prot · H409113 · 2017-05-18 00:00:00 — Trots att själva har sagt att det finns ett stort folkligt stöd för detta använder alltså själv nu samma fakta emot sitt eget förslag. Det här visar än en gång på att försvarspolitik inte hänger ihop utan utgår från vad känner för dagen. 19 (MP): diskuterar vi frågor om Försvarsmaktens personal. Det är ett ämne där det har funnits stora åsiktsskillnader mellan partierna. Även tror jag att partierna i har olika ingångsvärden vad gäller exempelvis personalförsörjningen. Men trots detta har, precis som det har framgått i debatten, de allra flesta partier landat i att ställa sig bakom det förslag om Försvarsmaktens personalförsörjning som presenterade . Att vi därmed är på väg mot en relativ enighet kring hur personalfrågorna ska hanteras är positivt. Det indikerar att utredningen blev en väl avvägd kompromiss. Sedan noterar jag att en del av de borgerliga partierna har framfört en del kritik i form gällande hur utredningen har hanterats, däremot inte i sak. Den formkritiken instämmer jag inte i. förklarade föredömligt varför det är korrekt hanterat. Men jag vill också tillägga att det i själva utredningsdirektiven var väldigt tydligt att man inte skulle föreslå några lagändringar eftersom man skulle ha möjligheten att återaktivera plikten med endast ett regeringsbeslut. Då borde det inte komma som någon chock för de borgerliga partierna att så också görs. Men som sagt finns det en politisk enighet kring inriktningen. Det signalerar också stabilitet och långsiktighet i den svenska politiken, vilket är en inte oviktig politisk signal gentemot vår omvärld. avskaffades värnplikten av den dåvarande alliansregeringen. Jag noterar en viss självkritik i de tidigare inläggen, och det tycker jag är klädsamt. Förändra er eller dö! Det är väl ett talesätt som många partier kan reflektera över. var då positivt till inriktningen mot ökad frivillighet men framförde kritik mot att beslutet togs utifrån ett otillräckligt underlag. Så här i efterhand är det tydligt att den kritiken var befogad. År har Försvarsmakten haft svårt att rekrytera tillräckligt många personer, vilket har lett till att en brist på personal gradvis byggts upp i Försvarsmakten. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Min och ingång är fortsatt att frivillighet är önskvärt framför plikt. Men alla ansvarstagande partier måste kunna svara på hur vi ska lösa Försvarsmaktens personalförsörjningsproblem, inte minst givet det försämrade omvärldsläget. Utredningen robust personalförsörjning av det militära försvaret föreslår nu en modell där frivillighet fortsatt ska utgöra fokus. Den enskildes vilja, intresse och motivation kommer att väga tungt i rekryteringsprocessen. Försvarsmakten ska mer aktivt söka upp intresserade ungdomar, och incitamenten för att göra värnplikten ska öka. Endast om dessa åtgärder inte räcker till för att hitta tillräckligt många lämpliga individer som frivilligt vill göra värnplikten ska personer med lägre intresse kallas in. Som jag ser det är detta en väl avvägd kompromiss som hanterar Försvarsmaktens personalförsörjningsproblem med så lite tvingande instrument som möjligt, vilket jag tror är anledningen till att denna utredning har samlat ett så brett stöd här i . Jag vill framhålla min förhoppning om att den nya ordningen med en könsneutral värnplikt ska leda till en mer jämställd försvarsmakt där fler kvinnor deltar. Den effekten har vi sett tydligt i till exempel när de gick över till ett könsneutralt pliktsystem där kvinnor och män kallas in på lika villkor. Jag vill också instämma i det som tidigare lyfte fram i sin kritik mot : Det blir lite märkligt när vill gå tillbaka till att endast kalla in män – speciellt utifrån deras eget resonemang, där de betonar vikten av folkförankring och att plikten kan skapa en gemenskap i samhället. Jag håller inte riktigt med om att plikten ska ha de rollerna, men om man tycker så blir det väldigt märkligt att man vill exkludera alla kvinnor från denna gemenskap. Varför ska inte de också integreras och bli en del av folkförankringen? Regeringen tog tidigare i vår beslutet att återuppväcka värnpliktslagstiftningen, som legat vilande . ser jag fram emot att jobba tillsammans med regeringen för att få på plats så mycket som möjligt av de förbättrade incitamentsstrukturer som utredningen föreslår. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. 20 (M): Inledningsvis kan vi reflektera lite över det vi talar om . Försvarsmaktens personalförsörjning – hur låter det i allmänhetens öron? Är det ett sätt att beskriva en jämställd relation? Motsatsen kanske ligger närmare. Det sätt som vi beskriver dessa frågor på visar att vi utgår från en statlig myndighets behov för att uppfylla dess krav. Vi är ganska dåliga på att titta på personernas behov och på hur vi kan göra oss själva till en mer attraktiv arbetsgivare. I sin iver att införa plikt verkar regeringen ha glömt bort att göra försvaret till en arbetsgivare som är attraktiv på marknaden. Som vi tidigare hört här i kammaren har det uttalats från regeringsföreträdarnas håll att det var viktigt att det gick snabbt. Men jag tror att man i detta sammanhang måste veta att huvuddelen av dem som jobbar inom Försvarsmakten även kommer att vara anställda, oavsett hur många pliktutbildade vi kommer att ha, och då måste vi också vårda den formen. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Jag tror även, herr talman, att det är dags att avfärda myten om att löneläget inom Försvarsmakten inte har någon betydelse för hur länge man stannar kvar. Det finns många exempel som pekar på det. Att den som söker sig till Försvarsmakten till en början kanske inte tittar på löneläget är väl en sak, men det totala erbjudandet kommer att bli väldigt verkligt när man ser att man inte har råd att leva så som ens kamrater klarar av att göra. Jag tror inte att soldatlöner generellt är det som ska vara löneledande, och soldatlöner är internationellt sett inte särskilt höga. Men skillnaden mellan och andra jämförbara länder är att erbjudandet från försvarsmakten i andra länder är bättre och innefattar förmåner som gör att man, både i den roll som man har i försvarsmakten och när man lämnar försvarsmakten, har större möjlighet att gå vidare med goda förutsättningar. Där har vi ett stort arbete kvar att göra. Jag konstaterar vidare att de personer som Försvarsmakten vill anställa är sådana som inte kommer att hamna på Arbetsförmedlingen. Arbetslösheten bland de personer som har kvalificerat sig till anställning inom Försvarsmakten är nära noll. Vi har alltså en grupp personer med väldigt hög färdighet men väldigt lågt löneläge. Detta är förstås en ekvation som i slutändan visar sig inte fungera. har uppmärksammat denna fråga. Man exemplifierade med en person som tidigare jobbat som butikskontrollant med en lön på . När han valde att bli anställd inom Försvarsmakten gick han ned till en lön på . Detta motsvarar en lönesänkning , vilket förstås är en ganska rejäl sådan. Jag kan också konstatera att det beslut som regeringen har fattat de facto har bidragit till att sänka lönerna ytterligare. Den som tidigare, efter grundutbildning, i samband med befattningsutbildningen anställdes som soldat får nu fortsätta under värnpliktiga förhållanden. Det innebär att man i stället för en lön på ungefär 18 000 får en ersättning om . Om vi själva skulle få välja mellan dessa två löner tror jag att vi vet var vi skulle landa. Ett annat exempel som tog upp är en soldat som fått behörighet att köra stridsvagnstrailer. Enligt ett erbjudande från en åkare på den civila marknaden skulle han fördubbla sin lön om han slutade inom Försvarsmakten och i stället gick över till ett privat åkeri. Den som vill bilda familj och skaffa bostad får ofta ett nej från banken. Man får givetvis inte nej till att bilda familj – där är nog försvarsmaktsanställda väldigt attraktiva – men banken säger nej efter att ha upptäckt att denna person bara är anställd. Därför kan banken inte erbjuda de lån som kanske skulle göra det möjligt att skaffa en bostad. Därmed skapas en besvärlig situation för försvarsmaktsanställda soldater. En överstelöjtnant uttryckte problemet på följande sätt: När soldaten vill skaffa sig ett liv fungerar det inte. Det är ju klart att vi inte ska ha det så. Vi moderater har sagt att vi vill se över hela systemet för ersättningar, incitament och förmåner för våra soldater och sjömän. Det finns många delar att titta på. Vi har bland annat föreslagit utbildningscheckar eller CSN-lån som kan avskrivas samt utbildningspremier eller andra efter viss tjänstgöringstid. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Vi har också sagt att det kan vara viktigt med tillgång till vidareutbildning inom anställningen och, inte minst, tillgång till bostäder, vilket är en svår fråga på många större orter. Detta är inte någonting som vi moderater enskilt har tagit upp, utan det är någonting som också utskottet har framfört till regeringen. Även regeringens utredare har konstaterat samma sak: Det behövs fler åtgärder i syfte att öka Försvarsmaktens attraktivitet. Men från Försvarsdepartementet ser vi inga förslag. Som någon sa tidigare var det kanske viktigare att göra det snabbt än att göra det rätt. Vi ser dock gärna att man gör både och. De förslag som finns framlagda måste bli verklighet, och detta måste ske ganska snabbt. I den personalutredning som vi fick ta del av konstaterades att tillgången på yrkesofficerare kommer att underskrida behovet . Stora pensionsavgångar och problem att rekrytera gör att vi har ett underskott av officerare, och man konstaterar att vi behöver öka vår rekrytering av officerare för att nuvarande mål ska kunna uppnås. Detta visar givetvis på en alarmerande situation. Det ser inte mycket bättre ut när det gäller reservofficersutbildningen. beslutade man att införa en ny reservofficersutbildning. Med viss reservation, herr talman, tror jag att den första kullen ännu inte har examinerats från denna utbildning. I detta sammanhang kan också konstateras att reservofficerarna, som utgör ett kitt mellan försvaret och det civila samhället, har väldigt svårt att verka, vilket inte är bra. Det är svårt för försvaret att anställa reservofficerare på grund av att man har knepiga villkor, exempelvis vad gäller kostnader för traktamente. När man vill anställa reservofficerare till utlandstjänstgöring har man dessutom olika villkor för dem som är stamanställda och för dem som är reservofficerare. Det är inte riktigt bra. Vi ska ha första klassens officerare – inte A-klassofficerare och B-klassofficerare. Det finns olika anledningar att vara orolig. Vi i har lyft fram att rekryteringen är en viktig del. När man nu ska införa en mer allmän mönstring borde det vara läge att också titta på att flytta mönstringen ut i landet. Det borde inte vara något problem nu när man kan kalla dem som ska mönstra till mönstring. Men vi ser att Totalförsvarets rekryteringsmyndighet tvärtom lägger ned kontor och stänger vissa kontor för att flytta dem. Det är klart att detta väcker en viss oro. Det finns mer att säga om frågan, men jag avslutar med att yrka bifall till reservation 6. För att följa upp den debatt som har varit i kammaren tycker jag att man i vissa lägen kan ana ett ganska högt tonläge från Socialdemokraterna, som gärna vill ta åt sig äran för vissa saker. Vi vet ju alla som sitter här att det är vi i Alliansen som har drivit frågan om veteranpolitiken framför oss, inte minst exemplifierat med veterandagen, som kanske ska bli allmän flaggdag. Vi vet att det var en fråga där Socialdemokraterna vände under galgen. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Slutligen, herr talman: Jag har färsk erfarenhet från den delegation från utrikesutskottet och försvarsutskottet som har varit i för att studera hur våra trupper fungerar i detta insatsområde. Vi kan konstatera att de svenska soldaterna där utbildar kurdiska kvinnliga stridande förband. I sammanhanget och med tanke på debatten kan vi konstatera att man verkar ha kommit längre bland de irakiska kurderna vad gäller att ha en tydlig roll för kvinnorna i sitt försvar. 