prot · H40963 · 2017-01-31 00:00:00 — När det gäller frågan i stort om resurser kan jag inte annat än hålla med flera av talarna i debatten när de säger att det är självklart – med tanke på de stora utmaningar som vi står inför på hälso- och sjukvårdsområdet – att vi inte har råd att prioritera bort sjukvårdsinsatser och i stället genomdriva nya skattesänkningar så som de borgerliga partierna vill göra på nationell nivå. Man måste ta ett större ansvar på lokal och regional nivå för att välfärdstjänsterna ska finansieras. Det kommer ibland att innebära skattehöjningar. När man väl höjer skatten är det viktigt att de pengar som man får in går till välfärden, till skolan, till omsorgen och inte minst till hälso- och sjukvården. Då är människor beredda att betala den extra skattehöjningen. Men om pengarna till exempel inte går till en förbättrad vård riskerar man att få en revolt där medborgarna säger att de inte vill betala nya skattehöjningar eftersom pengarna inte kommer hälso- och sjukvården till del. När man väl höjer skatten är det viktigt att pengarna kommer hälso- och sjukvården till del. Regeringen har genomfört flera skattehöjningar, och vi blir ofta anklagade, inte minst av i den här kammaren, just för detta. Men vi har varit tydliga med att vi tror att vi behöver få in mer pengar till statskassan, inte minst för att kunna förbättra välfärden. Tack vare flera av de skattehöjningar som regeringen har genomfört har vi också haft möjlighet att nu senast dela ut 10 extra miljarder till kommuner och landsting för att stärka välfärden. På mitt eget område har vi kunnat dela ut en extra professionsmiljard som ska gå till förbättrad kompetensförsörjning. Vi har kunnat bidra med pengar till studielönesatsning för dem som väljer att utbilda sig till specialistsjuksköterskor. Och vi har kunnat göra en rad jämlikhetsstärkande insatser, alltifrån gratis mammografi och bättre kvinnohälsa till gratis läkemedel för barn med mera. Det hade inte varit möjligt om vi hade fortsatt med den tidigare regeringens skattesänkarpolitik. 12 SHADIYE HEYDARI (S): Tack för svaret, statsrådet! Patientsäkerheten och arbetsmiljöfrågan är väldigt viktiga för mig. Det var därför jag frågade statsrådet vad han kan göra för att se till vad den moderata tänker göra. Man kommer att ha på kontot. De pengarna ska gå till sjukvården, fler sjuksköterskor och fler läkare. Vi ska inte spara på något. Jag anser att det är ett problem att , som är styrelseordförande i den moderatledda ledningen för , raljerar och säger att diskussionen kring SU är befängd och att situationen inte är så allvarlig som människor tycks tro. sa till SVT Väst att belastningen går i vågor som den alltid har gjort. Han känner sig trygg med att invånarna får adekvat vård när de behöver det. Det är en uppfattning som varken jag eller vårdpersonalen delar. Naturligtvis blir det personalbrist och långa vårdköer när pengarna sparas undan i stället för att komma patienter och personal till gagn. Ännu mer problematiskt blir det när den högsta ledningen nonchalerar situationen och inte tar den på allvar. En förutsättning för att utveckla den svenska modellen är att man kan erbjuda en jämlik sjukvård. Kan vi erbjuda en jämlik sjukvård kan vi också skapa framtidstro. Avslutningsvis vill jag ställa samma fråga till statsrådet igen. finns det 1,6 miljarder på kontot. Hur kan vi säkerställa att akutsjukvården fungerar? 