prot · H409103 · 2017-05-02 00:00:00 — Vi har haft som ambition att inte bara jobba inom utan att även föra ut arbetet och stärka djurskyddet inom EU, vilket vi har varit tydliga med även där. Vi har lämnat förslag på konkreta åtgärder till kommissionen. Det är en mycket diger lista. Jag ska inte räkna upp alla, men förslagen rör bland annat handel med sällskapsdjur, djurtransporter, kastrering av smågrisar, svanskupering och näbbtrimning. Djurtransporter är en väldigt viktig del, vilket tog upp. EU:s chefsveterinärer har kartlagt problemen med djurtransporter och vidarebefordrat informationen till kommissionen, som har fått en mängd förslag till åtgärder som kan vidtas i samband med denna plattform. Jag har även lyft upp frågan om djurtransporter på ett tidigare ministermöte. 56 (M): Låt oss ta kupering av grisar, vilket statsrådet själv nämnde, som ett symboliskt och bra exempel när det gäller djurskydd och vad det är som egentligen kostar. I vissa länder har man väldigt små boxar med många grisar i. Detta gör att grisarna blir trängda och stressade, så till den grad att de biter av svansen på sina syskon. Många löser detta genom att kupera svansen, så att det inte finns någonting att bita av. Detta gör att man kan ha fler grisar på mindre utrymme. Grisarna lider mer men tar mindre plats. har krav på större boxar än vad andra länder har, vilket gör att det behövs fler kvadratmeter ladugård. Om vi helt skulle harmonisera våra djurrättsregler med EU skulle vi ändå ha kvar vissa konkurrensnackdelar, just eftersom vi redan har höga mark- och fastighetspriser i . Den biten finns kvar, och så länge vi inte radikalt ändrar vår skattepolitik för jordbruket och vår äganderättspolitik kommer svenska produkter att kosta åtminstone lite mer än andra. När det gäller den nya EU-plattformen och att göra saker i unionsformat vill jag säga att de ingångna avtal och de beslutade regelverk som vi har i unionen måste följas av alla. Jag tror inte att problemet långsiktigt är att EU inte kommer att våga stifta djurskyddslagar, utan jag tror snarare att problemet är att vi har en del sydeuropeiska vänner som tolkar dessa lagar ganska fritt och kanske inte genomför saker och ting som vi andra här uppe i gör. Jag tror inte att det är önskvärt eller att det finns något mervärde i att vi springer före i blindo så långt att vi fasar ut vår livsmedelsproduktion och i stället importerar alla livsmedel från dem som inte sköter sig. Hela golvet måste flyttas upp innan vi börjar tänka på att försöka nå taket. Då vi verkar på en EU-marknad vill jag säga att det absolut finns ett mervärde i svenska livsmedel, men det är ganska svårt att få betalt för detta mervärde. Här kan man vara ärlig med att svenska livsmedelsproducenter inte alltid får ut vad deras produkter egentligen är värda. Det är tveksamt om vi i ska fortsätta med vår egen gold-plating och medverka till att nya pålagor läggs till de svenska livsmedelsproducenternas bördor. Då blir en rimlig följdfråga – när vi talar om nya initiativ på EU-nivå och saker som kommer uppifrån – om denna EU-plattform kommer att påverka svenskt jordbruk och svenska livsmedelsproducenter. Kan statsrådet garantera att detta inte leder till nytt regelkrångel? Är det, så att säga, ett forum för nya regler även för oss, eller är det mer av en diskussionsgrupp för best practice? Detta skulle vara bra att reda ut. 57 Statsrådet (S): Jag vill vara tydlig med att det inte handlar om att försämra svensk djurvälfärd eller djurhälsa. Det handlar om att förbättra den på EU-nivå. Vi är världsledande på området. Vi ska inte bli sämre, utan vi ska påverka EU att bli bättre. Det finns en stor folklig förankring i de här frågorna inom hela unionen. Kommissionen gör sina Eurobarometrar, som visar en dramatiskt ändrad attityd till djurskyddet inom EU. anser att lantbrukets djur bör ha ett starkare skydd. uppger att de är villiga att betala mer för produkterna om de har ett bra djurskydd. Så är det också med våra svenska produkter och