prot · H409123 · 2017-06-12 00:00:00 — Det vi nu gör är att ändra lagen och därmed underlätta verkställigheten av beslut om överföring. 26 (SD) replik: Ett sammanhållet mottagande med tidsbegränsade uppehållstillstånd Jag ska inte förlänga debatten alltför mycket. Men jag känner att jag ändå måste ställa frågan: Hur tänker man när man inte sätter någon som helst tidsbegränsning för när en person ska ha skickat in en ansökan om förnyelse för att kunna få fortsatt tillgång? Jag förstår att man anser att man vill ha ett sammanhållet mottagande enligt de premisser som man förespråkar som helhet för mottagandet. Men nog vore det ändå rimligt att man ställer krav på att den som vill stanna i vårt land och anser sig ha skäl till det skickar in en ansökan . Det gäller inte minst med tanke på att skickar ut påminnelser om att det nu är dags och att det skulle underlätta väldigt mycket för att sköta administrationen. Man vet när ansökningar löper ut, och man vet när de behöver förnyas. Det gäller också med hänsyn tagen till det faktum att , som är väldigt belastat, nu vet att man vill prioritera de ansökningar som handlar om förnyelse för att hinna med dem så att det inte uppstår luckor. Det man nu riskerar med förslaget, där det räcker med att ha skickat in en ansökan om förnyelse över huvud taget, är att personer vistas här betydligt längre. De kanske riskerar att få då de väntar på att den nya ansökan ska behandlas eftersom det är så pass långa köer hos . Det leder till ny osäkerhet för den enskilde som har ansökt om förnyelse – knappast något bra underlag för det sammanhållna mottagande man säger sig värna med sina egna utgångspunkter. Det leder också till ökat kaos på , och det leder till att personer som inte har ett giltigt uppehållstillstånd i får tillgång till stora delar av vårt välfärdssystem. Det urholkar definitivt stödet för den politik som regeringen vill föra. Inte mig emot, förvisso, men jag förstår helt ärligt inte hur man tänker. 27 (S) replik: Det viktigaste är att man skickar in en ansökan om förlängning av tillståndet innan det gamla har gått ut. Det är de reglerna som gäller. Vi tror inte att helt plötsligt kommer att göra ett sämre jobb för att den här möjligheten finns, utan vi tror att man kommer att göra precis det man säger: prioritera ansökningarna om förlängning av uppehållstillstånd. Vi står fast vid att den tillfälliga lag med i huvudsak tidsbegränsade uppehållstillstånd som vi har inte ska leda till att enskilda straffas för att de inte hinner hantera sina nya ansökningar innan tiden har gått ut. Det viktigaste är att de vistas lagligt här i . 28 (SD) replik: Det är just det: är som vi alla vet, oavsett vilken hållning vi har i övrigt, oerhört överbelastat. Det är väldigt många ansökningar och väldigt långa köer. handläggare har själva sagt att i och med att lagen ser ut som den gör just , för tillfället, kommer man att prioritera dem som riskerar att hamna utanför systemen och få en förnyad process för att man inte vill att det ska uppstå några luckor. Men den här förändringen kommer att innebära att en person som skickar in sin ansökan inte längre behöver prioriteras. Det kanske känns viktigare att prioritera någon som har väntat . Den personen är ju redan inne i systemen. Den personen har redan tillgång till väldigt mycket av det som man kan ha delade åsikter om huruvida man ska ha tillgång till eller inte men som oavsett vilket i vissa fall motiverar personen att stanna här i landet och få tillgång till väldigt mycket av det som vi gemensamt bekostar utan att man har säkerställt om det är rätt eller inte. Ett sammanhållet mottagande med tidsbegränsade uppehållstillstånd Hela bakgrunden till att vi har temporära uppehållstillstånd just nu var att fastställa ett behov hos dem som får tillståndet och lägga oss på en miniminivå. Detta urholkar man totalt med denna lagstiftning, då det räcker att man fått ett temporärt uppehållstillstånd en gång och skickar in en ansökan det är giltigt för att man ska hamna