13 Statsrådet (S): Jag tror, som sagt, att det är väldigt viktigt att om vi ska kunna lösa de problem och utmaningar som vi har inom den svenska hälso- och sjukvården måste detta ske i mycket närmare samverkan mellan den nationella, den regionala och den lokala nivån. Det betyder att staten via regeringen behöver ta ett större ansvar för hälso- och sjukvården. Det gör vi bland annat genom att tillskjuta ytterligare resurser till hälso- och sjukvården i form av både permanenta höjningar av statsbidraget och olika typer av riktade insatser på ett antal angelägna områden. Vi gör det i nära dialog med parterna, där vi tillsammans kan identifiera risker och möjligheter och vem som ska göra vad. Så gör vi ibland på e‑hälsoområdet. Vi gör det genom att vi tar ett större ansvar för kompetensförsörjningen, bland annat genom att bygga ut utbildningsplatserna när det gäller specialistsjuksköterskor, sjuksköterskor, barnmorskor, läkare med mera. Vi gör det också genom att tillskjuta resurser för att man bättre ska klara kompetensförsörjningen. Precis som interpellanten är inne på förutsätter detta att när staten tar ett ökat ansvar måste också regionerna och landstingen ta sitt ansvar för att planera och organisera verksamheten på ett sådant sätt att patienter får vård . Det är helt orimligt att man ska behöva vänta på en akutmottagning. Det betyder också att man måste se till att man har en finansiering av verksamheten som gör att man kan anställa läkare, sjuksköterskor och andra professioner. Man måste kunna hålla verksamheten öppen och rullande på ett sådant sätt att patienter inte kommer i kläm. Då handlar det om att de skattehöjningar som man föreslår och får igenom också ska komma hälso- och sjukvården till del. Det är helt avgörande, inte bara för att möta behoven inom hälso- och sjukvården utan också för att behålla medborgarnas förtroende och vilja att betala sina skatter. Jag ser väldigt allvarligt på en situation där man inte gör sitt yttersta för att stärka hälso- och sjukvården. Överläggningen var härmed avslutad. § 5 Svar på interpellation 2016/17:236 om tandvårdsavgifter för pensionärer 14 Statsrådet (S): har frågat mig om jag och regeringen tänker vidta några åtgärder eller ta något initiativ för att samma tandvårdsavgifter ska gälla för pensionärer som för dem som vistas olagligt i landet. lämnade den dåvarande regeringen en proposition till , Hälso- och sjukvård till personer som vistas i utan tillstånd (prop. 2012/13:109). En utgångspunkt var målsättningen om en hållbar och human migrationspolitik. I propositionen föreslogs att utvidga rätten till subventionerad hälso- och sjukvård inklusive tandvård för vissa grupper som då saknade tillgång till subventionerad hälso- och sjukvård. I behandlingen av propositionens lagförslag i röstade alla partier, utom , för bifall till propositionen. trädde den lag i kraft som reglerar landstingens skyldighet att erbjuda personer som vistas i utan tillstånd hälso- och sjukvård inklusive tandvård. Lagen innebär att landstingen ska vara skyldiga att erbjuda vuxna personer som vistas i landet utan tillstånd samma subventionerade hälso- och sjukvård som vuxna asylsökande. Det är viktigt att poängtera att detta gäller vård som inte kan anstå, det vill säga behandling av sjukdomar och skador som skulle kunna medföra allvarliga följder för patienten om inte behandling skulle ges. Annan typ av behandling omfattas inte av denna lag. Regeringen får med stöd av denna lag meddela föreskrifter om vårdavgifter och avgifter för läkemedel. Lagen är också i linje med de konventioner som har ratificerat när det gäller mänskliga rättigheter. Inom ramen för det statliga tandvårdsstödet står tandvårdspatienterna i för cirka två tredjedelar av tandvårdskostnaderna. Egenavgiften är med andra ord högre än inom övrig hälso- och sjukvård. Jag är medveten om att många pensionärer upplever det som svårt att klara av sina tandvårdskostnader. I budgetpropositionen aviserade regeringen därför en särskild satsning för de äldre. Eftersom just denna grupp ofta har ett större tandvårdsbehov är det motiverat med ett högre stöd för regelbunden tandvårdskontakt. Därför höjs det allmänna tandvårdsbidraget . På detta sätt får gruppen 65–74-åringar samma nivå på det allmänna tandvårdsbidraget som gruppen eller äldre. Vissa äldre och funktionshindrade som har ett stort och långvarigt behov av personlig omvårdnad i sitt dagliga liv kan också få särskild hjälp när det gäller tandvård. Det innebär att kunna få bli undersökt där man bor och få viss nödvändig tandvård till samma avgift som sjukvård. Avgiften