prot · H50949 · 2017-12-13 00:00:00 — I och finns en påtaglig risk för att det förstärkta amorteringskravet driver och fördjupar prisnedgången ytterligare. Den osäkerheten är det sista det svenska folket behöver. Den osäkerheten är det sista unga människor som har en bostad eller unga människor som vill flytta till en ny bostad behöver. Det människor behöver nu är trygghet. Det människor behöver nu är stabilitet. Det människor behöver nu är en regering som tar ansvar för den förda politiken och inte duckar och lämnar det till en statlig myndighet. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till propositionen. 75 (KD): Jag yrkar bifall till propositionen. ekonomi är stark. Vi rider på en våg av hög global tillväxt, exceptionellt låga räntor, hög befolkningstillväxt och goda reformer historiskt som gynnar även . Men det finns också en del problem. Tillväxten per capita är lägre. Arbetsmarknaden har stora strukturella problem som håller framför allt nyanlända och en del unga med låg utbildning ute. På bostadsmarknaden har vi tillgångspriser, hög skuldsättning i hushållssektorn och stora problem vad gäller rörlighet och sådant. I kölvattnet av det senare har belåningen ökat kraftigt, vilket utgör en sårbarhet för ekonomin. kriser har lärt oss behovet av att stärka det finansiella skelettet när ekonomin blir större. Därför är det bra att vi brett kan komma överens om en kost som har potential att motverka skörheterna. Propositionen om makrotillsyn tydliggör ramverket för den finansiella stabiliteten och vem som bär ansvar för att möta obalanser i ekonomin. För oss kristdemokrater har det varit viktigt i denna process och när vi har fört samtal med regeringen att det ska finnas en demokratisk förankring av den typ av förslag som myndigheterna har att lägga fram utifrån propositionen och att det är regeringen som slutgiltigt ska ta ansvar för förslagen. Det är inte en myndighet utan regeringen som kan göra en helhetsbedömning av hur dessa förslag ”lirar” med övrig utveckling och politik. Den här propositionen är särskilt viktig eftersom den potentiellt påverkar miljontals hushåll. I samtalen med regeringen har vi varit angelägna om att lyfta fram att myndigheten inte bara ska titta på makronivån när de gör sina förslag utan också på hur det påverkar den enskildes ekonomi och förutsättningarna för bostadsköp och att behovet och resultatet av reformer ska utvärderas löpande. Det är bra att dessa perspektiv finns med i detta förslag. Det är ytterligare ett skäl till att det är bra att regeringen bär ansvaret och får ta ställning till de förslag som kommer från . Ytterligare verktyg för makrotillsyn Har man då gjort detta i det aktuella fallet med skärpt amorteringskrav, eller skuldkvotsbroms? Här finns det skäl att både demokratiskt utvärdera regeringens beslut och konstatera att man har fattat fel beslut i denna fråga. Enligt mitt sätt att se det har regeringen även gjort en bristfällig egen analys. Efter att först ha tagit del av förslag och sedan regeringens ställningstagande och ja till förslaget är det uppenbart för mig att det handlar om en och samma analys. Den har inte breddats eller fördjupats av regeringen, utan man har valt att helt och hållet gå på inspektionens analys. Det kan man givetvis göra, men det hade varit välgörande att få mer av en egen analys av regeringen av hur detta påverkar förutsättningarna, inte minst för rörligheten på bostadsmarknaden och för unga hushåll som har svårt att komma in på bostadsmarknaden. Hur påverkar det bolånemarknaden och prisutvecklingen i bostadssektorn, som just nu befinner sig i ett skört läge? Vi tycker att det inte heller har gjorts tillräckliga utvärderingar av hur det förra amorteringskravet har förändrat marknadens spelregler. Vi ser nu en mycket kraftig tillväxt av blancolån, det vill säga konsumtionslån utan säkerhet. Enligt har de ökat från till . säger uttryckligen att det är en konsekvens av amorteringskravet. Hushållen tar fler osäkra lån för att kringgå