prot · H50953 · 2017-12-19 00:00:00 — Därför är det så klart också viktigt att ca 20 000 fler personer, omräknat i heltidstjänster, anställts i skolväsendet /15, bland annat genom regeringens satsningar på till exempel fler anställda i förskoleklass och lågstadiet. 110 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Utan tvekan är undervisningstiden avgörande för att vi ska nå goda resultat i svensk skola. Att man är i skolan och får tid tillsammans med en kvalificerad och skicklig lärare är grunden i undervisningen i det upplägg som vi har i . Det är detta upplägg som jag tror är överlägset för att förmedla kunskap, nämligen att det finns en skicklig lärare som kan lära en och guida en, så att man inte är ansvarig för sin egen undervisning. Satsningen på läxhjälp och lovskola är absolut positiv. Det är också något som Alliansen har föreslagit och började genomföra redan under förra mandatperioden. Men det kompenserar inte för bristande mängd undervisningstid. konstaterar ju också att mer undervisningstid driver kvaliteten framåt och att det finns en koppling mellan hur mycket undervisningstid man har och hur mycket kunskap man som elev får ut. Egentligen behöver man inte gå längre än till sig själv för att inse att det är sant. Det man övar på i blir man bättre på än det man övar på i . Om vi får stå här och debattera i blir vi säkert klokare än om vi debatterar i . Det är bra att regeringen nu genomför ett par reformer där vi stärker undervisningstiden i . Jag är glad och stolt över att Alliansen också har lyckats knuffa regeringen framför sig i detta. Utökningen av matematikundervisningstiden har beslutat om . Äntligen kommer den. Samma sak gäller utökningen av idrottsundervisningen, som regeringen ju har argumenterat emot men som kommer in i timplanen till 2019. Förhoppningsvis är nästa steg att vi också lyckas övertyga regeringen om att den totala undervisningstiden faktiskt behöver utökas kraftigt. Vi vet att det finns en koppling mellan undervisningstid och resultat. Vi vet också att har mindre undervisningstid än andra länder, faktiskt ganska mycket mindre än jämförbara länder. Statsrådet konstaterar att när förskoleklassen nu blir en del av utökas antalet timmar där med lite drygt 500. Detta är absolut positivt, men det betyder att vi fortfarande ligger ett par hundra timmar under OECD-genomsnittet. Eftersom förskoleklassen har mindre undervisningstid per dag faller dessutom snittet i undervisningstid från till , men vi får alltså till. Detta ska jämföras med att man i har 932 timmars undervisning och i över . Det är ganska stora skillnader gentemot det svenska utbildningssystemet. En dansk elev går alltså mer i skola än en svensk elev. Jag tycker inte bara att det är häpnadsväckande att vi har lyckats komma så långt i att vi ligger så pass långt efter till och med våra grannländer, utan det är även häpnadsväckande att vi på ett nästan arrogant sätt – och detta är ingen kritik mot statsrådet, utan det gäller på bredden – tror att vi ska kunna leverera lika goda resultat som andra länder i trots mycket mindre undervisningstid. Om vi förväntar oss goda resultat av våra elever – och vi vet att forskningen säger att vi ska ha höga förväntningar – är det också rimligt att lärare, skolledare, elever och föräldrar har höga förväntningar på svensk politik. Om vi har höga ambitioner måste vi också investera avsevärt mycket mer i undervisningstid. föreslår mer per dag i , och det vore lovvärt om regeringen ville följa upp det. 111 Utbildningsminister (MP): Tack för ytterligare en inte bara intressant och komplex utan även viktig interpellation, ! Den är intressant och komplex såtillvida att begreppet ”undervisningstid” inte är alldeles enkelt, särskilt inte i jämförelse med andra länder. Jag delar bedömningen att vi har mindre undervisningstid i ett antal centrala ämnen och därför bör öka den, och jag delar slutsats. Men för att komplicera bilden i jämförelse med andra länder vill jag säga att vi inte räknar in till