prot · H409128 · 2017-06-19 00:00:00 — Men den aspekten var inte aktuell när regeringen diskuterade frågan med . granskning visar att det var möjligt att säga nej till försäljningen utan att ändra uppdraget för . Utskottet framhåller vikten av att statsråds uttalanden grundas på uppgifter som är korrekta.” Frågan om har varit uppe till olika avdömningar i KU. Genomgående leder frågan till att många olika aspekter lyfts in. Det är inte helt enkelt att separera vad vi tycker politiskt från annat när det gäller så stora affärer som har genomfört. vill helt enkelt ha synpunkter på frågan om , och man har det rätt ofta. Det har också visat sig vara svårt med motsättningen mellan de två begrepp som återfinns i ägardirektivet, nämligen att ska vara affärsmässigt och att man ska vara ledande i miljöomställningen. Dessa två aspekter har lett till mycket politiskt bryderi , inte bara i KU utan också i den politiska debatten. I årets granskning har vi tittat på uttalanden från och . är det viktigt att påpeka att vi inte har granskat själva affären och dess förhållande till affärsmässigheten. Inte heller har vi granskat andra tänkbara alternativ och i vilken mån det exempelvis hade gått att, utan att först gå till , driva alternativet att behålla alla kolgruvor men sedan inte tillåta att ta ut något kol ur dem. Det finns trots allt de som anar att ett sådant alternativ skulle kunna få stora affärsmässiga konsekvenser för staten och därmed för skattebetalarna. Det finns också de som misstänker att ett sådant alternativ skulle kunna vara något som regeringen skulle kunna behöva kompensera för. Jag kommer själv från , och jag minns väldigt väl hur själva debatten gick och vilka krav och önskemål som miljörörelsen ställde på . De kraven handlade just om att staten skulle behålla kolgruvorna men lägga dem i malpåse. Vi har ännu inte fått ett fullständigt facit på vare sig den affärsmässiga eller den miljömässiga delen av affären och hur det har gått. Men några saker vet vi: att själva nu har en större möjlighet att bli miljöledande, då de kan få in lite pengar. I stället för att investera i kol kan de investera i förnybart. Vi vet att miljökrav nu har stoppat den tänkta kolexpansionen. En av gruvorna är helt stoppad, och tre är pausade. Hela idén om att divestera i stället för att investera i kol, det vill säga göra sig av med för att göra olönsamt, verkar ha fungerat. Parallellt har regeringen arbetat hårt för att strama upp EU:s utsläppshandelssystem genom att skrota utsläppsrätter. Uppgörelsen i EU handlar om att ta bort koldioxid och ta bort lika mycket utsläppsrätter som EU släpper ut . Den bidrag är att köpa utsläppsrätter för som kan skrotas. Planen är att detta ska kunna fortsätta och att vi då har skrotat utsläppsrätter för ungefär hela koldioxidutsläpp. 5 (C): Årets KU-granskning av statsråden och av regeringsarbetet har lett till kritik av statsråd i nio ärenden – brister i statsrådens hantering av ärendena. I ytterligare tre ärenden har KU påtalat brister i diarieföring och dokumentation. Det är av stort värde att slutsatser är enhälliga i de här ärendena, detta eftersom KU tolkar och utvecklar reglerna om hur ska styras. I huvudsak handlar detta om att öppenhet och offentlighet ska värnas, att uttalanden av statsråd är korrekta, att regeringsbeslut fattas på ett korrekt sätt – inget ministerstyre, inga jävsförhållanden – samt att statsråden företräder i EU i enlighet med vad som beslutats i . Enigheten i KU är värdefull, och jag vill särskilt tacka KU:s ordförande och vice ordförande för de insatser som gjorts för att skapa denna enighet. Några ärenden har fått stor uppmärksamhet redan i samband med att anmälan gjorts till KU. Det gäller bland annat ärendena om hur utrikesminister och försvarsministern skaffat sina lägenheter när de blivit statsråd. KU har inte kritiserat hur de skaffat sina lägenheter, men kritik har riktats mot konstaterade brister i diarieföringen inom bland annat när det gäller ett brev från fackförbundet