livsmedel. Sverigemärkningen har blivit en formidabel succé. Folk efterfrågar dem, trots att de kanske kostar lite mer, därför att man vet vad man får. Man kopplar ihop mat med hälsa. Sedan håller jag med om att det finns länder som inte riktigt följer den lagstiftning som finns. Det är också något som jag har påpekat vid ministermöten. Man kan inte införa en lagstiftning om förbud mot svanskupering på grisar som vissa länder sedan slarvar med att följa. Då måste det finnas sanktionsmöjligheter. Vi fortsätter arbetet med likasinnade länder som , , och när det gäller till exempel välfärd för grisar och djurskyddsbestämmelser för unghöns. Vi har också ett nära samarbete på tjänstemannanivå med dessa länder, och det kommer vi att fortsätta ha. är en europeisk delegation på studiebesök här för att titta på svensk grisuppfödning, och tyskarna är intresserade av att komma hit för att studera griskastrering under bedövning. Det finns alltså ett stort intresse för de här frågorna från många andra länder, som kanske inte fanns tidigare. har vi höjt medvetenheten i många andra länder och fått ett väldigt bra gensvar. 58 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Då tolkar jag ändå statsrådet som att den här plattformen inte kommer att innebära att några svenska regler eller lagar behöver skrivas om, utan att det snarare handlar om att få upp EU-standarden till svensk nivå. Det blir alltså ingen förändring för svenskt jordbruk och inte heller för svensk livsmedelsproduktion. Det skulle i så fall vara välkommet. Jag vill i det sammanhanget säga att det är viktigt att tillsynen i hela unionen steppar upp ett snäpp, för man följer som sagt inte alltid ens nuvarande lagstiftning. Problemet är kanske främst tillsynen och inte regelverket. Det är viktigt att ha med sig när man ska höja ribban. Jag vill avsluta med att tacka för debatten och konstatera att svenskt djurskydd håller en hög kvalitet. Den konsument som väljer svenskt i butiken kan känna sig trygg med att man väljer hållbar mat, oavsett om man väljer konventionellt eller ekologiskt. Det är något som vi ska värna och utveckla. Jag tycker att vi framgent också ska vara ärliga med att miljö- och produktionsmål ska vara jämställda. Det blir inte bra om det kantrar för mycket åt det ena eller det andra hållet. Om vi inte har den balansen tror jag att vi kan förlora både möjligheten att nå miljökvalitetsmålet om öppna landskap och viktiga arbetstillfällen i gröna näringar. Därför hoppas jag att statsrådet och regeringen samlar mod och kraft att driva en ambitiös linje i den föreslagna EU-plattformen. Det kan bli riktigt bra om det görs på rätt sätt. Men med MP i regeringen finns det en oro för att det ska hamna på kant eller helt spåra ur. Vi får väl se om det blir fler interpellationsdebatter. Det tror jag nog ändå att det kommer att få bli. Med detta tackar jag för mig . 59 Statsrådet (S): EU-plattformen är väldigt viktig för att vi ska kunna höja djurskyddet inom hela EU. Det är också viktigt att vi utbyter erfarenheter med varandra. Vi är ändå 28 men 27 länder, och det är många olika erfarenheter som finns där. Detta är en mycket bra arena för samarbete och samverkan. Att vi kan lära av varandra är jag övertygad om. Jag är också övertygad om att till och med vi i kan lära någonting av någon annan, så jag tycker inte att man helt och hållet ska utesluta att det kan bli lagstiftningsförändringar. Så långt vill inte jag gå, för vi vet ännu inte riktigt hur det ser ut. Men jag ser det som väldigt viktigt att vi samarbetar om de här frågorna. Det handlar i första hand om att öka djurskyddet ute i EU där de ligger efter oss. En annan reform på djurskyddsområdet är att det kommer att inrättas ett referenscentrum för djurskydd. Där hoppas jag att SLU kommer att kunna ta en position på ett bra sätt. Det finns ett stort intresse från kommissionen för frågan, och det riktar sig till . Låt mig avsluta med att påminna om att arbetet med att stärka djurskyddet inom EU är en viktig del också