exempel det vi i organiserar som förskola i vår undervisningstid utan bara den obligatoriska skolan. har ett mycket högre deltagande i förskolan än de flesta andra länder, och i internationella jämförelser räknas den huvudsakliga tiden i förskolan som just undervisningstid. Det är så man jämför den svenska förskolan med andra länders verksamhet för barn i motsvarande åldrar. När vi nu gör förskoleklassen obligatorisk ändrar det, som konstaterat, såväl det totala antalet timmar i jämförelse med andra länder som snittet över åren, vilket interpellanten tydliggör. handlar det för de flesta elever om hur vi kvalitetsförändrar förskoleklassen, vilket kan göra den stora skillnaden. går ju eleverna i förskoleklass och får del av detta, men det är viktigt för de sista som jag nämnde i den förra interpellationsdebatten. Därutöver är ju undervisningstiden, alltså den schemalagda tiden, en del. Sedan har vi i olika länder olika typer av organisation för hur eleverna får stöd bredvid den schemalagda tiden. Där har legat långt efter många andra länder, men är vi på ett par områden ett land som andra länder är intresserade av när det gäller hur vi jobbar med till exempel lovskolor. Det handlar om den nya lagstiftningen, som ger rätt till lovskola i åttan och nian för elever som annars riskerar att inte nå målen. Ytterligare därutöver har vi hur mycket tid en elev förväntas lägga på skolarbetet vid sidan av den schemalagda tiden. Man ska också säga att även om många länder, liksom snittet, ligger över i undervisningstid finns det ett antal länder som vi gärna mäter oss med och gärna kommer ikapp kunskaps- och resultatmässigt och som har mindre undervisningstid än . är det tydligaste exemplet på det. Med denna lite mer komplicerande bild, som jag ser som min uppgift att ge, vill jag säga: Ja, jag delar bedömning att vi behöver utöka undervisningstiden i ett antal centrala ämnen, och jag delar bedömningen att detta bör göras . Anledningen till att skriver ”” är kopplingen till lärares möjligheter att förbereda sin undervisning, säkra kvaliteten i den och ta det där extra samtalet vid sidan av timmen med en elev som behöver det. Det är svårt att som lärare lyckas i sitt uppdrag om man inte får förberedelsetid, och det är svårt att lyckas i sitt trygghetsskapande och relationsbyggande arbete om man alltid behöver springa från en lektion till nästa. Det är anledningen till att vi när vi nu går vidare och fortsätter utöka antalet mattetimmar gör det genom att justera ned antalet timmar i det ämne där vi har absolut störst kvalitetsbrister och minst effekter, nämligen elevens val. Detsamma gäller idrott och hälsa. Vi ser också framåt att vi behöver lägga ett stort fokus vid att lärare ska få den tid de behöver för att förbereda sina lektioner. Där är investeringen att anställa fler i skolan. Det gäller såklart fler lärare, och vi har faktiskt fler legitimerade lärare än någonsin i svenskt skolväsen. Antalet elever har dock ökat ännu snabbare eller i ungefär samma takt. Men det gäller även fler av annan personal, så att lärarna kan avlastas i sitt arbete och därigenom få tid att skapa kvalitet i undervisningssituationen. Lyckas vi med dessa investeringar finns det, konstaterar , förutsättningar framåt att fortsätta utöka undervisningstiden. Avslutningsvis vill jag konstatera att den stadieindelade timplanen inte formellt sett innebär fler timmar men att den i praktiken kommer att innebära fler timmar för många elever. Vi vet att det är många elever som inte får den tid de har rätt till , och genom den stadieindelade timplanen kommer det att förändras. 