sist i system och kunna fortsätta vistas här, kanske , utan giltigt uppehållstillstånd under den tiden eftersom man inte längre behöver prioriteras. Det är en politik som inte går ihop. Det är en politik som skapar nya hål, som skapar osäkerhet och som gör betydligt mer skada än nytta. Jag ställer frågan än en gång: Vad vore så svårt med att sätta en tidsgräns på en eller ansökan löper ut? Har du skickat in den kan du därefter skylla på . Då är det som inte har gjort sitt jobb. Men om du väntar till , om du inte bryr dig om att ansöka och ändå kommer att få tillgång till en massa saker är det faktiskt ditt eget ansvar. Den möjligheten borde inte finnas. 29 (S) replik: Då får jag återigen svara att syftet med den här lagstiftningen är att enskilda individer inte ska straffas. Det ni gör med era förslag är att riskera att enskilda individer straffas. Ni riskerar också att vältra över kostnader på kommunerna. Det vill inte vi medverka till. Det är därför de här förslagen ligger. Vi tror inte – jag upprepar det – att helt plötsligt kommer att göra ett sämre jobb för att den här möjligheten finns, för att enskilda inte straffas ut. Vi tror att kommer att göra det jobb som man har sagt att man ska göra. 30 (MP): debatterar vi regeringens proposition om ett sammanhållet mottagande med tidsbegränsade uppehållstillstånd. Propositionen innehåller förslag som syftar till att förbättra etableringen för dem som får tillfälliga uppehållstillstånd i stället för permanenta. har en tidsbegränsad lag som innebär en mer restriktiv politik . En av skillnaderna är att skyddsbehövande nu får tillfälliga uppehållstillstånd även för långvariga skyddsbehov när det är osannolikt att de skulle kunna återvända. Om den ordinarie utlänningslagen skulle gälla nu skulle de få permanenta uppehållstillstånd direkt. kommer i stället tillstånden att vara tillfälliga – 13 månader eller – och förnyas. För att personer som är tvungna att få sina tillfälliga uppehållstillstånd omprövade inte ska hamna i kläm på något sätt presenterar regeringen dessa förändringar för att säkerställa ett sammanhållet mottagande och bättre etablering. Ett sammanhållet mottagande med tidsbegränsade uppehållstillstånd Personer som förnyar sina tillfälliga uppehållstillstånd ska inte förlora de rättigheter de har när de har tillfälliga uppehållstillstånd. De ska inte anses vara asylsökande igen och därmed gå tillbaka till mottagandesystem. Etableringen ska inte avbrytas, och den enskilde ska fortsätta att ha tillgång till bosättningsbaserade förmåner. Allt annat skulle vara orimligt. Det skulle försvåra etableringen avsevärt och innebära mer administration och krångel för myndigheter och kommuner. En viktig del i detta är att regeringen föreslår att den som har beviljats ett uppehållstillstånd som har tidsbegränsats enligt den tillfälliga lagen eller beviljats ett uppehållstillstånd med stöd av den tillfälliga lagen ska ha samma rätt till studiestöd som personer som beviljats permanent uppehållstillstånd. Regeringen föreslår att det införs en uttrycklig regel om detta i studiestödslagen. Vidare ska rätten till studiestöd kvarstå när ett tidsbegränsat uppehållstillstånd löper ut – under förutsättning att en ansökan om fortsatt tillstånd på samma grund eller ett nytt tillstånd med stöd av någon bestämmelse i den tillfälliga lagen har lämnats in till innan det tidigare tillståndet har upphört att gälla. Även begränsningar vad gäller tillgång till LMA föreslås för EU-medborgare och Dublinöverföringar. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 31 (SD) replik: Jag ska se om jag får ett tydligare och mer genomtänkt svar från det andra regeringspartiets företrädare. Min fråga är i princip densamma som den jag ställde : Ser man från och regeringens sida något som helst problem med att man med det förslag man nu lägger fram riskerar att snarare förlänga förnyelseprocessen extra mycket och få personer att vistas i landet utan giltigt uppehållstillstånd snarare än att ha en snabb och effektiv förnyelseprocess till följd av att den sökande har begränsad tid på sig att skicka in sin ansökan, tid under vilken man från sida förväntas behandla denna så att luckor inte ska uppstå? Det är ju det som blir resultatet av den här lagstiftningen, hur man än vänder och vrider på det. Gör man det möjligt för sökande att behålla tillgången till diverse olika välfärdssystem och etableringssystem så som det nu är utformat bara genom att skicka in sin ansökan den uppehållstillståndet är giltigt kommer den sökande att vistas i landet utan giltigt uppehållstillstånd. Då finns det heller ingen anledning för att prioritera dessa ansökningar eftersom de sökande redan är inne i systemet. Har man i stället en ordning där det krävs att ansökan skickas in innan uppehållstillståndet löper ut finns det också anledning för att prioritera dessa ansökningar för att säkerställa att de som är i landet har ett giltigt uppehållstillstånd och att grunderna för den tillfälliga lagen faktiskt kvarstår och efterföljs. Det är ju ingen mening med att ha en tillfällig lag om tillfälliga uppehållstillstånd om det inte spelar någon roll, om man ändå har tillgång till välfärdssystemen i all evighet bara man skickar in ett papper ett visst datum utan att det finns någon som helst begränsning av när det ska ha behandlats färdigt. Ett sammanhållet mottagande med tidsbegränsade uppehållstillstånd Ser man över huvud taget denna problematik från regeringens sida? 32 (MP) replik: Nej, jag ser inte någon sådan problematik. Jag ser inte att människor medvetet skulle dra ut på det in i det sista och lämna in ansökan den . Jag tror inte att det är så människor kommer att agera. Man vill ha den trygghet som det innebär att ha ett uppehållstillstånd, och jag tror att människor inte vill hamna i situationen att de blir asylsökande igen. Men jag tror att det kommer att bli så ändå på grund av långa handläggningstider. Även om man skulle ha den typ av begränsningar som föreslår tror jag absolut att det finns risk att inte skulle hinna behandla ärenden. Vi vet inte hur stor ärendehantering man har. Man hanterar många olika typer av ärenden och har väldigt långa köer. Jag tror att risken är alldeles för stor att människor i så fall skulle falla utanför. Vad som skulle hända då är att de skulle gå tillbaka till att anses vara asylsökande, behöva flytta in på asylboende igen, tvingas avbryta sina utbildningar och ha andra regler när det gäller sjukvård och liknande. Det här ser jag som ett betydligt större problem än att man behöver påskynda hanteringen och försöka få människor att lämna in ansökan en månad tidigare, för personer som i så fall skulle drabbas skulle drabbas oerhört hårt. Det ser jag inte som rimligt alls. I den här situationen, där vi kommer att ha väldigt många människor med långvariga skyddsbehov som behöver förnya sina tillstånd, behöver vi se till att de kan lösa detta på ett bra sätt som inte försämrar etableringen. I grunden handlar det om den enskildes möjlighet till både etablering och att påbörja sin start här i . Det handlar också om att behöver se till att de personer som kommer hit är så bra rustade som möjligt för att kunna bli en del av samhället och kunna bidra och utvecklas. Det gör inte med det förslag som lägger fram. 33 (SD) replik: Det är ganska lustigt att stå här och lyssna, för mycket av det som sägs skulle motverkas av att man har en tidsgräns som tydliggör att om man har lämnat in sin ansökan har man gjort sitt, och om den inte hinner behandlas är det ansvar. Vid synnerliga skäl eller vid en tidsgräns – hur man nu väljer att utforma det – kan det åligga staten att fortsätta att bekosta en massa saker. Men med regeringens system finns det inga som helst incitament att lämna in sin ansökan . Det finns inte heller några som helst incitament för att prioritera och snabbehandla de ärenden som handlar om förnyelser. De personer det handlar om kan man tryggt flytta längst bak i kön igen och åter förpassa till ovissheten och till att vara asylsökande