prot · H409117 · 2017-05-31 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollet för justerades. § 2 Anmälan om kompletteringsval Förste vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp anmält som suppleant i under i ledighet. Förste vice talmannen förklarade vald –till § 3 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2016/17:192 till skatteutskottet 2016/17:195 till civilutskottet 2016/17:130 till finansutskottet § 4 Ärenden för bordläggning Följande dokument anmäldes och bordlades: 2016/17:SfU24 Vissa socialförsäkringsfrågor 2016/17:TU16 Cykelfrågor 2016/17:TU17 Järnvägs- och kollektivtrafikfrågor § 5 Ytterligare anpassning av svensk rätt till Dublinförordningen betänkande 2016/17:SfU21 Ytterligare anpassning av svensk rätt till Dublinförordningen (prop. 2016/17:150) Ytterligare anpassning av svensk rätt till Dublinförordningen 1 (SD): Vi är här för att debattera socialförsäkringsutskottets betänkande 21 om ytterligare anpassning till Dublinförordningen. Jag vill börja med att yrka bifall till reservationen i betänkandet. Ingångna avtal ska givetvis följas, men frågan är under vilka omständigheter en part ensam ska fortsätta att följa avtal som övriga parter inte följer. Att Dublinförordningen inte följs på det sätt som var tänkt är alldeles uppenbart. Principen bakom Dublinförordningen – att den som är i behov av skydd ska kunna söka det och få det så snart som man befinner sig på säker plats – står vi Sverigedemokrater till fullo bakom. Vi är trots allt det parti som och med störst tydlighet har påpekat just detta: Hjälp ska ges till de behövande. Det är inte värdigt att personer ska fortsätta att fly längre än nödvändigt eller att personer ska fortsätta att migrera för att de inte får ett värdigt mottagande i länder som kan erbjuda dem skydd. Det faktum att vi trots detta har haft väldigt höga mottagandetal i vårt lilla land långt uppe i norra , långt borta från konflikter och kriser i världen, talar för att denna princip verkligen inte har följts. Detta faktum talar för att de tankar som ligger bakom asylrätten, Dublinförordningen och principen om att söka asyl i första land har fallit bort totalt. Dessa tankar gäller inte längre. De utnyttjas av kriminella. De utnyttjas av länder som inte vill ta sitt ansvar i ett race to the bottom för att förmå personer att flytta vidare. De utnyttjas av ligor som i sin tur utnyttjar personer som inte har något annat val. De utnyttjas också av dem som, medvetna om reglerna, väljer länder att söka asyl i och som förflyttar sig vidare från säkra länder genom att inte registrera sig eller kontakta myndigheter, för att slutligen – ofta – landa i vårt lilla land. Det kan tyckas rimligt – och det kan tyckas vara en bagatellartad teknikalitet – att svensk rätt ska anpassas efter de avtal som vi har ingått genom medlemskapet i Europeiska unionen. Men så länge som övriga länder inte följer dessa avtal är det inte rimligt att vi ska slå knut på oss själva i försök att ensamma stå upp för principer som ingen annan står upp för. Att Dublinförordningen inte längre följs och inte är hållbar är uppenbart för hela EU. Just nu pågår, som vi alla vet, omfattande diskussioner om vad som ska gälla . En lösning är långt borta, och det kommer att ta tid. Jag tror knappt att det är möjligt, men alldeles oavsett detta är det ett faktum att det som står på papperet inte följs och inte fungerar. Den proposition som ligger till grund för betänkandet, som handlar om just anpassning efter den gällande Dublinförordningen, lägger fram förslag som ytterligare kommer att öka incitamenten att söka sig vidare till . Dessa förslag kommer att göra det ännu svårare för oss att säkerställa att Dublinförordningen – eller i alla fall principen bakom den – följs, i och med att de gör det lättare att överklaga och lättare att bromsa verkställigheten av så kallade överföringar. Ytterligare anpassning av svensk rätt till Dublinförordningen Förslagen gör det lättare att bromsa verkställigheten av åtgärder