prot · H50943 · 2017-12-05 00:00:00 — De sker bland annat vid . Det är viktigt att man i alla fall håller de gränserna, så att man har avstämningsmöjligheter. I granskningen framgår att det saknas en tydlig planering av arbetsåtergång. Det är otroligt viktigt. I och med att man inte har en kontinuitet och ett samarbete och en kontakt med Arbetsförmedlingen är det en stor brist där. Det saknas också uppgift om huruvida den försäkrade kan få annat tillfälligt arbete – det gäller alltså samarbete med arbetsgivaren. Möjlighet till deltidsarbete utreds väldigt sällan. Detta är ju en viktig grund för att bedöma för att kunna fastställa vilken grad av sjukpenning den försäkrade ska ha. Det är anmärkningsvärt att planeringen endast i av ärendena har skett i samråd med den försäkrade. Trots att det är ärenden som pågått har man inte haft den kontakten. har inte i något fall vid bedömningarna vid varit i kontakt med Arbetsförmedlingen, vilket är ännu mer anmärkningsvärt efter en så pass . I bedömningen ska man även ta hänsyn till om den försäkrade har arbetsförmåga i relation till andra arbeten på arbetsmarknaden. är skyldig att upprätta en plan för på vilket sätt den försäkrade kan återgå till arbete och vad som krävs. I av fallen finns ingen plan alls. I andra fall är planerna bristfälliga. Och de är bara till en fjärdedel förankrade hos den försäkrade själv. Vi anser att det är otroligt viktigt att arbetsförmågan undersöks regelbundet. Därför måste interna uppföljning stärkas. Man kan inte kräva att en sjukskriven person ska återgå till ett arbete när den personen inte är medveten om huruvida den fungerar på den platsen eller om den behöver en omplacering. Det är också konstaterat att det är svårare att återgå till arbete efter en lång sjukfrånvaro. Jag är dock övertygad om att människor verkligen vill arbeta om de kan. Då ska detta uppmuntras, och ska man inte lägga hinder i vägen. Därför är min fråga återigen: Hur tänker regeringen förändra arbetssätt, så att fler kommer tillbaka till arbete? Det gäller både vid korta och vid långa sjukskrivningar. 55 Socialminister (S): Jag skulle vilja inleda med att reda ut några saker. känner mycket väl till att det som har skett sedan vi tillträdde och jag tillträdde som socialförsäkringsminister är att vi har vänt en situation där sjuktalen skenade till en situation där sjuktalen , alltså ett bra tag, ligger stilla och har börjat sjunka. Vi ligger ganska nära regeringens målsättning en låg och stabil sjukfrånvaro. Så långt är det ju gott. Tyvärr har också den här processen visat på kvarstående stora kvalitetsbrister när det gäller hanteringen man är i rehabiliteringskedjan. Jag vill säga till att det inte bara handlar om en rapport som kom 2011 och att saker och ting sedan borde ha satt sig, utan det här har pågått under de år som har gått sedan rehabiliteringskedjan kom på plats. , Inspektionen för socialförsäkringen och andra har alla granskat rehabiliteringskedjan och pekar på de här bristerna. Jag kan bara säga att jag fullständigt delar ingången att det är helt oacceptabelt visavi den enskilde om inte rätt insatser sätts in i rätt tid, om inte rehabiliteringsbehoven utreds när det ska göras i ett sjukfall, om inte kontakter tas med läkare och arbetsgivare och om man inte är med på möten till exempel tillsammans med arbetsgivarna. Därför vill jag vara väldigt tydlig med att regeringen – utöver att stirra sig blind på sjukförsäkringen, där vi har gjort en hel del och där det finns mer att göra – också har satsat på betydligt fler åtgärder. Vi har till exempel permanentat yrkesgruppen rehabiliteringskoordinatorer inom hälso- och sjukvården, just för att man ska kunna fånga upp en individ än när denna väl kommer i kontakt med , vilket sker . Rehabiliteringskoordinatorn kan tillsammans med läkare, arbetsgivare och andra tidigt i ett sjukfall lägga upp en plan för återgång i arbete. Det är också därför som det kommer en ny lagstiftning på plats som handlar om just arbetsgivare och