får räknas samman med andra avgifter för hälso- och sjukvård och ingår därmed i sjukvårdens högkostnadsskydd. Regeringen har även genomfört andra satsningar för pensionärerna för att förbättra deras ekonomiska situation. Bland annat har regeringen sänkt skatten samt höjt bostadstillägget för de pensionärer som är mest utsatta. Regeringens långsiktiga mål är att sluta de påverkbara hälsoklyftorna inom en generation. När det gäller tandhälsan vet vi att det finns skillnader mellan olika socioekonomiska grupper, avseende såväl förebyggande vård som behandling. Tandvården är ett prioriterat område för regeringen, och som har meddelats avser regeringen att återkomma under riksdagsåret med en proposition om det statliga tandvårdsstödet. 15 (SD): Socialdemokraterna talar ofta högt om solidaritet och om vikten av att fattigpensionärer och andra inkomstsvaga grupper ska skyddas. Det blir dock tvärtom när Socialdemokraternas praktiska politik får råda, vilket är tydligt i exempelvis denna fråga. Här missgynnas de inkomstsvaga grupperna till förmån för sådana som uppehåller sig illegalt i vårt land. Bakom Socialdemokraternas och fina ord finns allt som oftast en helt annan verklighet än den de försöker måla upp. Dagens välfärdsstat urholkas alltmer. Detta är bara en av många frågor som får mig att bli oerhört arg. Vi sverigedemokrater får, fru talman, ofta höra just att vi är unga och arga. Jag känner mig lyckligtvis fortfarande ung, men tyvärr känner jag mig lika arg som den dag då jag valde att börja engagera mig politiskt. De som drabbas värst när välfärdsstaten sviktar är de som jag och sjukvårdsministern borde hysa evig tacksamhet emot. Det handlar om pensionärer med usla villkor som de ansvarslösa sjuklöverpolitikerna konsekvent missgynnar för att i stället gynna grupper såsom illegala invandrare – grupper som aldrig med ett enda handtag har varit med och bidragit för att föra detta land framåt. I er naiva och universella godhetsiver ger ni individer som uppehåller sig här olagligen bättre villkor för exempelvis tandvård än vad våra egna äldre har – de äldre som har varit med och byggt upp landet. Detta är skamligt, fru talman. Så länge dessa orättvisor består tänker jag fortsätta att vara arg. Och jag är stolt över att jag är arg över detta. Däremot borde de som är nöjda med dagens situation skämmas. Jag är stolt över att tillhöra det enda parti som faktiskt tar de här frågorna på allvar och som på allvar vill gynna pensionärer, i synnerhet fattigpensionärer. Sjukvårdsministern säger i sitt inledande anförande att det ska ta ungefär en generation att utjämna hälsoklyftorna. Det ska alltså behöva ta en hel generation för att våra fattigpensionärer ska få någonting som liknar de fördelaktiga villkor som illegala invandrare får . Jag frågar mig hur det kan vara så enkelt att ge invandrare som är här olagligen vård för men inte ge det till våra egna fattigpensionärer. För mig går en sådan prioritering inte ihop. Anser inte sjukvårdsministern att detta är ett enormt hyckleri av ett sådant parti som Socialdemokraterna ändå har varit, men kanske är? Det är fascinerande att se hur Socialdemokraterna har gått från att vara ett statsbärande ansvarstagande parti som värnade och svenskarna främst till att bli det parti de är – ett korrupt parti bestående av karriärister som springer globalisternas ärenden. Jag tycker att det är högst märkligt och tråkigt. har en betydligt bättre politik på detta område än vad regeringen har. Jag ber att i mitt nästa anförande få återkomma lite mer ingående och detaljerat om hur den ser ut. 16 Statsrådet (S): Jag tänker inte bemöta alla påståenden som tar upp i sitt inlägg eller i sin interpellation. Jag tänker heller inte fästa särskilt stor vikt vid de svepande formuleringar och etiketter som försöker klistra på mig och det socialdemokratiska partiet. Vad jag tänker göra är att försöka besvara den grundfråga som han ställer och som jag tycker är mycket viktig. Jag vill tacka för att ledamoten tar upp den