på nytt. handläggare sa själva när vi var på besök där att de kommer att prioritera förnyelser för att personer inte ska falla mellan stolarna. Ett sammanhållet mottagande med tidsbegränsade uppehållstillstånd Men med detta förslag finns det ingen sådan anledning, utan handläggare kommer att prioritera nya ansökningar. Det finns ingen som helst anledning för dem att prioritera förnyelseansökningar. Det finns ingen som helst anledning att se lagen om tillfälliga uppehållstillstånd som giltig, för det utraderar man helt med nuvarande system. Ser man inte problematiken i att man genom att inte säkra poängen med att ha en tidsgräns urholkar den lagstiftning som är på plats? Man förpassar personer till att åter hamna långt bak med långa handläggningstider. Det hade varit enkelt att arbeta runt detta genom att stipulera när det är ansvar och staten som har fallerat med för långa handläggningstider och när det är individen själv som inte har sökt . 34 (MP) replik: Om man skulle införa en sådan tidsgräns som föreslår skulle man ge en morot till att behandla dessa ärenden snabbare. Men även om det skulle vara ansvar att man inte hunnit behandla ett ärende skulle det drabba den enskilde orimligt hårt. Även om vi från politikens håll säger att det är ansvar kommer den enskilde att drabbas eftersom personen i fråga inte skulle kunna bo kvar på sitt boende, gå kvar i sin klass eller göra annat som är en del av en påbörjad etablering. Till skillnad från , när man känner sig tvungen att behandla förlängningsärenden eller ansökningar om omprövning av uppehållstillstånd, skulle detta dessutom innebära att personer som har sökt asyl i ett senare skede snarare skulle få betydligt längre handläggningstid och vara asylsökande än . Jag är inte säker på att det är bättre, utan jag tror att regeringens förslag är det bästa för att säkerställa att människor inte hamnar i kläm, att de kan fortsätta på sina skolor, på sina praktikplatser och på sina boenden och att de på ett bättre sätt kan komma in i samhället. Jag tror att konsekvenserna av förslag skulle vara farliga för de personer som drabbas. Det skulle också vara sämre för eftersom vi skulle få en sämre etablering, vilket alltid är dåligt för såväl staten som den enskilde. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 6 om sjukskrivning betänkande 2016/17:SfU20 om sjukskrivning (skr. 2016/17:170) 35 (M): har det kommit ett flertal rapporter som har förändrat kunskapsläget om sjukförsäkringen, inte minst vad gäller behovet av tidsgränser och incitament för olika aktörer inom sjukförsäkringen. Den rapport från som vi nu diskuterar är en del i denna kunskapsutveckling. I korthet visar den att en strikt bedömning av rätten till sjukpenning ger upphov till positiva effekter på såväl individ- som samhällsnivå. Kostnaderna i sjukförsäkringen blir lägre, och individens arbetsutbud ökar – och detta utan att negativa bieffekter uppstår i form av försämrad hälsa eller ökade kostnader för ohälsa. När konstaterar detta ger man också stöd till en tidigare rapport från Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi som konstaterat: En bortre tidsgräns i sjukförsäkringen ses som central för att uppnå en långsiktigt stabil sjukfrånvaro. Även och en lång rad andra myndigheter har varit inne på samma sak, nämligen vikten av att ha en bortre tidsgräns i sjukförsäkringen. Intressant är också att en strikt bedömning gynnar ett jämställt uttag från sjukförsäkringen. Det beror på att kvinnor relativt sett är sjukskrivna mer än män och därför påverkas mer av en strikt bedömning. Dessutom bidrar en strikt bedömning av rätten till ersättning till att minska den ekonomiska ojämlikheten. Det beror på att sjukförsäkringen relativt sett oftare används av personer med lägre inkomster och att ett nekande av sjukpenning då ökar individens inkomster. har regeringen tyvärr konsekvent vägrat att ta till sig detta kunskapsläge. Man har i stället, tvärtemot vad flera expertmyndigheter har pekat på, valt att avskaffa