prot · H40967 · 2017-02-14 00:00:00 — Det finns en ökad protektionism i världen; det uttalas tydligt av en del stora länder. Fall inte i den fällan, ! Den fällan kan innebära stora problem för utvecklingsländer som också har behov av att komma ut på nya marknader. 64 (V): Jag ställde ett antal frågor men tycker inte att jag fick svar på dem. Jag hoppas få svar på dem i den här sista vändan. har rätt i att det är som förhandlar å medlemsstaternas vägnar. Men EU är alla vi länder. Vi har chansen att påverka EU. roll i sammanhanget verkar vara att bara driva på för mer och mer handel och mer och mer investeringar. Men man står väldigt lite upp för miljön, djurskyddet, folkhälsan och så vidare. Jag kan berätta för ministern att för ett drygt år sedan ansåg ett stort kanadensiskt bolag som heter – de tjänar pengar på olja och kol – att de hade blivit dåligt behandlade av regeringen i . De vill öppna en gruva där men får inte göra det eftersom regeringen och parlamentet i har röstat nej till det. har bolaget stämt den rumänska staten på för att de inte får öppna gruvan. är ungefär hälften av hela hälsobudget . säger att man vill kunna producera livsmedel i det området i stället för att det ska öppnas en gruva där. Man vill bevara stora delar av området eftersom det är ett vackert och naturskönt område. Men bolaget kan stämma eftersom det finns en investeringsklausul i ett avtal. Det finns risk för att vi kan bli stämda på samma sätt av stora bolag ifall vi går med på de här avtalen. Investeringsklausuler finns nämligen inskrivna i både TTIP och CETA. Insikten om det är icke-existerande hos den . Om vi ska kunna producera mer hållbara livsmedel måste vi också kunna kritisera avtalen och göra dem bättre eller inte anta dem alls. 65 Statsrådet (S): Jag vill återigen påstå att påverkar EU väldigt starkt i riktning mot hållbarhet i livsmedelsproduktionen. , när vi gick med, talade vi i EU-sammanhang om de risker som fanns med användningen av antibiotika. Det var ingen som lyssnade på det. När man tar upp det är det många som lyssnar, och de förstärker också hur viktigt det är att jobba med de här frågorna. Det har skett en jättestor förändring, tack vare agerande på området. Jag har inte varit med på ministerråden så länge, . Jag har bland annat tagit upp djurskydd. Vi har fått till stånd en EU-plattform för djurskydd. Det har skett på ganska , . De lyssnar på oss, och vi är med och påverkar. När det gäller kemikalierna är det handelsministern som har helhetsbilden. Det har inte jag. Jag vet att handelsministern har svarat i den här kammaren när det gäller investeringsskyddet. De diskussionerna måste ta med handelsministern. Men svaren har han redan fått. Det här berör vår livsmedelsstrategi. Jag tror att det är viktigt att vi fortsätter att jobba för att öka livsmedelsproduktionen i , på ett hållbart sätt. Vi har fantastiska möjligheter att göra det. är världsledande när det gäller hållbara livsmedel. Vi har världens bästa djurvård och världens bästa regler för djurhållning. Vi har alltså alla möjligheter att öka vår produktion på ett hållbart och bra sätt. Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2016/17:261 om bottentrålning i naturreservat 66 Statsrådet (S): har frågat miljöministern om ministern avser att vidta åtgärder för att förbjuda bottentrålning i våra skyddade havsområden och om ministern avser att vidta åtgärder för att inrätta skyddade områden som är helt fiskefria. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Vissa fiskemetoder, såsom bottentrålning, kan påverka skyddsvärda arter och livsmiljöer på ett negativt sätt. I ansvarar länsstyrelserna för förvaltningen av våra skyddade områden. Det innebär att det är länsstyrelserna som ansvarar för att analysera och påpeka när det finns behov av att reglera fisket i skyddade områden. Analysen görs utifrån syftet med områdesskyddet och de bevarandemål som finns för området. Havs- och vattenmyndigheten har, efter samråd med länsstyrelserna, bedömt att det i en första fas är aktuellt att reglera fiske i sex stycken skyddade områden utanför den så kallade trålgränsen. Detta faller då inom ramen för EU:s gemensamma fiskeripolitik. Havs- och vattenmyndigheten redovisar sitt arbete med bevarandeåtgärder i skyddade områden till regeringen. Myndigheten ska även inkomma med en begäran om åtgärd när myndigheten identifierat bevarandeåtgärder som faller inom ramen för fiskeripolitiken. Beslut om att reglera fisket i dessa områden tas vanligtvis av efter ett förslag från samtliga berörda medlemsländer med fiskerättigheter i området. lämnade , tillsammans med och , ett förslag till fiskeregleringar i det 2000-området Bratten i svensk ekonomisk zon. Regleringarna antogs av , och gäller bestämmelser som begränsar såväl trålfiske som annat fiske i området. Bratten är därmed det första skyddade området där har infört fiskeregleringar inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Det är även det första skyddade området inom hela EU där fiskeregleringar införts med hänvisning till EU:s havsmiljödirektiv, för områden och livsmiljöer som skyddas genom Osparkonventionen. Länsstyrelserna och Havs- och vattenmyndigheten fortsätter arbetet med att ta fram förslag till fiskeregleringar i övriga skyddade områden där det finns behov. Skydd av områden är en prioriterad fråga för regeringen, och det är viktigt att de skyddade områdena är väl förvaltade och reglerade så att känsliga arter och livsmiljöer skyddas mot negativ påverkan. När det gäller andra fråga – om inrättande av skyddade områden som är helt fiskefria – har regeringen mottagit en utvärdering från Havs- och vattenmyndigheten av de fiskefria områden som tidigare inrättats för att skydda fiskbestånden. Den rapporten är under beredning i . 67 (V): Våra hav är ju hem för fiskar, för däggdjur, för fåglar, för koraller, för rev – ja, där lever ett myller av olika arter. kan man få en känsla av att bara för att saker och ting sker under vatten är det mindre viktigt än det som sker på land. Men så är det ju förstås inte. Vi vet att det finns väldigt mycket att göra för att det överlag ska bli en god ekologisk status i våra hav och vattendrag. Vi har miljömål såsom Hav i balans samt levande kust och skärgård. Dessa miljömål uppnår vi inte . Vi har anslutit oss till art- och habitatdirektivet och till havsmiljöförordningen. Där finns det också ganska långtgående krav som vi inte lever upp till. En strategi är helt enkelt att skydda fler områden till havs. Jag tycker att det har gjorts en del bra saker. Men när man tittar på hur väl de skyddade områdena – naturreservaten till havs – fungerar studsar i alla fall jag till lite grann. Bottentrålning är huvudprincipen och inte bara undantag. Bottentrålning är kanske den mest förstörande fiskemetoden. Vi förflyttar oss återigen till land och tänker oss ett naturreservat, en vidsträckt skog. Om man skulle bottentråla där och skövla vartenda träd och allt som växer där med stora tunga trålar fungerar det ungefär som när trålarna dras utmed havsbottnarna. Vissa bottnar klarar sig någorlunda bra, andra bottnar får väldigt stora skador. I stora och betydande naturreservat förekommer det bottentrålning. Det gäller till exempel , , , , , , Vinga, – ja, jag skulle kunna fortsätta och göra listan väldigt lång. Därför frågade jag i min interpellation om regeringen är beredd att förbjuda bottentrålning åtminstone i de skyddade havsområdena. Men jag fick inget svar från landsbygdsministern. Det känns som att han vill gömma sig bakom myndigheterna. Men, , om ni vill införa ett förbud kan ni ge ett sådant uppdrag till våra myndigheter. Jag skulle också vilja fråga ministern ifall det behövs fler fiskefria områden. Det finns ett sådant fiskefritt område i och på ett fåtal andra ställen. Det har visat sig vid utvärderingar att dessa fiskefria områden är otroligt viktiga. De är barnkammare till fiskar och en mängd andra arter så att de kan växa till sig. Kommer regeringen att verka för att det inrättas