prot · H40981 · 2017-03-16 00:00:00 — Jag skulle våga påstå att just kursbetygen är en av de stora orsakerna. Det enda sättet att förbättra sina betyg är faktiskt att kliva av den utbildning man går och börja om från scratch för att på så sätt kunna förbättra sina betyg. Med de gamla ämnesbetygen behövde man inte göra det. Då kunde man förbättra sina betyg i slutänden. Det finns fördelar med kursbetyg, eftersom man kan läsa fler poäng och ha en differentierad gymnasieskola. Men där finns det också problem. Just denna möjlighet att läsa många olika kurser och välja många olika linjer innebär också svårigheter. Jag läste fyraårig teknisk linje. De som anställde mig på den första firman visste exakt vilka kurser jag hade läst. Så är tyvärr inte fallet . har eleverna ibland kanske valt kurser efter intresse och ibland kanske för att de inte har orkat läsa de tunga kurser som faktiskt behövs. Det innebär att man som företagare ställs inför inte en variant utan femtioelva varianter av elever som kommer ut och som ska försöka vara anställbara. Och när de ska läsa vidare på högskolan har dessa elever kanske inte heller de grunder som de behöver. Dessa saker har renderat i att kursbetygen har ställt till problem i stället för att underlätta. Men, som sagt, det finns små fördelar. Det ska vi inte bortse från. har också föreslagit att det ska finnas ett tvåårigt gymnasium. hade vi, om jag kommer ihåg det rätt, 27 praktisk-estetiska linjer och 9 teoretiska. Av dessa 9 teoretiska linjer var det en som var fyraårig, resten var treåriga. De 27 praktisk-estetiska linjerna var tvååriga. Helt plötsligt beslutades det att alla linjer skulle göras treåriga. När man talar med företagen har de kommit fram till att detta inte har gjort eleverna mer anställbara. Några få elever har kanske fått möjlighet att studera vidare på högskolan. Men de elever – 25–av befolkning – som valde det tvååriga gymnasiet gjorde det för att de ville ut i arbetslivet. De ville komma ut och jobba, tjäna pengar och flytta hemifrån. har vi förlängt den period som man studerar med . Det innebär, som sagt, ingen förstärkning. Det som händer är att ett antal personer hoppar av gymnasiet för att de tycker att det är . Fördelen med det tvååriga praktiska gymnasiet var att man kom ut i arbetslivet ganska . Med detta sagt vill jag säga följande: Snälla, när man nästa gång ska göra en sådan stor förändring i det svenska skolsystemet, kan man då göra en riskbedömning, forskning och analys innan man gör någonting och inte bara komma med en massa olika förslag för att i efterhand komma på att det inte funkar så bra och att man måste gå tillbaka? Det är så många saker inom det svenska skolsystemet där vi har fått gå tillbaka. Lärarutbildningen är en. Vi har haft så många varianter , men ser lärarutbildningen ut nästan exakt som den gjorde från början. Jag hade möjlighet att vara i för att titta på deras skola inifrån. Jag har sett deras system, och jag har sett fantastiskt många fördelar med hur man jobbar där. Det som man jobbar med i är framför allt en fantastiskt bra kontakt mellan näringslivet och skolan. Man har en extremt liten mismatch, vilket är ett stort problem i det svenska skolsystemet, då vi har många gymnasieelever som läser det som de tycker är intressant. Men tyvärr leder det inte till några anställningar. Eller också söker extremt många samma linjer, trots att man redan från början vet att det kanske finns en eller två platser att erbjuda i hela . Man har gjort detta genom många olika metoder, men framför allt därför att företagen är nära anknutna. Här vet jag att vi är flera partier som tycker samma sak, nämligen att vi ska ha en bra studievägledning där skolan och företagen sitter tillsammans för att se till att eleverna faktiskt väljer de linjer som kan leda till arbete. Vi har föreslagit en annan sak, och det är en teknikbrygga. För de elever som har valt fel – som har kommit ut till en arbetslöshet och kanske sitter och skulle vilja läsa in igen – har