amorteringskravet. Eftersom logiken givetvis är lik för det förstärkta amorteringskravet kommer vi sannolikt att se tillväxten av denna typ av lån tillta ytterligare. Vi ser också stora risker för att detta kan komma att påverka rörligheten. tillstår att rörligheten kommer att påverkas av detta förslag om skärpt amorteringskrav. Vi menar att regeringen borde ha tagit större hänsyn till denna typ av problem. Det kan vi ju förvänta oss att regeringen gör när man gör den helhetsbedömning som man ska göra när man har att ta ställning till ett förslag. För en äldre person med relativt låg pension kan det bli väsentligt dyrare att bo , och man kan drabbas av ett mycket högre amorteringskrav bara för att man flyttar. Detta kommer inte att gynna rörligheten på svensk bostadsmarknad. Det leder också, precis som pekade på, till att det blir svårare för unga hushåll med lite lägre men stabila inkomster att kunna ta sig in på ägd bostadsmarknad. Vi ska vara varsamma så att vi inte skapar en situation där personer med något lägre men stabila inkomster inte kan komma in på ägd bostadsmarknad utan blir hänvisade till dyra hyresrätter. Risken är att vi skapar en fattigdomsfälla där man finns i ett boende som inte är anpassat för att man ska bo där och själv kunna sköta om sitt boende. Man finns i ett helserviceboende trots att man egentligen skulle vilja äga sin egen bostad. Vi behöver vidta en lång rad åtgärder vad gäller detta. Vi behöver få ett bosparande för unga personer på plats, och vi behöver se till att det finns startlån för att kunna överbrygga en del av dessa problem. behöver vi i detta läge inte den typ av skärpta amorteringskrav som regeringen förordar. Jag konstaterar också att regeringen har haft lite svårt att samla sig kring detta beslut. I statsrådet parti har det torgförts olika uppfattning i detta. Dessa olika uppfattningar fanns inte representerade i analysen, vilket hade varit intressant. Ytterligare verktyg för makrotillsyn Regeringen lyckades samla sig kring en hållning i detta förslag. Det vore bra om regeringen också samlade sig kring en hållning vad gäller ränteavdragen. Statsrådet förespråkar att vi trappar ned ränteavdragen, men regeringspartnern har inget sådant förslag. Jag tror att det är olyckligt att en sådan diskrepans finns mellan regeringspartier . Det skapar en osäkerhet. Jag tror för egen del att om man läser mellan raderna vill inte ha ett skärpt amorteringskrav utan ett nedtrappat ränteavdrag. Men föreslår de det som de kan föreslå, nämligen detta amorteringskrav. Låt oss sätta oss ned och försöka komma till en bred överenskommelse där vi växlar nedtrappat ränteavdrag mot sänkta inkomstskatter och vidtar åtgärder för att unga hushåll utan stora kapitaltillgångar men med stabila inkomster ska kunna komma in på ägd bostadsmarknad. Det vore en väsentligt bättre väg att gå än att gå fram med det skärpta amorteringskrav som kommer att blir verklighet – och som regeringen givetvis är i sin fulla rätt att besluta om eftersom det är i linje med den proposition som föreligger. 76 Statsrådet (MP): Jag vill tacka övriga debattörer. Det är bra att det finns en bred samsyn i riksdag för detta förslag. Det för en stabilitet framåt, och det för att det kommer att finnas en kapacitet att hantera finansiella risker i det svenska systemet. Det är ett viktigt beslut som om kommer att fatta. Vi åtgärdar nu brister som har funnits i systemet för att hantera finansiell stabilitet och ger ett tydligt lagutrymme för den ansvariga myndigheten, , att kunna ta fram förslag till åtgärder, utreda dem, remittera dem för att få in synpunkter och sedan lägga dem på regeringens bord. Det är tydligt att en framgångsrik makrotillsyn handlar om att vidta åtgärder i goda tider som minskar risken för finansiell och makroekonomisk instabilitet . Man kan se det som en form av försäkring, och som alla försäkringstagare vet måste man betala en försäkringspremie. Erfarenheten visar dock att det ofta finns ett motstånd inom det