den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen. Tyvärr kan vi också, när vi nu samlas till denna debatt, konstatera att de långa sjukskrivningarna ökar kraftigt, inte minst som en följd av att den bortre tidsgränsen har slopats. Det är givetvis glädjande att antalet startade sjukfall har minskat, men det förtar inte det faktum att längden på sjukskrivningarna ökar. Det är viktigt att framtida reformer av sjukförsäkringen utformas i enlighet med det kunskapsläge vi har och den nya information vi har fått. Därför har valt att motionera om något som borde vara en självklarhet men som tydligen behöver understrykas. Det är som sagt glädjande att sjukfrånvaron inte längre ökar, men framtiden är fortfarande oviss. Kostnaderna förefaller ha parkerat sig på en hög nivå. Kostnaden för sjukpenning och rehabilitering prognostiseras till , och förväntas kostnaden vara lika stor. förväntas kostnaden vara ännu lite högre, ca . Detta kan jämföras med hur det såg ut , då motsvarande kostnad var . Det handlar i praktiken om en fördubbling av kostnaderna på bara . Expertmyndigheternas rapporter om behovet av tidsgränser och kontroller för att kunna uppnå en långsiktigt stabil och hållbar nivå på sjukskrivningarna förtjänar att tas på allvar av regeringen och leda till eftertanke och analys snarare än reflexmässigt avvisande för att de inte stämmer överens med regeringens politiska önskemål. Vi anser att regeringen bör vidta åtgärder som följer de slutsatser som framhåller samt säkerställa att förslag på sjukförsäkringsområdet framöver baseras på faktabaserad kunskap. Jag yrkar bifall till reservationen. 36 (S): Sjukförsäkringen omfattar ekonomisk trygghet och rehabilitering tillbaka till arbete för människor som har drabbats av sjukdom. En väl fungerande sjukförsäkring är av största betydelse för såväl den enskilde som samhället i stort. Sjukpenning är en del av den allmänna sjukförsäkringen. Den har aldrig haft till syfte att bota eller läka, utan dess syfte är att vara en inkomstbortfallsförsäkring när sjukdom hindrar människor från att arbeta. I likhet med regeringen anser utskottet att de höga sjuktalen i landet är oroväckande. Regeringen har prioriterat ett batteri av åtgärder för att minska sjukfrånvaron. Inte minst gäller detta det förebyggande arbetet, där arbetsgivare tar ett större ansvar för att förebygga ohälsa på arbetsplatser. Företagshälsovårdens betydelse har belysts, och granskning av det systematiska arbetsmiljöarbetet har visat sig vara en viktig faktor för att förebygga stress, skador och sjukdom på grund av arbete. Men människor blir inte sjuka enbart av arbete, och alla sjukdomar kan inte förebyggas. När man blivit sjuk är det viktigt att sjukvården och övriga aktörer stöder en rehabilitering för återgång i arbete så snart det är möjligt. Långa passiva sjukskrivningar utan insatser har aldrig varit bra för individen, då rehabiliteringen tar betydligt och det blir svårare att komma tillbaka till tidigare arbete. Därför har nuvarande regering förstärkt sjukvårdens och resurser, så att rehabiliteringen tillbaka till arbete ska gå snabbare. granskning Är sjukskrivning bra för hälsan? har gjorts med underlag från 5 000 fall bland 2009–sjukfall som fick avslag på ansökan om sjukpenning. Även ansökningar om förlängning som fått avslag finns med i underlaget. Granskaren anser att resultatet visar att en strikt bedömning av rätten till sjukpenning får positiva effekter på såväl individ- som samhällsnivå. Kostnaderna blir lägre till följd av minskade utbetalningar av såväl sjukpenning som sjuk- och aktivitetsersättning. Individens arbetsutbud ökar, och risken att slås ut från arbetsmarknaden minskar. Detta sker utan att negativa bieffekter uppstår i form av försämrad hälsa och ökade kostnader för ohälsa. Det senare har granskaren konstaterat utifrån att ingen har dött, haft fler sjukhusvistelser eller fått ökade läkemedel som subventioneras. granskare drar slutsatsen att resultatet talar för att en strikt bedömning av sjukförsäkringen