här i riksdag. Precis som jag sa i mitt inledningsanförande ligger tandvårdsfrågan denna regering väldigt varmt om hjärtat. Det vi debatterar är att det finns en skillnad mellan olika grupper eller, kanske framför allt, att så många får betala så mycket pengar för grundläggande tandvård. Detta är en stor orättvisa, och det är märkligt i ett land som så länge har haft en i stort sett avgiftsfri hälso- och sjukvård i övrigt. Den socialdemokratiska regering som satt fram gick till val på att förbättra tandvårdssystemet genom kraftigt sänkta kostnader och genom att se till att fler skulle ha råd att inte bara gå till tandläkaren regelbundet utan också att man om man har stora besvär inte själv skulle behöva bekosta detta med surt förvärvade slantar. Detta skulle tas från skattesystemet så som övrig hälso- och sjukvård. Tyvärr fick den socialdemokratiska regeringen inte fortsatt förtroende 2006. Det blev en borgerlig regering, som visserligen införde ett slags tandvårdsreform, men den täckte långt ifrån behoven. I stället prioriterade man stora skattesänkningar i mångmiljardklassen framför att införa ett tandvårdssystem värt namnet. Denna situation har vi nu att hantera. Jag är stolt över att jag som sjukvårdsminister har fått ta steg på vägen mot ett rättvisare tandvårdssystem, både genom att höja gränsen för när unga har gratis tandvård, , och för att vi i ökad omfattning har kunnat subventionera tandvården för äldre. Detta räcker inte, utan vi måste göra mer. Om jag får måla upp en dröm och vision som jag skulle vilja realisera i närtid är det att tandvården inte skulle vara dyrare än övrig hälso- och sjukvård och att alla verkligen skulle ha råd med den. Detta är också det mål som det socialdemokratiska partiet strävar mot. Men som vi gör detta kommer naturligtvis andra frågor och argument upp. Man pekar ut en grupp människor och säger att de inte borde ha subventionerad tandvård. Nivåerna för vad man ska betala som enskild och hur mycket samhället ska subventionera kan alltid diskuteras. Men jag vet – och det borde också veta – att de som han säger sig värna, de som han säger byggde upp det här landet, de som grundade vårt välfärdssystem, hade en överskuggande tanke, nämligen att de som har störst behov av välfärdstjänster också ska få del av välfärdssamhället. Det betyder att man inte låter den som har så allvarliga tandhälsoproblem att han riskerar livet stå utan vård, utan den personen ska naturligtvis få vård. Det är det som politiken för att också papperslösa ska få subventionerad tandvård och hälso- och sjukvård egentligen handlar om. 17 (SD): nämner att den här frågan är viktig. Då frågar jag mig: Om den är så oerhört viktig, varför gör man då inte någonting åt detta? Det finns ju möjligheter att göra någonting åt det här, vilket jag kommer att komma till sedan när jag radar upp de förslag vi har och redogör för den politik vi för. Vi för en Sverigevänlig politik för vårt svenska folk, inte för hela världens folk, och definitivt inte för dem som uppehåller sig här illegalt. Jag ska ge en viss heder åt sjukvårdsministern – det ska man göra, tycker jag – för att han bemöter mig relativt sjyst och dessutom erkänner problemet. Det är i alla fall ett steg i rätt riktning. Jag delar sjukvårdsministerns uppfattning att regering var en katastrof för välfärdsstaten – för övrigt för hela landet, enligt min åsikt. Tyvärr har den här regeringen dock inte varit något annat än en katastrof heller, så maktskiftet har egentligen inte löst några problem. Vad gäller målet delar vi uppfattning. Jag tycker också att tandvården borde vara en del av det allmänna systemet. Men vi har ett tillvägagångssätt som gör att vi närmar oss målet betydligt snabbare än Socialdemokraterna. Sedan har vi frågan om mänskliga rättigheter kontra medborgerliga rättigheter. Det är egentligen vad det här i grunden handlar om. Socialdemokraterna har blivit ett verklighetsfrånvänt parti som tror att mänskliga rättigheter kan stå över medborgerliga rättigheter. Ska