prot · H409116 · 2017-05-30 00:00:00 — Låt mig dock påminna om att det finns andra näringar som också är djupt förankrade i den svenska folksjälen, nämligen jordbruket och skogsbruket. Dessa drabbas av väldiga skador på grund av viltet. Detta har påvisats och blivit tydligt när dessa frågor beretts i och i de organisationer som företräder näringarna. Dessa näringar är viktiga för det svenska samhället. De är viktiga för att vi ska kunna fortsätta att bygga välstånd i , och det gäller både jordbruket och skogsbruket. Därför, , var det beklagligt att röstade ned vårt förslag. Vi saknar verktyg . säger att vi behöver komma framåt. Vi hade förslag för att komma framåt och verkligen ta tag i denna fråga. saknar vi verktyg, och det finns inget stöd i jaktvårdslagstiftningen. Detta får givetvis omfattande konsekvenser för när man utfodrar vilt, och detta är något som regeringen ville och vill komma åt. Min bedömning är att Alliansens förslag var ett hastverk som saknade konsekvensanalys. Det är svårt att genomföra ett förslag på det sättet utan att göra en omfattande komplettering, vilket vi håller på att titta på. Det krävs faktiskt. Jag ser inte att förslaget, så som det är skrivet, helt och hållet kan komma till rätta med de problem som finns när det gäller klövviltstammarna. Minskad utfodring leder enligt regeringen till mindre vilt och minskade skador på såväl jordbruk som skogsbruk. Det leder också till färre trafikskador, som ökar på grund av den okontrollerade utfodring som skett . Det förslag som regeringen lade på bord var inte ett totalförbud. Det var ett totalförbud , då tillgång till naturligt foder finns för viltet. I förslaget fanns dessutom goda möjligheter till undantag. Jag vet inte vad som for i Alliansen när man, kanske bara av prestigeskäl, sänkte ett mycket väl genomarbetat förslag. Man brydde sig inte om de viktiga näringarna jordbruk och skogsbruk när man röstade ned förslaget. Precis innan jag kom hit var jag på . När jag lämnade den och stod på trappan kom representanter från stämman och sa: Bucht! Försök förklara för Alliansen hur viktigt det är att komma till rätta med utfodringen av vilt! Jag sa: Jag ska försöka göra vad jag kan. 68 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Jag tycker att det är kul att statsrådet har varit på – jag tror att det var en trevlig tillställning. Jag har noterat att den nyvalde ordföranden sagt att äganderätten är hans i särklass viktigaste fråga. Jag läste i i går att statsrådet inte vill göra något när det gäller detta, eftersom man säger nej till en översyn av artskyddsförordningen. Det här har skogsindustrin lyft upp gång på gång, men regeringen säger nej. När det gäller prestige skulle jag säga att jag är en ganska anspråkslös ledamot. Däremot finns mycket prestige hos regeringen, för i ärlighetens namn är det inte så att skriver förslag till lagtext. Konstitutionellt är den lagstiftande makten – absolut – för det är här vi röstar om lagar. Men vi kan inte gå till och be dem skriva ett lagförslag. Den makten ligger hos regeringen. Regeringen har 4 000 på sitt regeringskansli. Jag ser inte en tillstymmelse till lika stor tjänstemannauppslutning i detta hus. Problemet ligger snarare i att regeringen valde att inte förankra sitt förslag till ny lagstiftning hos partier. Detta, om något, är lite av prestige, om jag får recensera själv. Det finns fler saker som reglerar viltpopulationen än enbart utfodringen. Det är klart att utfodring spelar roll, men jakt spelar också roll. Det som regeringen har gjort på jaktsidan har haft blandad framgång. Om vi tittar på vapendirektivet, viltförvaltningsdelegationerna och de flesta frågor som rör jakt och viltvård i ser vi att det har gått åt ett enda håll: mot ganska extrema hållning. Den säger att jakt egentligen är mindre önskvärt och att det enbart är skogsturism vi ska värna. Men jag tror inte på det, inte för . Det måste finnas en balans. Det måste finnas möjlighet att hålla på med såväl jakt och viltvård som