medarbetare och om att kunna få en tidig planering för återgång i arbete. Utan att föregå exakt vad det handlar om ska jag också säga att det bereds ytterligare åtgärder i som jag kommer att komma tillbaka med . Dessa åtgärder avser just den fråga som vi diskuterar här , nämligen hur vi ytterligare kan bidra till att stärka handläggning i rehabiliteringskedjan och hur vi ytterligare kan bidra till att stärka när det gäller vikten av att man tar sitt samordningsansvar. Jag skulle också vilja säga någonting om 180-dagarsgränsen, där vi tyvärr har fått tråkiga rapporteringar om att människor hamnar mellan stolarna, mellan myndigheterna. Det kan vara att det inte finns någon som tar emot på den andra sidan eller att kommunikationen inte fungerar mellan hälso- och sjukvård och i det här fallet eller arbetsgivaren. Vi behöver se till att människor inte hamnar i kläm på det här sättet, för annars tror jag att människors förtroende för rehabiliteringskedjan snart är helt borta. 56 (M): Om jag ska sammanfatta det svar som jag tar med mig från den här diskussionen är det väldigt mycket på temat ”vi har gjort”, och sedan är det framåtriktat kring arbetsgivarnas roll. Så långt är allt väl. Problemet är bara, fru talman, att den här rapporten med den allvarliga kritiken som finns här, det vill säga att man alltså inte gör bedömningar av korrekt kvalitet i två tredjedelar av alla fall, visar ett nuläge. Om det hade varit så att det som regeringen har gjort hade fått en så stor effekt som ministern beskriver kan man fundera på hur det går ihop med den verklighet som vi ser. Detta säger inte bara jag utan även Inspektionen för socialförsäkringen. Det är positivt att sjukfrånvaron nu har planat ut. Det är väldigt roligt. Det är bra för staten, men framför allt är det roligt för de människor som inte behöver befinna sig i sjukförsäkringen. Jag förstår att regeringen gärna vill ta åt sig äran för detta. Om man tittar lite mer på forskning och analys ser man dock att det varierar, och jag sätter nog ett stort frågetecken angående det som regeringen har gjort. Det är framför allt slopandet av den bortre tidsgränsen, i strid med expertis från myndigheter och andra experter, som har varit regeringens stora förändring på området. Man har också höjt bidragen i transfereringssystemen. Frågan är egentligen hur verkligheten hade sett ut om man inte hade gjort detta. Vi ser också att de långa sjukfallen nu ökar i väldigt rask takt. Jag vill tacka ministern för svaret och diskussionen. Det är bra att vi kan ha den här debatten, och jag hoppas att regeringen framöver inte bara lutar sig emot vad man har gjort utan också tar fasta på den breda kritik som kommer och funderar mer och hur det ska bli bättre på det här området. 57 (M): Tack så mycket för den här diskussionen, som har varit intressant! Jag måste säga att det är glädjande att höra att det kommer att ske förändringar. Det är bara sorgligt att det som har gått har varit så många människor som har mått dåligt och inte fått sin rätt tillgodosedd. Av det skälet ser vi fram emot de förändringar som möjligtvis kan komma fram. Vi är överens om att det inte är bra som det är. Sedan har vi kanske lite olika uppfattning om hur man ska gå fram för att få en bättre fungerande försäkringskassa, som tar till vara individerna på ett bättre sätt. 58 Socialminister (S): Jag får tacka interpellanterna för en bra och viktig debatt. Det har som sagt skett mycket under den här mandatperioden om vi jämför med den utveckling vi såg . Jag är dock långt ifrån nöjd, och precis som jag också sa ser jag att inte minst individens trygghet och rätt, kopplat till vår sjukförsäkring, behöver stärkas. Man ska få rätt stöd i rätt tid. Det ska på ett annat sätt än finnas en stark närvaro från hälso- och sjukvård, arbetsgivare och myndighet kring den individ som är i behov av stöd. Jag är mycket bekymrad över de exempel där jag hör hur man från våra myndigheter och från hälso- och sjukvården emellanåt bara tittar i sitt