som följer på det faktum att personer som har befunnit sig i ett annat EU-land – personer som har sökt asyl eller registrerats där och som ska få sin ansökan prövad i det landet – trots allt har tagit sig till vårt land. Dessa personer ska överföras tillbaka till det land där de ska få sin ansökan prövad, men med det förslag som ingår i propositionen kommer detta att försvåras. sker alldeles för få överföringar. bär en börda som inte är rimlig. följer vi en ordning som skapar migration och som inte gynnar vare sig personerna på flykt eller de länder som ska hantera detta. De som gynnas är de som medvetet väljer att förkasta gällande regelverk. Därför, herr talman, yrkar vi avslag på propositionen, trots att man skulle kunna tro att det är en bagatell att följa de avtal som vi har undertecknat. Vi har visserligen undertecknat dem, men de övriga som har undertecknat dem har redan brutit mot avtalen. I detta anförande instämde (SD). 2 (S): behandlar vi frågan om ytterligare anpassning av svensk rätt till Dublinförordningen. Bakgrunden till frågan är att och rådet 2013 antog den omarbetade Dublinförordningen. Jag vill yrka bifall till propositionen 2016/17:150 Ytterligare anpassning av svensk rätt till Dublinförordningen. Därmed vill jag också yrka bifall till förslaget i betänkande 2016/17:SfU21. Innan vi ger oss in i detaljerna gällande den nya regleringen i detta förslag tycker jag att det är rimligt att vi tar ett steg tillbaka. Vad handlar egentligen denna fråga om? I grund och botten handlar detta om huruvida vi tror att migration är en fråga där länder måste samarbeta eller om vi tror att ensam är stark. Som socialdemokrat känner jag mig säker på att ensam inte är stark i dessa frågor och på att vi hanterar migration bättre i om vi samarbetar. Det är också utgångspunkten för denna proposition. Syftet med Dublinförordningen när den kom till var att på ett tydligt och praktiskt genomförbart sätt avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en asylansökan som har lämnats. En huvudprincip i förordningen var att en asylansökan ska prövas av en enda medlemsstat. Den omarbetade Dublinförordningen har ett vidgat tillämpningsområde och innehåller bland annat särskilda rättssäkerhetsgarantier för ensamkommande barn, bestämmelser om förvar och bestämmelser om informationsutbyte mellan medlemsstater. Detta är bra, även om effekterna på svensk rätt är mindre än vad som är fallet i många andra europeiska länder. I artikel 27 anges bland annat att det ska finnas en rätt till omprövning i domstol när det gäller beslut om överföring. I förordningen finns tre alternativ för medlemsstaterna. Ytterligare anpassning av svensk rätt till Dublinförordningen Det första är att man låter överklagandet innebära att personen har rätt att stanna kvar i landet under omprövningen. Det andra är att man föreskriver att överföringen avbryts automatiskt – i sådana fall ska en domstol besluta huruvida överklagandet ska beviljas. Det tredje är att man ger den berörda personen möjlighet att inom en skälig tidsperiod begära att en domstol avbryter verkställigheten av överföringsbeslutet i väntan på resultatet av överklagandet. Eftersom det tredje alternativet leder till snabbast verkställighet och dessutom är det som mest liknar dagens system i är detta det rimligaste alternativet. Det är också det alternativ som regeringen föreslår. Vissa partier menar att det är förenligt med att bedriva en seriös politik att helt enkelt strunta i EU-förordningen. Det är det naturligtvis inte. Vi är med i EU, och det är bra för . Som en seriös part i EU-samarbetet är det också naturligt att leva upp till de avtal som vi har undertecknat. Sedan flyktingkrisen har kommissionen lagt fram ett nytt förslag till förordning. Det är utmärkt och ligger väl i linje med vad exempelvis statsministern har uttalat, kort sagt att länder ska dela på ansvaret för migration. Trots att förordningen är under omarbetande är det klok politik att anta denna proposition, eftersom propositionen förespråkar den lösning som har snabbast verkställighet och den effektivaste lösningen och som dessutom ger den asylsökande snabbast möjlighet att få sitt fall prövat. Jag yrkar bifall till propositionen. 