112 (M): Att svenska elever inte får den undervisningstid de faktiskt förtjänar vet vi ju är ett problem på bredden. Det är kanske allra tydligast på gymnasienivå, där vi också vet att skillnaderna är väldigt, väldigt stora. Att se till att vi har en stadieindelad timplan, och kanske även titta på att införa en tydligare timplan också för gymnasiet, skulle skärpa kraven på att den undervisningstid eleverna förtjänar faktiskt levereras. Vi vet att skillnaden är extra stor i gymnasiet, vilket bland annat har belyst när man har undersökt hur mycket undervisningstid dess lärare faktiskt levererar kopplat till hur många poäng eleverna sedan tar i gymnasieskolan. Vi kan se att vi exempelvis har yrkesutbildningar där man har en snittid på tre och en halv timmes undervisning per dag. Jämfört med länder som eller , där man har en undervisningstid på lite drygt , är det klart att detta får konsekvenser. När det gäller de siffror jag hänvisade till tidigare, där vi alltså jämför med andra länder, ska man ha klart för sig att det är siffror från . De berör bara obligatorisk undervisningstid och ingenting annat. Man kan argumentera att har ett försprång tack vare att vi har många timmar i förskolan, men precis som vi diskuterade i en annan interpellationsdebatt kan vi konstatera att både deltagandet och kvaliteten skiftar där. Det blir därmed svårt att hänvisa till sådant som är frivilliga insatser. Det är detta som är lite problematiskt i . Svenska elever tillbringar nämligen ganska mycket tid i skolan. Svenska gymnasieelever och grundskoleelever, till och med i ganska låga åldrar, har ofta mycket långa dagar men ändå väldigt lite undervisningstid jämfört med andra länder. Eleverna tillbringar tid på fritidshem eller på långa håltimmar och raster, och där sker ingen undervisning – åtminstone inte på rasterna. Fritidshemmen gör på många ställen en mycket god insats, men även om det finns en läroplan och utbildade lärare där blir det ju underligt att hänvisa till att eleverna får delta i detta eftersom det inte är en del av den obligatoriska och eftersom alla elever de facto inte går där. Ska vi höja ambitionerna och se till att vi får ut bättre resultat av skolan kan vi inte hänvisa till att eleverna ska lösa det själva tillsammans med sina föräldrar, utan det måste vara så att de får mer undervisningstid, precis som konstaterar. Vi kommer alldeles strax att debattera lärarnas administration ännu mer, men om man jämför svenska lärare med andra jämförbara länder – samma länder som vi konstaterar att vi har mindre undervisningstid än – kan vi konstatera att svenska lärare lägger en mindre del av sin tid på undervisning. De lägger en mindre del av sin tid på att planera undervisningen, och de lägger både en mindre del av sin tid och ett lägre antal timmar totalt på att följa upp undervisningen. I stället tvingas de ägna sig åt administrativa uppgifter och social omsorg på ett sätt som helt ärligt är suboptimerande. Lärarna skulle kunna ägna en större del av sin dag åt att planera, genomföra och följa upp undervisningen. Då måste vi dock våga kapa bort det som är onödigt, och vi måste våga låta lärarna prioritera. Om vi gör det kan vi också utöka undervisningstiden utan att skjuta det . De svenska skolresultaten är för låga; vi kan inte vänta på förändringar för att höja ambitionerna, utan vi behöver göra det . Då behöver vi också bygga ut undervisningstiden. Den kanske enskilt viktigaste delen är att se till att svenska elever får fler timmar med skickliga lärare. 113 Utbildningsminister (MP): Vi delar i stort både problembeskrivningen och i stora delar riktning. Jag vill problematisera det sista sa. Jag kan inte se stöd i forskningen för att det enskilt viktigaste skulle vara undervisningstiden. Undervisningstiden är en påverkbar faktor och därför någonting vi bör fortsätta att titta på hur vi ska utöka, men det viktigaste är kvaliteten i den undervisning eleverna får. Undervisning från en obehörig eller mycket stressad lärare riskerar att inte vara av god kvalitet, och den brist på kvalitet som uppstår i den undervisningssituationen kan inte uppvägas av att det blir mer av undervisningen. Det är därför det är så viktigt att , när vi går åt detta håll, fundera på vad vi gör. Vilka mått och steg tar vi, och i vilken ordning gör vi det? Jag tycker att det viktigaste i det här läget är att säkra att lärarna får skapa kvalitet