och också när det gäller Försvarsdepartementets hantering genom en statssekreterare i kontakterna med den militära bostadsstiftelsen . KU framför dessutom mot bakgrund av vad som framkommit i dessa ärenden en synpunkt om att regeringen borde underlätta för nytillträdande statsråd som inte bor i att skaffa lägenheter. Eftersläpande diarieföring inom kritiseras också i samband med regeringens säkerhetsrådskampanj. Medier som sökte uppgifter om kampanjens finansiering och om kontakterna med fick inte ut dessa uppgifter från . Vad som framkommit nu vid KU:s granskning visar dock att det inte finns någon kritik mot hur regeringen hanterat de så kallade Dacreglerna som gäller finansiering av biståndsmedel, i det här fallet av säkerhetsrådskampanjen. näringsministern var på utfrågning i KU om ett brev från EU:s industrikommissionär. Det var ett brev som kom till . Brevet fick stor uppmärksamhet i i samband med utsläppsskandal. Uppgifterna i byggde på en artikel i den tyska veckotidningen . KU:s granskning av brevet och dess hantering inom har visat att brevet inte hade något samband med avgasskandalen, som uppgett i artikeln. Det var denna artikel som ledde till själva anmälan till . Inom dåvarande regeringen var det inte näringsminister som hade ansvar för att handlägga frågor om marknadsövervakning av fordonsprodukter, som brevet i själva verket handlade om. Granskningen har därför inte lett till något uttalande av . Ett annat ärende som har fått betydande uppmärksamhet är försäljning av brunkolsverksamheten i . I samband med regeringens hantering av detta ärende uppgav tre statsråd, , och , i olika uttalanden att regeringen endast kunde svara ja på begäran att få sälja verksamheten till ett tjeckiskt företag. De menade att det annars hade behövts ett ändrat ägardirektiv. KU har funnit uttalandena från de tre statsråden felaktiga och riktar kritik för att de har varit osakliga. Vi har konstaterat att det inte hade behövts något nytt ägardirektiv till för att fortsätta verksamheten. Regeringen kunde alltså ha sagt nej till begäran att få sälja verksamheten. KU riktar kritik mot miljöminister och statsministern för långa handläggningstider inom av strandskyddsärenden. Det är ett problem som också den tidigare regeringen hade. I ett strandskyddsärende som KU särskilt har tagit del av tog det och tog in de kompletteringar som behövdes för att ärendet skulle kunna hanteras. Det anser KU vara oacceptabelt och menar att både departementschefen och statsministern har ansvar för en bättre planering inom . I hela tre ärenden kritiserar KU kultur- och demokratiminister . Det gäller uttalandet om vem som anställde tidigare livvakt för att sköta mediekontakter i hennes verksamhet som nationell samordnare. I själva verket var det ministern som fattade beslutet, men i ett uttalande hon gjorde framstod det som att det inte var hon som hade gjort det. Det var alltså osakligt. Samma osaklighet konstaterades i en debattartikel i som handlade om reklamskatten. hade skrivit artikeln, och där påstods felaktigt att tillkännagivandet från om reklamskatten var riktat mot regeringen . I själva verket kom tillkännagivandet och var riktat mot regering – en osaklighet. Det tredje kritikärendet gäller ett uttalande som inte gjorde i . Hon skulle ha framfört den svenska ståndpunkten att kultur‑, idrotts- och utbildningsfrågor tillhör den nationella kompetensen enligt beslut fattat i , men hon framförde aldrig den. Detta var några intressanta frågor som jag har funnit i KU:s arbete med KU:s betänkande. Vi fortsätter debatten, och det finns säkert mycket mer att lyfta fram. 6 (V): Jag misstänker att det kan bli lite förvirrat för en del som har lyssnat på hela debatten när ordföranden inleder med att informera om att KU har valt att inte använda ordet kritik. Däremot hittar KU olika saker som vi ser som brister, ibland hos ministrar och ibland mer generellt i handläggningen på departementen. I det senaste anförande var det mycket prat om kritik som KU