fler fiskefria områden i våra svenska vatten och hav? 68 Statsrådet (S): Syftet med skydd är att man ska styra vilka arter och vilka livsmiljöer som behöver skyddas och hur de påverkas. Detta måste vägas in i en helhet där möjligheterna till fiske finns. Sedan förlitar jag mig faktiskt på myndigheter. Jag tar inte på mig expertrollen som nu gör. Jag förlitar mig på att de förslag och insatser som kommer från våra myndigheter är väl avvägda. Sedan kan man givetvis visa på olika vägar för att vidta de åtgärder som behövs. De kan se lite olika ut . Vi har också tillfört medel för att myndigheterna ska jobba med dessa frågor. Det har regeringen prioriterat. Jag kan inte säga att ytterligare si eller så många områden ska bli fiskefria eller att där och där ska man sluta med bottentrålning. Jag måste lyssna på den expertis som finns hos myndigheterna, och som är en mycket bra expertis, hävdar jag. Men om känner att han är duktigare är det väl i så fall hans sak. Vi håller på att titta på den rapport som har lämnats och ser hur vi kan gå vidare. Det är en prioriterad fråga för regeringen. Något mer kan jag inte säga när det gäller förbud mot bottentrålning. 69 (V): När jag skrev min interpellation riktade jag den till miljöminister eftersom jag ville diskutera miljöaspekten på våra hav. Men hon lämnade över interpellationen till . Det är kanske därför som svaret är lite knapphändigt. Jag vill påminna om att när miljöåtgärderna vidtogs i området Bratten fredades ett betydande område från fiske. Både och skickade då ut ett pressmeddelande om att detta var regeringens politik. Man sa också att man avsåg att gå vidare med den politiken och skydda fler områden från fiske, om jag förstod det rätt. Om ni rent politiskt kunde ta åt er äran för detta tycker jag att det är lite märkligt att du här och bara gömmer dig bakom våra myndigheter. Den borde rimligen kunna ha en åsikt om huruvida det är bra att bottentråla i alla de naturreservat som jag har räknat upp och ytterligare ett trettiotal reservat. Det är faktiskt så många som det handlar om. Om regeringen inte har någon åsikt om bottentrålning, som har den mest långtgående och omfattande påverkan på miljöer, då tycker jag att regeringen inte tar den här frågan på allvar, och det är oroväckande i sig. Sedan vill jag ta upp frågan om helt fiskefria områden. Det finns till exempel ett fiskefritt område i som delas mellan och . Jag vet att det nu sker stora påtryckningar från för att öppna upp området för fiske. I rapporten från Havs- och vattenmyndigheten som ministern hänvisar till säger man på s. 37 att det är otroligt viktigt att det här området fortsätter att fredas och att det fortsätter att vara ett fiskefritt område. Det har haft en otroligt stor betydelse för bestånden, växter och annat som växer i det området. Återigen vill jag ställa frågan: Anser inte regeringen att det är bra med fiskefria områden? Anser inte regeringen att de behöver bli fler både till ytan och till antalet? När nu vår expertmyndighet på området rekommenderar den att värna det fiskefria området vill man förstås veta från ansvarig minister: ni att göra det? Är det den politik som ni driver mot danskarna i dessa förhandlingar? 70 Statsrådet (S): är väldigt pigg på att påminna mig om än det ena, än det andra, och jag vill då också piggt påminna om att denna regering förlitar sig på fakta från expertmyndigheter, inte på alternativa fakta. Vi hävdar att vi har väldigt goda expertmyndigheter som kan göra bedömningar som gör att vi kan fatta välgrundade beslut. Det är viktigt att man grundar sig på fakta, inte på alternativa fakta. Det finns en tydlig process för detta. Jag vill säga några ord om också. Det pågår givetvis en diskussion. och har inte exakt samma syn, men vi måste komma överens om detta för att komma vidare. Diskussionen pågår, och jag har ingen anledning att här i kammaren gå närmare in i detalj på den. Det finns alltså en tydlig process för hur man reglerar och skyddar områden. Bratten