3 (SD) replik: Jag ska inte bli långrandig. Men jag noterade när jag läste igenom propositionen att regeringen valt det alternativ som ligger närmast nuvarande ordning, det vill säga att en överföring genomförs så snart det finns bevis på att det är ett annat land som ska hantera asylansökan. Man har valt det alternativ som skulle kunna kallas miniminivån i EU. Det är bra att man för en gångs skull följer det man har sagt och lovat den svenska befolkningen, att lägga sig på en sådan nivå att det inte ska vara onödigt gynnsamt att ta sig till . Men det faktum att personer väljer att söka asyl i just bevisar i sig självt att Dublinförordningen inte har följts. Inget av grannländer är i en krissituation. Inget av grannländer är i en sådan situation att vi kommer att vara första asylland. Det talas om möjligheten att ta flyget hit. Men om man på ett ordnat sätt kan ta sig ombord på ett flyg och ta sig hela vägen upp till oss har man befunnit sig i någon form av säkerhet tidigare, och då är det också där man ska ha fått hjälp. Det talas ofta från EU och från övriga partier i denna kammare om flyktingkrisen och flyktingsituationen i världen som att det är som ska lösa situationen, som att det är som ensamt bär ansvar och som är den enda plats på jorden där man kan nå säkerhet. Så är verkligen inte fallet. Jag undrar hur länge man avser att hålla liv i en politik som i slutändan drabbar personer i akut nöd i och med att man inte ger hjälp direkt där den behövs för att säkerställa att personer når säkerhet. 4 (S) replik: Ytterligare anpassning av svensk rätt till Dublinförordningen Som utgångspunkt tror jag att vi kan konstatera att vi närmar oss frågorna om Europasamarbete och migration från olika infallsvinklar. Som vet är Socialdemokraterna det parti som har sett till att har ett bistånd i världsklass. Det har varit emot, så att försöka hävda att det är sverigedemokratisk politik att stå upp för ett högt bistånd är faktiskt hittepå. Till skillnad från de flesta sverigedemokrater tror jag på och på de värden som är uppbyggt på. är ett litet, exportberoende land som gynnas av handel. Vårt land gynnas av utbyte, och vårt land gynnas av samarbete. Detta tillsammans med värden som frihet och jämlikhet är nycklar till det svenska välståndet. I den kontexten är EU viktigt, för vad den här frågan faktiskt handlar om är om vi vill ha mer eller mindre samarbete. säger att Dublinförordningen inte gäller. Det är riktigt att det är några länder i , ofta styrda av partier med liknande ideologiska utgångspunkter som , som inte följer Dublinförordningen. Men de flesta länder följer Dublinförordningen. Då blir frågan: Vad är lösning framåt? Min uppfattning är att ska fortsätta på den inslagna vägen, som handlar om att föra en seriös migrationspolitik som är i linje med den i resten av , men vi ska också följa ingångna avtal. Det är bra för , och det är bra för svenskarna. 5 (SD) replik: Det var mycket snack men lite svar på den konkreta frågan. Frågan jag ställde var varför och hur länge man avser att hålla liv i ett system som faktiskt drabbar de nödställda. Det var inte länge sedan som det kom en rapport från FN om att bland dem som landar på , som tagit sig dit över , är det som har asylskäl. Det har uppdagats att i flyktingläger som finns nära, där personer kan söka akut skydd för sig själva och sina närmsta samlat med sin familj, kan vi inte säkerställa att de får mat och att de har ett liv som kanske inte är värdigt på det sätt som vi avser med värdigt men tillräckligt för att kunna överleva och sedan ordnat kunna söka sig vidare via vidarebosättningsprogram. Det är vår väg framåt. Det har varit vår väg framåt att satsa på att hjälpa där hjälpen behövs, att satsa på att garantera personer i akut kris en överlevnad. Låt