prot · H409116 · 2017-05-30 00:00:00 — Jag vill även säga något om det som ministern tog upp angående arbetslivet. Det är lite samma grej där. Många arbetsgivare vet inte riktigt hur de ska hantera någon som lider av psykisk ohälsa. De vet inte vilka verktyg de ska använda utan tänker att de ska göra det de vet funkar för annat. De behandlar det som en sjukdom och skickar hem folk. Det finns ingen evidens såvitt jag har sett som säger att det här är en bra lösning. För de allra flesta lättare psykiska besvär och medelsvåra depressioner eller utmattningsdepressioner är det bra om man blir partiellt sjukskriven och fortsätter att komma till jobbet. Det spelar roll om man har rutiner och sover, äter och umgås med andra människor för att uppfylla sitt sociala behov. Detta är oerhört viktigt. Jag tror att vi kan fundera mer i breda lager om detta. Socialförsäkringsministern borde kroka arm med inte bara arbetsmarknadsministern utan också skolministrarna. Det finns saker att göra. Det finns lågt hängande frukter. Om man tar alla dem kan vi komma långt, tror jag, utan att det behöver vara särskilt dyrt. Men då behöver man också analysera begreppet psykisk ohälsa och fundera över vad som är svårt och vad vi kan lösa med att ge människor möjligheter till rutiner. 103 Socialförsäkringsminister (S): Jag tackar för dessa olika inspel. Det är viktigt att hålla isär de här sakerna. Tyngre och svårare psykisk ohälsa ska självklart behandlas med vårdinsatser på olika sätt. Men det är som sagt inte där vi har sett den stora ökningen i under – ökningen började – utan det är den lätta till måttliga psykiska ohälsan som är den stora boven och som gör att människor hoppar av skolan eller faller ur arbetslivet. En av de saker som jag tror är otroligt viktiga i detta sammanhang är att vi tillämpar den forskning som finns. Vi vet mycket mer än vad vi visste när vi var världsmästare i sjukfrånvaro 2003, då begreppet utbrändhet och företeelsen att man gick in i väggen var det som lades på bordet. vet vi till exempel att det är viktigt att vara kvar i sociala sammanhang och att vara kvar i aktivitet och i en kontext. Det var därför som jag i mitt svar på denna interpellation hänvisade till det uppdrag som regeringen har gett , som har utarbetat rekommendationer om nya sjukskrivningstider just för dessa psykiska diagnoser. Baserat på evidens och forskning rekommenderar man en betydligt större differentiering av sjukskrivningstiderna, beroende på sjukdomens allvar och samsjuklighet när det gäller psykiatriska diagnoser. Som sagt: Det finns diagnoser där rekommendationen är en partiell sjukskrivning eller ingen sjukskrivning. Detta gäller till exempel lindrig förstagångsdepression, där man nu inte alls rekommenderar sjukskrivning. Dessa nya rekommendationer har börjat att tillämpas inom hälso- och sjukvården, vilket naturligtvis också är en del i det som vi nu ser resultat av. Men det som då blir viktigt är vad som sker ute på arbetsplatserna. Där är den överenskommelse som vi har träffat med samtliga fack och arbetsgivare på den svenska arbetsmarknaden väldigt viktig. Det är nämligen alltjämt så att det finns alltför stora kunskapsbrister ute på våra arbetsplatser om hur man hanterar signaler på att medarbetare börjar må dåligt. Det fördes fram tidigare i debatten att man kan tro att det bästa är att skicka hem någon, men som arbetsgivare bör man hålla kontakten och höra av sig under sjukskrivningen så att medarbetaren har kvar en fot på jobbet. Trots att detta är den vanligaste orsaken till sjukskrivning för både kvinnor och män i är det alltjämt så att denna diagnos i samhället anses vara ganska stigmatiserande. När jag tar upp de här frågorna får jag höra – även från arbetsgivarföreträdare – att det är jobbigt att ställa dessa frågor och att man upplever att man kränker människors integritet. Det är därför som det är allas vårt ansvar, inte minst för oss som politiker, att lyfta upp denna fråga, som alltså är den vanligaste orsaken till sjukskrivning. Jag tycker att det som tog upp tidigare är otroligt viktigt. Vi ser att detta kryper nedåt i åldrarna och att allt fler alldeles för unga människor aldrig kommer in på arbetsmarknaden utan faller ifrån redan på gymnasiet. Vi har ett mycket stort ansvar när det gäller att motverka denna utveckling. 