21 (SD): Jag ska göra en liten annan vinkling på frågan om skolorna och utbildningen av officerare. Det ligger inom ämnets ram i alla fall. Yrket som officerare och vissa krigsförbandschefer kräver en ganska lång utbildning, och det kräver många övningar. Vi som har varit krigsförbandschefer och bataljonschefer och som också har hyllats bland annat med en veterandag – tack för den – vet att detta är ett svårt yrke. Det kräver en lång utbildning. Låt oss se på hur den nya akademiseringen av Försvarsmaktens officerare ser ut. Om vi ser lite djupare på den märker vi att om man gör värnplikt, går till ett universitet och läser ekonomi och sedan går ut och gör 18 månader kan man bli krigsförbandschef. Hur är det över huvud taget rimligt? Det reagerar vi på. Tänk er en läkarutbildning och att någon säger: Jag har läst ekonomi , så jag kan väl kapa utbildningen och bara göra ! Den läkaren vill vi inte gå till. kommer inte det att hända igen, men jag vill inte heller vara i ett krigsförband där chefen har gått 18 månaders utbildning för att driva förbandet. I det krigsförbandet vill inte jag vara. Jag tycker att det är allvarligt att man nedvärderar yrket på detta sätt. När det gäller trupputbildning och truppföring kan man läsa att det är övervärderat och överutbildat. Sådana ord finns i texter, och man hör dem på möten. Vad är en överutbildad elektriker, läkare eller officer? Vad är han överutbildad på? Vi som har gjort massor med KFÖ, krigsförbandsövningar, vet att detta är jätteviktiga frågor. Vi vet att det är jätteviktigt att göra sådana här övningar. Trupputbildning är för de värnpliktiga – när man rycker in och tar emot 30–40 man. Då har man trupputbildning. Sedan går man över i truppföring. Det är då man har krigsförband, plutoner och kompani. Då för man förband. Det pågår stabsarbete i detta arbete – planering, ekonomi och så vidare. Detta tillsammans är de ben som man står på. börjar man gå in i den akademiska världen, vilket i många delar är bra. Man går på . Sedan går man i truppslagsskolan . Då är man uppe . Sedan har man eget arbete . Då blir det . Sedan är man fänrik och går ut på trupp. är man löjtnant och kapten. Men vart tog kompanichefsutbildningarna vägen? Vart tog plutonchefsskolan vägen? Här får vi vara uppmärksamma och följa upp det hela. Som ni vet sorterar FHS, Försvarshögskolan, under och högskoleförordningen. Men Försvarsmakten sorterar under Försvarsdepartementet. Alla har rätt att söka till högskola , eller hur? Men ska inte Försvarsmakten kunna ha vetorätt eller i alla fall kunna samverka? Vem samordnar detta? Försvarsmakten måste få någonting att säga till om när det gäller vilka som ska få gå utbildning till officerare. Det här är helt orimligt, och jag tycker att vi måste titta på det. Det fungerar rätt bra , men det borde också säkerställas i text. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Jag tycker att officersyrkets karaktär måste vara styrande. Vilka behov har vi, och vad ska man kunna? Det ska gälla precis samma sak som för elektrikern, rörmokaren eller läkaren. Det ska finnas en utbildningsplan, och den ska fullföljas. Om vi börjar tumma på detta för att hitta påfyllnad av officerare tror jag att vi går fel. Det är mycket som har sagts här som jag delar uppfattningarna om. Men vi måste upp med volymerna , precis som några har varit inne på här. 4 000 man går åt för att säkerställa krigsförbanden och den organisation vi har . Men om vi ska kunna kasta av, som man säger, till hemvärn, frivilligbrandkår och så vidare måste volymerna upp. Därför måste vi kalla in fler. Då får vi också lättare att rekrytera officerare. Det får ta den tid det tar. Jag ska inte tala om hur vi hamnade i det här läget, men det måste få ta tid. Vi måste se över utbildningssystemen, och vi måste vara mer delaktiga. Det gäller oss allihop. Vi måste syna utbildningen och se efter vad den leder