är ett gott exempel. Där har vi kommit överens efter en lång diskussion mellan länderna och har kommit fram till ett beslut om skyddet där. Det skydd som har inrättats där ser jag som bra och välbalanserat; det är mitt besked. Beslutet grundar sig på den expertis som har gett oss råd om allt detta. Det finns givetvis andra saker som vi måste gå vidare med när det gäller skydd. Så är det. Men som jag sa i mitt förra inlägg är jag inte beredd att exakt säga vad vi kommer att göra inom de olika områdena. Det här är prioriterat av regeringen, och vi har anslagit medel. Myndigheterna jobbar med dessa saker, och inom en inte alltför avlägsen framtid kommer det säkerligen nya beslut och förslag på området. 71 (V): Jag är förvånad över att regeringen inte är mer bekymrad över den storskaliga bottentrålningen i 40 reservat och Natura 2000-områden. Man verkar inte intresserad av att göra så mycket åt det. Jag vill önska ministern lycka till i förhandlingarna med danskarna. Det vore extremt olyckligt om regeringen viker sig och öppnar upp området i för fiske igen. Återigen måste jag dra en parallell till processen kring Bratten på , där bottentrålning och fiske överlag i ganska betydande delar är förbjudna. Detta var en helt och hållet politiskt driven process, . Det var ni i regeringen som drev detta. Jag tror att ni samarbetade med tyskarna. Ni tog också upp detta med EU. Men det var som sagt ett politiskt initiativ från dig och miljöministern genom ett pressmeddelande . Ni var glada över att detta nu verkligen hade blivit av. Om ni kunde göra så där i det området undrar jag återigen varför ni inte kan göra samma sak i fler områden. Det var ju otroligt viktigt att värna området Bratten från bottentrålning. Varför gömmer ni er bakom myndigheterna? Du vet ju att du som politiker kan driva på frågan, även om det är myndigheter som tar fram underlag och annat. Vi som politiker kan driva på den politiska processen, och detta saknar jag hos den här regeringen. 72 Statsrådet (S): Fakta är att förslaget angående Brattenområdet kom från våra myndigheter. Detta är fakta. Det som stod och sa är alternativa fakta. Allt detta är inte så enkelt. Att ge skydd är en viktig fråga, och regeringen har höga ambitioner. Men vi förlitar oss mycket på den expertis som finns i dessa frågor. Det är länsstyrelserna som tillsammans med Havs‑ och vattenmyndigheten har i uppdrag att hantera sådana frågor. Vi måste sedan diskutera dem med andra intressenter, exempelvis de länder som har fiskerättigheter i områdena. Detta kan ta tid, och det kan också göra att resultatet inte blir exakt som vi vill. Vi måste dock ha en sådan process. Brattenmodellen är ett mycket gott exempel där det blev bra och där man har fört en dialog på rätt sätt. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2016/17:249 om höghastighetståg 73 Statsrådet (S): har frågat mig om jag ämnar verka för att hela höghastighetsbanan planeras och byggs ut etappvis eller att detta sker samordnat. har även frågat mig om det är min uppfattning att byggandet av höghastighetståg i är samhällsekonomiskt lönsamt. I infrastrukturpropositionen som antogs av har regeringen uttalat som sin ambition att nya stambanor för höghastighetståg ska färdigställas så att och respektive bättre knyts samman med moderna och hållbara kommunikationer. Regeringen säger också i propositionen att utbyggnaden av nya stambanor ska ske på ett kostnadseffektivt sätt och i en takt som ekonomin tillåter. Infrastrukturpropositionen ska ange en inriktning och ekonomiska ramar för den fortsatta planeringen och inte en konkret utbyggnadsstrategi. Förslag om det konkreta genomförandet av åtgärder inhämtas i nästa steg. Regeringen kommer att ge i uppdrag att föreslå en trafikslagsövergripande nationell plan för transportsystemet för kommande planperiod, och Sverigeförhandlingen ska enligt sina direktiv redovisa en utbyggnadsstrategi för nya stambanor . Regeringen avser att fastställa den nationella planen . Byggandet av nya