för den nationella livsmedelsstrategin, och plattformen är ett betydande steg på den vägen. Till : Tack för en bra debatt om ett viktigt område som djurskydd! Överläggningen var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellation 2016/17:444 om förlegade normer och ojämställdhet i förorter 60 Statsrådet (S): Jag tackar för interpellationen. har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förlegade normer inte ska få fotfäste och för att jämställdhet ska råda även i förorten. Jag har besvarat en liknande interpellation från och vill därför påminna om det svar som jag gav då. Regeringen tar allvarligt på uppgifter om att kvinnors möjligheter begränsas och att kvinnor rapporterar att de inte kan röra sig fritt i det offentliga rummet. Det är en kränkning av de utsattas personliga säkerhet och kroppsliga integritet. Förlegade normer och bristande jämställdhet i vissa bostadsområden har inte sällan en koppling till hedersnormer och hedersrelaterat förtryck, vilket drabbar i första hand flickor och kvinnor men även pojkar och män och särskilt hbtq-personer. I regeringens budgetproposition tydliggörs att det krävs bland annat ett jämställdhetsperspektiv för att lösa utmaningarna vad gäller segregationen. Regeringen har genomfört omfattande åtgärder som kan bidra till minskad segregation, såsom bidrag till kommunerna och andra satsningar för att stärka skola, vård, socialtjänst och polis och för att minska arbetslösheten. Arbetsförmedlingen har också på regeringens uppdrag presenterat en handlingsplan för att fler utrikes födda kvinnor ska vara sysselsatta i arbete eller studier. För att ytterligare stärka det långsiktiga och förebyggande arbetet med att angripa segregationsproblemen beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att förbereda och bilda en ny myndighet – Delegationen mot segregation. Myndigheten ska ha i uppgift att bidra till att lyfta socialt utsatta områden och bryta segregationsmekanismer strukturellt. Av direktiven framgår att jämställdhet genomgående ska beaktas i arbetet och att hedersrelaterat våld och förtryck ska motverkas. Delegationen är en del i ett långsiktigt reformprogram för minskad segregation. Programmet sträcker sig över perioden –2025. Regeringen har också beslutat om en tioårig nationell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor, inklusive hedersrelaterat våld och förtryck. Av strategin framgår att regeringen avser att stärka arbetet mot hedersrelaterat våld, bland annat när det gäller förebyggande insatser riktade till unga män som lever i en hederskontext. I strategin betonas också att man behöver fortsätta att utveckla ett våldsförebyggande arbete med fokus på maskulinitetsnormer. Dessutom har getts i uppdrag att bland annat genomföra en nationell kartläggning av hedersrelaterat våld och förtryck samt undersöka i vilken utsträckning utsatta personer har fått stöd och hjälp. Därtill har Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor ett uppdrag att, i samverkan med den nationella webbaserade ungdomsmottagningen Umo, genomföra informationsinsatser om hälsa och jämställdhet för nyanlända och asylsökande barn och unga i åldrarna 13–20 kopplat till den nya målgruppsanpassade infosajten Youmo. Regeringen har även genomfört insatser för att stärka jämställdhetsperspektivet i samhällsinformation för asylsökande och personer som har beviljats uppehållstillstånd men bor kvar i Migrationsverkets anläggningsboenden. I enlighet med förordningen (2016:1363) om länsstyrelsernas uppdrag avseende insatser för asylsökande och vissa nyanlända invandrare ska länsstyrelserna verka för att det finns insatser som främjar bland annat kunskaper om det svenska samhället och den svenska arbetsmarknaden. I detta arbete ska länsstyrelserna verka för att kvinnor och män kan delta i insatser på lika villkor och i samma utsträckning. Regeringen har vidare beslutat om åtgärder för motverka könssegregerad utbildning, bland annat genom uppdrag till att utveckla arbetet med skolans