till. Är vi nöjda med den, eller kan vi ifrågasätta och diskutera detta med ledningen i Försvarsmakten? Det här tycker jag att vi alla skulle kunna bli bättre på. Upp med volymerna, har man sagt. Det måste finnas en kontrollerad tillväxt. Det innebär en balans mellan de uppgifter vi ger som är av operativ karaktär och dem som är av utbildande karaktär. Dessa två saker är jätteviktiga. De 4 000 man som vi talar om nu balanserar i någon form fram , kanske. Men måste vi tänka till på hur vi kan öka volymerna. Annars kommer den operativa förmågan att gå ned. 22 (C) replik: Tack, , för inlägget! Det finns många frågeställningar där vi delar synen på problematiken kring både rekrytering och officersförsörjning för att kunna klara utbildningsnivåerna som ligger i närtid men också framåt. Det är viktigt att vi fortsätter att både reflektera över och debattera hur vi på bästa sätt kommer fram till goda lösningar och ett gott resultat. Jag har läst motion inför detta betänkande. Det är en samlad och omfattande motion. Jag ska citera några formuleringar: ”Utbildningen av officerare ska återgå till att leverera krigsmän och ledare till krigs- och funktionsförbanden.” Att leverera krigsmän, står det alltså. Vidare står det: ”Officersutbildningen ska vara till för att sålla agnarna från vetet, vilket i klartext betyder att de som saknar de efterfrågade förmågorna vad avser ledarskap och krigsduglighet aldrig utexamineras som officerare.” Jag noterar och tar del av att föreslår ett förändrat utbildningssystem och även en annan rekryteringsform. Det vore intressant att veta mer om hur och tänker kring det här med att leverera krigsmän och att sålla agnarna från vetet. kollega har under tidigare delar av debatten beskrivit en tredagarsutbildning för pojkar. Jag noterar en viss otydlighet här. Det står i motionen att utbildningen bör omfatta även flickor i samband med mönstringen. Det vore intressant att få veta mer om det praktiska när det gäller detta. 23 (SD) replik: Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Krigsmän kallar vi alla, och det är ett vedertaget uttryck som vi använde mycket . Det är inget fel på detta. Vi utbildar ju soldater och värnpliktiga för krig. Inte fred, utan krig. Med vapen i hand ska de skjuta ihjäl andra människor. Det är ju det som det syftar till, att försvara sitt land. Det är precis det som det syftar till. När det gäller att sålla agnarna från vetet skulle jag nog inte skriva så, men det är ju självklart så att den som inte duger till att vara officer, krigsförbandschef, inte heller ska vara det. Därför måste man plocka bort dem, och det gör man . Under resans gång till att bli krigsförbandschef plockas vissa personer bort som aldrig blir krigsplacerade. Så var det förr, och så är det . Det är alltså det som avses med att sålla agnarna från vetet. När det gäller tredagarsövningarna hade man förr ibland . Vi har experimenterat med det här, och det har kommit tillbaka och försvunnit igen. Den här utbildningen togs bort. Man mönstrade, och sedan åkte man hem. Det gjorde jag också, men gjorde man , och det var ganska bra för att få en orientering rörande vad det handlade om. Det visade sig vara ganska bra, och därför har vi kvar det i vår reservation. Det tror jag var svar på frågorna. 24 (C) replik: Ni nämner att man ska komma i kontakt med uniformer och lätta vapen och få en grundläggande utbildning i överlevnad. Det förklaras i motionen. Det är som kan vara viktiga för den enskilde, men det handlar också om att fråga sig: Ska alla i en gruppering på 100 000 personer med en budget på som föreslår komma i kontakt med vapen även mot den enskildes vilja? Den andra frågan, kopplad till syftet med officersutbildningen, är vilken målsättning i praktiken har när det handlar om jämställdhetsmål och kvinnliga officerare i Försvarsmakten. Jag hittar inte det någonstans i detta omfattande material. När det skrivs om krigsmän är det på sin plats att ställa frågan: Hur ser konkreta mål ut för andelen kvinnor som