politiska systemet mot att fatta ett beslut som innebär en liten kostnad i utbyte mot en minskad risk för ett mycket dåligt utfall . En sådan ovilja att ta ansvar för morgondagen är ett problem. Men det är ett problem som kan minskas genom att man har ett bra ramverk för beslutsfattande och ansvarsutkrävande. Det är därför mycket värdefullt att vi har en bred politisk samstämmighet som ger ett tydligt mandat till att agera som vi säkerställer att det finns ett demokratiskt ansvarsutkrävande. Resan dit har tagit . utsågs, som en del av en bred politisk överenskommelse och genom beslut som togs av den förra regeringen, till ansvarig myndighet för makrotillsyn. Man kan konstatera i efterhand att den lagstiftning som då lades fram inte riktigt höll måttet. Det lagutrymme som vi i oppositionen förutsatte skulle finnas där har under den efterföljande processen visat sig inte finnas, och det kan man beklaga. Ytterligare verktyg för makrotillsyn Om det hade funnits ett tydligt lagutrymme genom det beslut som den förra regeringen lade fram hade den nuvarande regeringen kunnat ägna sin kraft åt många andra åtgärder. har vi varit tvungna att se till att det finns ett tydligt lagutrymme för , och jag är glad att vi nu kan lägga fram ett sådant förslag. Diskussionen om lagutrymmet för och det mandat som de har att arbeta efter uppstod framför allt , då skulle meddela föreskrifter om amorteringskrav. Eftersom diskussionen kom upp och det fanns en tveksamhet togs det fram en lagstiftning som trädde i kraft , för att göra det tydligt och klart att man skulle ha möjlighet att gå fram med förslaget. Även då var det en bred politisk överenskommelse som låg bakom, vilket jag värdesätter. Därefter har gått vidare och meddelat föreskrifter om amorteringskrav, som trädde i kraft . Vid sidan av amorteringskravet har inte haft mandat att använda vissa ytterligare makrotillsynsverktyg. Därför har många bedömare, bland andra , och , betonat att mer behöver göras. Det behöver tydliggöras vilka verktyg som ska kunna användas. I samband med den senaste utvärderingen av penningpolitik gjorde bedömningen att befogenheter, verktyg och processer kring makrotillsynsbeslutet behöver förtydligas. När det gäller propositionen är ytterligare verktyg för makrotillsyn, som regeringen tillsammans med de borgerliga partierna och med stöd av har tagit fram, en lösning på detta och stärker ytterligare förmåga att agera preventivt. Förslaget innebär att möjlighet att besluta om åtgärder som motverkar obalanser inom kreditgivningen nu förstärks. Åtgärderna bör ha fokus på nya krediter och inte påverka befintliga lån. Det är i samtliga fall fråga om förebyggande åtgärder, det vill säga åtgärder som minskar riskerna för finansiella obalanser i det svenska ekonomiska systemet. Att i det ramverk som vi nu diskuterar först behöver få regeringens medgivande är viktigt för att det ska finnas en möjlighet till demokratiskt ansvarsutkrävande. Makrotillsynsåtgärder kan nämligen vara ingripande i både hushållens och samhällets generella ekonomi. Ansvarsutkrävandet ger också möjlighet till ett effektivt samspel mellan makrotillsynen och finanspolitiken. Under debattens gång har det kommit antydningar till kritik mot regeringens politik. Det är viktigt att i detta sammanhang påminna om den utveckling som har lett fram till en del av de problem som vi ser på bostadsmarknaden, till exempel kraftigt stigande bostadspriser. Det går inte att glömma historiken. Den förra regeringen fattade många beslut som eldade på bostadsmarknaden aktivt och också ledde till ökad skuldsättning, enligt våra expertmyndigheters bedömningar. Därför är det bra att vi nu går till handling och ger ett tydligt mandat. Förslaget innebär att processen för att genomföra nya krav nu blir tydligare och kommer att gå snabbare. kan det finnas behov av att fatta snabba beslut i politiken för att hantera risker och finansiella obalanser som uppstår. Detta betyder inte att ytterligare åtgärder kommer att vidtas