i den undervisning de bedriver och att eleverna får den undervisning de har rätt till. De har rätt till olika former av särskilt stöd inklusive mer undervisningstid, vilket det i praktiken handlar om när man ges möjlighet till lovskola eller undervisning vid sidan av schemat – det vi lite förenklat, eller faktiskt ganska mycket förenklat, kallar läxhjälp. Den typen av insatser håller vi på med. Som jag nämnde har vi anställt 20 000 fler inom skolväsendet . Vi ska snart diskutera hur vi gemensamt kan göra insatser och ansatser för att minska administrationsbördan för lärare så att lärare kan ägna mer tid åt att göra undervisningen högkvalitativ. Med detta avses att förbereda den och att genomföra den, att följa upp och utvärdera den samt att läraren utvecklas i sin undervisning. Något annat som avses är det relationsbyggande med eleverna som är så viktigt för att läraren ska kunna skapa trygghet i undervisningssituationen och som ibland kräver en insats även vid sidan av den schemalagda tiden. Det kan gälla det där samtalet i korridoren vid sidan av lektionen, som jag tror att och alla andra som har erfarenhet av skolan minns var så värdefullt för relationen till en enskild lärare. Efter ett sådant samtal upplevde man att man kunde prestera bättre på den lärarens lektioner. Vi behöver fortsätta att utöka undervisningstiden. Jag har utökat undervisningstiden med totalt genom de nya mattetimmarna. Jag ser fram emot att vi ökar antalet timmar i två ämnen men kompenserar detta genom elevens val för att inte ytterligare utöka undervisningstiden för varje enskild lärare. Jag har även gjort ett antal andra insatser för att stärka de elever som har det tuffast i skolan. Nästa steg är att säkerställa att lärarna får använda sin arbetstid rätt, att de har bra avlastning och stöd samt att de har tillgång till bra specialister i sin skolsituation. Om vi lyckas med det kan vi också ta de steg som pekar på är nödvändiga. tillägger dock att detta bör göras , eftersom man konstaterar att den ordning som jag nu har beskrivit är en klok ordning för att få rätt kvalitet och rätt resultat av de åtgärder som vidtas. 114 (M): Det är utan tvekan så att det behöver finnas stödresurser runt om i skolan. Det behövs också fler vuxna i skolan som inte är lärare. Anledningen till detta är inte bara att vi därmed skulle få möjlighet att frigöra lärarledd tid för undervisning, planering och uppföljning – även mer uppföljning av enskilda elever – utan också att det finns ett värde i att renodla lärarnas roll över huvud taget. Det bidrar till att de får fokusera på sin huvuduppgift, kunskapsuppdraget, vilket vi vet är avgörande för att man ska nå goda resultat i det svenska skolsystemet. Jag är också övertygad om att om lärarna får vara just lärare och inte behöver ägna sin tid åt att vara kuratorer, vaktmästare eller något annat kan detta stärka lärarnas auktoritet och bidra till att vi får mer ordning och reda i den svenska skolan, vilket vi är i desperat behov av. Jag är glad att regeringen har ändrat sig, exempelvis när det gäller mer idrott, och att man , med stöd, genomför dessa åtgärder. Detta är någonting som vi har väntat på alldeles för . Vi borde också fundera på hur vi över huvud taget kan få in mer rörelse i den svenska skolan, utan att för den sakens skull gå in och detaljreglera. Särskilt stöd, åtgärder, insatser och extra undervisningstid för de elever som har svårigheter fyller en viktig funktion. Men sanningen är att vi behöver höja ambitionerna för den svenska skolan. Vi jublar över Timss-, PISA- och Pirlsmätningar där vi i vissa fall är högst mediokra. Det är inte hållbart för ett land som . Om man har så höga ambitioner som vi har vad gäller likvärdighet och jämställdhet och vad gäller att konkurrera med kunskap, trots att vi är ett litet, exportberoende land i utkanten av , måste man ha högre ambitioner och bättre resultat. Jag ska inte rätta statsrådet – det vore mig främmande – men jag upprepar det jag avslutade med tidigare: Vi behöver fler timmar för eleverna, med skickliga lärare. 