prot · H40965 · 2017-02-02 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollet för justerades. § 2 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2016/17:245 Interpellation 2016/17:245 Kontanthantering på landsbygden av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. Interpellation 2016/17:254 Interpellation 2016/17:254 Kvinnors företagande av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. § 3 Ärende för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: KOM(2017) 38 till miljö- och jordbruksutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . § 4 Svar på interpellation 2016/17:235 om de afghanska tolkarnas rättigheter 1 Utrikesminister (S): har frågat mig om jag tänker vidta någon åtgärd gentemot i med anledning av att ambassaden enligt har vägrat att ta emot ansökningar om uppehållstillstånd från ett antal afghanska tolkar. Huvudregeln enligt utlänningsförordningen (2006:97) är att en ansökan om uppehålls- eller arbetstillstånd av en utlänning som inte befinner sig i ges in till och utreds av en svensk beskickning eller ett svenskt konsulat i hemlandet eller i det land där utlänningen annars är stadigvarande bosatt. Ambassaden i har sedan sin tillkomst 2008 varit undantagen från handläggning av ärenden enligt utlänningslagstiftningen. Detta beslutades, med hänvisning till säkerhetsläget i , i ett regeringskanslibeslut (UD/2008/25399/PLAN). Ett nytt regeringskanslibeslut, som ersatte det nämnda, fattades (UD2015/08608/PLAN). Enligt detta beslut, som också togs med anledning av säkerhetsläget, ska undantaget från handläggning av migrationsärenden fortsatt gälla, förutom viseringsärenden för en avgränsad krets. Det sistnämnda handlar om visering för besök i och inte om uppehållstillstånd. För de fall där det saknas svensk utlandsmyndighet som handlägger migrationsärenden i hem- eller bosättningslandet finns kompletterande föreskrifter, tidigare av , numera föreskrifter (UF 2016:3), om var ansökningar om uppehålls- och arbetstillstånd ges in och utreds i vissa fall. Av föreskrifterna framgår att medborgare i hänvisas till ambassaderna i , eller . En utlandsmyndighet ska vara tillgänglig för besök och för att ta emot handlingar från allmänheten. Om en handling inlämnats till fel myndighet kan utlandsmyndigheten förmedla handlingen till behörig myndighet. Det finns däremot ingen regel som säger att man har rätt att lämna in en handling till fel myndighet och kräva att den vidarebefordrar handlingen till rätt myndighet. Vid ambassaden i gäller särskilda säkerhetsföreskrifter som ambassaden följer. I det fall som åberopas hade besöket inte föranmälts. Besökarna kunde därför inte tas emot omgående men gavs möjlighet att boka . Sammantaget följer ambassaden gällande lagar och regler, och någon åtgärd är inte aktuell. 2 (L): Jag tackar utrikesministern för svaret, men jag måste säga att jag är lite förvånad över hur legalistiskt och torrt det låter. Låt mig påminna utrikesministern om att vi här talar om människor som har arbetat som tolkar i svenska statens tjänst. De har arbetat sida vid sida med våra svenska soldater i och fullt ut delat våra soldaters risker. Två av dem har betalat det yttersta priset och fått sätta livet till i svenska statens tjänst i . Flera av dem har också blivit skadade av motståndare. Jag anser att har ett moraliskt och politiskt ansvar för dessa tolkar; det går inte att komma ifrån. Det rör sig om tolkar med lokal kännedom om språket och kulturen, och de är en förutsättning för att vi ska kunna utföra fredsframtvingande insatser i tredjeland. Det gäller för alla organisationer som gör anspråk på att arbeta med konfliktlösning och fredsfrämjande. Jag vet att utrikesministern är en varm FN-vän, och jag delar hennes tro på FN som vårt viktigaste globala forum för konfliktlösning. Ett av FN:s viktigaste instrument för det fredsfrämjande arbetet är de militära insatserna, och för dem är vi beroende av tolkar. Jag undrar därför hur utrikesministern ställer sig till den moraliska frågan när det gäller att rösta för FN-insatser världen över, dit vi också bidrar med svensk trupp ibland, men utan att ta ansvar för de tolkar som riskerar livet för vår säkerhet. Frågan gäller inte bara utan även – och sannolikt fler länder. Tolkar som har arbetat sida vid sida med svenska soldater måste få ansöka om skydd i . Det betyder inte att alla ska ges uppehållstillstånd, men de bör få rätt att ansöka om det. Min interpellation handlar om de tolkar som riskerat livet för att hjälpa svensk trupp i . Den förra regeringen tog initiativet till det som kallas en särskild ordning, och det innebär att en del personer valdes ut av Försvarsmakten och för så kallad vidarebosättning. Detta initiativ omfattade dock bara de tolkar som var i tjänst fram /14. De som tidigare tjänstgjort som tolkar blev inte föremål för denna bedömning från Försvarsmaktens sida. Jag vill upprepa detta: Försvarsmakten har inte gjort någon bedömning av det tjugotal tolkar som jobbade för insatsen , under . De har lämnats helt utan prövning, trots sina insatser för de svenska förbanden. Det är just därför jag ställer frågan till utrikesministern om rätten att lämna handlingar till ambassaden i – för att det finns 20 personer kvar som inte har fått någon prövning. Svaret från UD är att dessa 20 personer får resa från till , eller för att lämna sina handlingar där. Det vore ju inget problem om vi talade om säkra och trygga gränsområden, men talar vi om några av världens farligaste länder. Detta är tolkar som redan har riskerat livet för svensk trupp i . De ska packa ned sina bevis och intyg och riskera sina liv på resan genom osäkra områden till , eller . Jag måste fråga utrikesministern dels om hon avser att sitta i och rösta igenom FN-insatser utan att kan ta ansvar för de tolkar vi har utnyttjat när vi har bidragit med trupp under FN-mandat, dels om det är UD:s mening att de afghanska tolkarna ska riskera livet på en resa till för att där kunna lämna in sina ansökningar om uppehållstillstånd. 