104 (M): Ministern avslutade med det som jag tänkte säga. sätter fingret på den viktiga frågan om ungas dåliga mående. Precis som påpekade är definitionen av vad som ingår i psykisk ohälsa otroligt bred. Det gäller att hålla kvar rutiner så länge man bara kan och att man får stöttning och hjälp av lärare, elevvårdspersonal, arbetsgivare eller närmsta chef. Det är stigmatiserande, precis som ministern säger. Jag tror att arbetsgivare, arbetsledare och lärare måste få hjälp med kunskap och verktyg. Hur gör man? Hur pratar man med någon som mår dåligt i själen och som har det tungt över bröstet? Det är en jättesvår fråga, för man har inte vuxit upp med att prata om det. Om någon bryter benet vet man ungefär hur det tar innan gipset är borta. Men man vet inte det när någon mår dåligt i själen. Forte gjorde en kunskapssammanställning 2015. De menar att det är väldigt tydligt att arbetsplatsen måste vara involverad för att den sjukskrivna medarbetaren ska komma tillbaka i arbete eller, om det handlar om skola, i studier på ett bra sätt. Denna kunskapssammanställning pekar också på flera vetenskapligt dokumenterade friskfaktorer i arbetet som minskar risken för psykisk ohälsa. Det är ju där någonstans vi måste börja – när man väl blir sjukskriven eller inte kan gå tillbaka till skolan har det gått för långt. Det handlar till exempel om förebyggande arbete, om gott ledarskap och om balans mellan krav och kontroll samt mellan ansträngning och belöning. Det handlar också om att det finns resurser på arbetsplatsen, så att man känner att det arbete som man ska utföra är rimligt och realistiskt sett till de resurser som är kopplade till detta. Jag blir alltid frustrerad när jag ser att det är ofta är kommuner, landsting och regioner som sticker ut bland arbetsplatserna när det handlar om psykisk ohälsa och sjukskrivningar. Det är ju vi politiker som är arbetsgivare där. Vi borde kunna arbeta ännu bättre förebyggande med dessa frågor. föreskrift spelar en väldigt viktig roll. Jag kommer inte riktigt ihåg om den kommer att utvärderas – det vore bra om ministern kunde svara på det. Hälso- och sjukvården behöver ytterligare stärka sin kapacitet för att identifiera och behandla olika typer av psykisk ohälsa i hela spektrumet, vilket lyfts fram i både svenska och internationella studier. Då kan man undra varför detta inte görs på ett adekvat sätt i . Det kanske sjukskrivs för mycket i dessa diagnoser. Kanske är sjukskrivning fel väg att gå, precis som vi har diskuterat. Det hela måste naturligtvis också vara väldigt individuellt utformat. Det går fort att tappa tillhörigheten till arbetsplatsen eller till skolan. Att ha kvar , att få ett anpassat schema och att vara med kamrater utifrån hur man mår gör att man kan komma tillbaka mycket snabbare. Det vore jättebra med en kommentar till detta. Vidare tycker jag att det är oroande med de regionala skillnaderna. De fortsätter att finnas, vilket vi har sett i statistiken . Det är helt orimligt – det är ju inte så att människor i vissa delar av är mer sjukliga än människor i andra delar, utan det finns ett systemfel i det här. Det vore intressant om ministern ville säga någonting om det. Jag undrar också om och utredning om regionala skillnader. När blir den klar? Den kanske har kommit – jag vet inte. 105 (M): Tack, ministern, för inlägget! Jag tycker att det är välkommet att ministern talar så varmt om evidensbaserad politik. Jag tycker att detta är väldigt bra. vill jag vara ärlig med att vi inte vet allt om psykisk ohälsa. När det gäller 90-talister – min generation, människor som är födda – kan vi inte riktigt förklara varför människor