har riktat, men vi har lyft fram saker där vi ser att det finns brister. Vi ser nog också olika på dessa brister, det vill säga hur kritiska vi i själva verket är bakom de ord som vi lyckas enas om. Men vi är ense i våra skrivningar. Det beror inte bara på att vi har jobbat för att bli ense utan också på att det relativt sett har varit ärenden av lite mindre sprängstoffskaraktär än vad det ibland har varit. Det finns inget Saudiarabienärende eller någon Nuonaffär. Det är lite mer begränsade ärenden som inte är lika stora kioskvältare. Den stora kioskvältaren är väl möjligen . Det ärendet har också varit uppe tidigare . När det gäller kan vi konstatera att behovet av korrekta uttalanden, som flera talare har lyft upp, är viktigt. Vi har haft diskussioner om saker rör regeringsformen eller inte. Även om de gör det, eller inte, kan ändå frågor som påverkar debatten vara allvarliga. Jag anser att uttalandena om att det inte skulle gå att sälja brunkolet i faktiskt påverkade debatten. Det är allvarligt. Självklart gick det att säga nej till försäljningen. Däremot kanske det inte alls hade varit möjligt att låta kolet ligga i backen, som lyftes fram tidigare. Men det är inte den frågan vi har granskat. Gick det att säga ja eller nej till affären? Det gick att säga nej. Om man hade sagt nej till affären hade man i ett senare skede kanske gjort på ett annat sätt – eller inte. Det är viktigt att inte göra felaktiga uttalanden. kan vi fundera över att det är smart att en minister inte är så tvärsäker och uttalar att det inte är möjligt att säga nej till affären. Detta gäller särskilt som det är svårt att tolka de olika delarna i regelverk i ägardirektiven. Vi har också lyft upp frågor om dokumentation och diarieföring. Det kan tyckas vara mindre frågor, men problemet med dem är att de återkommer vartenda år. har vi ärenden som inte är dokumenterade, och vi kan därför inte komma fram till något därför att vi inte kan göra en ordentlig uppföljning – inte för att KU konstaterar att det inte finns några problem utan för att KU konstaterar att det inte går att följa upp ordentligt därför att det brister i dokumentationen. Det är ett stort problem, och jag utgår från att samtliga departement jobbar vidare med frågor om diarieföring och registrering av allmänna handlingar. När KU upptäcker saker och frågar efter handlingar eller när medierna börjar titta på saker händer det att handlingar dyker upp som sedan diarieförs. Då kan man fundera över vilka handlingar som inte är diarieförda och som ingen har frågat efter. Vilka ärenden har vi inte sett? Det är riktigt illa. Handlingar ska diarieföras och allmänna handlingar registreras. Det här är något som KU, tyvärr, lär få se i nästa granskning också. Jag hoppas få slippa, men jag tror tyvärr inte att det är så. Även om det är mindre ärenden, är det ändå allvarliga frågor. Där är det bra att KU är ense. Det är sådant som man behöver jobba med alldeles oavsett regering. 7 (L): Så är vi då här efter ett stort antal sammanträdestimmar, många utfrågningar, mycket funderande och läsande av handlingar för att debattera vårt granskningsbetänkande. Som utskottsnovis vill jag särskilt tacka ett utskott som är fenomenalt att samarbeta med och ett kansli som oavsett tid alltid finns till hands. Det är ett fall för , skulle jag vilja hävda, men det underlättar det viktiga arbete som detta utskott har att utföra. Det är ett unikt utskott på många sätt. Mitt tack går naturligtvis också till utskottets ordförande och vice ordförande som sätter ramarna för denna behandling. Jag ska erkänna att jag var skeptisk till att vi skulle kunna behålla ”KU-andan” hela vägen in i mål, men jag får se mig överbevisad – i alla fall. Vi har tillsammans lyckats ge KU den inramning och det innehåll som detta utskott både förväntas ha och förtjänar att ha. För er behöver jag ju inte förklara vikten av att ett utskott i parlamentet har denna roll – att vi granskar regeringen, att vi får och kan göra det och att vi gör det