naturturism. Det måste finnas möjlighet att ha skogsbruk och jordbruk. Regeringen skulle kunna släppa prestigen och sluta tjura över att de inte fick gehör för sin proposition. Ta fram en ny proposition, eller – ännu bättre – lägg fram en bra proposition från början! Att man lägger fram saker lite vind för våg och ser om de får stöd eller inte är inte särskilt framgångsrikt. Där kan vi väl vara ärliga mot varandra. Om man nu är mån om att LRF ska få sin vilja igenom och deras ledamöter säger till statsrådet att han ska ta tag i detta, varför har då LRF ungefär samma syn som Alliansen hade ? Ska stå här och säga att han tycker som jag fast mer? Det är en udda hållning från en regering som lägger fram propositioner lite si och så och som dessutom kanske struntar i tillkännagivanden de gånger man inte får gehör. Det är ett konstigt förhållningssätt, om man sitter på resurserna att kunna föreslå lagändringar som gör det enklare för jägarna och viltvården i . Statsrådet får gärna förtydliga vad han menar. Vad är det man vill egentligen? Vill man komma framåt med konstruktiva lösningar, eller vill man sitta och vara lite sur? 69 Statsrådet (S): Jag skulle vilja ge ett gott råd: Besök skogsföretagen, och tala med näringen inom skogen! Besök och tala med jordbrukarna inom näringen, och lyssna på vad de säger om detta! Utfodring blir allt vanligare, och man utfodrar året runt. Även tippar man stora lass, trots att det finns tillgång till foder naturligt. Det är beklagligt. Det ökar riskerna för skador avsevärt, och det ökar också riskerna för trafikolyckor. Det finns bra statistik för detta, ekonomisk statistik för hur mycket detta drabbar inte minst jordbruket. Det finns också statistik för hur många trafikskador det orsakar. hade vi ett stort ollonår, alltså väldigt mycket naturligt foder, och dessutom hög utfodring . Detta gör givetvis att det blir en omfattande, växande population av vilt och också omfattande skador på jordbruk och skogsbruk. Minskad utfodring är ett viktigt verktyg, men det är givetvis även avskjutning. Vi har jobbat mycket med jaktfrågorna för att komma till rätta med mycket av den oordning som Alliansregeringen lämnade efter sig när det gäller jaktfrågor, inte minst jakt efter stora rovdjur. Titta på hur det såg ut med vargjakten – med överklaganden, stoppad jakt, överklaganden och stoppad jakt. har vi bringat ordning och reda i denna jakt. Det har krävts stora insatser för att göra lagförändringar och få ordning på vargjakten. En annan jaktfråga där Alliansen också ställde till det när man inledde sin regeringsperiod tidigt i den första omgången var fjälljakten. Den förändring man gjorde där utestängde många av våra svenska jägare från att jaga där de hade jagat . Precis som sa är jakten väl förankrad i folksjälen. Det struntade man i, men detta har vi också rättat till. Alla dessa saker tar tid. Det förslag som har kommit med är komplext och behöver utredas och belysas ordentligt innan ett nytt lagförslag kan tas fram. Detta är inte gjort i all hast. 70 (M): Jag tackar statsrådet för detta svar. Det blir lite märkligt att jag uppmanas att träffa jordbrukare och skogsföretagare och att ta mig ut i landet och se problemen. Jag gör det, och jag äger skog. På gården där jag växte upp hade jag djur från att jag föddes. Och min släkt har jagat i generation efter generation. Jag kan inte se att jag behöver ge mig ut i verkligheten för att se de problem som försöker ge ske av finns. Det är klart att det finns problem, och jag vill lösa dem. Det är nog bra om regeringen kan komma upp lite grann ur skyttegraven. Man är fast . Då var det så jobbigt och svårt. Men vad har regeringen egentligen åstadkommit? Statsrådet säger här att det nu är ordning och reda på vargjakten. Man har gått på förslag när det gäller vargjakten. Jag är tveksam till om jag tycker att det var ett önskvärt implementerande från början. Det var rätt rörigt den första säsongen när det nya förslaget hade trätt i kraft. Jag hör inte heller några