därefter vidare migration för att höja välfärden vara organiserad och ordnad via visumansökningar, via vidarebosättningssystem och via klassiska ansökningar om uppehållstillstånd i förväg. Låt oss vara ärliga: Det är ingen vid gränser som flyr för sitt liv. Det är ingen vid gränser som kommer att dödas just där och då. Där är man på säker mark. , EU:s och västvärldens politik hjälper inte dem som flyr för sitt liv. Det är klart att man vill hjälpa dem man ser nära sig, men den politik som naiva länder har fört i syfte att stilla sitt samvete har drabbat de mest nödställda. Den har gjort det lönsamt att ta livsfarliga vägar i jakten på ett bättre liv i stället för att vi garanterar liv för dem som behöver det. Ytterligare anpassning av svensk rätt till Dublinförordningen 6 (S) replik: Ja, , det är klart att du kan säga att det är mycket snack, men låt oss gå tillbaka och fundera på vad den här frågan faktiskt handlar om. Jo, den handlar om i vilken mån vi vill följa eller inte och i vilken mån vi tror att det är bra för att stå upp för de avtal som vi har ingått. Det är vad frågan handlar om. Den handlar inte om migrationspolitiken i allmänhet, utan den handlar om vilken väg ska ta när det gäller att hålla ingångna avtal. Vi socialdemokrater har varit tydliga när det gäller migrationspolitiken. Vi kommer att se till att inte hamnar där vi hamnade 2015 genom att ha ett regelverk som inte avsevärt skiljer sig från det i resten av . Vi socialdemokrater har dessutom, till skillnad från , arbetat med förslag kopplat till ett kvotsystem, vilket gör att det finns lagliga vägar in i för människor som flyr för sitt liv. En annan skillnad är att ni vill bryta avtal. Er politik skulle förstöra rykte. Det är inte på något sätt rimligt att göra till någon form av europeiskt utstött land, som , och andra länder som styrs av politiker med liknande ideologisk hemvist som . Att bryta avtal är dåligt för vår handel, dåligt för vårt rykte och dåligt för vår migrationspolitik. Kort sagt: Det är dåligt för och dåligt för svenskarna. 7 (M): Jag ska börja med att yrka bifall till utskottets förslag. Även om jag formellt inte kan göra det å de övriga allianspartiernas vägnar vet jag att de också skulle ha yrkat bifall till förslaget om de hade deltagit i debatten. Detta är kanske inte världens mest spännande betänkande, men det berör en av de mest centrala delarna av EU:s gemensamma migrationspolitik. Låt mig först sätta in detta i ett lite större perspektiv. Enligt UNHCR var 65 miljoner människor på flykt 2016. För att ge en bild av omfattningen har , och var för sig 65 miljoner invånare. Det är alltså som om hela befolkning skulle vara på flykt. I kontrast till detta tog EU emot 1,3 miljoner, vilket motsvarar befolkning. tog emot 29 000 asylsökande. Dessa siffror får mig att dra två slutsatser. Den ena är att vid en jämförelse av antalet asylsökande till åren 2015 kontra 2016, med 163 000 respektive 29 000, kan jag konstatera att de åtgärder som införde med gränskontroll och transportöransvar visar att vi i det korta perspektivet bara kan lita på oss själva. I avvaktan på att EU axlar migrationsrollen ordentligt tror jag att det temporärt bästa skulle vara att återvända till och den nordiska passunionen. Då upphörde den interna passkontrollen inom , och man uppehöll en gemensam nordisk gränskontroll vid yttre gräns. Men i det längre perspektivet och när vi ser flyktingsituationen i världen är det långsiktigt enbart EU som har storheten att kunna hantera flyktingströmmarna . Ytterligare anpassning av svensk rätt till Dublinförordningen Låt oss efter denna utvikning återvända mer konkret till dagens betänkande. Dublinförordningen har två huvudfunktioner. Den mest uppenbara och mest diskuterade är hur vi fördelar de asylsökande mellan medlemsstaterna, alltså vilken stat som har ansvaret för att bedöma behovet av skydd. Det är det land som tagit störst del av den asylsökandes inresa eller, enklare uttryckt, det land inom EU som den asylsökande först