på ett sätt som garanterar stabilitet och trovärdighet oavsett vilken av de båda sidorna som befinner sig i under denna eller nästa mandatperiod. Min utskottsföregångare sa i förra årets debatt att en gång är ingen gång; två gånger är en vana. Detta apropå att det var ett nästan enigt utskott som stod bakom förra årets granskningsbetänkande. är det tredje året, så nu får vi väl kalla det en etablerad vana. Det är en vana som jag tycker att vi ska försöka upprätthålla och föra vidare till kommande generationer. Att vi är överens här och innebär ju inte att vi inte har några politiska skiljelinjer. Den dag vi inte har det kan vi lägga ned både parlamentet och . Länge leve ideologierna och diversifieringen i politiken! kan jag också tycka att det har känts lite märkligt och att det hade känts lite bättre, om än kortsiktigt, att få leverera en politisk rallarsving lite då och då. Vi här inne är ju fullblodspolitiker allihop. Men jag måste ändå konstatera att långsiktigt är detta sätt att arbeta på mycket mer tillfredsställande – och som sagt av stor vikt för den parlamentariska ordningen och demokratin. KU har tillsammans vägt och mätt alla anmälningar och argument utifrån det uppdrag vi har i detta utskott: Hur står anmälningarna och agerandena i förhållande till de lagar och förordningar vi och våra ministrar har att följa? Vi har i nästan total enighet kommit fram till att av de 34 anmälningar utskottet fått in leder 9 anmälningar till anmälan om brister – det nya KU-ordet för kritik – i ärenden rörande regeringens hantering och statsrådens agerande och 3 anmälningar till anmärkningar på diarieföringen och dokumentationen inom . Precis som sa tidigare kan det te sig som ynka små ärenden, men i själva verket är det av yttersta vikt för att vi ska kunna behålla den öppna demokrati vi har att något så enkelt som diarieföring och rutiner faktiskt fungerar i vårt system. För tids vinnande tänker jag i övrigt gå in på särskilda ärenden i påföljande debatt. Med det lägger jag detta kapitel till handlingarna. 8 SKÅNBERG (KD): När du hör ”KU” och ”granskning av regeringen”, vad tänker du på då? Tänker du på 1 250 sidor som vi har jobbat fram ? Eller tänker du möjligen på ett berömt citat om att veta hut? Jag skulle vilja säga att vi gör klokt i att tänka på de 1 250 sidorna innan vi tänker på ett klatschigt citat. Bakom KU:s granskning ligger nämligen ett enormt arbete. KU har granskat 32 ärenden . Det är ju så att varje riksdagsledamot har rätt att lämna in en anmälan och be KU att granska någonting som möjligen är fel enligt regelverket, möjligen inte. Allting görs lika noggrant som om det vore en polisundersökning. Man gör en förundersökning och går igenom alla fakta i fallet. Det är mer en juridisk bedömning än någonting annat. Många i utskottet – dock inte jag – har juridisk bakgrund och utbildning. De på kansliet, som är alldeles utomordentligt duktiga, har det genomgående om de inte är statsvetare. KU har en alldeles särskild uppgift, och den har klarnat alltmer . För att sätta in den i dess sammanhang måste jag gå . riksdagsordning står det i 76 §: ”Allt hvad efter granskning godkänt eller lämnat oanmärkt bör anses hafva vunnit decharge i afseende på det granskade, och ingen ny till ansvarighet förbindande granskning af ny riksdag i samma mål vara tillåten.” Därav kommer uttrycket dechargedebatten. Så hette granskningsdebatten tidigare. Det kommer av franskans decharge, som betyder avlastning. I det här sammanhanget handlar det om beviljad ansvarsfrihet för fullgjort uppdrag. Det betecknade då en av parlamentet beviljad ansvarsfrihet för regeringens medlemmar. Den vunna ansvarsfriheten kallades decharge. Men är det inte riktigt samma sak. I den nu gällande regeringsformen 13 kap. 1 § föreskrivs att KU ”ska granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning”. satte sig och försökte formulera vad detta innebär i RFR14, eller KU:s lilla gröna som den kallas – Konstitutionella kontrollfunktioner är det korrekta