förslag på hur man vill komma framåt med ny lagstiftning på detta område. Jag vill också att man reglerar utfodringen. Men jag tror inte att det finns stöd i riksdag för att ha ett generellt förbud. Jag tror inte heller att det är den bästa lösningen. Men om statsrådet nu säger att han ska gå utskottet till mötes och komma tillbaka med lagstiftning på detta område som är mer i linje med det som utskottet har anfört är det välkommet. Men frågan blir då när det kommer att ske. Det är många saker som bereds inom , men det är ganska få som hittar ut därifrån. Det skulle därför vara trevligt om vi kunde få ett svar på när detta faktiskt kommer. 71 Statsrådet (S): Alliansens reglering av vargjakten fungerade inte, riksdagsledamot . Den förkastades till och med av högsta instans i vårt rike, av , därför att den inte var rättssäker. Det är det som vi har lagt till rätta. Vi har sett till att jakten är rättssäker, att den fungerar och att den i praktiken också blir en jakt. Det tog tid att få ordning på den oreda som fanns. Frågan är mycket komplex, , och det tar tid att analysera den och bereda hur vi ska gå vidare med de olika förslag som finns. Det kräver en hel del jobb. Det kräver att vi följer den pågående forskningen om dessa saker. Det kräver också att vi följer de olika åtgärder som vidtas av myndigheter, bolag och ideella organisationer i fråga om detta arbete. Detta är någonting som regeringen arbetar med kontinuerligt, och vi följer utvecklingen av de olika aktörernas initiativ. Vi vill bringa ordning och reda också på detta område. Det är inte ordning och reda. Denna utfodring skapar oerhört stora ekonomiska konsekvenser för både jordbruk och skogsbruk . Överläggningen var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2016/17:484 om anmälningsplikt för åtelkamera 72 Statsrådet (S): har frågat justitie- och migrationsministern om ministern och regeringen har påbörjat en beredning för att lägga fram skarpa förslag som ersätter tillståndsplikten för åtelkamera med en anmälningsplikt och när ministern och regeringen avser att återkomma till med skarpa förslag som ersätter tillståndsplikten för åtelkamera med en anmälningsplikt. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Regeringen lämnade proposition 2015/16:199 Vildsvin och viltskador till . I propositionen konstateras att det inte finns förutsättningar att gå vidare med förslaget att ersätta tillståndsplikten med ett anmälningsförfarande men att regeringen avser att överväga frågan vidare inom ramen för en översyn av kameraövervakningslagen. I tilläggsdirektiv till Utredningen om kameraövervakning – brottsbekämpning och integritetsskydd har utredaren getts i uppdrag att under arbetet bland annat analysera hur en anpassning av kameraövervakningslagen till EU:s nya dataskyddsreglering förhåller sig till förslag om kameraövervakning av vildsvinsåtlar. I ett tillkännagivande med anledning av propositionen uppmanar regeringen att återkomma med förslag om att ersätta tillståndsplikten för kameraövervakning med ett anmälningsförfarande. Utredningen om kameraövervakning är i sitt slutskede och ska redovisa uppdraget . Jag vill inte föregripa utredningens slutsatser i frågan. Regeringen återkommer till frågan i samband med beredningen av utredningens förslag. 73 (M): Jag tackar statsrådet för svaret. Vildsvinsstammen breder ut sig ganska kraftigt i . Det för med sig skador, som vi hörde i den tidigare interpellationsdebatten, i form av bök och återbök. För lantbrukare kan det handla om att de förlorar stöd när vildsvinen bökar upp betesmark och vallodlingar. För villaägare handlar det om gräsmattan och trädgårdslandet. Och för skogsbruket handlar det om skogsbilvägarna. Dessa vildsvin rör sig över ganska stora områden. De förflyttar sig över många fastigheter i jakt på föda och plats för lega. För att man ska komma till rätta med denna utmaning krävs det en ganska god dialog mellan markägare och jägare i de fall där det inte är samma person. Tittar man på vad