stambanor handlar om långa tidshorisonter och påverkar statens budget över . Regeringen anser att nya stambanor skulle stärka järnvägens konkurrenskraft och förbättra förutsättningarna för arbetspendling. Vi behöver fortsätta att ta reda på mer om vad utbyggnaden av nya stambanor för höghastighetståg kan innebära, hur vi kan minska osäkerheten och byggkostnaderna och hur vi kan ha god kontroll över kostnaderna och få ut så mycket som möjligt av nyttorna. behöver vi väga olika behov mot varandra så att vi totalt sett får så hög tillgänglighet för så stor del av befolkningen och näringslivet som möjligt till så låg kostnad för skattebetalarna som möjligt. 74 (M): Jag vill tacka statsrådet för svaret även om jag inte uppfattar att det analyserar eller adresserar de frågor som jag ställde i min interpellation. Frågan om utbyggnad av höghastighetståg har analyserats och utretts i flera led. Det pågår en förhandling. Mitt parti har dragit slutsatser utifrån de saker som har kommit fram längs med vägen. Vi konstaterar att så som det ser ut är det inte samhällsekonomiskt lönsamt eller ens försvarbart att gå fram med en så omfattande utbyggnad av höghastighetståg i ett land som till de kostnader som kan bli aktuella. Mot bakgrund av detta vill jag åter ställa frågan till statsrådet: hon och regeringen att det är samhällsekonomiskt lönsamt att göra denna utbyggnad? De kalkyler som vi har sett visar att så inte är fallet. Det kan självklart vara så att statsrådet sitter på ytterligare information som resten av oss inte har. I sådana fall vore det intressant att känna till den. Är det samhällsekonomiskt lönsamt, eller är det inte samhällsekonomiskt lönsamt? Precis som statsrådet också tog upp säger regeringen dessutom att stambaneutbyggnaden ska ske på ett kostnadseffektivt sätt i den takt som ekonomin tillåter. Om det innebär att det sker etappvis, vilket det nästan oundvikligen gör, blir det dyrare. Enligt de direktiv som man har skickat vidare står det att det ska ske i den takt som ekonomin tillåter. Det innebär att det blir etappvis och därmed också dyrare. Detta behöver man inte fråga om. Kompetensen för att dra en sådan slutsats finns på statsrådets näringsdepartement. Det här är en politisk slogan som får väldigt långtgående konsekvenser. När man bygger ut etappvis blir det också avsevärt dyrare, det blir sämre systemnyttor och det blir ökade kostnader när man ska ansluta de etappvis utbyggda lösningarna. Det för mig vidare till nästa fråga, som det möjligen finns skäl att analysera. Ska utbyggnaderna –och Ostlänken betraktas som de första etapperna av ett projekt som regeringen inte ens vet om den långsiktigt får igenom i ? Vi lägger alltså nu miljarder av skattebetalarnas pengar på att sätta en standard på dessa två järnvägssträckor för att uppnå en standard som det långsiktigt sett kanske inte blir något av. Det handlar om pengar i 10–20-miljardersklassen för varje projekt, vilka det råder osäkerhet om huruvida de alls blir av. Statsrådet och jag har tidigare i kammaren diskuterat skillnaden mellan att köra i 320 och i 250, framför allt på Ostlänken men också på sträckan –. Hon har då passat över frågan till . Det är en mycket häftig delegation till på x miljarder som man bara släpper till ansvarig myndighet. Regeringen ska agera någon form av leveranskompani för skattemedel, vilket jag tycker känns väldigt olustigt. Kanske kan statsrådet tänka till lite grann i den frågan och fråga sig om det verkligen är rimligt att handskas med infrastrukturprojekt på det viset. 