namnet. Den fungerar som en handbok . På s. 11 nämns det att KU 1968 framhöll att grundtanken är att granskningen ska vara administrativ och inte politiskt inriktad. Det har man följt . Enligt grundlagspropositionen 1973:90 s. 415 är granskningen numera inriktad på i första hand rättskontroll och administrativ praxis. Så ska det vara. Det handlar om att kontrollera om statsråden i sin tjänsteutövning och vid sin handläggning av regeringsärendena har följt gällande regler och vedertagen praxis. Vid underlåtenhet att handla prövas frågan om skyldighet att handla förelåg enligt regler och praxis. De bakgrundsregler som i första hand åsyftas när det gäller granskningen är sådant som har att göra med procedur‑ och kompetensreglerna i regeringsformen och riksdagsordningen, det vill säga regler om lagrådsremiss, normgivningskompetens och propositionsavlämnande. Men det kan också vara fråga om materiella lagbestämmelser som regeringen tillämpar vid beslut i förvaltningsärenden, till exempel bestämmelser i utlänningslagen, plan‑ och bygglagen och sekretesslagen. Det kan ha att göra med om regeringen och dess ledamöter har gjort sakliga och korrekta uttalanden eller inte. iakttar stor försiktighet med att uttala sig på ett sådant sätt att det blir fråga om en överprövning i sak av ett enskilt ärende. Normalt sett lägger sig KU inte i den materiella bedömning som regeringen har gjort, alltså den politiska bedömningen. Vi prövar alltså inte om regeringen har gjort rätt politiskt, visat gott omdöme eller liknande. Vi kan varken i förväg eller i efterhand gå in och göra en politisk bedömning och anvisa en politisk väg. Med det sagt ska ledamöterna i göra en bedömning: Har det här följt regeringsformen? Har det följt god praxis, alltså den praxis som har bildats? Jag har suttit som ledamot i . satt jag som arbetande suppleant. Jag måste säga att det som jag nu läste upp som ett ideal för hur KU ska verka och som har sagts , det har förverkligats : Vi har tillsammans lyckats lägga politiken åt sidan och göra bedömningar som handlar om praxis, om regelverk, om det är gott statsmannaskap och om man har följt regeringsformen. Därför väger det tungt. i rad är väldigt viktigt. Det här sa KU tidigare, och har det blivit verklighet. Jag kommer senare under denna debatt – vi kommer att debattera resten av denna måndag – att gå igenom konkreta fall. Jag vill bara nämna att det som sticker fram extra i årets granskning är flera fall av icke korrekta uttalanden. Det kan vi inte acceptera. När statsråden, i sin egenskap av att vara statsråd, uttalar sig ska det vara korrekt. Man har rätt att som politiker också vara människa, och ska vara det i somliga sammanhang. Men i rollen som statsråd kan man inte tillåta sig att slira någonting på sanningen. Vi ska kunna lita på vad ett statsråd säger. Vi är människor, och vi gör fel. Men då påpekar KU att detta skulle kunna göras bättre. Det viktigaste i det som vi har gjort är kanske inte dessa 1 250 sidor utan faktiskt ett litet enkelt pressmeddelande. Detta pressmeddelande fungerar som en tolkningsnyckel in till dessa drygt 1 000 sidor, eftersom vi talar om hur det ska förstås. Det är tolv punkter där det finns kritik – anmärkningar mot regeringens sätt att hantera sitt ämbete. Vi tycker att det är angeläget att man gör det rätt. Jag vill avsluta med att tacka ledamöterna i , i synnerhet ordföranden och vice ordföranden, för gott samarbete. Detta hade inte varit möjligt om vi inte hade gjort det tillsammans. Både för regeringssidan och för oppositionssidan finns det stora frestelser att göra politik av detta. Vi ska bli återvalda. Hur i all världen kan man bli det när man blir helt ensam? Det är kanske inte det allra bästa sättet att gå väljarna till mötes. Men detta handlar om att göra det uppdrag som regeringsformen har lagt i vårt knä på allra bästa sätt. Också det tycker jag ska premieras av väljarna. Jag vill också tacka kansliet, som har gjort ett utomordentligt arbete. Det är inte vi ledamöter som