riksdag och regering gör för vildsvinsjakten är det ganska frikostigt minst sagt. Det jagas inom allmän jakttid och dygnet runt. Årsungar jagas året om. Man kan jaga med hund, man kan jaga med fast belysning vid åtel och man kan använda en del fångstredskap. Det finns ganska många möjligheter att bedriva jakt på vildsvin. Men på många håll i landet är populationerna fortsatt ganska täta och problematiska. Det leder, som sagt, till stora ekonomiska skador och i förlängningen också till en förlorad framtidstro för den som gång på gång får sin mark förstörd. För att komma till rätta med detta är det många som använder sig av just åtelkameror, alltså kameror som ser djuren när de passerar så att man vet var de befinner sig och ungefär hur många de är. Problemet är att det är ganska få som söker tillstånd för att sätta upp åtelkameror. Det är alltså fler åtelkameror som säljs än vad som länsstyrelserna har beviljat tillstånd för. Det blir då en fråga för politiken att fundera på om det är hållbart att behålla systemet på det sätt som det ser ut . Då kan man göra på lite olika sätt. har föreslagit att man i någon mening bör ersätta detta tillståndsförfarande, som helt enkelt saknar förankring, med någon sorts anmälningsplikt och att man då kompletterar detta med att man på de platser där man har en åtelkamera märker ut att det faktiskt sitter en kamera där. Det kan ha hänt någonting , men såvitt jag vet finns det inga åtelkameror som har integritetsskydd, det vill säga att de, om en människa i stället för ett vildsvin fångas på bild i skogen, på något sätt skulle sudda ut denna människa. Denna ordning med en anmälningsplikt snarare än en tillståndsplikt är någonting som en majoritet av remissinstanser i princip har gett sitt stöd till. I detta läge när vi har ett tillkännagivande från och när regeringen har tillsatt denna utredning finns det skäl att först och främst fråga vad regeringen vill och om man kommer att följa detta tillkännagivande från miljö- och jordbruksutskottet. I det fall som detta inte skulle vara möjligt att tillämpa på grund av EU-lagstiftning, vilka andra vägar ser statsrådet då att man kan ta? Det blir nämligen problematiskt om vi har tusentals kameror ute i landet som filmar människor som inte vet att de blir filmade. Jag tror dessutom att om man får fram ett förslag som innebär att man ersätter tillståndsplikten med en anmälningsplikt kommer också acceptansen och viljan att sätta upp skyltar om att det finns kameror uppsatta att öka. Det vore faktiskt bra för både jägare och allmänheten som vistas i skog och mark. 74 Statsrådet (S): Jag tackar riksdagsledamot för möjligheten att debattera frågan om anmälningsplikt för åtelkameror. Den har lite sin grund i den jaktlagsutredning som presenterades för och ett av de delbetänkanden som fanns då. Detta delbetänkande rörde flera olika frågor, bland annat viltskador, utfodring och arrendatorers jakträtt – men också kameraövervakning. Förslaget remitterades ut och fick kraftig kritik, framför allt från Datainspektionen. Det gjorde att tog fram en kompletterande promemoria angående kameraövervakning av vildsvinsåtel. Tyvärr möttes det förslaget också av kritik, bland annat från länsstyrelserna, LRF och jägarorganisationerna. står det också ganska klart att reformen av EU:s dataskyddsreglering kommer att minska utrymmet för nationell lagstiftning på det här området. Det kan givetvis också få konsekvenser för regelverket när det gäller åtelkameror; det vet vi inte . Den pågående utredningen ska analysera detta och även titta på hur man kan anpassa kameraövervakningslagen i dessa frågor till den nya på området och den dataskyddsreglering som finns där. Man är precis i slutskedet med denna utredning, och den kommer att lämnas . Det är alltså inte många dagar kvar, och jag vill inte föregripa utredningen. 