i den generationen är så olyckliga eller lider av psykisk ohälsa. Jag kan göra en politisk analys utifrån att jag tror att lycka är skillnaden mellan förväntningar och utfall. Kanske har man haft föräldrar som har sagt att allting är möjligt, men sedan har man missat nästa steg, nämligen att det kommer att krävas mycket jobb. Detta är dock endast min analys, och jag är långt ifrån någon lyckoforskare. Angående de satsningar som ministern nämnde – 1 miljard och så vidare – skulle jag vilja säga att regeringen i vårbudgeten, eller den ekonomiska vårpropositionen, satsade 100 miljoner för att motverka psykisk ohälsa i skolan. 100 miljoner är mycket pengar. Det är mer pengar än vad jag kommer att tjäna i hela mitt liv. I det här sammanhanget kan det vara väldigt mycket – om pengarna används på rätt sätt är 100 miljoner en stor utgiftspott. Men det finns också en risk att dessa pengar försvinner i administration, och då kan 100 miljoner vara väldigt lite. Jag ser fram emot att få se hur denna satsning faller ut, för då kan det finnas skäl att göra mer av det som funkar. 106 Socialförsäkringsminister (S): Jag ska försöka svara på några av de olika inspel som har gjorts i denna viktiga debatt. Jag vill komma tillbaka till det som tog upp i sitt första inlägg, som handlar om problematiken med att de här sjukfallen också blir långvariga. Det är ett jättestort bekymmer. Det är därför som det är så viktigt att naturligtvis förebygga, som vi har talat om här. Inte minst viktigt är att det sker ett arbetsmiljöarbete på de arbetsplatser som har de högsta sjuktalen. Vi har talat om detta så och om orimligheten i att man inom äldreomsorgen har dubbelt så höga sjuktal som på arbetsmarknaden i övrigt. Det är helt orimligt. Det handlar om precis de saker som du, , lyfter fram här: om villkoren i arbetet, om arbetsmiljön och om känslan av delaktighet och kontroll över sitt arbete. Här finns en läxa att göra, för det är i dessa yrkesgrupper som rekryteringsbehovet kommer att bli så otroligt stort. Jag talade med några kommunalråd i går som berättade från en kommun – jag kommer inte att nämna vilken – att de hade 800 unga som ville bli kosmetologer och 600 som ville bli smådjursskötare, men det är ingen som söker till undersköterskeutbildningen. Det är helt orimligt, och det behöver vi naturligtvis komma åt. Det måste vara attraktivt att jobba inom den svenska hälso- och sjukvården. tar också upp att risken för återfall är så påtaglig. Det innebär att om man en gång blivit drabbad på ett tuffare sätt av stressymtom är sannolikheten betydligt större att man ramlar dit igen när man hamnar i en situation som är belastande av olika skäl – i privatlivet eller i arbetet – vilket är oerhört bekymmersamt. Det är som sagt därför vi behöver se till att göra rätt från början. Och även om vi inte vet allt vet vi mer nu än . När det gäller de regionala skillnaderna, som också lyfte upp, är ju den första analysen gjord. Den visar att det finns regionala skillnader som alldeles utmärkt går att förklara med olika skäl. Men det finns också en betydande andel av de regionala skillnaderna som inte går att förklara. Detta måste vi komma åt, för det handlar också om individens rätt att få en kvalitativt god vård och att, som sagt, göra rätt från början. Det är så otroligt viktigt. Arbetet med föreskrift kommer man naturligtvis att följa från sida. Det är något som jag också ser fram emot med stort intresse. Bland annat genom dialogen med arbetsgivarna och facken på den privata sidan vet jag att intresset från arbetsgivarna att utbilda sig i den nya föreskriften har varit enormt stort, vilket är oerhört glädjande. Förhoppningsvis kommer vi också att se ett resultat av detta. Något annat som jag skulle vilja peka på är om kvinnors arbetsmiljö, som kom ganska . Den bygger på de studier som initierades av den förra regeringen och som sedan togs vidare av vår regering. De har sammanfattat sina slutsatser från de fem åren. Det är läsvärt – apropå vad man behöver göra. Till , när det handlar om ohälsan bland unga, vill jag säga att vi ändå gör ganska mycket . Vi anslår 1 miljard 2016–2019, vilket är en förstärkning jämfört med tidigare med . Den är vikt för att möta den ökande ohälsan bland barn och unga vuxna men också för att förstärka ungdomsmottagningarnas arbete, till exempel. Det görs alltså mycket som är bra just . 