prot · H40980 · 2017-03-15 00:00:00 — Alla de frågor som vi har talat om handlar om biologisk mångfald, som är en förutsättning för att planeten ska överleva och för att vi ska ha något att överlämna till kommande generationer. I detta arbete behöver vi hjälpas åt. Det gör vi också här i , till exempel i Miljömålsberedningen och genom förslag, som i förlängningen även handlar om biologisk mångfald. 75 (MP): Vi debatterar betänkandet om biologisk mångfald, vilket är ett ämne som ligger mig varmt om hjärtat. Jag vill börja med att yrka bifall till betänkandet i dess helhet och avslag på alla motioner. Precis som några talare har tagit upp blir man lite fundersam när man läser titeln på betänkandet: Biologisk mångfald. Mycket handlar i stället om att begränsa den biologiska mångfalden, ibland skjuta eller minska den. Jag vill ge en liten historisk bakgrund till biologisk mångfald eller biodiversitet. Vad innebär detta? Det definierades i på följande sätt: Biologisk mångfald är variationsrikedomen bland levande organismer av alla ursprung, inklusive från bland annat landbaserade, och andra akvatiska ekosystem och de ekologiska komplex i vilka dessa organismer ingår. Detta innefattar mångfald inom arter – alltså genetisk variation – mellan arter och av ekosystem. Hela detta komplex ingår i begreppet biologisk mångfald eller biodiversitet. När jag började på och under min senare forskarutbildning var ”biologisk mångfald” modeord. Det gick inte att få en enda forskningspeng om man inte hade fått med detta i ansökningarna. Jag vet inte hur man kunde trycka in det i ett och samma abstract. är nog modeordet ”klimatförändringar” eller ”havsförsurning”. Vi har dock samma utmaningar. Bara för att modeorden ändras betyder det inte att utmaningarna för biologisk mångfald har förändrats. De har snarare eskalerat. De numera välkända planetära gränserna, som och har tagit fram, blev kända för den breda allmänheten tack vare . Det finns nio planetära gränser som man inte får överskrida, för då kan ekosystemet tippa, och vi vet inte riktigt vad som då händer. Av de nio pelare som finns där är det en som går långt över gränsen och är illröd. Det är just biologisk mångfald och förlust av livsmiljöer. Det står utom tvivel att det är vi människor som påverkar detta. I är av våra djur, växter och svampar så hotade att de löper risk att dö ut. Slätrockan är till exempel nationellt utdöd. De här livsmiljöerna har påverkats av miljöförstörelse, såsom att vi släpper ut olika gifter, men också av hur vi lever och verkar, även ibland när vi tror att vi gör gott. Modernt jordbruk, skogsbruk och fiske har rationaliserats och gör att livsmiljöerna försvinner eller krymper. På kan man vad gäller biologisk mångfald läsa att variationsrik landsbygd ”har ersatts av vidsträckta och likformiga skogsområden eller åkrar där bara ett litet antal växter och djur kan leva. har igenväxning och förbuskning av jordbruksmarker försämrat chanserna för många arter”. Det gör att många av de arter som behöver ett varierat landskap har minskat. Även många av våra vanliga arter har minskat i antal. Med tanke på denna lite dystra bakgrund tycker jag att vi ska vara väldigt glada över den framsynthet som och dåvarande EG visade 1992, när man antog direktivet om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, det som i vardagligt tal kallas för art- och habitatdirektivet. Syftet med direktivet är att säkerställa den biologiska mångfalden genom att bevara livsmiljöer samt vilda djur och växter inom EU. Många av de här utmaningarna är för stora för att vi som enskilt land eller enskilt område ska kunna klara dem. Att göra det inom EU är ett stort steg på vägen. Sedan togs det upp i . Det här följde med oss när vi blev medlemmar i . kom också fågeldirektivet, som innehåller regler för fåglar och deras bon och reden. Men trots att det i både art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet står att man ska ta hänsyn till ekonomiska, sociala och kulturella behov samt