vi ett förslag om en teknikbrygga. Det är nämligen inom teknikföretagen de stora yrkena finns . Du kan ha läst en kurs, men du går in och läser extra. Det är helt enkelt en andra chans att läsa in de saker företagen önskar. Vi har också pratat med de lärare som jobbar med språkintroduktionen. Det hände ganska mycket , och det kom väldigt många elever . Merparten av dem finns i systemet . Problemet med språkintroduktionen var att man satte alla elever i samma klass, oavsett deras bakgrund vad gäller skolsystemet – från dem som över huvud taget aldrig hade läst och var analfabeter till dem som kanske hade gått ända upp till åtta i grundskola. Det hade underlättat att dela språkintroduktionen i två delar, en del där eleverna har förkunskaper och en del där eleverna inte har några förkunskaper alls. Det hade underlättat enormt mycket för lärarlaget. Jag ser dock med förhoppning fram emot att merparten av det har kommit fram till, och som de flesta av partierna här inne är överens om, ska kunna lägga en långsiktig grund. För sedan fick jag en fråga från Ekot om vad som är det absolut viktigaste inom skolpolitiken, herr talman, och den absolut viktigaste frågan inom skolpolitiken är långsiktighet och att vi allihop i vet vad som gäller . Det kommer att underlätta för föräldrar, lärare, elever, skolor, högskolor, lärarutbildningar – you name it. I detta anförande instämde (SD). 176 i (C): Det är dags att debattera gymnasieskolan igen. Låt mig börja på ett lite tråkigt sätt, nämligen genom att säga att betänkandet är ganska smalt. Det handlar om de motioner vi har lämnat in , så det är inga nya förslag från regeringen. Kloka förslag som vi redan har behandlat ligger i förenklad hantering. Till dig som eventuellt lyssnar på debatten eller läser betänkandet och undrar var de andra, viktiga frågorna finns säger jag: De finns delvis i de olika partiernas motioner, men de kommer säkert också tillbaka när vi ska diskutera den gymnasieproposition som kommer. Det var kanske ett lite tråkigt och inte särskilt inspirerande klargörande, herr talman, men jag ville ändå göra det. Jag vill också redan nu yrka bifall till reservation nr 1. står givetvis bakom även övriga reservationer från partiet. Denna debatt kanske hamnar lite grann vid sidan av de stora diskussionerna om gymnasieskolan, inte minst med tanke på den gymnasieutredning som redan har nämnts i debatten. Tiden för att lämna remissvar gick ut i början av månaden. Där behandlas frågor som fler lärlingar och höjd kvalitet, vilket jag kanske skulle föredra att kalla den viktigaste frågan när det gäller gymnasieskolan – att fokusera på det som driver kvalitet för att utbildningen ska bli så bra som möjligt och ge eleverna det de verkligen behöver. En riktigt bra studie- och yrkesvägledning är en annan faktor vi behöver lyfta fram. Vi kommer säkert att återkomma till dessa frågor. Just är det många UF-mässor – mässor för ung företagsamhet – som pågår runt om i landet. är det för den stora mässan i , där många av eleverna kommer att visa framfötterna på olika sätt. De kommer att visa spännande affärsplaner, ha försäljning och montrar och så vidare. Det tragiska i detta sammanhang är väl att mycket av den kritik som har förts fram i olika remissvar till är att det förmodligen, om det genomförs på det sätt som föreslås, kommer att bli svårare att få plats med den projektverksamhet som UF är. Jag hoppas att mina kamrater i utskottet kommer att ta den frågan på stort allvar så att denna viktiga verksamhet inte försvinner eller minskar på ett onödigt sätt. Man måste faktiskt lyssna på hur yrkesprogrammen kan göra än mer plats för detta viktiga. Jag hade förmånen att vara på mässan i , och det var en del geniala företagsidéer och spännande affärsplaner där. Man prisades på olika sätt. Det var fantastiskt duktiga säljare, och det var även en del nervositet när unga elever skulle försöka sälja den produkt de hade tänkt ut. Det var inte utan stolthet en tjej sa: Det här är första gången