eget stuprör och glömmer bort vem man är till för, nämligen den individ som alla har en uppgift att supportera. Som jag sa bereder vi också fler åtgärder i som handlar om just hur vi ökar stödet till och kring individen och hur vi skapar en tryggare och mer säker sjukförsäkring för den enskilde. Det handlar också om hur vi ställer tydliga krav på våra myndigheter och de aktörer som vi förfogar över att faktiskt samla sig kring individen för att han eller hon ska kunna komma tillbaka till hälsa och arbete igen. Tack för en bra debatt! Överläggningen var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2017/18:156 om utredningen om bättre skydd mot diskriminering 59 Kultur- och demokratiminister (MP): har frågat mig om jag avser att gå vidare med de förslag som presenteras i utredningen om bättre möjligheter att motverka diskriminering. Diskriminering hindrar människor från att fullt ut delta i samhället. Jag och regeringen vill se ett där alla människor har tillgång till lika rättigheter och möjligheter. Regeringen har vidtagit ett antal olika åtgärder på diskrimineringsområdet. Exempelvis har ändringar gjorts i diskrimineringslagen om aktiva åtgärder. Dessa ändringar innebär bland annat att arbetet med aktiva åtgärder utvidgats till att omfatta alla sju diskrimineringsgrunder både inom arbetslivet och på utbildningsområdet. Regeringen har också lämnat förslag om att utvidga skyddet mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet. Förändringen har beslutats av , och lagändringen träder i kraft . Vidare har regeringen i budgetpropositionen föreslagit att ska få utökat anslag med och de lokala antidiskrimineringsbyråerna med . Vad gäller utredningens förslag har vi fått in remissvaren. Dessa analyseras just nu inom ramen för den beredning av betänkandet som pågår inom . 60 (M): Jag tackar ministern för svaret. Jag håller med kultur- och demokratiministern om att diskriminering hindrar människor från att leva sina liv fullt ut och delta till i samhället. Det borde vara självklart att vi alla har samma värde och att ingen av oss ska behandlas annorlunda. Men så är det tyvärr inte. I utredningen som har presenterats föreslås bland annat att Skolinspektionen ska bli tillsynsmyndighet. Det låter intressant. För att främja barns och ungas – elevers – lika möjligheter och rättigheter ska dessutom detta regleras i skollagen i stället för i diskrimineringslagen, om jag har uppfattat allt rätt. Det är positivt att arbetet samordnas med det arbete som pågår om kränkande behandling. Är det här ett förslag, ministern, som regeringen kommer att gå vidare med? 61 Kultur- och demokratiminister (MP): Tack för interpellationen i stort och för förtydligandet, det vill säga det riksdagsledamoten strök under i sitt anförande. Vi arbetar just nu med utredningens förslag. Ett av förslagen är, precis som säger, att bestämmelser om skolan ska flyttas från diskrimineringslagen till skollagen. Det är en förändring som , utbildningsministern, också har understrukit vikten av. Han ser gärna en sådan förändring. Jag delar bedömning att det vore en positiv förändring, det vill säga att bestämmelserna som rör skolan flyttas till skollagen från diskrimineringslagen. Skolinspektionen blir då tillsynsmyndighet. Detta är också något som flera aktörer i samhället skriver under på och har lyft upp. Bland annat vid dagens sakråd lyfte RFSL Ungdoms ordförande upp att RFSL gärna ser detta. 62 (M): En annan del i utredningen handlar om ändrad reglering i diskrimineringslagen. Den ska, vad jag förstår, kompletteras med föreskrifter eller allmänna råd. Om det blir så, kommer det att innebära att kan ange verkställighetshinder om det gäller aktiva åtgärder i diskrimineringslagen? Utredningen föreslår också att ges motsvarande rätt när det gäller skollagsreglerad verksamhet. Betyder det här att dessa förslag kommer att leda till att arbetet mot diskriminering i högre grad kommer att verksamhetsanpassas? 