lokala och regionala särdrag – vilket vi också gör i ; vi har till exempel licensjakt på varg – är det många som ifrågasätter det här och tycker att det ska vara ännu mer regionaliserat, tas bort eller ändras. Det är inte bara vi i som ibland klagar på detta, utan det gör man från andra håll också. Detta ledde till att gjorde en utvärdering som påbörjades . Man gjorde en så kallad fitness check. Uppnår man det som var syftet med art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet? Är det kostnadseffektivt? Överensstämmer det med annan EU-lagstiftning? Allt det här vred och vände man på. var ett av de länder som granskades extra hårt eftersom vi själva ville det. gick en kommissionär ut med kommissionens utvärdering och sa att naturvårdsdirektiven är ändamålsenliga och relevanta och inte kommer att öppnas för översyn. Snarare är det så att vi behöver leverera fler konkreta förslag för naturen, människorna och ekonomin samt för att genomförandet ska förbättras. Det haltar nämligen på många ställen. Samarbetet ska förbättras tillsammans med de lokala myndigheterna och olika aktörer i medlemsstaterna. Det är precis det vi i gör. Sedan kan det förstås bli konflikter mellan de olika områdena. Skarv har tagits upp här. Man pratar ganska generellt om skarven. Det är tre olika arter – eller egentligen två, varav en har två underarter. Där ser vi att det finns en del problem. presenteras en doktorsavhandling där man har tagit upp skarven. Man har tittat på dieten och sett att de lokala fiskebestånden kan påverkas. Det som föreslås är kanske inte bara jakt rakt upp och ned. Det är inte alltid som det uppnår det syfte man vill ha. Man kan också till exempel skydda vandrande fisk, som ofta blir hårt drabbad, genom att ordna gömslen under ytan, nät över vatten och laserljus för att skrämma bort dem. Det finns en mängd olika saker man kan göra förutom jakt. Men sedan har vi en skyddsjakt, och den visar sig vara relevant och bra. Vi har också skyddsjakt på säl. Som ni har hört skjuts inte ens de djur som är beviljade. Men vi har gynnsam bevarandestatus, och efter utredning om eventuell licensjakt pågår det en översyn av detta i . Vi har även pratat om invasiva arter. Som ledamoten tidigare sa pågår det en översyn där inom EU-reglementet. har skickat in att vi tycker att amerikansk hummer ska vara med där. Vi har också en kompletterande nationell lagstiftning som håller på att beredas inom . En proposition är aviserad under det här halvåret. Jag tycker alltså att vi gör mycket. Jag tycker också att dagens debatt borde handla mycket mer om hur vi kan stärka den biologiska mångfalden snarare än att försöka krympa den. och den här regeringen har visat att vi menar allvar med biologisk mångfald. Vi satsar 1 miljard på biologisk mångfald, skydd av värdefull natur och skötsel av densamma. Vi satsar mer pengar på havsmiljön och ger mer medel till Artdatabanken och deras viktiga arbete med att kartlägga och informera om biologisk mångfald. Vi satsar mer på ekologiskt jordbruk och mer på miljöövervakning. Jag hoppas att nästa års debatt om biologisk mångfald kommer att innehålla mer av de bitarna även från oppositionen. I detta anförande instämde (MP). 76 (M) replik: I mitt tidigare anförande försökte jag slå an en försiktigt optimistisk ton angående genetiskt modifierade grödor. Som moderat tror jag också att primär- och livsmedelsproduktionen inte kan skyddas från teknikutveckling och konkurrens, att det snarare är bra att vi har forskning på det området och att politiken inte borde motsätta sig grödor som bevisligen är säkra. Tyvärr läser jag i ATL från att , egentligen , röstar nej till godkännande av en GMO-gröda, i det här fallet en majssort, trots att Europeiska unionens expertmyndighet bedömer grödan som säker och trots att svenska instämmer i den bedömningen. Jag skulle vilja fråga ledamoten : Varför går regeringen emot den samlade expertisen när det gäller GMO-grödor? 