omvårdnadsprogrammet på Plusgymnasiet är med på , och vi tycker att det är så roligt – vi är så stolta över den här verksamheten. Bland de tidigare förslagen, framför allt från allianspartierna, finns det förslag om hur man lyfter fram det entreprenöriella lärandet och låter det bli en del av hela utbildningen. Det tror jag är oerhört viktigt att ha koll på framöver. Det vore intressant att höra hur , som ju företräder regeringspartierna i denna debatt, förhåller sig till och tänker om frågan om entreprenöriella arbetssätt och UF:s möjligheter att utvecklas. har många förslag på hur man ska förbättra gymnasieskolan, framför allt vad gäller yrkesprogram och lärlingsprogram. Kompetensförsörjning är kanske en av de mest avgörande frågorna som hela arbetslivet i står inför. Det är en stor utmaning. Jag tänker ibland på det vi ofta lyfter fram i debatten, nämligen rådet till unga människor att hålla många dörrar öppna och vänta med att välja. Om man lite krasst tittar på detta kan man fundera på om det egentligen är ett så klokt råd att ge. Vore det inte bättre att ha en riktigt bra studie- och yrkesvägledning i , så att eleverna känner att de gör välinformerade val – givetvis med möjlighet att göra omval? Det handlar om att känna en större säkerhet utifrån de kompetenser och intressen eleven själv har och utifrån de behov arbetsmarknaden har. Från sida vill vi därför lyfta fram behovet av att ha en riktigt bra studie- och yrkesvägledning i skolan. Det gör kanske att elever faktiskt vågar välja på ett annat sätt. Vägledningen bör också vara tillgänglig för fler föräldrar som funderar över på vilket sätt de behöver vara en del i vägledningen för de egna barnen. Jag går över till dagens betänkande. har två reservationer. Ett av förslagen handlar om att äldre ensamkommande ungdomar ska få en snabb väg in i yrkesutbildningar utan krav på gymnasieexamen, eller möjligtvis att de faktiskt får läsa utbildningen på ett annat språk – till exempel engelska – för att kunna tillgodogöra sig den och inte stanna av för mycket i sin kunskaps- och kompetensutveckling när de kommer till vårt land. Vi behöver också se att hela utbildningssektorn kan användas när det gäller just integrationen. Jag vill lyfta fram folkhögskolorna, som är en viktig del i detta. De finns över hela vårt land och har en lång tradition av, liksom en stor kompetens för, att arbeta med många olika aspekter av lärande. Om uppdraget utökas så att folkhögskolorna kan bedriva språkintroduktionsprogram på gymnasienivå i betydligt större utsträckning skulle det vara mycket bra. I betänkandet lyfter man fram att detta går att göra , men då kan vi också fundera på vilket smörjmedel vi skulle behöva ge för att det också ska göras i större utsträckning. Folkhögskolan är bra på att motivera elever som har avslutat en kurs eller ett program att fortsätta studera inom folkhögskolan. Jag ser inte minst allmän linje inom folkhögskolan som en viktig faktor både för introduktion och för att skapa förutsättningar för lärande och en bra integration i det svenska samhället. När man kommer ny till vårt land saknar man ofta nätverk av olika slag. Man kanske saknar familj och släkt, som av olika anledningar inte kommer med, och man känner inte så många på de platser man kommer till. Folkhögskolan är ju unik på det sättet att den, om man också har möjligheten att bo där, skapar riktigt bra nätverk som man kan ha användning för mot slutet av utbildningen och även när man söker jobb. Jag ska byta spår en gång till. Alliansen genomförde en karriärreform, och jag skulle vilja tala lite om det som också har varit uppe i debatten tidigare. nämnde antalet lektorer i den svenska skolan. Utskottet hade en spännande hearing , där vi fick förmånen att se vad de forskarskolor som Alliansen införde har lett till. Utskottet har skrivit en rapport om detta. Vi fick också träffa företrädare och rektorer för lärosäten, och vi fick träffa en livs levande lektor. När man hör lektorer berätta om hur de arbetar i den svenska gymnasieskolan önskar man ju att fler elever skulle få den möjligheten. Därför tycker jag att det är lite synd att regeringspartierna nu har slagit stopp i systemet när det gäller karriärreformerna, antalet lektorer och så vidare. Man genomförde ett ganska kritiserat lärarlönelyft, och det vore spännande att få höra ett resonemang om hur man såg på det i förhållande till karriärtjänsterna. De svaren ser jag också fram emot. I detta anförande instämde (M). 