i närtid, särskilt med tanke på att det skärpta amorteringskravet snart träder i kraft, men det är viktigt att det finns beredskap om behov skulle uppstå. Ytterligare verktyg för makrotillsyn Det är också viktigt att notera att detta självfallet inte är den enda åtgärd som regeringen vidtar. Det är inte den enda politik som finns för att hantera risker i ekonomin, utan vi har en ganska bred repertoar. Med tanke på den diskussion som har varit här i kammaren är det kanske viktigt att poängtera att det enligt prognoserna kommer att byggas 76 000 nya bostäder på den svenska bostadsmarknaden och att detta är nivåer som vi inte har sett och som verkligen inte syntes under den förra regeringens tid vid makten. Detta är något som jag är glad för, och det är också något som kommer att leda till en bättre balans på bostadsmarknaden mellan tillgång och efterfrågan. Eftersom det i debatten har kommit upp en diskussion kring de enskilda verktyg som har föreslagit och som regeringen har gett sitt medgivande till tycker jag att det kan vara värt att nämna några ord om dem också. Vi kan konstatera att hushållens skuldsättning under det senaste årtiondet har ökat snabbt och att det är den allvarligaste risken för den svenska ekonomin. Detta säger en samstämmig kår av både svenska och internationella bedömare. Ökningen hänger självfallet nära ihop med utvecklingen på bostadsmarknaden generellt. Där har bostadsrättspriserna i tredubblats , alltså under drygt en tioårsperiod. Villapriserna har mer än fördubblats. Priserna för bostadsrätter har därmed stigit med . Vi vet väl genom internationell erfarenhet att högt skuldsatta hushåll är särskilt utsatta och känsliga för makroekonomiska störningar, till exempel bostadsprisfall eller ökad arbetslöshet. Hushållen kan då komma i en situation där de mycket snabbt behöver minska sin konsumtion kraftigt för att kunna betala tillbaka räntor och amorteringar på sina lån. Det är också väl känt från internationella erfarenheter att detta både kan fördjupa och förlänga en konjunkturnedgång och i värsta fall skapa en långsiktig lågkonjunktur. Det är värt att notera att av hushållen på den svenska marknaden har rörliga lån, vilket gör att hushållen är känsliga för ränteökningar framöver. Erfarenheterna visar att ekonomiska kriser som är kopplade till en hög eller en snabbt ökande skuldsättning tenderar att bli både långa och djupa. Därför är det viktigt att komma med konkreta, handfasta åtgärder för att hantera dessa risker. , och har alla lyft fram hushållens ökande skuldsättning som ett hot som behöver hanteras. Internationella organ som och har upprepade gånger kommit till samma slutsats. Det skärpta amorteringskravet innebär att vissa nya bolånetagare som har höga bolån i förhållande till sin inkomst kommer att behöva amortera mer än vad de annars skulle ha gjort. De ökade amorteringarna minskar hushållens skulder och räntekostnader och stärker därmed deras motståndskraft mot ekonomiska störningar. Ytterligare verktyg för makrotillsyn Vi kan konstatera att som ett resultat av den höga prisökningstakten och ett ökat utbud på bostadsmarknaden har prisökningen i någon mån mattats av. Det är svårt att dra några långsiktiga slutsatser av den utveckling vi har sett, utan vi får följa marknadsutvecklingen framåt. Ett skäl till att det blir en avmattning är att utbudet har ökat mycket under denna regering. Det var mycket höga nivåer 2017, vilket delvis var en effekt av regeringens aktiva politik där över 10 000 nya lägenheter med rimliga hyror har fått investeringsstöd. Även om prisutvecklingen har dämpats något är det viktigt att poängtera att det skärpta amorteringskravet är en strukturell åtgärd som genomförs i då svensk ekonomi är stark. Tillväxten i den svenska ekonomin är god. Den offentliga skuldsättningen är mycket låg, vilket vi har kunnat konstatera tidigare – den lägsta . Arbetsmarknaden går mycket bra: Drygt 200 000 fler människor går till jobbet än när regeringen tillträdde. Det är klart