anlände till. I detta första land ska den asylsökande registreras, och då har det landet ansvaret för asylutredningen. Den andra funktionen är den andra sidan av statens ansvar: att utföra en asylutredning. Det är den asylsökandes rätt att få sin sak prövad. En asylsökande ska inte riskera att skickas fram och tillbaka mellan två länder som pekar finger åt varandra och säger: Det är ni som har ansvaret. Dublinförordningen, som bland annat bygger på registrering i första EU-land, har fungerat dåligt. Vi i Alliansen har drivit på för att få fram en omfördelningsmekanism, alltså en omfördelning som automatiskt träder i kraft utan särskilda politiska beslut. Detta ska ses i ljuset av det politiska beslutet att omfördela 160 000 efter flyktingkrisen och där det enbart har omfördelats 12 000 av de 160 000. En automatisk mekanism är alltså att föredra framför enskilda politiska beslut. En automatisk mekanism ska kompletteras av att det ska kosta att inte sköta sig. Följer man inte ska det få ekonomiska följder. I denna fråga skjuter vi regeringen framför oss. långsamt börjar regeringen driva denna linje i förhandlingarna. Det är denna omfördelningsmekanism som förorsakat totalstopp i förhandlingarna om Dublinförordningen. Det finns propåer om att den nuvarande förordningen snart kommer att förändras. Varför då göra små justeringar i den nuvarande, alltså yrka avslag på propositionen? Frågan är relevant, men med hänsyn till att förhandlingarna avseende Dublinförordningen gått i stå tror jag att det kommer att dröja. Den förändring som föreslås handlar om att få bättre rättssäkerhet men också om att behålla effektiviteten i verkställigheten av Dublinförordningen. Medlemsstaterna hade tre alternativ att välja på, och betänkandet föreslår det som är mest likt den praxis som redan råder i . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.) § 6 Begränsningar i föräldrapenningen för föräldrar som kommer till med barn Begränsningar i föräldrapenningen för föräldrar som kommer till med barn betänkande 2016/17:SfU23 Begränsningar i föräldrapenningen för föräldrar som kommer till med barn (prop. 2016/17:154) 8 (M): Den här propositionen utgår från den migrationspolitiska överenskommelse som slöts mellan regeringen, , , och . I korthet innebär den att antalet föräldrapenningdagar anpassas efter barnets ålder för bosättning i . Barn som kommer till med sina föräldrar får rätt om barnet blir bosatt i före ettårsdagen, om barnet blir bosatt före tvåårsdagen och om barnet blir bosatt efter tvåårsdagen. Syftet är att stärka drivkrafterna till arbete och egen försörjning så att fler nyanlända ska komma in på arbetsmarknaden. har efter överenskommelsen presenterat ytterligare förslag på begränsningar i möjligheten att ta ut föräldrapenning för den som saknar sjukpenninggrundande inkomst. Med anledning av det tillstyrker vi dels propositionen, då den är en del av migrationsöverenskommelsen, dels yrkar vi bifall till vår egen reservation med ytterligare förslag. Utrikes födda har en svagare ställning på arbetsmarknaden. Den fattigdomsfälla som framför allt många utrikes födda kvinnor hamnar i kan inte accepteras och måste bekämpas genom att vi ser till att fler kommer i arbete och egen försörjning. Utrikes födda kvinnor har en sysselsättningsgrad som är lägre än för inrikes födda kvinnor. Sammantaget får en av tio utrikes födda ekonomiskt bistånd medan bara en av hundra inrikes födda får det. För den som ännu inte har kommit in på arbetsmarknaden är det avgörande att det är lätt att lämna barnen på förskola och att drivkrafterna att söka arbete är tydliga. Långa tider av frånvaro från arbetsmarknaden, exempelvis genom att kombinera bidrag och föräldrapenning på grundnivå, leder till att trösklarna in till jobb blir allt högre och att risken för långvarigt utanförskap ökar. För att stärka arbetslinjen för dem med långvarigt bidragsberoende krävs en växling mellan föräldrapenning och utökad förskola för dem som lever på bidrag. Därför har vi i i