107 (M): Tack för en viktig debatt! Det går naturligtvis inte att sätta fingret på exakt vad det är som gör att fler och fler människor sjukskrivs på grund av utmattningsdepression eller psykisk ohälsa. När man nämner de här begreppen är det så lätt att bara fara iväg, men det vi menar är i allmänhet stressrelaterad utmattningsdepression. Det görs mycket som är bra på olika håll i kring detta. Jag läste en intervju med , som är verksamhetschef vid vårdcentralen i där jag har varit på studiebesök. Hon menar att det handlar mycket om diagnosen utmattningssyndrom. Den kom 2002. Den fanns inte innan, och den finns inte i andra länder. Det tycker jag att man ska fokusera på och ta med sig. Sjukskrivningarna hanteras i primärvården, säger hon, men jag tycker inte att vår kår har haft fokus på att lära sig om de stora folksjukdomarna. Primärvården är gammalmodig vad gäller laguppställning. Jag vill ha mer terapeutisk kunskap. Detta tycker jag är jätteintressant. Där har de öppnat dörren in på ett annat sätt än på många andra vårdcentraler. Ministern säger att det handlar om att göra rätt från början, att komma in rätt. Det kanske inte är en doktor man måste träffa utan en annan yrkeskategori. , psykiater, säger i samma intervju: tog kyrkan hand om själen, och doktorerna tog hand om kroppen. Men har vi fått tillbaka själen, och vi vet inte vad vi ska göra med den. För vissa tillstånd är sjukskrivning en dålig behandlingsmetod, men läkarna har inte lärt sig att hantera sitt ansvar. Att sjukskriva någon innebär att man plockar bort personen från dess sammanhang, och det är vid vissa tillstånd fel väg att gå. 108 Socialförsäkringsminister (S): Som också generaldirektören för brukar uttrycka det har även sjukskrivning en bipacksedel precis som alla andra behandlingsmetoder. Det måste man verkligen ha klart för sig. har jobbat jättemycket med den här frågan och är verkligen ett föredöme i sitt sätt att tänka och i de insatser som hon har gjort, bland annat i där hon fullständigt har vänt utvecklingen. Det är helt fantastiskt. Det finns mycket att titta på där liksom på det arbete som görs på vårdcentralen i , där de de facto har riggat om personaluppsättningen fullständigt. Det som man möts av är först och främst mycket fler psykologer, som man får en chans att få samtalsterapi hos, men också en planering för återgång i arbete. De har ju ett särskilt program för detta som har visat sig ge mycket goda resultat. Vi vet att vi har ett arbete att göra i när det gäller att utveckla och uppdatera primärvården för att möta de behov som finns bland befolkningen när det gäller tillgången till en god vård av hög kvalitet och anpassad efter de diagnoser som är vanligast . Det ser jag med förhoppningar fram emot. Avslutningsvis är vi inte ensamma i om att ha en ökande psykisk ohälsa. Det ser likadant ut i många andra västländer. Jag tror att det var som kom med sin slutrapport. är ett av nio västländer som de har tittat på som har denna ökande psykiska ohälsa bland unga. De har studerat och kommit fram till ett antal slutsatser kring detta som är otroligt intressanta att ta del av – apropå fråga om vad detta beror på. Men det får vi komma tillbaka till i en annan debatt. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2016/17:492 om distanshandel med alkohol 109 Socialförsäkringsminister (S): har frågat statsrådet om han och regeringen avser att föreslå ett heltäckande främjandeförbud för distanshandel med alkohol. har även frågat om statsrådet avser att införa restriktioner mot kommersiell förmedling som riskerar att underminera detaljhandelsmonopolets rättsliga ställning. Arbetet inom regeringen är nu så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. fråga är föranledd av en promemoria som remitterades . I promemorian finns förslag som innebär att en köpare som vill föra in alkoholdrycker till från ett annat land inom det europeiska samarbetsområdet själv ska anlita den transportör som ska transportera alkoholdryckerna till köparen. I promemorian görs därmed en annan bedömning än den som gjordes av vad gäller just den frågan. Hur en lämplig reglering av distanshandel med alkohol ska utformas har varit föremål för flera utredningar. lämnade Utredningen om tillsyn av marknadsföring och e-handel med alkoholdrycker m.m. sitt slutbetänkande med förslag om hur tillsynen av distanshandel bör organiseras. Ett flertal remissinstanser framförde att det var svårt att ta ställning till en ordning för tillsyn, då det fortfarande var oklart exakt vad som var tillåtet respektive otillåtet när det gäller distanshandel med alkohol. Av det skälet tillsatte den dåvarande regeringen en särskild utredare med uppdrag att tydliggöra lagstiftningen. Utredaren, som tog namnet , lämnade sitt förslag . Utredaren föreslog ett förtydligande om att transportören ska vara oberoende av säljaren men att denne ska kunna anlitas av både köpare och säljare. Ett antal remissinstanser ansåg att förslaget, som innebar att både distansförsäljning och distansköp även fortsättningsvis skulle vara tillåtet, inte var tillräckligt långtgående. för utredningens arbete pågick ett mål i som handlade om en aktör som bedrev distansförsäljning och hemleverans av alkoholdrycker till konsumenter i . Ett antal remissinstanser menade att dom i målet borde inväntas eftersom den skulle kunna bringa klarhet i det EU-rättsliga utrymmet för att reglera distanshandel med alkoholdrycker. Mot bakgrund av dom togs en promemoria fram inom . I den görs bedömningen att en reglering av distanshandel med sådana alkoholdrycker som omfattas av ett statligt detaljhandelsmonopol ska bedömas utifrån den artikel i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt som handlar om statliga monopol och dess funktionssätt. Därmed görs en annan bedömning än den som gjorde. Det är mot den bakgrunden som promemorian alltså föreslår att den som vill föra in alkoholdrycker till själv ska anlita transportören. föreslog vidare att ett förbud införs mot att i kommersiellt syfte främja privatinförsel av alkoholdrycker. Förslaget innebär dock att en utländsk säljare även fortsättningsvis har möjlighet att marknadsföra sina produkter i enlighet med svensk marknadsföringslagstiftning. Förslaget om att införa ett främjandeförbud mottogs positivt av de flesta remissinstanser. Dock framfördes att främjandeförbudet också bör omfatta den utländske säljaren. Skälet till förslagets utformning är att utredaren ansåg att en reglering som hindrar en utländsk säljare från att främja försäljningen av egna alkoholdrycker, vilket är lagligt när det gäller drycker som tillhandahålls genom Systembolaget, skulle innebära en otillåten diskriminering enligt . råder ett förbud mot att bedriva sådan försäljningsverksamhet av alkoholdrycker i som inkräktar på Systembolagets ensamrätt. Som utredningen också konstaterar skulle sannolikt en del av de verksamheter och affärsupplägg som utvecklats vid en rättslig prövning kunna visa sig inkräkta på detaljhandelsmonopolet. Främjandeförbudet syftar till att hindra att svenska ekonomiska intressen främjar privatinförsel av alkohol. Förbudet upprätthåller på så vis den bärande principen bakom det svenska detaljhandelsmonopolet, nämligen desintresseringsprincipen. Den innebär att det i inte ska finnas några ekonomiska intressen i detaljhandelsled som kan bidra till ökad försäljning och därmed ökad alkoholkonsumtion. För att sammanfatta svaret på frågor: bereds nu en lämplig reglering av distanshandel med alkoholdrycker i . Som underlag för detta arbete ligger förslagen som har