75 Statsrådet (S): Min utgångspunkt när det gäller höghastighetsbanorna, precis som när det gäller annan utbyggnad av infrastruktur i det här landet, är vad det finns för behov. När det gäller järnvägen i är behoven väldigt omfattande. Det handlar om behov av rejäla upprustningar och kvalitetshöjningar och av bibehållande av den anläggning vi redan har. Där skjuter regeringen till medel . Vi har gjort det sedan vi tillträdde, och vi ökar ramarna till detta väsentligt i nästa nationella plan. Men det handlar faktiskt också om att vi ser en ganska betydande kapacitetsbrist i det svenska järnvägsnätet. Detta utgår jag från när jag bestämmer vad jag tycker om höghastighetsbaneutbyggnad. Då kan man välja att bygga ut befintlig sträckning med lägre hastigheter eller välja att bygga ut med framtida teknik och en ny sträckning som gör att vi får nya samband och kan binda in nya geografiska områden i nya arbetsmarknadsregioner. När har tittat på de här båda alternativen och jämfört dem har det visat sig att den samhällsekonomiska kalkylen ger ungefär samma resultat för bägge. Visserligen är det något mindre pengar i det andra alternativet, men kvoten blir nästan exakt densamma. Enligt finns det också sannolikt nyttor som tillkommer när man bygger ut höghastighetsbanesystemet men som inte fullt ut fångas av kalkylen. Utgångspunkten är att det finns ett behov. Utgångspunkten är inte frågan om vi ska ha en höghastighetsbana eller inte. Utgångspunkten är att vi har ett kapacitetsbehov och en kapacitetsbrist i järnvägssystemet. Hur ska vi åtgärda detta på bästa sätt för att säkerställa att vi har ett framtidssäkrat järnvägssystem i ? Där någonstans blir det i alla fall för mig väldigt tydligt vilket håll vi ska gå åt: Vi ska ha en höghastighetsbana för att möjliggöra snabb persontrafik och dessutom frigöra kapacitet för lite långsammare trafik på befintliga stambanor. Frågan om huruvida jag tycker att det är samhällsekonomiskt lönsamt är tämligen ointressant; det är inte en fråga som man kan tycka i. Man får lägga ut ett uppdrag till dem som kan räkna på det, och så kommer de tillbaka med ett svar på frågan om det är samhällsekonomiskt lönsamt. De kalkylmodeller som man använder visar att det inte är samhällsekonomiskt lönsamt. Men då måste man också ställa sig frågan: Vad är alternativkostnaden för att inte bygga ut? Det är nämligen inte gratis att inte säkerställa trafiken för de tåg som behöver gå, med både gods- och persontrafik, och riskera att de helt enkelt inte blir körda över huvud taget. Vi behöver alltså tillföra kapacitet. Det tror jag ändå att de allra flesta är övertygade om. Det finns faktiskt även många moderater som fortfarande omfamnar tanken om nya höghastighetsbanor i , framför allt i de delar av landet där det skulle få en väldigt positiv påverkan på möjligheten att bo på ett ställe och gå på högskola eller jobba på ett annat ställe. Det är inte bara den snabba ändpunktstrafiken som är intressant här, utan det handlar minst lika mycket om att få nya regionala samband och att nya orter binds in i nya arbetsmarknadsregioner, vilket gör det attraktivare att driva företag och attraktivare att bo. Inom parentes sagt märker redan nu väldigt tydligt att deras bostadsbyggande tar fart, trots att banan inte ens är på plats. Bara förhoppningen om och förväntan på en ny järnväg ökar markpriserna och bostadsbyggandet. Här finns en väldigt stor potential för utveckling, inte bara av järnvägen, utan också av arbetsmarknader och bostadsbyggande, och det är min utgångspunkt när jag diskuterar höghastighetsjärnväg. 76 (M): Det är mycket intressant att höra statsrådets reflektioner kring det här med samhällsekonomi. Frågan huruvida det är eller inte är samhällsekonomiskt lönsamt att bygga höghastighetsjärnväg är enligt henne ”ointressant”. Jag tror att det klargör en hel del om hur det här ska ses och hur regeringen har prioriterat här. Det är väl det ena. Det andra är: Var finns pengarna? Statsrådet säger att det här ska göras i den takt som ekonomin tillåter. Det här anknyter också till det statsrådet säger om utökad kapacitet, något som det enligt statsrådet och många andra, möjligen inklusive mig själv, finns ett stort behov av. Om det nu är så att man lägger alla pengar som kommer att finnas i framtida nationella planer och förväntar sig att det sker en tillförsel av medel i ungefär samma hastighet som tidigare kommer höghastighetsbanor mellan , och att kunna stå klara .