hela världen kunna komma hit, bo här illegalt och få den här förtjänsten kommer vi snart inte att ha några pengar kvar i statskassan. Politik handlar faktiskt om att ställa grupp mot grupp. Men vi sätter hellre svenskarna i främsta rummet än världens övriga befolkning. Det beror på att resurserna är begränsade. Vad vill då vi i göra? Jo, bland annat vill vi höja garantipensionen för de fattigaste pensionärerna med . Det är betydligt mer än vad den här regeringen har gjort eller kan göra, då den har en annan politik. Det här skulle innebära för en ogift garantipensionär, vilket fattigpensionärerna oftast är. Det är en substantiell ökning av deras inkomst. vill vi till skillnad från regeringen ge dubbelt så mycket i tandvårdsbidrag. Kombinerar man de här två åtgärderna fattar man rätt snabbt att värdigheten för våra äldre och i synnerhet fattigpensionärerna kommer att bli betydligt bättre med vår politik än med den futtiga politik som Socialdemokraterna står för. Som sagt delar vi uppfattning om målet, men skillnaden mellan dig och mig och mellan ditt parti och mitt parti är att vi vill göra någonting åt det här, medan ni mest använder er retorik för att försöka nå målet. Vidare är det så att vi inte kommer att neka någon akut vård, inte heller illegala. Det är en grundläggande moralisk fråga. Det är klart att de ska ha akut vård. Men de ska inte befinna sig i det här landet. De ska åka hem, för de befinner sig här illegalt. Det är en naturlig konsekvens. Dessutom får de betala vården fullt ut, är tanken. Jag tror att Socialdemokraterna är ganska rädda nu när de vet att det finns ett parti som har bättre välfärdspolitik än vad de själva har. Det märks lite grann, tycker jag, på att han delvis erkänner det när han problematiserar det här betydligt mer än många andra av Socialdemokraternas partimedlemmar. 18 Statsrådet (S): Jag är inte ett dugg rädd för . Jag vet att det finns många i vårt land som är rädda för på väldigt goda grunder. Men jag är inte rädd för eller deras chanser att få föra sin politik i . När vi kommer fram till valrörelsen och valdagen tror jag att det kommer att stå ganska tydligt att den välfärdsretorik som lagt sig till med och de förslag som de säger ska förbättra välfärden är ganska ihåliga och att de inte bara kommer att hota grunden för välfärdsstaten utan också kommer att leda i rakt motsatt riktning mot den man säger sig vilja gå i. Det är nämligen så att grunden för den svenska välfärdsstaten är universalism. Det innebär att alla människor ska få tillgång till grundläggande välfärdstjänster utifrån sina behov. Detta har en lång tradition i . Jag vet att det är en vanlig diskussion inom att göra åtskillnad mellan medborgerliga rättigheter och mänskliga rättigheter. För mig är medborgerliga rättigheter mänskliga rättigheter. Jag har väldigt svårt att se framför mig en situation där sjukvårdspersonal i praktiken får neka svårt sjuka människor vård som inte kan anstå därför att dessa människor inte har förmåga att betala för stunden. Det gör inte sjukvården. Det strider mot de etiska principerna. Det borde vara främmande också för och att försöka tvinga på svensk sjukvårdspersonal att göra detta. Vad har då den här regeringen gjort? Steg för steg förbättrar vi situationen inte minst för pensionärerna och inte minst när det gäller hälso- och omsorgstjänsterna. Vi gör det i stort genom att tillföra mer personal till äldreomsorgen. Vi gör det genom att tillföra ökade resurser till hälso- och sjukvården, så att man bättre kan ta hand om de multisjuka äldre. Och vi gör det genom att förbättra tandvårdsstöden, inte minst för äldre. Är vi nöjda? Det finns fortfarande stora behov, och det finns fortfarande stora utmaningar som vi måste möta. Men den fråga man måste ställa sig – om man inte har en pengamaskin, som och , så att man kan trolla fram fantasisummor ur tomma luften – är: Med vilken politik kommer man att nå målet att fler ska få ökade subventioner av tandvård och att fler ska få en bättre hälso- och