att detta driver på efterfrågan, inte minst på bostadsmarknaden. Det är också viktigt att komma ihåg att det förslag som vi nu diskuterar och som kritiseras är en väsentligt mindre åtgärd än det redan införda amorteringskravet. Detta krav, som det fanns en bred samsyn kring, omfattade en majoritet av de nya bolånen. Det skärpta amorteringskravet berör av nya bolånetagare. Att i det läget blåsa upp detta till att vara en risk för svensk ekonomi tycker jag inte att de borgerliga partierna har något underlag för. En mer hållbar prisutveckling på bostadsmarknaden är gynnsam för hushållen, särskilt för unga människor som ska köpa sin första bostad och därmed spara ihop till en kontantinsats. Avslutningsvis vill jag betona att det förstärkta amorteringskravet och makrotillsynen måste ses som en försäkring som kommer att vara till nytta vid nästa finansiella instabilitet. En sådan försäkring är inte gratis. Vi kan konstatera att även detta förslag har effekter kortsiktigt, men dessa är ytterst begränsade. Att åtgärda problemen nu och fatta långsiktiga beslut i god ekonomisk tid är väsentligt billigare än att blunda, hålla tummarna och avvakta och se vad en lång och utdragen ekonomisk kris skulle kunna kosta . Det är ansvarsfullt att vidta åtgärder som minskar riskerna i svensk ekonomi. 77 (L) replik: När förslaget om ett förstärkt amorteringskrav presenterades gick en lång rad bedömare ut i debatten och förde fram kritik av tre slag. För det första är det ett krångligt förslag, som det är svårt för konsumenten att förstå sig på. För det andra är det trögrörligt. Åtminstone bidrar det till att bostadsmarknaden blir trögrörlig eftersom det gäller nya lån och inte gamla. Detta gör att en person som köpte villa på 60‑, 70- eller 80-talet har ännu mindre anledning att sälja den och flytta till en lite mindre lägenhet. Ytterligare verktyg för makrotillsyn För det tredje är det ett orättvist förslag, eftersom det på ett tydligt sätt har en generationsaspekt i sig. Den problematik vi har på svensk bostadsmarknad med ökad skuldsättning vill regeringen nu skicka notan för till nästan enbart den unga generationen. Så här lät kritiken, och jag tycker att det ligger väldigt mycket i den. Det tycker även bostadsminister . Han har varit väldigt tydlig med att detta försämrar bostadsmarknaden, ökar osäkerheter, gör att det blir inlåsningseffekter och gör att rörligheten blir mindre. Han har lyft ett varningens finger i debatten. Det här är för övrigt väldigt likt det som vi i oppositionen har tagit upp. Jag förstår , för han är ansvarig för bostadsmarknaden och vill ju att den ska fungera så bra som möjligt. Det är klart att han lyssnar väldigt mycket på den kritik som har förts fram. Vad är det du ser, Per , som inte ser? Varför viftar du bort hans varningsfinger på ett så tydligt sätt genom att rösta för förslaget? Varför tar du inte den kritik på allvar som han och många andra har fört fram? 78 Statsrådet (MP) replik: Regeringen fattar kollektiva beslut. Vi har fattat ett beslut som regeringen som helhet står bakom. Det inkluderar även bostadsministern. Det finns alltså en bred samsyn i regeringen om att vi måste fatta beslut om åtgärder nu som långsiktigt minskar riskerna för svensk ekonomi. Jag tycker inte att det är ansvarsfullt gentemot framtiden att försöka blunda och hoppas på att det ska komma något annat förslag senare som hanterar dessa risker. Om man särskilt månar om nytillträdande köpare på bostadsmarknaden är det värt att påminna sig vilka effekterna kan bli av en finansiell kris på inte minst bostadsmarknaden. Det ger en dramatisk effekt på viljan att bygga nytt. Det får stora konsekvenser för hushållens ekonomi och därmed deras kapacitet att kunna köpa något. Att kunna vidta åtgärder som minskar riskerna och ger en stabilitet är något som även är till nytta, inte minst för hushåll med mindre plånböcker. Jag tycker att den kritik som har kommit ska tas på allvar. Det har också gjort i sin analys av den kritik som har