar ökad nationalism och protektionism. I finns en gränshindergrupp med representanter från de fyra olika utskotten som därefter rapporterar vidare till . Gruppens arbete är ambitiöst och målmedvetet med fokus på att följa upp existerande gränshinder och identifiera nya. En utmaning är dock, och det här är också en signal tillbaka till vår svenska delegation, att få de olika utskottens ledamöter från de nordiska länderna och självstyrande regioner att agera i de olika parlamenten för att ställa frågor, följa upp och agera proaktivt för att förebygga kommande gränshinder samt kämpa för att ta bort de existerande. Jag är säker på att vi kommer att finna en ännu bättre process. Gränshinderfrågorna kräver vår uppmärksamhet, och vi har faktiskt tagit många steg för att motverka, ta bort och förebygga gränshinder. Därmed yrkar jag också bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. I detta anförande instämde , , , , och (alla S). 15 (C) replik: Jag begärde replik för att jag hörde tala om gränshinder och vikten av att slopa gränshinder, och jag hörde varmt tal om det gränslösa – i ett förhoppningsvis gränslöst , skulle jag vilja säga. Men jag hörde inte någonting specifikt om det stora gränshinder som vi återinförde mellan till exempel och , rätt igenom den största nordiska gemensamma arbetsmarknadsregionen, alltså den mellan och . Jag vill komma tillbaka till det, eftersom det har varit ett tydligt exempel på vad som händer när man inför kraftfulla gränshinder mot den fria rörligheten. Det har inneburit miljardkostnader för företag och för den ekonomiska utvecklingen, och det finns en kraftfull misstro hos människor som har berörts. av pendlarna har ställt sig frågan om det här är hållbart eller om de måste byta arbetsplats, flytta och så vidare. Det är ett grundskott mot tilltron till det som har varit adelsmärket för – gränslösheten. Hur tänker och regeringssidan följa upp det som har hänt och återställa förtroendet? 16 (S) replik: Vi känner alla väl till historien om varför de tillfälliga gränskontrollerna infördes. Det var helt nödvändigt i då det var en hög belastning visavi . ville 163 000 personer söka sig till . Det var ett hårt tryck på polisen och tullen, på de svenska myndigheterna, att göra saker i en snabb och bråd takt för att få igenom beslut men framför allt göra det värdigt för människor att inträda i . Det är klart att gränskontroller på det sättet var det sista steget i en process där vi var tvungna att agera för att också markera visavi våra kamrater inom EU-kretsen. Det var helt nödvändigt då, och det var en process som uppstod i ett läge som var kritiskt för hela och där tog ett oproportionerligt stort ansvar. Ingen var glad i att införa gränskontrollerna, men de var nödvändiga då. är de borttagna, och är det en annan process, en annan modell, som gäller. Självklart utgår jag från att det kommer att ske en ordentlig uppföljning när det gäller hur och var och på vilket sätt vi ska agera för att kanske slippa gränskontroller också, men vid det tillfället var det helt nödvändigt. Det fanns inga alternativ, och vi var nödgade att agera för att hela det svenska välfärdssystemet skulle fungera så praktiskt som möjligt för alla som bor i men också för dem som skulle komma till . Jag utgår från att det finns en process för att följa upp och utvärdera det här så att vi vet för framtiden hur vi ska agera ännu bättre så att det inte drabbar resenärerna över eller liknande områden. 17 (C) replik: Det lät som en brasklapp: Härtill var man nödd och tvungen. Vi har sett sådana brasklappar förr genom historien i . Tvånget var tydligt, enligt . Sedan är det väl alltid så att man kan göra saker på olika sätt. Det finns inte bara en lösning. Åtminstone tillhör inte jag ett parti som tror att det bara finns en lösning eller ett sätt. Om det nu var tvång var det tvånget självpåtaget och dessutom väldigt långvarigt. Men det låter bra om signalen är att det kommer att ske en uppföljning. Då undrar jag: Kommer , som är med i gränshinderdiskussionen, att säkerställa att de frågorna lyfts fram. För det handlar också om att diskutera hur vi återställer människors tilltro till att detta inte händer på nytt helt plötsligt dag. Hur återställer vi tilltron till det gränslösa ? Det måste vara en oerhört viktig fråga för det nordiska samarbetet framåt, för människors syn på som en gemensam marknad i allt väsentligt. Jag hoppas att det är någonting som kommer att arbeta för i gränshinderdiskussionen, och jag utgår också från att man från regeringens sida kommer att försöka återställa ett förlorat förtroende i den här delen. 