77 (MP) replik: Jag tackar för frågan. När det gäller GMO-grödor har vi ett litet problem i och med att lagstiftningen är föråldrad snarare än tekniken, som springer framåt. pratar man inte längre om genmodifierade grödor utan om genredigerade grödor, där man inte tar in någonting. Jag är inte helt säker på vilket fall menar, men jag tror att det gäller den majs som är resistent mot ett bekämpningsmedel som är förbjudet att använda i och som är hormonstörande. Det är därför vi har valt att rösta nej. Det finns också en överenskommelse om att kommer att säga nej till odling av grödor som innehåller gifter och bekämpningsmedel som inte är tillåtna i . 78 (M) replik: Det blir långsiktigt svårt om ska gå ifrån den princip som vi har haft , det vill säga att vi lyssnar på våra egna och Europeiska unionens expertmyndigheter när det gäller till exempel GMO-grödor. Jag var före den här debatten inne på hemsida för att kolla lite vad det är parti specifikt tycker och inte bara vilken regeringens hållning är. Där står det bland annat att man långsiktigt vill att allt jordbruk i EU ska vara ekologiskt. Vi ser också att regeringen röstar nej till nya GMO-grödor trots att de bevisligen är säkra, enligt både våra egna och Europeiska unionens myndigheter. Frågan blir varifrån maten långsiktigt ska komma om vi säger nej till teknikutvecklingen och dessutom bara vill odla ekologiskt, vilket ger mindre skördar. Det är tråkigt att regeringen lämnar det svenska förhållningssättet gentemot GMO. Man överger egentligen en ordning som har fungerat och hållit över flera regeringar. Utöver att man nu bryter mot den överenskommelsen var MP med och bröt mot budgetpraxisen 2013. Finns det fler förhållningssätt och mer praxis som är på väg att lämna? Är man på väg åt håll och ska lämna det finanspolitiska ramverket? Finns det andra saker vi borde se upp för framöver? 79 (MP) replik: Tack för de frågorna, ! När vi tittar på genmodifierade grödor, GMO, finns en gemensam lagstiftning inom EU om hur de ska hanteras. Där ska man ta hänsyn till socioekonomiska effekter, utsädeshantering i landet där produkten produceras, hur det slår på marknaden och allting sådant. Det handlar inte bara om hur säker den är att äta och hantera. Där kan vi ibland tycka olika än andra partier, till exempel ditt eget, och se att till exempel de socioekonomiska effekterna i hemlandet slår hårt. Vi ser också att det väldigt sällan finns långa studier. De flesta är när man tittar på farligheten och hur det påverkar organismerna i marken. Grödor som tas fram för att vara med tillsammans med en pesticid, ett bekämpningsmedel, ger också stora problem. Man använder medlet, men det ger också resistensproblem. Det finns risk att det kan sprida sig till de inhemska grödorna via pollen. Det gäller till exempel för majs om det finns vildmajs, och så vidare. Vi ser en hel del andra faror med hur säkert det är att äta. Sedan har det med de senaste teknikerna blivit en uppsjö av andra användningsområden och mycket enklare att hålla på med GMO. talar man mer om genredigeringstekniker och så vidare. Där ser vi att EU:s lagstiftning är föråldrad och att man skulle behöva gå vidare och komma fram till en ordning där man ser till hur farlig grödan är snarare än till med vilken teknik den har kommit fram. 80 (L): diskuterar vi biologisk mångfald. Det är lätt att bli lite högtidlig när man diskuterar biologisk mångfald. Det är en grundläggande överlevnadsfråga att kunna bevara och skydda den biologiska mångfalden. Man kan uttrycka det som att biologisk mångfald har ett egenvärde på det sättet att vi har svårt att greppa eller egentligen inte har kunskap om hela spektrumet av biologisk mångfald och vad det har för värde i ekosystemen. Det har också det värdet att vi kan ta ut så kallade ekosystemtjänster ur systemet, som vi alla har gott av. Det har också nämnts i debatten, och det tycker jag är värt att lyfta fram igen, att en rik biologisk mångfald är den största garanten vi har för att ekosystemen ska kunna anpassa sig till de tyvärr oundvikliga klimatförändringar