sitter och plitar ihop dessa 1 250 sidor och väljer vartenda ord, utan kansliet ger oss underlag som vi petar i och som vi jobbar med. Men vi är helt beroende av att det fungerar från kansliet. Vi tackar så mycket för det. Vissa frågor om regeringens förhållande till (kapitel 1) 9 (S): Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Jag tänkte lyfta fram ett speciellt granskningsärende som vi kallar för G13, statsråds medverkan i granskning. Det ligger under kapitel 1, ”Vissa frågor om regeringens förhållande till ”. KU har tidigare gjort en översyn av vad som kan förväntas av ett tidigare statsråd som kallas in till KU-förhör, och hur man bör hantera tidigare statsråd som inte infinner sig till KU-förhör. Detta är dock extremt ovanligt och riskerar att omkullkasta praxis eller granskande roll, då KU granskar om regeringen och ministrarna följer lagar och regler. ledamöter har rätt att anmäla ministrarna i regeringen till KU och göra en så kallad KU-anmälan. Utskottet undersöker sedan om de ministrar som anmälts har gjort fel eller inte. När jag träffar skolklasser brukar jag lite förenklat likna det vid ett detektivarbete, eftersom det är nästan så vi arbetar. Vi följer noggrant upp alla ledtrådar som vi kan för att se hur saker och ting har hanterats. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens förhåll-ande till (kapitel 1) Efter utskottets arbete framfördes till regeringen att nuvarande ministrar och tidigare statsråd ska finnas till KU:s förfogande, också som statsråd. KU uttalade att dessa åtaganden ska avfattas skriftligt, eftersom de ska kunna följas upp på ett tillfredsställande sätt. För att ge eftertryck åt kravet på skriftliga åtaganden framhöll utskottet i sin granskning att detta skulle följas upp och att det skulle framgå i vilken form åtagandena hade gjorts. , alltså , tillsattes några nya statsråd. Men trots KU:s uttalande avkrävde statsministern inte sina nya ministrar någon skriftlig försäkran om att medverka i KU:s granskning efter statsrådstiden. , , blev uppmärksammat på att avsåg undertecknade handlingar. Då togs också undertecknade handlingar fram. Jag ska läsa upp ett stycke som beskriver vad det var som utskottet önskade: ska enligt regeringsformen granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Utskottet har rätt att för granskningen få ut protokollen över beslut i regeringsärenden, handlingar som hör till dessa ärenden samt regeringens övriga handlingar som utskottet finner nödvändiga för sin granskning. Utskottet kan också inhämta upplysningar genom skriftliga redovisningar och muntliga utfrågningar av bland andra statsråd och tidigare statsråd. Någon formell skyldighet för statsråd eller tidigare statsråd att delta i utfrågningar finns inte. Statsråden i den regering som tillträdde har emellertid åtagit sig att alltid medverka i den konstitutionella granskningen fullt ut och detta även efter det att uppdraget som statsråd upphört. Åtagandet innebär alltså att dessa alltid kommer att delta i utfrågningar som kallar till med anledning av sin granskning. Hela detta system bygger på att det finns ett förtroende mellan och statsminister och på att statsministern avkräver detta av ministrarna. var det dessutom mycket tydligt också i medierna att detta hade avkrävts. Utskottet har också fört detta resonemang i sitt betänkande med anledning av utredningen. Men det finns fortfarande inte något lagkrav på detta, alltså att ministrarna ska infinna sig till KU-förhör. Utskottet ville då implementera någon form av praxis, som tidigare nämnts. När ministrarna kallas till KU-förhör vill man att de infinner sig. Det finns dock en tidigare minister som inte kom till KU-förhör. Den personen kommer förmodligen för all evig framtid att vara förknippad med det. Det är väl ett incitament om något att faktiskt infinna sig till förhör. Utskottets ställningstagande i just detta fall, G13, är att utskottet förväntar sig att statsministern ställer sådana krav i samband med regeringsbildningen.