officerare, utbildningsinstruktörer och ansvariga ledare för vår krigsorganisation i sin helhet? Vi kämpar ju med att kunna få fler att ansluta sig till Försvarsmakten och gå in frivilligt men också att utbilda sig och ta tjänstgöring som officerare. Det borde vara oerhört viktigt för , kan jag tycka, att lyfta en tydlig målsättning kring jämställdhetsmål och hur man på bästa sätt ska lyckas uppnå dem. Det finns ytterligare en sättning som jag undrar över, och det är att officerare ska tillskansa sig en bred förståelse medan underofficerare ska ha en djupare förståelse. Det kan vara intressant att höra hur man beskriver de här uppdragen i förhållande till mandat och ansvarsuppgifter. 25 (SD) replik: Vi kan börja med att tala om vapenvägrare, som ledamoten tog upp. Vi anser att man inte ska sätta vapenvägrare i fängelse. Det gjorde man . När jag ryckte in blev det fängelse för den som vägrade. Sedan kom frivilligheten, eller att de som vägrade fick gå utbildningar, och jobba till exempel med sjukvård eller inom räddningstjänsten. Det var en plikt att göra detta, och den plikten vill vi återinföra. Det innebär att den som vägrar att ta ett vapen även kommer undan i vårt system, men han ska göra en plikt i samhället – där kan han inte vägra. Så är det med den nuvarande regeringens intentioner, som jag har förstått det. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal När det gäller kvinnliga officerare har jag tjänstgjort både i och utomlands med kvinnliga officerare från många olika länder, och jag har absolut inget dåligt att säga om det utan bara bra saker. Däremot var det svårigheter på vissa förband. Vi kan ta ingenjörstrupperna som exempel. Vi som byggde balkbro 2 och de plutoner som ryckte in hade minst muskelfaktor 8 eller 9, annars var de ute direkt. Det var mycket få kvinnor som kunde ingå i de förbanden. Det rekryteras alltså olika, men därmed inte sagt att de är mindre värda. De är utmärkta på massor av positioner. Jag tror att den nya chefen för är en kvinna. Jag tycker att det är alldeles utmärkt. Jag tror att ledarskapskunskaperna hos kvinnorna är minst lika bra som hos männen. Tyvärr hinner jag inte gå in på det här med bredare och djupare kunskaper på de olika nivåerna, men vi kan ta det vid ett annat tillfälle. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.) § 9 Spel- och folkbildningsfrågor betänkande 2016/17:KrU6 26 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1, Spel som kulturform, och reservation 2, . Spellicens eller spelmonopol? Ja, herr talman, det är inte det som är frågan , utan har beslutat att ta fram en reform med spellicens som senare ska komma till vårt bord. Utredningen är nu klar, och betänkandet är ute på remiss med sista svarsdag . Vi ser fram emot när propositionen från regeringen väl kommer. fokus under utredningens gång har varit att utvärdera alla förslag med folkhälsan som utgångspunkt. Mer än så kommer jag inte att beröra spellicensen . Jag riktar nu fokus på att utreda möjligheterna att inrätta ett spelinstitut, närmare bestämt för den form av spel som lite slarvigt brukar inordnas under begreppet datorspel, trots att det som åsyftas innefattar spelande på många olika plattformar. Ett spelinstitut skulle kunna uppmärksamma makthavare och andra aktörer på spelbranschens behov och vara en brygga för samarbetet mellan det offentliga och spelindustrin. Med det tänker jag att ett spelinstitut ska verka för att hjälpa branschen i samarbetet med andra kulturella näringar och kulturområden – samarbeten som kan bidra till att konst- och kulturskapare får fler och nya inkomstkällor. På så vis kan vi bygga upp en stark verksamhet för spelskapande som visar att har ett försprång på denna arena, och det skulle väl vara önskvärt om vi upprätthåller vår ledande position inom spelvärlden. Utöver att utreda möjligheten att inrätta ett spelinstitut vill vi sverigedemokrater verka för att det nordiska spelsamarbetet återupptas och att det nordiska samarbetet på spelområdet utvecklas.