kommit fram i remissomgångarna. Om vi börjar med att det skulle vara krångligt kan man konstatera att bankerna tar hänsyn till både bostadens värde och hushållets inkomst. Bedömningen finns alltså redan på den svenska bostadsmarknaden. Att påstå att kravet skulle utgöra en krångelfaktor är lite svårt att förstå i detta sammanhang. När det gäller trögrörligheten kan man nu dra erfarenheter från det förra amorteringskravet. Den här kritiken fördes fram även då. Vi kan nu konstatera att det finns ett väldigt starkt utbud på svensk bostadsmarknad. Vi har uppenbarligen inte fått sådana effekter. Jag delar heller inte bedömningen att det här skulle vara orättvist. Jag tror att många andra åtgärder som har föreslagits skulle ha fått betydligt större effekter. Det här är ett väldigt milt förslag i sammanhanget, och därför tycker jag att kritiken är något överdriven. Ytterligare verktyg för makrotillsyn Jag vill själv fråga : Vilket ansvar har ni i oppositionen för ett ramverk som vi har tagit fram gemensamt? Ni säger ju nej till det första förslag som kommer fram inom detta ramverk. Vilken stabilitet ger det här? 79 (L) replik: Vi lever upp till ramverket och menar att politiken till syvende och sist ska ta ansvar. Det är ett sådant ansvar som ni inte tar när ni inte gör en egen analys av vad förslaget skulle innebära. Ni får fatta det beslut som ni har gjort. Det är väljarnas dom som avgör på valdagen om de tycker att det här var rätt val att göra. Jag tror inte det. I det läge vi befinner oss , då vi behöver vidta åtgärder när det gäller skuldsättning, är det viktigt att dessa åtgärder slår rätt och inte enbart slår mot unga människor eller framtida generationer, som detta förslag just nu gör. Det här är inget som bara jag har hittat på, utan alla är överens om detta. säger själv att det här egentligen inte är vad den vill göra utan lägger fram förslaget för att regeringen är passiv. Jag tycker att man behöver stanna upp och fundera på vad förslaget betyder. Det betyder ju att den som ska flytta till eller som bor i eller och precis går ut skolan och ska skaffa sig en bostad – om man inte har köat sedan barnsben – är tvingad att söka sig till andrahandsmarknaden, köpa ett svart kontrakt eller ändå har en möjlighet att köpa sig en bostad. Vad ni nu gör är att väldigt tydligt stänga dörren, och det blir tydligare för den som vill flytta till och ta sig in på bostadsmarknaden genom att skaffa sig en lägenhet som man vill äga själv. Jag tycker inte att det här är att ta ansvar för framtida generationer. Jag tycker inte att det här gör att arbetsmarknaden fungerar bättre. Och jag tycker inte att det gör att bostadsmarknaden fungerar bättre. När handelskamrarna i både och tydligt går ut och säger ”snälla regeringen, gör inte detta, för det försvårar för våra företag” tycker jag att regeringen borde lyssna på och ta in kritiken. Regeringen borde fundera på om man kan göra något annat än att göra så att bostadsmarknaden fungerar sämre. 80 Statsrådet (MP) replik: Jag tycker att man som opposition självklart ska ha möjlighet att rösta efter eget huvud. Däremot har man på sitt ansvar att vara en ansvarsfull opposition. Man bör inte måla upp skräckbilder och inte försöka överdriva effekter av politiska beslut som fattas. Och man har också ett stort ansvar att faktiskt lyssna på dem som vi gemensamt har utsett till experter som ska hantera risker i svensk ekonomi. Man tar på sig ett stort ansvar när man inte lyssnar på den expertmyndighet – – som vi har utsett. Den har byggt upp en kompetens med en analysförmåga som kan analysera risker i svensk ekonomi. Därefter används denna expertis för att utforma förslag som man tycker är väl avpassade och lämpade för att införa. Myndigheten konstaterar också att detta har mycket begränsade effekter på exempelvis rörligheten och rättviseaspekterna mellan olika hushåll. Ytterligare verktyg för makrotillsyn Jag är ordförande för stabilitetsrådet, där alla tre ekonomiska myndigheter – , och – sitter.