18 (S) replik: Under hela processen i hade vi återkommande diskussioner om det här. Det genomfördes också seminarier i frågan, och vi har en fortsatt uppföljning i . Även i de kontakter vi nu har med vår regering och den danska regeringen framförs synpunkter kring det. Självklart handlar det om att återställa ett förtroende. Jag vet inte hur lågt det är eller om det är det – det tror jag inte att heller gör, utan jag utgår från att det är mer av ett antagande. Men visst finns det brister, och visst finns det frustration. Det håller jag med om. Det är vi helt överens om, för det har drabbat resenärerna och pendlarna. Där är vi helt överens. Men i det läget var vi tvungna att göra någonting. Beklagligtvis fick då resenärerna och pendlarna ta ett oproportionerligt stort ansvar. Kanske fick de också en del merkostnader och en del lidande av att byta tåg och så vidare. Men visst är det väl också så, om man tittar framåt, att för att undvika det här ska vi titta igenom de modeller och processer som fungerar bra. Jag välkomnar alltid en diskussion över partigränserna för att hitta lösningar som är praktiskt tillämpbara. Men det här var en mycket akut situation, och jag tror inte att det fanns någon som helst realistisk och tydlig förberedelse för hur man skulle kunna ha gjort det annorlunda. Det är möjligt att det fanns andra lösningar, men just vid det tillfället, med frågorna som kom från , tullen, och andra myndigheter i , var nog det här den bäst tillämpbara lösningen för att råda bot på den situation som rådde vid det tillfället. 19 (C): har väl talat för , och jag ska komplettera utifrån mitt arbete i , som består av 87 ledamöter från de fem nordiska länderna och de tre självstyrande områdena. I en allvarsam och komplex tid med stora utmaningar globalt, i och i är det nordiska samarbetet en värdefull tillgång för att bidra med gemensamma lösningar. I kraft av bland annat vår ekonomiska styrka har de nordiska länderna en viktig roll. Det framgångsrika samarbetet inför klimatavtalet i är ett viktigt och lyckat exempel, liksom de nordiska ländernas utrikes- och säkerhetspolitiska samarbete, som fortsätter att utvecklas och fördjupas. De långvariga och nära nordiska relationerna bäddar för att kan spela en allt viktigare roll i det europeiska och globala samarbetet . Vi har lagt en bra grund för det samarbete som vi har haft , men jag tror att det här kommer att ta nya språng framåt och decennierna. Det handlar också om gemensamma värderingar. har möjlighet att vara en ledstjärna för andra länder när det gäller till exempel miljösatsningar och jämställdhetsfrågor. Internationellt växer en allt viktigare diskussion om hur en hållbar och inkluderande tillväxt ska kunna uppnås. I denna diskussion är det nordiska engagemanget en kraftkälla. För mig som rätt ny ledamot i är det glädjande att se på nära håll hur mycket som faktiskt sker. Jag ska strax ge några exempel. Men det är också uppenbart hur mycket mer som kan göras i med mycket stora utmaningar. Låt mig nämna krig med , tilltänkta utträde ur EU och oberäkneliga väg under . Det är, som sa, alldeles uppenbart att ännu mer behöver göras på försvarsområdet mellan de nordiska länderna. Ett kraftfullare och närmare samarbete talar väl alla väl för. Min och uppfattning är, som också sa, att om det ska kunna förverkligas fullt ut gäller det att det sker inom försvarsalliansen ramar. i , där jag sitter, fokuserar bland annat på klimatfrågor, ett hållbart bruk av naturresurser, miljö‑ och naturskydd, fiskeriförvaltning och biologisk mångfald – mycket viktiga frågor. Detta är utmaningar som berör länder såväl i som i och globalt. De nordiska länderna kan bara bli ännu bättre på att utveckla och vara förebilder för en grön omställning. En grön omställning behöver innovationer, utveckling av förnybar energi baserad på till exempel bioråvaror, stora investeringar i energieffektivisering och en ny fossilfri infrastruktur. Med sina sammanlagda resurser och sin rika kompetens kan det nordiska samarbetet för forskning och utveckling öka takten i denna omställning. För mig som talesperson för hållbarhetsutskottet var det en glädje att kunna lyfta fram att potential till en hållbar livsmedelsproduktion fullt ut måste tas till vara , att matsvinnet måste reduceras samt att det behövs ett tätare nordiskt samarbete för att gemensamt påverka EU:s reform av vattenramsdirektivet. samarbetar i i Mittengruppen. Vi lyckades få med både Mittengruppen och på att rekommendera till de nordiska regeringarna att före eventuella åtgärder för att till exempel införa gränskontroller, som har diskuterats här, ska samråd ske med övriga nordiska regeringar – en stor framgång. Helst ska naturligtvis dessa försämringar av öppna gränser inte genomföras. Mittengruppen har också drivit på för förbud mot mikroplaster i kosmetika och vissa plastpåsar. Det är en fråga som engagerar mycket i , med all rätt. Det är också glädjande att rekommenderat de nordiska regeringarna att arbeta för ett generellt förbud i mot fyra hormonstörande ftalater i produkter som barn kommer i kontakt med.