63 Kultur- och demokratiminister (MP): Vad gäller utredningens flera olika förslag vill jag hänvisa till den beredning som pågår. Det som regeringen har varit tydlig med är bland annat att vi ska bekämpa diskrimineringen i vårt samhälle. Den är olönsam på alla sätt; främst för att den drabbar individer och för att den drabbar vårt samhälle i stort. Vi kommer att genomföra flera förändringar som vi hoppas går igenom riksdag. Vi har redan nu förstärkt möjligheter. Som jag nämnde inledningsvis har beslutet om aktiva åtgärder fattats av riksdag. Arbetet kommer att fortsätta att bedrivas för att bekämpa diskrimineringen i vårt samhälle, och jag ser fram emot att kunna presentera vad vi går vidare med från utredningens förslag. 64 (M): Jag delar ministerns uppfattning att diskriminering är förkastligt, ovärdigt och inte acceptabelt var än och hur än den förekommer. Det spelar ingen roll om det är fråga om kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religiös tillhörighet, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder. Jag tycker att det är positivt att diskrimineringsgrunderna nu har utvidgats. Jag ser fram emot att vi får bättre kontroll och möjligheter att motverka diskriminering. Det är viktigt att var och en av oss ska respekteras för den man är och att vi ska se oss som jämställda och jämbördiga. 65 Kultur- och demokratiminister (MP): Tack, , för debatten! Jag gläds åt diskussionen och att vi är många från olika partier som vill bekämpa diskrimineringen i vårt land. Mycket arbete återstår, men ju fler vi är som tror på alla människors lika värde och är beredda att kämpa för det, desto bättre kommer vårt land att bli. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2017/18:157 om barn med funktionsvariationer på 66 Kultur- och demokratiminister (MP): har frågat mig hur jag avser att agera för att stärka förutsättningarna för barn med funktionsvariationer att ta del av kulturskolornas verksamhet. Inledningsvis vill jag tacka för engagemang i frågan om tillgänglighet till våra kommunala kulturskolor. Jag välkomnar verkligen intresse för och diskussion om denna viktiga fråga. När vi tillträdde som regering var en av de första frågorna vi började arbeta med. har alltid varit en angelägenhet utan inblandning från staten. Verksamheten har levt väl i många delar av landet, och dess framgång har visat sig genom att barn och unga fått en meningsfull fritid. har också haft betydelse för många av dem som senare i livet valt en konstnärlig karriär. Den utredning med uppdrag att ta fram en nationell strategi för den kommunala som tillsattes 2015 bekräftade den bild vi hade tidigare, nämligen att den kommunala står inför stora utmaningar. Dessa gäller svårigheter att rekrytera lärare, hinder för att nå olika målgrupper samt brist på uppföljning och samordning. För att fortsätta vara en angelägenhet för alla barn behöver bli mer tillgänglig och jämlik. Det inkluderar även tillgängligheten för barn och unga med olika typer av funktionsvariationer. I betänkandet från lämnades ett antal förslag för att öka tillgängligheten till den kommunala i ett brett perspektiv, och i det stora antal remissvar som lämnades gavs flera viktiga synpunkter och inspel. Regeringen har redan vidtagit åtgärder för att generellt öka tillgängligheten till . Ett statligt bidrag om med syfte att öka kvaliteten i i ett brett perspektiv har inrättats och fördelas av till kommunerna . I budgetpropositionen har regeringen föreslagit insatser för att förbättra förutsättningarna att rekrytera lärare till . Utbildade pedagoger är viktigt för att ska kunna möta barn och unga med olika förutsättningar. I budgetpropositionen föreslås också att ett nationellt kulturskolecentrum inrättas i med uppdrag att ansvara för kunskapsutveckling, samverkan och uppföljning på området. är sektorsansvarig myndighet för funktionshindersfrågor. Ett sådant centrum kommer att kunna fungera som ett nav för de kommunala kulturskolorna att hitta inspiration, goda exempel och nya samarbeten. Jag är övertygad om att ett kulturskolecentrum på nationell nivå är en av nycklarna till en framgångsrik och angelägen kulturskola som är tillgänglig för alla barn och unga. är en angelägenhet, och regeringen anser att den så ska förbli. Regeringens åtgärder syftar till att stödja den kommunala utvecklingsinsatser på flera olika områden. Regeringen avser att återkomma med förslag till en samlad nationell strategi för den kommunala . Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera sammanträdet till . § 11 (forts.) Svar på interpellation 2017/18:157 om barn med funktionsvariationer på 67 (M): Jag får tacka ministern för svaret. Jag har ju ställt den här interpellationen med anledning av regeringens planer för . Jag tänker närmast på det nationella kulturskolecentrum som regeringen planerar att starta. Det är någonting som vi moderater inte vill satsa på, utan vi vill lösa detta på andra sätt. Jag blir lite frågande när jag hör sista stycket i ministerns svar, där hon säger att är ett kommunalt ansvar och så ska förbli. Jag hoppas att det inte blir någon klåfingrighet från regeringens sida gentemot kulturskolornas verksamhet, för det är ett kommunalt ansvar som i de allra flesta fall fungerar väldigt väl. Vi moderater menar att staten kan stötta kulturskolorna genom forskning som tittar på hur man kan bredda och fördjupa verksamheten men också tittar på lärares kompetens så att man kan ta emot barn och unga med funktionsnedsättning. Det tror vi är en bra väg att gå, för kulturskolorna behöver förändra sitt sätt att arbeta lite grann vad gäller att ta emot funktionshindrade. Hälften av kulturskolorna erbjuder verksamhet för barn och unga med funktionsnedsättning, och det är inte bra – det är alldeles för få. På vissa kulturskolor får dessa barn och unga inte delta i ordinarie verksamhet. Det finns aktörer som menar att det är ren diskriminering att man stoppar funktionsnedsatta ungdomar. Vi har debatterat ändringar i diskrimineringslagen, en debatt där bland annat diskriminering i form av bristande tillgänglighet för funktionsnedsatta var på agendan. Jag har en fråga: Hur tänker ministern när det gäller barn och unga med funktionsnedsättning och deras tillgång till en meningsfull fritid i till exempel verksamhet? 68 Kultur- och demokratiminister (MP): är tyvärr inte jämlik. Det finns många kulturskolor som fungerar väldigt bra, men det som visar svart på vitt är att det råder ojämlikheter. Det är det som har varit själva ingången till hela den kulturskolesatsning som regeringen har bedrivit och som vi fortsätter att investera i. Just därför har vi fokus på ett kulturskolecentrum för att möta det som lyfter upp – vikten av samordning, att sprida goda exempel, studier och forskning – och helt enkelt bredda kunskapen och kompetensen om vikt och möjligheter. Vi tror att det kulturskolecentrum som vi nu inrättar och har avsatt medel för i den budgetproposition som har lagts fram för ska kunna bidra till just detta. Det görs ett led av vad påvisar och vad man tror ska kunna skapa bättre möjligheter för alla barn i vårt land. Också när det gäller lärarna är det ju så att står inför ett stort skifte med många pensionsavgångar. Vi behöver säkerställa att det finns lärare som har den specifika kulturskolekompetensen. Just därför gör vi – också som en del av budgetförslaget – ett kulturskollärarlyft, där flera lärosäten och högskolor kommer att satsa på just kulturskollärarutbildningar. Vi behöver bli mycket bättre på att kunna erbjuda alla barn en plats i . Precis som sa är det alldeles för många som menar att de inte har möjligheter att erbjuda kulturskola för barn med till exempel funktionsvariationer. finns det några goda exempel, och de har kunnat bli goda exempel med de vi investerar . Vi har några fantastiska exempel. har valt att prioritera möten och dokumentation med elever som kämpar med någon form av psykisk ohälsa eller andra funktionsvariationer. kommun har investerat i musikterapilärare för att jobba individuellt med barn med särskilda behov. I har man prova-på-verksamhet för barn med funktionsvariationer. Med de satsningar och investeringar vi gör skapar vi möjligheter för att vara en kulturskola för alla och inte bara för de barn som har det så väl förspänt att deras föräldrar har möjlighet att säkerställa att de kan ta del av verksamhet. Men det kommer att krävas fortsatta investeringar, och med ett kulturskolecentrum, ett lärarlyft för och de som vi investerar tror vi att vi kommer att ha en jämlik kulturskola. 