lämnats av Utredningen om tillsyn av marknadsföring och e-handel med alkoholdrycker m.m., förslagen som har lämnats av och förslaget som finns i den departementspromemoria som hänvisar till i sin fråga. Jag vill inte föregripa den beredning av förslagen som pågår. Avslutningsvis håller jag med om vikten av att säkerställa legitimiteten för det svenska detaljhandelsmonopolet. Skyddet för folkhälsan är det svenska detaljhandelsmonopolets huvudsakliga motivering. Skyddet för folkhälsan är också motivet bakom den svenska alkoholregleringen, och detta ska även fortsättningsvis vara ledstjärnan i utvecklingen av den svenska alkoholpolitiken. 110 (KD): Jag tackar statsrådet för svaret. Ur folkhälsosynpunkt innebär ökad totalkonsumtion av alkohol en ökning av alkoholskadorna i samhället. En minskad konsumtion borde innebära en minskning av alkoholskadorna. Dagens ungdomar dricker mindre alkohol. Detta tillsammans med en högre debutålder borde innebära att vi inte kommer att rekrytera människor med stora alkoholproblem ur just den gruppen framöver. Ett av de viktiga verktygen för att sänka totalkonsumtionen av alkohol är att begränsa tillgängligheten. I har vi därför ett framgångsrikt verktyg genom Systembolaget. Ett övergivande av detaljhandelsmonopolet skulle innebära stora negativa konsekvenser för folkhälsan. I min interpellation hänvisar jag till vad har kommit fram till skulle hända om detaljhandelsmonopolet avskaffades. Det skulle bland annat bli en drastisk ökning av dödsfall, misshandelsfall och sjukskrivningar. Detta är den andra undersökning av detta som har gjort. En forskarrapport från Stockwell visar på ännu allvarligare siffror. Misshandelsfallen skulle öka med 29 000 fall , rattfyllerifallen skulle öka med 8 000 och antalet alkoholrelaterade inläggningar på sjukhus skulle öka om tillgängligheten på alkohol ökar. De alkoholrelaterade dödsfallen skulle öka med 1 400 och självmorden med . Det är skrämmande och mycket oroande siffror. För att detta inte ska inträffa behöver regeringen arbeta aktivt med att upprätthålla ett väl fungerande detaljhandelsmonopol. Ett av de största hoten är den växande distanshandeln av alkohol, där ett mindre antal aktörer har börjat etablera nya sätt att kringgå den nuvarande lagstiftningen. Det är utmärkt att statsrådet i sitt svar så tydligt markerar att vi i måste kunna säkerställa legitimiteten för det svenska detaljhandelsmonopolet. Det är bra och berömvärt. vet vi inte om och i så fall vilka skarpa förslag som regeringen planerar. Kan det handla om ett främjandeförbud i likhet med det som planeras på spelområdet? Det är också oklart om regeringen planerar att införa restriktioner mot kommersiell förmedling av alkohol och vilka restriktioner som i så fall övervägs. Jag vill gärna ha ett svar på detta. 111 Socialförsäkringsminister (S): Jag tackar för en utmärkt och viktig interpellation. När svaret på interpellationen formulerades kunde jag konstatera att vi är överens på i princip alla punkter. Även om det blev ett långt svar vill jag understryka att vi är helt överens om vikten av att säkerställa legitimiteten för det svenska detaljhandelsmonopolet. Att skydda folkhälsan är det huvudsakliga motivet bakom detaljhandelsmonopolet. Vi vet hur viktigt det är, och vi är mycket glada över att alkoholdebuten och konsumtionen har förändrats och att unga dricker betydligt mindre. När jag senast var med på och träffade mina nordiska kollegor kunde vi konstatera att man i de länder som upprätthåller någon form av monopol ser denna utveckling – en utveckling som man inte ser på andra håll runt om i världen. Den är mycket glädjande och viktig att värna. Det var mycket intressant att ta del av siffrorna i den rapport från Stockwell som hänvisade till. De bekräftar ytterligare vikten av att vi i arbetar gemensamt för att vidmakthålla vårt detaljhandelsmonopol. När det gäller konkreta frågor kommer jag inte i detalj att föregripa den beredning av förslagen som pågår.