75 (M): Jag tackar statsrådet för den verklighetsbeskrivningen. vet vi historiken, men jag undrar fortfarande vad regeringen tycker. Jag har tre frågor: Instämmer man i problematiken när det gäller att det sitter åtelkameror uppe som det inte finns tillstånd för och hanteringen av dem? Är man beredd att göra någonting åt detta? Tittar man på några andra lösningar? 76 Statsrådet (S): Som jag sa i mitt tidigare inlägg kommer utredningen . Jag vill vänta och se vad som sägs i den innan jag går vidare i detta. 77 (M): I och med den kommentaren är kanske denna interpellationsdebatt avslutad, men jag hoppas att regeringen tar de tillkännagivanden som kommer från och miljö- och jordbruksutskottet på allvar. Det kommer mycket bra därifrån; vi hörde det i den tidigare interpellationsdebatten om utfodring av vilt – ett mer pragmatiskt förslag än det totalförbud som regeringen föreslog. Jag tror att det även i denna fråga finns skäl att lyssna på utskottet när det gäller att komma till rätta med åtelkameror och tillståndsprövningen för dem. I övrigt får jag önska en trevlig kväll. Jag hoppas att regeringen jobbar intensivt med de beredningar som finns i . Det är nämligen några frågor som vi sitter och väntar på i , och när de kommer behandlar vi dem så gott vi kan. Sedan får regeringen sträcka ut en hand och diskutera dem med utskottet om man vill ha stöd för dem, men det tror jag att statsrådet är medveten om, även om han har mer prestige än andra. 78 Statsrådet (S): Regeringen vill skapa ordning och reda inom jakten, och det inbegriper även åtelkameror och vildsvinsjakt. Jag är väldigt noga med att vi ska få ordning och reda kring det. Vi har en utredning om just denna fråga. Jag hoppas att riksdagsledamoten har respekt för att vi som regering måste invänta en utredning innan vi springer ut och säger att vi ska göra si eller så. Jag ser fram emot att få utredningen presenterad, och därefter kommer vi givetvis att vidta åtgärder. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2016/17:504 om havskonferensen och fiskeavtalen 79 Statsrådet (S): har frågat ministern för internationellt utvecklingssamarbete och klimat om statsrådet delar bedömningen att EU:s och andra industrialiserade staters fiskeavtal med fattiga länder bör upphöra eller i grunden omvandlas, ifall statsrådet avser att lyfta frågan på samt huruvida statsrådet kommer att verka för att fiskepartnerskapsavtalen omvandlas till samarbetsprojekt för att utveckla lokalt och hållbart fiske. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Regeringens grundinställning angående EU:s hållbara fiskepartnerskapsavtal är att fiske av utanför unionen i princip ska ske på samma villkor som i EU:s egna vatten, det vill säga inom ramen för den reformerade gemensamma fiskeripolitiken. Det ställs numera krav på att enbart får fiska med hänsyn till tillgänglig vetenskaplig information på det överskott av bestånden som inte nyttjas nationellt. Detta krav fanns även förut, men det tydliggjordes ytterligare i den senaste reformen. EU kan också avbryta ett avtal om en kuststat bryter mot grundläggande principer när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter. Detta var frågor som aktivt verkade för under arbetet med den senaste reformen, men det är också frågor som vid behov lyfts fram vid varje diskussion om ett partnerskapsavtal. Många fiskarter lever långt från kusten och är således arter som den inhemska flottan i partnerländerna inte har resurser att utnyttja till fullo. För en del av dessa länder är fiskeriavtal med bland andra EU en stor inkomstkälla. EU:s långsiktiga engagemang bidrar även till att utveckla och stärka fiskeriförvaltningen i avtalsländerna. Det görs bland annat genom att öronmärka medel, via EU:s sektorstöd, och genom deltagande i regionala fiskeriorganisationer. Genom uppföljningar av EU:s sektorstöd och ett fortsatt engagemang ges möjlighet att skapa förutsättningar för levande hav med hållbara fiskbestånd och en hållbar fiskerisektor i avtalsländerna. Unionens närvaro kan även hindra att fler privata initiativ med kortsiktigare intressen tar över. Om EU säger upp ett avtal skulle sannolikt privata