69 (M): Jag delar ministerns uppfattning att bra och kvalitativ undervisning ska ges till alla barn, även de med funktionshinder, och att det råder ojämlikhet – inget tvivel om det. Enligt en rapport som jag har tittat i där man har tittat på snittet i är det under tio barn per kulturskola som har någon form av funktionsvariation, som väl är det nya ordet. Det är alltså snittet i , så det är inte bra. Jag tänker också på lärarna. De har ämnesutbildning, men de behöver kompetensutveckling vad gäller hur man ska lägga upp undervisningen, hur man ska organisera och så vidare. Det finns mycket att göra där. Det viktiga är att dessa barn och unga inte ska ha lägre sysselsättning eller lägre tillgång till än andra barn har. Jag ska inte säga att hindren är enkla, men bristande tillgänglighet eller begränsat utbud av anpassade verksamheter är ganska vanligt. Funktionsvariationer är ett vitt fält med stor spännvidd. Vad jag funderar över och tänkte fråga är om ministern anser att kulturskolorna behöver ett särskilt funktionshindersperspektiv. 70 Kultur- och demokratiminister (MP): Ja, jag anser att för att kunna nå alla barn och unga behöver och de som arbetar i ha goda och grundläggande kunskaper om funktionsvariationer och vilka särskilda behov de innebär när det gäller till exempel hur lokalerna ska vara anpassade, vad man kan erbjuda för verksamhet och hur man fyller den verksamheten med personal med kompetens för att just kunna erbjuda kulturskola för barn med funktionsvariationer. Precis som sa har dessa bred spännvidd – de är olika eftersom vi människor är olika. För att knyta an till den första frågan som ställde om den kommunala är det för mig som miljöpartist men också som kultur‑ och demokratiminister i helt grundläggande och självklart att fortsatt kommer att vara en angelägenhet. Det är ju ur det kommunala självstyret och ur alla dessa kommuner som har tagit ett sådant enormt ansvar och ibland också med engagemang kämpat för att få sin kulturskola att överleva, det är ur det fröet som kunnat blomma och bli en sådan fantastisk verksamhet. Just därför behöver vi kämpa för och säkerställa att alla barn kan nås av den. 71 (M): Tack för det, ministern! När det gäller klåfingrighet och kulturskolor, kommunalt ansvar och verksamhet har väl staten lite grann varit inne och petat. Jag tänker på det här med gruppundervisning – att all undervisning ska ske i grupp. Det är det normala, men det är inte alltid bra och det bästa att göra. Det finns barn och ungdomar som av olika anledningar ska ha enskild undervisning för att kunna utvecklas och kunna nå sin fulla potential. Alla barn behöver kulturell stimulans och möjlighet till eget skapande. Där måste kulturskolorna själva kunna vara med och bestämma om det ska vara gruppundervisning eller vad det ska vara. Sist ska jag säga att lärarna behöver ordentlig kompetensutveckling, och det har jag varit inne på tidigare. För många är det ganska nytt att jobba med funktionshindrade. Det kan vara barn med neuropsykiatriska men också fysiska funktionshinder. De behöver en kompetensutveckling för att lära sig hur det är att arbeta med barn som har funktionsnedsättning eller hur de ska organisera själva undervisningen. Det är viktigt att barn och unga med en funktionsnedsättning får tillgång till en inkluderande fritidsverksamhet. Fritiden är viktig för oss alla men kanske framför allt för barn och unga som befinner sig i ett utvecklingsskede. Jag ser fram emot att se hur det blir med kulturskolorna.