177 (V): Vi är här för att tala om gymnasiebetänkandet, som kommer lite olägligt, vilket har sagts tidigare. Gymnasieskolan har utvecklats från att vara en angelägenhet för några få till att vara en skola för de allra flesta. Allt fler ungdomar har fått möjlighet till mer och bättre kunskaper som svarar mot höjda krav från såväl arbets- som samhällsliv. För är satsningar på utbildning en nödvändig förutsättning för samhällets utveckling och social frigörelse. Gymnasieskolan ska därför vara en rättighet och ge alla elever utökade valmöjligheter genom att förmedla kunskap och bildning. Därför vill vi att alla unga ska få en fullständig gymnasieutbildning. Vinstintresset ska aldrig få styra gymnasieskolan. I tidigare debatter har vi hört andra partier resonera kring denna fråga. Det är en fråga som just nu är uppe i , och förslag ska komma, men jag tror att det är viktigt att påpeka det även i denna debatt. Det finns flera olika sätt att driva friskolor. Enligt aktörer inom förskola och skola var det 2013 över 70 000 elever som gick i aktiebolagsdrivna gymnasieskolor, medan knappt 10 000 elever gick i gymnasieskolor som drevs som stiftelser eller övriga driftsformer. Bland de fristående gymnasieskolorna dominerar aktiebolagen kraftigt. En allt högre andel av friskolorna ingår också i stora koncerner, och marknaden domineras av några stora skolkoncerner med så kallade riskkapitalbolag som ägare. Aktiebolag, och särskilt riskkapitalbolagen, har till uppgift att generera vinster åt sina ägare. anser att detta är fel och oförenligt med skolans uppdrag, som är att ge bästa möjliga undervisning. Skolans mål ska vara att ge eleverna den bästa kunskapen – inte att generera vinst till privata bolag. I andra länder är lagstiftningen betydligt mindre generös mot privata vinstintressen. I är visserligen alla bolagsformer tillåtna för fristående skolor, men det finns krav på att alla offentliga medel ska komma eleverna till godo. I drivs skolorna av allmännyttiga samfund och får inte drivas för ekonomisk . I är det förbjudet att driva skolor i form av aktiebolag, just med tanke på möjligheten till vinstutdelning, och det är endast icke vinstdrivande stiftelser som får vara huvudmän. Dessutom får en enskild huvudman inte driva fler än en skola. De stora överskotten inom utbildningsbranschen är en följd av att de vinstdrivande fristående skolorna strävar efter att minska sina kostnader. Ett sätt är att anställa färre lärare, som dessutom är obehöriga i större utsträckning än på kommunala gymnasieskolor. Detta sänker såklart lönekostnaderna, och det sparas också in på den del av verksamheten som inte direkt kan hänföras till undervisningen. Ytterst få vinstdrivande friskolor har egna skolbibliotek. De använder sig i stället av de offentliga stadsbiblioteken. Givetvis är det positivt att eleverna kommer i kontakt med dessa bibliotek, men det innebär att skolan flyttar över sina kostnader till kommunen. Vi väntar som sagt med intresse på att få se vilka förslag som kommer att läggas fram framöver, men det är också intressant att se det som pågår bakom gardinerna. När och andra aktörer med starka kopplingar till både dessa vinstdrivande bolag och till får bestämma är barnen som pengapåsar som ska finnas på en skolmarknad. Vinstlobbyn, som har dessa riskkapitalister och bakom sig och i spetsen, är väldigt aktiv i den frågan. Genom att sprida alternativa fakta och ha officiella möten där man söker aktiva stöd jobbar man numera stenhårt för att behålla dessa vinster. Så