värdegrund och att förtydliga skolans uppdrag att motverka traditionella könsmönster, att gestalta och förmedla värden som jämställdhet mellan kvinnor och män samt att aktivt och medvetet främja deras lika rättigheter och möjligheter. Det finns ett stort engagemang bland kvinnor i förorter och många aktiva i föreningar som arbetar för att stärka flickors och kvinnors ställning. Det är viktigt att lyfta fram att kvinnor i förorten själva är aktiva i dessa frågor och att vi stöder deras arbete. Mot bakgrund av de insatser som har nämnts här vill jag understryka att jag och regeringen anser att det är fortsatt viktigt att värna kvinnors och barns ställning och rättigheter i hela . 61 (M): Jag har skrivit denna interpellation eftersom jag är bekymrad över utvecklingen i , inte minst i vissa av våra förorter. Jag är bekymrad över det existerande kvinnoförtrycket. Jag är också mycket bekymrad över den kriminalitet som håller på att breda ut sig. Jag vet att ställde en liknande fråga, men denna fråga är värd att diskutera . Även om jag fick ett begagnat svar, som jag förstod det, är det viktigt att vi diskuterar denna fråga . Det går alltid att diskutera vad som gjordes för 30, 10 eller , men jag är mer intresserad av vad vi ska göra . Jag fick ett utförligt svar från statsrådet, men jag tror att det krävs lite mer konkreta insatser. Jag har pratat med invånare, företagare, polis och kommun, och det är ingen vacker bild som framträder. I TV4:s program fakta kunde vi se hur problemen bekräftades. Vi såg hur man till exempel systematiskt separerade flickor och pojkar när de åkte skolbuss. Vilken signal ger det till dessa barn? Skolan är viktig när det gäller att lära barn om demokrati och allas lika värde. Misslyckas skolan med det ska den inte få fortsätta bedriva sin verksamhet. Här måste Skolinspektionen bli tydligare. Det är viktigt att de tjänstemän som arbetar i stat och kommun står stadigt och vågar tala om vad som gäller och inte accepterar systematisk könsapartheid, exempelvis i idrott. I programmet kunde vi även se en kvinna som inte kunde gå klädd som hon ville. Hon anklagades för att vara klädd på ett felaktigt sätt, och det förekom stenkastning mot hennes bostad. Det är helt oacceptabelt. Eftersom jag bor i har jag besökt många Stockholmsförorter, och jag menar att vi måste ta krafttag på flera plan om vi ska lyckas vända denna utveckling. Först och främst måste vi ha en närvarande polis. Vi måste också vara klara och tydliga med vad som gäller i . Annars kommer dessa problem fortsätta generation efter generation, och då har vi inte vunnit något med den jämställdhetskamp som har varit så viktig för vårt land. Vi har även problematiken med brottsligheten. Vi har knarkförsäljning dygnet runt på torgen i vissa av våra förorter. När polis eller ambulans kommer till platsen möts de av stenkastare eftersom de som säljer knark inte vill ha myndigheterna där utan vill agera ostört. Flertalet av dem som bor där tycker att detta är uselt. De vill inte ha det så här men vågar inte själva agera. De vill inte leva i ett område där lag och ordning inte råder, men de vågar inte ingripa. vågar inte ens polisen ge sig ut på torget. Jag blev mycket förvånad när jag såg ett reportage om ett norskt tv‑team som besökte . Polisen visade var torget låg men vågade själv inte gå dit eftersom det skulle uppfattas som provocerande. Jag fann inte ord. Då har vi misslyckats totalt vad gäller att upprätthålla lag och ordning i våra förorter. Jag blir bara förbannad. Det känns som att staten har kapitulerat för dessa problem. Är inte exempelvis , och en del av den svenska rättsstaten? Dessutom flyr företagarna förorten eftersom det inte råder lag och ordning. Denna utveckling måste vändas. 