som vi har framför oss. Det är också en viktig punkt i sammanhanget. När det gäller att bevara och skydda biologisk mångfald handlar det väldigt mycket om långsiktig och hållbar förvaltning, där det finns balans mellan bevarande och brukande. När man läser betänkandet ser man att det går att applicera på mer eller mindre samtliga rubriker . Jag tror att vi alla är medvetna om att det är allt fler arter som är utrotningshotade. Det behövs stark lagstiftning, information, biotopskydd och så vidare för att kunna skydda och bevara den biologiska mångfalden. Artdatabankens arbete ska också lyftas fram som väldigt viktigt. När det gäller skydd kommer det att länkas till nästa debatt när vi talar om naturvård och områdesskydd om kanske någon timme. Detta hänger ihop. En annan sak som jag gärna vill lyfta fram är den biologiska mångfald som vi bevarar inom odlingslandskapet genom miljöersättningar och Landsbygdsprogrammet. Det skapar förutsättningar för en hållbar livsmedelsproduktion som vi lägger grunden för öppna landskap och den biologiska mångfald som det skapar. Det handlar om både natur- och kulturvärden, och så vidare. Man kan ändå lyfta fram att det är lite märkligt att det var just de ersättningarna som blev nedprioriterade vid de utbetalningar av stöd till jordbruket som har gjorts . De är otroligt viktiga att ha kvar. Ni vet mycket väl att vi från liberal sida inte är så mycket för subventioner och stöd inom produktionen. Men just miljöersättningarna för kollektiva nyttigheter står vi helt bakom. Det finns en proposition som heter Utvidgning av , som formellt har kopplats ihop med nästa debatt. Det finns ett avsnitt som inte framgår så där jättemycket av titeln, eller inte alls skulle jag vilja påstå. Det handlar om EU:s naturvårdsdirektiv och licensjakt på varg. Det är lite svårt att utläsa det när man bara läser på framsidan. Även om det är knutet till nästa debatt tycker jag att det har så pass mycket att göra med detta att jag dristar mig att hänvisa till det. När det först gäller naturvårdsdirektiven måste vi, vad vi än tycker och tänker, förhålla oss till det besked vi har fått av EU-kommissionären: att naturvårdsdirektiven inte kommer att öppnas för översyn. Kommissionen bedömer, precis som jag har sagt, att de är relevanta och ändamålsenliga. Det är också viktigt att ha med sig att kommissionen framhåller att genomförandet behöver förbättras i nära samarbete med lokala myndigheter och andra aktörer i medlemsländerna. Det finns en flexibilitet i direktiven som vi kanske inte utnyttjar alla gånger. Den skrivning som regeringen gör i nämnda proposition kan tyvärr uppfattas som lite passiv. Man konstaterar bara att det inte finns mer att göra från svensk sida för att ändra på naturvårdsdirektivens klassificering av hotade arter. Det är väl rätt i sak. Men från min och Liberalernas sida vill vi verkligen uppmana regeringen att ta fasta på möjligheten att utveckla genomförande utifrån möjligt nationellt utrymme. Det finns ett nationellt utrymme, och det ska man naturligtvis utnyttja eftersom frågan om direktivens framtid är avgjord. Just detta med att utnyttja det nationella utrymmet tycker vi från liberal sida klart kan kopplas till den diskussion vi har om förvaltning av skarv och säl och även inom rovdjurspolitiken. Det är aktuellt. Utskottet konstaterar också att kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att utnyttja den flexibilitet som trots allt finns i till exempel fågeldirektivet. När det gäller skarv bör vi naturligtvis utnyttja detta så långt som möjligt. Jag vet att i början av debatten lyfte fram att det är ett hot mot bland annat de lokala fiskebestånden. Det är tvivelsutan på det sättet. På många ställen har skarv blivit en direkt plåga. Den flexibilitet som finns ska vi absolut utnyttja så långt möjligt. När det gäller rovdjursförvaltningen fattades ett viktigt beslut under alliansregeringen då förvaltningen regionaliserades ytterligare i och med att fick rätt att delegera beslut om skydds- eller