115 Utbildningsminister (MP): Tack, , för diskussionen! Jag konstaterar att vi när vi låg högre i de internationella kunskapsmätningarna – när vi i de flesta ämnen låg på nivåer som var i världsklass – inte hade mer undervisningstid än vi har . Jag konstaterar också att det finns ett behov av mer undervisningstid i de ämnen där eleverna ytterligare behöver stärkas och i de ämnen som på många sätt har blivit mer komplexa under , vilket också speglas i att vi i dessa ämnen har mer innehåll i kursplanerna och högre kunskapskrav. Hur säkerställer vi då detta? Jag tror att resurser som säkerställer att lärarna får göra rätt saker är en del. Tydlig reglering, som man statligt kan följa upp, till exempel med den stadieindelade timplanen, är en annan del. Tydliga beslut, till exempel att vi redan har infört mer matematik i motsvarande mellanstadiet och kommer att införa mer matematik i högstadiet, är en tredje del. Överläggningen var härmed avslutad. § 27 Svar på interpellation 2017/18:118 om lärarnas administrativa arbete 116 Utbildningsminister (MP): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska lärarnas administrativa arbete så att de får bättre förutsättningar att klara av sitt kärnuppdrag. Lärarna är nyckeln till att förbättra skolresultaten. Regeringen ser allvarligt på att läraryrket har tappat i status och attraktionskraft. I departementspromemorian Tid för undervisning – lärares arbete med skriftliga individuella utvecklingsplaner framgick att lärares arbetsuppgifter hade ökat . Ökningen handlade bland annat om fler uppgifter kopplade till dokumentation och till uppföljning och utvärdering av elevernas kunskapsutveckling. Enligt från ägnade svenska lärare mer av sin tid åt administrativa arbetsuppgifter och mindre åt undervisning och kompetensutveckling än lärare i andra . Rapporterna visade på en ökning av lärares administrativa arbetsbörda över . Den genomförda undersökningen från redovisar att många lärare upplever att mängden administrativa arbetsuppgifter har fortsatt att öka . Regeringen har sedan den tillträdde haft ökad attraktivitet för läraryrket som en av sina viktigaste prioriteringar. Administration som tar tid från mötet mellan lärare och elev är en av de utmaningar som adresseras. Lärare har använt för mycket tid åt att administrera och rätta de nationella proven. Regeringen har därför, genom en bred överenskommelse, gjort de tidigare obligatoriska nationella proven i SO och NO för årskurs 6 frivilliga. I propositionen Nationella prov – rättvisa, likvärdiga, digitala (prop. 2017/18:14) har regeringen också föreslagit att de nationella proven ska digitaliseras, vilket fattade beslut om. Genom digitalisering kan den tid som lärare lägger på proven minskas ytterligare. Regeringen har även fattat beslut om en digitaliseringsstrategi för skolväsendet. Genom digitaliseringen kan verktyg och metoder utvecklas som underlättar personalens administration samt planering, genomförande, uppföljning och utvärdering av undervisningen. kan gemensamma lösningar minska risken för dåliga och tidskrävande digitala system. Regeringen har vidare sagt nej till ordningsomdömen i – en åtgärd som ytterligare hade bidragit till dokumentationskraven på lärarna. skolkommission gör i sitt delbetänkande Samling för skolan – Nationell strategi för kunskap och likvärdighet (SOU 2017:35) bedömningen att huvudmännen bör beakta den administrativa bördan för lärare och rektorer och vara restriktiva med att belasta dem med egna mål, anvisningar och redovisningskrav vid sidan av det som anges i de nationella styrdokumenten. Det finns därför ett behov av att undersöka vilka administrativa uppgifter utöver dem som följer av de nationella målen som läggs på lärare och skälen till detta samt att se över vilka möjligheter som finns att minska mängden sådana uppgifter. Detta görs i utredningen skola genom mer attraktiva skolprofessioner (U 2016:06), som utifrån en analys av