62 (S): Jag hade inte tänkt gå upp i denna debatt, men jag känner mig tvungen eftersom jag blir så provocerad. Jag har inte besökt dessa förorter; jag har bott i dessa förorter , och jag kan konstatera att detta inte är något nytt problem. Jag tänker inte säga att det är den ena eller andra majoriteten som är boven i dramat, för i har vi haft skiftande majoriteter . Jag vill påstå att det är lika mycket vårt eget fel. Vi har blundat, och är saken akut. Är man moderat pratar man poliser – alltid. Det är klart att vi måste ha ett polisväsen. Vi måste självklart se till att de som begår brott hamnar bakom lås och bom. Men sedan då? Vad gör vi med de myndigheter och förvaltningar som har flyttat därifrån ? Jag har haft förmånen att vara aktiv i både och . Hur ser det ut där? En gång i tiden hade man två stadsdelsförvaltningar, en i och en i . Vet var den ligger ? Jo, i den flådiga Kistagallerian. Utvecklingen har gått åt fel håll. Jag vill inte ha en debatt om detta, men låt mig bara nämna att man i dessa områden är förtvivlad över möjligheten att välja skola. Det har också bidragit till en stor segregation. Jag påstår inte att det är hela förklaringen, men jag påstår att det är en del av den. Jag tror att vi måste gå tillbaka i detta arbete. Jag menar att det handlar om hederligt gammalt samarbete över gränserna. Det handlar om polisen, skolan och . När jag var stadsdelsnämndens ordförande i hade vi fältassistenter ute . Många av dem är bortrationaliserade. Det enda som är sig likt är att de ser likadana ut som när jag var ordförande i stadsdelsnämnden. Här krävs inte en åtgärd. När det gäller kvinnorna: Man har filmat från ett kafé i . satt det också bara män där. Vi reagerade inte då. Vi har en stor hemläxa att göra. Vi behöver samlas. Det hjälper inte att säga: Det är ert fel; ni måste göra något. Alla har gjort något i detta sammanhang, men ingen har gjort tillräckligt mycket. Därför är det extra viktigt att vi samlas från hela samhället, stat, kommuner och landsting. Apropå fanns det tidigare vårdcentraler i varje område: en i , en i , en i och en i . Flera av dessa har lagts ned eller ändrats. Det fanns äldreboenden i varje område, men de har också lagts ned. Det handlar om många olika saker. Det handlar inte om vad som har hänt de senaste två tre åren, utan det handlar om vad som har hänt de senaste 20–30 åren. 63 Statsrådet (S): Tack, och ! Det här är som vi har en debatt där fler hoppar in i de här frågorna och där det också är män som deltar i en debatt om jämställdhet, vilket jag tycker är väldigt viktigt. Det är verkligen viktigt. Det förefaller kanske att vara mer av ett samtal än en debatt, och gärna det. Jag håller med om att vi måste ta tag i den här frågan som ligger på bordet och se hur vi kan göra det bästa av de verktyg som vi har. Jag tycker inte att du fick ett begagnat svar, . Vi har jobbat mycket med dessa frågor, och vi gör det . Att vi upprepar samma saker är väl för att vi helt enkelt försöker att jobba med de insatser som vi gör, och de är ganska många. Lyckligtvis finns det en hel rad till. Jag träffar ofta kvinno-, flick- och vissa mansorganisationer som är verksamma i dessa frågor och som bor i utsatta bostadsområden. De har också bett regeringen om ett antal insatser som vi har försökt att göra, som jag inte nämnde i svaret. Det gäller bland annat att se över stöd till trossamfund och att kartlägga hedersrelaterat våld, förutom att man också vill att hedersmotiv ska ligga till grund för straffskärpning. Vi ser till exempel över lagen om barnäktenskap. Men man vill också veta hur det ser ut här. Mot bakgrund av det som sa har vi sett den här utvecklingen . Men när det gäller just hedersrelaterat våld och förtryck, som interpellationen i viss utsträckning handlar om, vill man – och jag håller med dem – veta vad som har hänt . tar upp flera frågor om polisen. Regeringen har aviserat att vi vill förstärka den. Det är ju inte mitt ansvarsområde, men jag håller naturligtvis med om det. Däremot finns det samhällen där man har många poliser men där man inte är det minsta medveten om jämställdhetsfrågor, orättvisor eller förtryck som beror på kön och där polisen till och med kan delta i sådant förtryck. Därför behöver man göra mer än att bara öka antalet poliser, även om jag