många som en fjärdedel av de elever som börjar gymnasiet antingen hoppar av eller lämnar gymnasieskolan utan fullständiga betyg. har yrkesprogrammens popularitet minskat tydligt sedan gymnasieskolan reformerades. För att alla unga ska fullfölja en gymnasieutbildning krävs att alla gymnasieprogram är attraktiva och att utbildningens upplägg uppfattas som meningsfullt. gick ungefär hälften av eleverna i gymnasieskolan på ett yrkesförberedande program. Sedan den nya gymnasieskolan Gy 11 infördes är det knappt en tredjedel som söker sig till ett yrkesprogram. I den första ansökningen till den nya gymnasieskolan hade andelen sökande till yrkesprogrammen minskat med , vilket är oroväckande. Det finns flera sätt att möta detta på. Dels handlar det om att möta eleverna med höga förväntningar i skolan, oavsett om det handlar om yrkesförberedande eller studieförberedande program, dels handlar det om att få bort den ålderdomliga föreställningen om skillnaden mellan de teoretiska och de praktiska yrkena. Arbetsmarknaden ser ut på ett annat sätt. Självklart handlar detta också om, och går ihop med, yrkesprogrammens attraktivitet när det gäller högskolebehörighet. Att vi under inte har haft direkt högskolebehörighet för yrkesprogrammen har lett till minskad attraktivitet och mindre trygghet för eleverna. Alla vet inte vad de vill göra när de är . Man kan ändra sig, och då får man helt enkelt ägna flera extra år åt att lägga till de teoretiska ämnena. Regeringen bör därför komma med ett sådant förslag som vi anar i gymnasiepropositionen kring detta ämne. Jag vill också tala om det ämnesutformade – i stället för kursutformade – gymnasiet. delades gymnasiet upp i kurser, vilket vissa har nämnt tidigare. I stället för att ha ett betygssystem där utveckling premierades har vi nu ett system där elever, oavsett kunskapsutveckling , riskerar att få lägre betyg på grund av att de har fått låga betyg i de första kurserna under gymnasiet. Detta har resulterat i att många vill läsa upp sina betyg i den kommunala vuxenutbildningen, vilket inte alltid är så enkelt. Det har också blivit en stressfaktor för såväl lärare som elever. Det gäller att redan tidigt under gymnasiet prestera på toppen av sin förmåga, eftersom ett tidigt kursbetyg inte kan förändras, oavsett vilket betyg man får i samma kurs längre fram. Enligt en undersökning som och Elevkårer gjorde 2015 uppger många elever på högskoleförberedande program att de har hög arbetsbelastning och upplever så mycket stress att de har övervägt att hoppa av gymnasiet. Elever som är skoltrötta eller har haft andra svårigheter i riskerar att straffas ut tidigt i och med kursbetygen. Detta system är alltså sannolikt en starkt bidragande faktor till avhoppen från dagens gymnasieskola. Den täta betygssättningen är enligt också en stressfaktor för lärarna. Om vi vill förbättra arbetsmiljön är detta någonting som vi ganska snabbt kan ändra på. Min tid är slut, men jag ska bara prata i en minut till. Jag tänkte komma till mitt yrkande, som handlar om arbetsmarknadskunskap för alla elever i gymnasieskolan. har det arbetats mycket aktivt för att elever ska få ökade kunskaper om eget företagande och entreprenörskap, men faktum är ju att de allra flesta blir anställda i befintliga företag eller inom offentlig sektor. Det är därför väldigt viktigt att även ha arbetsmarknadskunskap som ett tillägg till detta. Många elever är inte förberedda för arbetsmarknaden när de kommer ut, och vi i menar därför att ämnet arbetsmarknadskunskap bör finnas på alla gymnasieprogram. Jag vill alltså yrka bifall till reservation 7. Utöver detta handlar det om estetisk verksamhet, som vi vet att regeringen har lagt fram i förslaget. Det finns också en rad andra förslag, som jag dock väljer att lämna därhän. 