budgetmotionen föreslagit att föräldrapenning på grundnivå, det vill säga för den som inte har arbetsinkomst, begränsas . Vi har föreslagit att rätten till avgiftsfri förskola utökas för barn till föräldrar som lever på försörjningsstöd. Med en mer generös förskola och med föräldrapenning bör kraven på att göra sig anställbar öka för personer med försörjningsstöd. Det kan exempelvis ske genom bredare arbetssökande, deltagande i sfi‑undervisning eller annan utbildningsinsats. Svensk arbetsmarknad står inför historiskt stora utmaningar. Flera tusen har kommit till och beviljats uppehållstillstånd här. Flera av dem saknar språkkunskaper, utbildning, kontakter och tidigare arbetslivserfarenhet. Jobb och egen försörjning kan skydda dem från det utanförskap de riskerar att hamna i som nya invånare i ett land som de inte känner, ett land som på många sätt är dem obekant och främmande. Jobb och egen försörjning kan leda dem in i samhället och värna dem från exkludering. Jobb och egen försörjning kan förse dem med en möjlighet att råda över sitt eget liv, sin egen tillvaro och sin egen framtid. Begränsningar i föräldrapenningen för föräldrar som kommer till med barn Därför är det viktigt att arbetslinjen återupprättas, att det ställs krav på att göra sig anställbar och att det alltid ska löna sig att gå från bidrag till arbete. 9 (SD): Vi debatterar socialförsäkringsutskottets betänkande Begränsningar i föräldrapenningen för föräldrar som kommer till med barn. Jag menar dock att vi debatterar något mycket större, och jag ska komma till det . Regeringen vill med propositionen som ligger till grund för detta betänkande begränsa tillgången till föräldraförsäkringen för människor som av olika skäl befinner sig i . Vid en första anblick verkar det vettigt, och ställt mot nuvarande ordning är det en förbättring. Men en förbättring från katastrofalt korkat och dåligt till bara väldigt märkligt och dumt är en förbättring som åtminstone jag har svårt att applådera. Allt hänger ihop. Även föräldrapenningen utgör en del i det stora samtidsproblemet svensk välfärd kontra svensk migrationspolitik. Därför tänker jag ägna mig åt den stora bilden ett slag. Det finns många människor i den pågående migrantvågen och tidigare dito som ursprungligen, tidigare, har flytt undan krig och stor fara. Det är inte tu tal om det. Dock är det ett faktum att väldigt få migranter beslutar att ta sig över gränsen och söka asyl i därför att det är krig i det land där de befinner sig. Det förekommer inte. Det finns ingen som gör det. Detta beror på att det inte är krig i vare sig , , , eller något annat närliggande land och heller inte i många andra europeiska länder som dessa migranter i regel passerar på sin väg till . Här har vi en nöt att knäcka för många i denna kammare. Om det inte är krig där man befinner sig, varför väljer man då att underlåta att ge sig till känna och söka asyl för att i stället färdas genom en rad säkra länder och ta sig över gränsen till just ? Varför är trycket av migranter särdeles stort på just vårt land? Är det vädret – kan det vara regn, snö och, i relativa termer, exceptionell köld som lockar? Eller är det något annat? Man får naturligtvis tro vad man vill om den saken. Jag för min del tror att det som lockar är vårt frikostiga och kravlösa välfärdssystem, åtminstone till väldigt stor del. Och åtminstone delar av den nuvarande föräldrapenningen är en del av detta kravlösa välfärdssystem. Jag vill göra ett tillägg, för erfarenheten säger mig att jag bör vara extra tydlig inför denna församling: Nej, det handlar inte om att peka ut någon grupp som snyltare eller skurkar. Det handlar om en förståelse för hur människor med knappa resurser agerar utifrån givna förutsättningar. Det är inte de migranter som kommer till och belastar välfärden på olika sätt som jag pekar finger mot. Dessa människor agerar fullt förståeligt och mänskligt. Jag pekar på system, på er och på er naiva och på gränsen till infantila syn på migration och välfärd.