leder till ett mer jämställt uttag av sjukförsäkringen. Det beror på att kvinnor är sjukskrivna mer än män och på att de vid ett nekande av sjukpenning minskar sin framtida sjukfrånvaro mer än män. Man behöver inte vara för att förstå att om man nekar människor sjukpenning minskar kostnaderna för sjukförsäkringen för samhället. Men att det skulle vara bra för hälsan med striktare bedömning i sjukförsäkringen har starkt ifrågasatts av bland andra tre forskare från , som i en debattartikel anser att antyder att sjukskrivning är hälsovådligt och att en mer strikt rättstillämpning skulle hjälpa människor. De anser att det inte kan sägas utgöra en seriös forsknings- och rapportinsats. De skriver i sin artikel att en av de slutsatser som dras i den sammanfattande analysen är att en strikt bedömning gynnar jämställdheten. Orsaken är att kvinnor är mer sjukskrivna än män och alltså påverkas mer när allt fler ansökningar avslås. visar studien att kvinnor som nekas sjukpenning inte ökar sina inkomster i samma omfattning som män som nekas sjukpenning. Det innebär att kvinnor som nekas sjukpenning inte klarar av att återgå i arbete utan blir fattigare eller ökar sitt beroende av makes eller sambos inkomster. De tre forskarna anser att det är absurt att i det sammanhanget prata om jämställdhet. De anser dessutom att det inte är adekvat att definiera hälsa på det sätt rapporten gör – som en frånvaro av dödlighet och ett oförändrat uttag av subventionerade läkemedel och sjukvård. De anser att det är häpnadsväckande att använder sig av så grova mått för att mäta begrepp som på både individ- och samhällsnivå rymmer så många dimensioner. Dessa olika uppfattningar visar på att frågan inte är så enkel som det verkar. Det är av största vikt att komma ihåg att sjukförsäkringen är en försäkring för inkomstbortfall vid sjukdom eller skada. Det är det förebyggande arbetet och de insatser som sjukvården ger samt den rehabilitering som stöder individen tillbaka till arbete som kan minska sjukfrånvaron. Det är en av våra stora utmaningar, och regeringen har med ett stort åtgärdspaket tagit sig an denna utmaning. Att inte har några rekommendationer som följd av granskningen är troligen för att regeringen redan vidtagit en rad åtgärder för att bryta den stigande sjukfrånvaron. Regeringen har redan tidigare gett i uppdrag att kartlägga och analysera sysselsättning och försörjning bland dem som nekas sjukpenning. Mellan i rehabiliteringskedjan ska detta granskas. ska studera om individen övergår till arbete sedan nekat fortsatt sjukpenning samt om den enskilde återvänder till samma yrke eller bransch som före sjukskrivningsperioden. ska också undersöka om de som nekas sjukpenning får annan ersättning från socialförsäkring, a-kassa eller försörjningsstöd från , eller om de har andra försörjningskällor. Uppdraget ska redovisas . Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på motionen. 37 (M) replik: Jag hade egentligen inte tänkt begära replik här, men jag blev lite nyfiken på det som sa. Hon sa att man inte måste vara för att förstå att nekad ersättning minskar statens kostnader. Men man måste nog nästan vara för att förstå vad tycker om . Hon gjorde en väldigt lång hänvisning till vad tre forskare från hade att säga, men frågan är: Vilken uppfattning har och i den här frågan? Det var väldigt starka ord som sas om . Jag kunde till exempel notera begreppet oseriös forskning. Det tycker jag är ganska starkt från ett regeringsparti till en expertmyndighet. Är det verkligen Socialdemokraternas uppfattning om den här rapporten? Då krävs det nog lite mer av underbyggd analys i stället för att bara referera till vad någon annan tycker. De här rapporterna passar kanske inte alltid in när man är i regeringsställning. Jag har själv en del erfarenhet av detta. Men mitt genomgående omdöme är att de här rapporterna alltid är väldigt väl underbyggda och kvalitetssäkrade. Det är inga uppsatser som släpps igenom, utan det är något som bör tas på mycket stort allvar.