licensjakt till . Det centrala i detta blev att det blev möjligt att flytta besluten närmare de människor som direkt berörs i sin vardag, och det tycker vi är bra. Detta med att man har en nära dialog med alla berörda, både enskilda och intresseorganisationer, är otroligt viktigt för acceptans och legitimitet för ett regelverk. Det är inte minst helt avgörande för att få en fungerande rovdjursförvaltning. När vi förra gången diskuterade betänkandet, om jag kommer ihåg det rätt, slutade vi i att hur vi än gör överprövningsprocessen måste den vara effektiv och ändamålsenlig för att man ska få en fungerande förvaltning. Överprövningsprocessen får inte i sig bli ett moment 22 i det hela. Den specialisering som har skett innebär att ärendena avgörs – och dessutom skyndsamt, som det heter – i Förvaltningsrätten i och är av allt att döma en bra väg att gå. Om man ser till resultatet av årets besluts- och överklagandeprocess märker man att det hela har fungerat enligt de tänkta tidsnormer och tidsramar som finns. är det viktiga egentligen att man följer upp att systemet fortsätter att fungera, och det torde det av allt att döma kunna göra. Det tycker vi i grunden är bra. 81 (MP): har handeln med vilda djur och växter nått rekordnivåer. Enligt Världsnaturfonden, WWF, har efterfrågan på produkter från vilda djur och växter växt explosionsartat. Efterfrågan rör i stor utsträckning material från utrotningshotade djur som noshörningshorn, lejon- och tigerskinn, exklusiva träslag, ormskinn och elfenben. skjuts runt 30 000 elefanter olagligt i . Den illegala jakten har ökat katastrofalt och lett till att de afrikanska elefanterna, savann- och skogselefanter, har minskat kraftigt . Värst är situationen i och . Bara i tjuvsköts 15 000 elefanter , och elefantstammen har mer än halverats . Den afrikanska elefantkoalitionen AEC, ett samarbete mellan 29 afrikanska stater, menar att det med nuvarande takt finns en risk för att elefanten utrotas . Anledningen till den illegala jakten är den ökande efterfrågan på elfenben, framför allt i . Det gäller och med flera länder. Föremål i elfenben innebär status, och elefantbetarna är värda sin vikt i guld. Den årliga handeln med de 30 000 elefanterna värderas till . Även om den lokala tjuvjägaren bara får en liten skärv av detta är det tillräckligt incitament för att tjuvjaga och döda både elefanter och deras mänskliga vakter. För att komma åt den illegala jakten behöver flera saker göras i de länder där elefanterna lever. Det handlar om att öka bevakningen och att arbeta med inställningen till elefanten från lokalbefolkningen, som ofta ser djuren både som konkurrenter om betesmark och som skadedjur. Det handlar också om insatser mot korruption. Många anser dock att det också måste fattas ett internationellt beslut om en skärpning av förbudet mot handel med elfenben i världen. Dagens förbud mot handel mellan länder ger , , och vissa undantag för att handla med elfenben. Handel med elfenben inom länder är också tillåtet i dessa länder. Detta och de fyra ländernas undantag bidrar till att konsumtion av elfenben blir mer socialt accepterat i världen och tillåts öka. Tjuvjagat elfenben lämnar också under täckmantel av att det är legalt. På i drev och andra stater i AEC, precis som redan har berättat, med stöd av bland andra , som har den största elefantpopulationen i , på för ett starkare skydd för de afrikanska elefanterna. De ville ha ett starkare förbud mot handel med elfenben. Det var ett förslag som också stöddes av for Conservation of Nature, UCNA. Det är världens äldsta naturvårdsorganisation med mer än 1 300 medlemmar från 160 länder. Förslaget röstades dock ned. Bland andra röstade de 28 EU-länderna nej till förslaget. Jag anser att EU hamnade på fel sida i omröstningen. Jag anser också, i enlighet med min motion som behandlas i betänkandet, att och EU måste ta starkare ställning för ett internationellt totalförbud mot handel med elfenben för att rädda den afrikanska elefanten från utrotning. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) § 11 Naturvård och områdesskydd, Utvidgning av och Utvidgning av Björnlandets nationalpark Naturvård och områ-desskydd, Utvidgning av och Utvidgning av Björnlandets nationalpark Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2016/17:MJU9 Naturvård och områdesskydd, Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2016/17:MJU16 Utvidgning av (prop. 2016/17:96) och Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2016/17:MJU17 Utvidgning av Björnlandets nationalpark (prop. 2016/17:97) 82 (S): Miljö- och klimatpolitiken är en av våra viktigaste utmaningar. Vår generation, den som lever , är den första som har förutsättningar att utrota fattigdomen och den sista som på allvar kan ta sig an klimatförändringen innan effekterna blir alltför katastrofala för vår planet. För detta krävs en politik med både ambition och vilja, såväl här hemma som globalt. Socialdemokraterna och regeringen tar utmaningen på allvar. Den samlade miljö- och klimatpolitiken är och förblir ett av våra viktigaste politikområden att hantera. I budgetpropositionen föreslås den största investeringsbudgeten på klimat- och miljöområdet i historia, och våra samlade ambitioner är därmed höga också internationellt sett. Jag är stolt över att tillhöra ett parti och företrädas av en regering som gör tydliga satsningar på klimat och miljö. Det sker i form av insatser för klimatsmarta lösningar som den biologiska mångfalden och den skog våra barn ska vandra i värnas. ligger också målet om en giftfri miljö för kommande generationer fast. debatterar vi miljö- och jordbruksutskottets betänkanden 9, 16 och 17 om naturvård och områdesskydd samt om utvidgningarna av och Björnlandet. Det handlar om nationalparker, naturreservat, strandskydd, allemansrätt och en hel del annat. Den biologiska mångfalden, som vi tidigare diskuterade här , är av central betydelse. Rent vatten och ren luft förutsätter att våra ekosystem förmår att producera det vi behöver. Och för att ekosystemen i sin tur ska vara stabila behövs mångfalden av arter. Alla arter är beroende av vatten. Därför är vattnet i vår natur oerhört viktigt. Merparten av våra vattendrag finns i skogen och hyser ett myller av liv. Våra våtmarker står för många ekosystemtjänster, till exempel att binda och lagra koldioxid, att rena vatten, att fungera som översvämningsskydd och att svara för biologisk produktion. Skadade våtmarker har en sämre förmåga att leverera dessa viktiga tjänster. Många djur och växter som lever i våtmarker finns på den så kallade rödlistan och är i behov av åtgärder och hänsyn. Den artutrotning som pågår, och som har pågått , är allvarlig. Detta är också en global angelägenhet. Vi har därför ett ansvar att på ett klokt och rimligt sätt vårda vår gemensamma natur. Genom satsningar på naturvård kan fler naturskogar skyddas och fler reservat inrättas. Skötsel av naturreservat och vandringsleder ingår. Arbetet med att skydda havsområden och fiskarter kan därmed förstärkas. De satsningar på skötsel av naturreservat som vi har gjort, och som vi fortsätter att göra under den här mandatperioden, innebär flera kliv framåt. Naturvård och områ-desskydd, Utvidgning av och Utvidgning av Björnlandets nationalpark Den förra, borgerliga, regeringen lät summan till sådan skötsel ligga still, trots att antalet naturreservat blev fler. Om man ser på det samlade utgiftsområdet nr 20 om allmän miljö- och naturvård märker man ganska snabbt att alla de borgerliga partierna, inklusive , vill sänka anslagen med någonstans runt 2–3 miljarder. Vem tror på allvar att miljön kommer att bli bättre av det? Vår regering väljer i stället satsningar framför nedskärningar. Det innebär inte bara förbättrad skötsel av naturen, utan det skapar också fler jobb och arbetstillfällen, inte minst på landsbygden. Situationen för våra hav är som vi vet allvarlig. På internationell nivå har tillsammans med tagit initiativ till den stora internationella havskonferens som går av stapeln .