arbetssituationen och organisatoriska faktorer ska föreslå åtgärder för att minska det administrativa arbetet för lärare, rektorer och dem som heter förskolechefer. Utredaren ska vidare identifiera och lyfta fram goda exempel på hur lärares administrativa börda kan minska som exempelvis kontakten med barns och elevers vårdnadshavare och föräldrar kan genomföras på ett mer effektivt och förtroendefullt sätt. Regeringen har i budgetpropositionen vidare föreslagit ett statligt stöd för stärkt likvärdighet och kunskapsutveckling, i enlighet med förslag. Med en infasning föreslås avsättas för syftet. Mer resurser kommer att underlätta för lärarna och innebära förbättrade möjligheter för dem att utföra sina uppdrag. När det gäller att skapa mer tid för förberedelser och uppföljning och tid för varje elev är det såklart också viktigt att ca 20 000 fler personer, omräknat i heltidstjänster, anställts i skolväsendet /15, bland annat genom regeringens nu nämnda satsningar på fler anställda i förskoleklass och i lågstadiet. Regeringen har således vidtagit och vidtar flera åtgärder för att minska lärarnas administrativa börda. 117 (M): Tack så mycket, statsrådet, för svaret! Ja, att skickliga lärare får ägna merparten av sin tid åt att planera, genomföra och följa upp undervisning är ju grunden för att eleverna ska få den undervisning som de faktiskt har rätt till. Om vi har höga ambitioner för svensk skola och vill se bättre kunskapsresultat, ja då måste också lärarna få ägna sin tid åt att göra det som de gör bäst, nämligen undervisa. De ska inte ägna sig åt administration, att byta gardiner, ställa i ordning lokaler, agera rastvakter eller agera skolkuratorer, utan deras arbetstid måste få gå till att bedriva undervisning. Som vi konstaterade i den interpellationsdebatt vi hade alldeles har avsevärt mycket mindre undervisningstid än vad andra länder har. Det går inte att tolka som något annat än att vi faktiskt har lägre ambitioner för hur långt våra elever ska gå. Vi behöver kraftigt bygga ut undervisningstiden. Om det ska vara möjligt måste lärarnas administrativa börda lättas. konstaterar att bördan har ökat . Sex av tio lärare påstår att den administrativa bördan har ökat kraftigt, ytterligare tre av tio lärare håller med om att den har ökat, åtminstone något till mycket. Det är ett stort problem när lärare tvingas ägna sin tid åt administration i stället för att ta hand om sina elever. I internationella jämförelser, exempelvis , kan man konstatera att svenska lärare använder i genomsnitt mindre till undervisning jämfört med lärare i andra länder i . Man använder också mer än andra länder till administration. Enligt , som sammanställer lärarnas egna uppfattningar om hur de använder sin tid, går för en svensk lärare till administrativa åtgärder och ordnings- och omsorgsåtgärder som inte handlar om att förmedla kunskap och inte handlar om kunskapsuppdraget. Det exemplifieras med iordningsställande av lokaler, behandla ledighetsansökningar, agera rastvakt och övervaka omklädningsrum . Det är mer än 20 000 heltidstjänster bara i den svenska . Det är en sådan aggressiv mängd lärare i ett läge där vi har lärarbrist att det blir helt sanslöst och man blir helt mållös. Detta är en utveckling som har pågått i . Och det är tyvärr en utveckling som vi ser i många länder där skolresultaten börjar falla. Det politiska svaret är att man kräver mer kontroller och uppföljning, och myndigheterna kräver också mer kontroll och uppföljning, för man vill ta reda på vad det över huvud taget är som går fel. Alliansregeringen, de socialdemokratiska regeringarna och också den rödgröna regeringen nu har bidragit till att öka den administrativa bördan. Det är en utveckling som vi alla måste ta ansvar för att vända. Kommuner och Landsting driver ett projekt som heter , där man tillsammans med skolorna skalar bort det som är onödigt. Det är viktigt. Att digitalisera och centralisera rättningen av de nationella proven är också viktigt för att frigöra mycket tid.