sjukvård? Är det med en politik för stora skattesänkningar som framför allt går till höginkomsttagare, eller är det med en politik där vi använder våra skattemedel för att förbättra välfärden? Är det med en politik där man ställer grupp mot grupp, eller är det med en politik där man kan få grupper att samverka för att nå gemensamma mål? Det är frågan som och måste ställa sig. Jag kan inte låta bli att notera att etiketterar Reinfeldtregeringen som en total katastrof för välfärdsstaten. Jag tror att det här är en åsikt som delas av väldigt många av kärnväljare. Då måste jag fråga mig: Varför är så pigga på att till varje pris stödja en ny moderatledd regering om man betecknar den som en katastrof för välfärdsstaten? På vilket sätt kommer välfärden att förbättras med en moderatledd skattesänkarregering? 19 (SD): Jag ska snabbt ta och svara på några frågor. Ni lånar för att rädda den här välfärden med hänsyn till den ansvarslösa politik ni bedriver. Du behöver inte stå och prata om att vi har hål i vår politik. Vi är det enda parti som vill tillföra pengar till välfärden – riktiga pengar. En gång i tiden leddes det socialdemokratiska partiet av ledare och föregångsmän. Per var en av dem. Jag kommer att citera ur ett tal av Per som inspirerar många av oss socialkonservativa nationalister. Så här sa han: Ty omsorgen om det allmänna, om landet och dess innebyggare, har alltid varit det utmärkande för en god patriot. Att den omsorgen nu mer än förut måste få formen av socialt reformarbete ändrar intet i dess ursprungliga karaktär, är endast en anpassning . Fosterlandskärleken är en mäktig kraft. Den måste göras fruktbar just i vårt stora arbete för en social ordning grundad på rättfärdighet. Det, fru talman, sas under en svunnen era, då socialdemokratin tog på sig ledartröjan för att tillsammans med svenska folket bygga ett starkt och solidariskt folkhem på nationalismens enande grund. Vårt huvudsakliga ansvar som svenska politiker är, i enlighet med Per ord, att värna vårt eget folk i första hand. Jag väljer att avsluta interpellationsdebatten med att fråga hur han menar att det är rättfärdigt att människor som befinner sig illegalt i får bättre villkor i tandvården än våra egna äldre. Är det rättfärdigt att låta gamla människor som slitit hårt för att bygga upp landet få denna behandling, sämre villkor, som tack? Är det rättfärdigt att låta äldre människor sitta i sin ensamhet och ibland gråta för att de måste välja mellan basal tandvård och basala nödvändigheter för att leva ett värdigt liv? Det är inte värdighet, , utan skamligt. Du och din regering bidrar till det. Därför ska ni också skämmas för det. 20 Statsrådet (S): Jag kommer inte att gå in på och bemöta alla de etiketter som försöker att klistra på både mig och det socialdemokratiska partiet. Den fråga som vi diskuterar är väldigt viktig. Det handlar om hur vi ska kunna värna den grundläggande välfärden och tryggheten för människor som saknar ekonomiska resurser och som behöver välfärdsstatens skydd och hjälp på olika sätt. Jag är väldigt upprörd över att vi har en situation där många äldre inte känner att de har råd att betala för tandvårdstjänster och att gå till tandläkaren. Det är ett stort problem. Men lösningen på det ligger inte i att chockhöja avgifterna för akut sjuka asylsökande eller papperslösa. Det vore oanständigt och att trampa på människovärdet. Men det är också, vilket borde intressera om de har ett intresse av att få plus och minus att gå ihop, inte särskilt mycket pengar. De pengarna i sig skulle inte täcka upp för att ge ett bättre stöd till äldre fattigpensionärer. I stället måste krafterna inriktas på att förbättra situationen för dem som har små ekonomiska marginaler. Man ska kunna gå till tandläkaren och kunna få den vård som man förtjänar. Det är där vi måste sätta in politikens verktyg och inte i att trampa på dem som redan har det svårt i samhället. Det handlar snarare om att kunna höja de grupper som behöver samhällets stöd och insatser.