tycker att de gör ett väldigt bra arbete tillsammans med andra myndigheter för att jämställdhetsintegrera sin verksamhet, vilket man också har gjort sedan kvinnofridslagstiftningen infördes. Men man behöver alltid göra mer. Heder är till exempel en fråga där det behövs ett kunskapslyft. Därför har också jag och ministrarna på kallat alla generaldirektörer för myndigheter, som i främsta ledet är berörda av insatser när det gäller hedersrelaterat våld, till ett möte. Vi hade ett sådant möte för ungefär en månad sedan. Vi ville se vad de gör för att genomföra strategin för att förebygga våld mot kvinnor och vilka andra åtgärder som de har vidtagit för att motverka våld mot kvinnor. Mäns, pojkars och föräldrars roller är viktiga här. De behöver också tas med i arbetet. Vi vill att slaget inte ska utdelas, att våldtäkten inte ska begås och att förtrycket inte ska ske. Man ska inte begränsa kvinnors och flickors liv på det sätt som vi vet förekommer. Jag har ansvar för . Där har vi förstärkt bemanningen, och det har såvitt jag känner till inte hänt . Vi har förstärkt med över 1 miljard just för att det behövs personal både ute och inne som på ett bra sätt kan använda den kompetens som socionomer faktiskt har. Det kan med fördel genomföras i just dessa områden. 64 (M): Jag vill tacka för hans inlägg i debatten. Jag instämmer till stor del i uppfattning, men inte allt. Det handlar ju i slutändan faktiskt om vilka värderingar som man har i fråga om kvinnor. Då spelar det ingen roll om man har en vårdcentral som granne eller inte. När det gäller vårdcentraler får vi ta en annan debatt. Jag tror inte riktigt att det som säger stämmer, att de har minskat i antal just i västerort. , jag bor också i en förort. Men där har det varit en helt annan utveckling än i de förorter som vi pratar om . Det här med signaler från stat och kommun är väldigt viktigt. Vilka signaler ger vi till kvinnorna, till brottslingarna och till kvinnoförtryckarna? Jag kan också undra hur regeringen agerade i fråga om FN:s kvinnokommission. Man röstade inte nej fick vi reda på . Man lade kanske ned rösten eller också röstade man ja till . Vilka signaler ger det, om man nu utmålar sig som en feministisk regering? Vad kan tillföra i kvinnofrågan? Som vi alla vet kan kvinnor i inte göra någonting utan mannens samtycke. Hon kan inte studera, hon kan inte få hälsovård, hon kan inte gifta sig och inte heller driva företag. De signaler som myndigheter sänder till invånarna är extremt viktiga. Jag undrar: Hur är det möjligt att en feministisk regering kan agera på ett sådant sätt? En annan signal är när man som passpolis företräder staten, och man jobbar åt staten, då ska man ju kunna skaka hand med alla. Det gäller både kvinnor och män som arbetar för en demokratisk arbetsgivare. I är vi lika värda oavsett kön. Religion är en privat sak. Och det ska inte återspegla sig i tjänsteutövningen. Jag förstår inte att staten som arbetsgivare kan acceptera detta. Att tro att det handlar om tolerans att acceptera skilda badtider för kvinnor och män ger också motsatta signaler. Såvitt jag förstår har gått åt helt fel håll här. I så fall accepterar man männens unkna värderingar om att det handlar om att skydda männen från en frestelse. I ska en kvinna kunna gå lättklädd utan att det handlar om en invit. Här är vi fria, och det ska vi fortsätta att vara. Det tänker jag kämpa för, herr talman! var jag på ett seminarium om hedersrelaterat våld. Då kom det fram exempel på familjer som inte ville att en man som jobbar på förskolan skulle byta blöjor på deras gosse. De ansåg att en kvinna skulle göra det. Det kom också fram att en gosse inte fick leka med flickor i förskolan. Personligen tycker att det är horribelt att den frågan ens kommer upp. Då är det viktigt att personalen och förskoleledningen känner sig trygga med att alla ska behandlas lika och våga stå emot sådana förfrågningar. Bor man i och nyttjar skattefinansierade tjänster får man anpassa sig till sitt nya land. Så är det bara.