178 (M) replik: Trots att är vänsterpartist kan jag ibland se en viss klokskap i en del av förslagen, men här gick du nog lite fel. Jag tycker att har fått stå oemotsagt alldeles för länge vad gäller vinster i välfärden och friskolor. Det är ett populistiskt förslag, och jag vet vad ni tycker om populistiska förslag från andra partier i den här . Det finns, tycker jag, mycket okunskap vad gäller vinsterna. Låt mig bara kort reda ut ett par begrepp. Kommunalt drivna skolor och vårdföretag kan ibland ha ett kostnadsindex som ligger på över 100. Det är ofta inga problem. Man kan ta pengar från andra verksamheter, och funkar inte det kan man till och med höja skatten. Sedan kommer det då in ett privat företag som kan få ned kostnadsindex inte bara till 100 utan till 95. Där har vi alltså den så kallade vinsten, som egentligen är en besparing för skattebetalarna. Det är alltså ingen stöld av skattepengar, som man gärna hävdar. har frågat svenska folket: Hur många procent tror ni att friskolorna har längst ned på raden? Då säger man: . Men det är . Statistiken är ganska tydlig och visar att offentligt drivna skolor i kommuner där man har fått en, två eller fler friskolor har höjt sina resultat. Jag har nära exempel på det från min hemkommun. Frågan om antalet lärare ber jag att få återkomma till i nästa replik. 179 (V) replik: Trots att vi hade kommit överens om att inte ta replik ska jag svara på frågan. När det gäller friskolorna har vi en överenskommelse med regeringen som är väldigt tydlig. Den går inte ut på att du inte ska kunna gå med plus i din verksamhet, vilket såklart är en förutsättning för att din verksamhet ska kunna klara sig, utan vad det handlar om är vart pengarna går när du väl gör ett plusresultat. I de fall vi har sett , till exempel eller Engelska skolan, har det handlat om stora vinster som inte har gått till skolan. Man har också köpt och sålt skolor vidare, vilket har genererat enorma vinster med hjälp av våra skattepengar som inte har kommit barnen till del. ser vi ytterligare en faktor i detta, och det handlar om alla de enorma pengar som man lägger från vår skolpeng på att driva en vinstlobby som ska sprida alternativa fakta om vinstutredningen, som ska se till att söka stöd för att få igenom det här i och som helt enkelt vill göra allt som står i dess makt för att kunna fortsätta att ta ut ännu mer av våra skattepengar. Det här kommer inte att drabba aktörer som är seriösa och vill barnens väl. Det handlar om de personer och de företag som vill driva en verksamhet enbart för att göra vinst. Även om det är svårt för att ha den inställningen, på grund av deras täta kontakter med den vinstlobby som finns , tror jag ändå att det är ganska enkelt för allmänheten att förstå att en person som har drivit företag inom banksektorn tidigare inte har något att göra med den svenska skolan. Är man rädd för att inte kunna fortsätta med sina verksamheter, gå i så fall tillbaka till bankvärlden! 180 (M) replik: Jag tycker att det är tråkigt att inte pratar mer kvalitet i skolan utan försöker jaga en driftsform som ofta visar sig vara väldigt bra. Ja, det har funnits skurkar och bovar, och det ska vi rätta till och har rättat till. Men överlag fungerar verksamheten mycket bra. driver en verksamhet med utbildningsprogram, kompetensförsörjning och vidareutbildning som många kommuner skulle vara avundsjuka på. När det gäller antalet lärare är kritiken att friskolorna har lägre antal lärare. Det beror på att många av dem har ett semesteravtal i stället för ett ferieavtal. Det är enkelt att kontrollera. Om det här förslaget skulle bli verklighet tror jag att det skulle få ödesdigra konsekvenser. Det hoppas jag naturligtvis inte. Vi pratar i stället om ett kunskapskontrakt som ska gälla för både kommunalt drivna skolor och friskolor. Om man inte lyckas med resultaten ska staten kunna ta över. Tar man över en friskola ska man givetvis inte kunna plocka ut någon vinst under den tiden. Jag inbjuder härmed till en lång fika med mig, så ska vi prata företagsekonomi. 181 (V) replik: För att förtydliga vill jag säga att vi i är tydliga i vår kritik mot det som inte är bra i kommunala skolor och ser att det finns saker som behöver förbättras.