aktörer och andra fiskenationer med kortsiktigare intressen öka sitt fiske. Sådan utveckling riskerar att försvåra arbetet för en hållbar förvaltning. Regeringen avser därför att fortsätta arbeta konstruktivt för att förbättra dessa avtal inom de ramar som fastslagits i fiskeripolitiken. Med detta sagt står det globala fisket likväl inför stora utmaningar. Överexploatering och illegalt fiske har lett till att av världens bestånd är överfiskade, en utveckling som inte kunnat vändas trots flera decenniers arbete. Det är därför viktigt att vi tillsammans även på global nivå fortsätter att arbeta aktivt för ett hållbart fiske som en del av en hållbar, havsbaserad ekonomi. Därför ser jag fram emot att delta på om mål 14 som inleds i . Friska hav och livskraftiga fiskbestånd är grundläggande för vår miljö och för att bekämpa fattigdom, trygga livsmedelsförsörjning och skapa välstånd för miljoner människor. 80 (V): Jag vill tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Jag ställde den till klimat- och biståndsminister , och det är som kommer att leda den svenska delegationen på havskonferensen i . Som jag har förstått det är havskonferensen väldigt mycket hennes idé. Det blir dock spännande att diskutera frågan även med , som också ska vara på plats i . Vid havskonferensen kan lyfta fram viktiga fiskefrågor, och det hoppas jag verkligen att man gör. En av de frågor som jag tycker har glömts bort i sammanhanget handlar om vårt ansvar för fisket i fattiga länder. EU har slutit ett fjortontal fiskeriavtal med utvecklingsländer, företrädesvis i , och många av de länderna är gamla kolonier till EU. Upplägget är så att EU betalar en summa, nästan uteslutande finansierat med våra skattemedel, till ett fattigt land – det kan vara , , , och så vidare – för att europeiska fiskeflottor ska få fiska upp fisken utanför landets kust. Det sker nästan ingen som helst lokal förädling av den fisk som fiskas upp, utan den förädlas i . Det är också i som det stora värdet skapas på den fisk som fiskas upp. Det som ministern tog upp här tidigare, att man bara ska fiska på ett överskott, är också väldigt diskutabelt. I många av länderna till exempel längs är fisken nästan helt och hållet utfiskad, och det är väldigt svårt att bedöma huruvida det finns ett överskott eller inte. Dessa länder har helt enkelt inte den kapaciteten. Jag undrar, , varför vi inte slutar upp med de här fiskeavtalen som faktiskt plundrar fattiga länder på deras fisk och i stället tar dessa EU-pengar och gör om avtalen till utvecklingsprojekt för att utveckla ett lokalt hållbart fiske där man också förädlar den fisk man landar lokalt. Detta tycker jag att skulle kunna lyfta upp på havskonferensen. EU har ett väldigt stort ansvar i sammanhanget. Det är dock bra att det är en i , för det finns även andra aktörer som plundrar fattiga länder på deras fisk, exempelvis , och därför vore det ett sådant ypperligt tillfälle att lyfta frågan om att göra slut på de nykoloniala fiskeavtalen på havskonferensen. Det var min enkla fråga i interpellationen, herr talman, och jag konstaterar att jag inte får ett konkret svar från på min konkreta fråga, nämligen: Avser den att lyfta upp frågan om de här fiskeavtalen på konferensen i ? Avser att verka för att dessa avtal ska ersättas med ett utvecklingsprojekt i syfte att utveckla en lokal och hållbar fiskeverksamhet? 81 Statsrådet (S): Tack, , för att du lyfter upp denna viktiga fråga, och tack också för ditt stora engagemang! Det här är en viktig fråga, och visst finns det brister i avtalen. Det finns definitivt utrymme för förbättringar, och det är något som har drivit i diskussionerna inför EU:s förhandlingar med dessa stater. Därför är jag också övertygad om att det är viktigt att regeringen fortsätter att arbeta på det sättet och fortsätter att jobba för att förbättra de här avtalen. Det är bättre att vara med i diskussionerna än att stå utanför, . Står vi utanför kan vi inte påverka avtalen på något sätt. Så är det i förhandlingar.