3 Utrikesminister (S): har tagit ansvar för de personer som enligt svenska myndigheters bedömning har en allvarlig hotbild mot sig och ett skyddsbehov kopplat till sin tjänstgöring hos Försvarsmakten i . De afghanska tolkarnas arbete har varit av central betydelse för att svenska förband har kunnat verka i . Att stödja de tolkar och andra lokalanställda med skyddsbehov som har bistått den svenska styrkan i har regeringen ansett viktigt, och det gör den fortsatt. I samband med att militära engagemang inom ramen för ISAF i huvudsak avslutades bedömde ansvariga myndigheter att ett antal tolkar hade behov av skydd, och jag kan konstatera att myndigheter med olika ansvarsområden har samverkat väl för att hantera en uppkommen situation inom ramen för befintlig lagstiftning. Uppehållstillstånd i beviljades inom ramen för vidarebosättning i det så kallade kvotflyktingsystemet. överfördes totalt 23 före detta tolkar och övriga lokalanställda med skyddsbehov samt deras familjemedlemmar till – sammanlagt 68 personer. Dessa personer lever nu sina liv i vårt land, efter myndigheternas utförda arbete. Det är viktigt att drar lärdomar av hur arbetet fungerar med att hantera frågan om de afghanska lokalanställda inför framtida internationella insatser. roll vad gäller de afghanska tolkarna har varit att säkerställa samordning mellan berörda departement och myndigheter. Låt oss också komma ihåg att vårt militära engagemang inom ramen för ISAF pågick . Det var mycket omfattande och genomfördes i en komplex miljö. Din fråga var mycket specifik, . Den handlade om en speciell situation, och jag har svarat på frågan. Om vi inte skulle följa lagar och regler skulle det verkligen bli uppståndelse. Det är självklart så att vi kommer att titta på detta inför framtida insatser och i de pågående insatserna. Vi ska försäkra oss om att vi gör det på bästa sätt. Sedan påverkar vi inte alltid hur andra länder har det med sina aviseringsbestämmelser och annat som gör att det kan vara svårt att ta sig till andra platser för att till exempel få visum eller ansöka om uppehållstillstånd. Det är något vi ständigt och jämt kämpar med, och det gäller också i detta fall. Din fråga har jag dock svarat på, . Det är som sagt oerhört viktigt att man håller sig till lagar och regler på området. 4 (L): Det finns någon typ av informationsgap här mellan mig och utrikesministern, för enligt de uppgifter jag har fått finns det ett tjugotal tolkar vars skyddsskäl inte har fått någon bedömning. Man har tittat på dem som arbetade för Försvarsmakten –2014, och man har gett många av dem skydd i . Men de som jobbade för svenska trupper har ännu inte fått någon bedömning, och det är dem jag pratar om . De har hamnat utanför den här särskilda ordningen, som var en fungerande lösning – även om det var en ad hoc-lösning – för det som då behövde göras. Det finns en annan del i utrikesministerns interpellationssvar som förbryllar mig lite. Hon hävdar att ambassaden i inte kan ta emot ansökningar om uppehållstillstånd, men hon säger att besöket inte hade föranmälts. Då blir jag nyfiken på om det hade gjort någon skillnad om detta besök hade föranmälts till ambassaden. Det här skulle vara väldigt central information för dessa människor. Utrikesministern säger vidare att besökarna gavs möjlighet att boka . Då undrar jag än en gång om detta hade gjort någon skillnad. Hade de fått lämna in sina handlingar om de hade bokat på ambassaden? Utrikesministern får gärna hjälpa mig att förstå vad hon menar med sina uttalanden. Beskedet som jag nu utläser av det svar som jag har fått är att meningen är att dessa människor ska packa sina väskor och resa över några av de farligaste bergspassen i världen. Det här ska ske med papper i fickan som är bevis för att de har jobbat för – dessa papper kommer att leda till en säker död om de hittas av fel motståndare på vägen till , eller . Utrikesministern var också inne på att det finns tankar om hur man ska hantera detta i framtida insatser. Jag är väldigt nyfiken på att höra hur sådana lagförslag eller lösningar skulle kunna se ut, för den här frågan kommer säkerligen att aktualiseras igen efter att vi har avslutat vår insats i . 5 Utrikesminister (S): En person som vill söka internationellt skydd – det vill säga asyl – ska enligt utlänningslagens bestämmelser lämna in en ansökan till berörda myndigheter i . Det är alltså inte normal ordning att söka asyl utanför . Om en person likväl vänder sig till en svensk utlandsmyndighet i syfte att söka asyl i kan utlandsmyndigheten inte göra mer än att ta emot ansökan och sända den vidare till behörig myndighet. En ansökan om asyl som har lämnats in vid en svensk ambassad kan inte beviljas av , enligt utlänningslagens bestämmelser. För att kunna betraktas som flykting måste man befinna sig utanför sitt hemlands gränser. De som inte har möjlighet att ta sig till för att söka skydd kan vända sig till FN:s flyktingkommissarie, , i ett tredje land. UNHCR bedömer då om det föreligger behov av skydd och eventuell vidarebosättning till ett land som man har samarbete med, till exempel . Det är inte möjligt att som kvotflykting söka uppehållstillstånd i eller i någon annan vidarebosättningsstat. Presentation av personer som föreslås bli uttagna för vidarebosättning görs i normalfallet av UNHCR, eller i särskilda undantagsfall av en svensk utlandsmyndighet i det tredje landet. En individuell prövning av skyddsbehov görs därefter av berörda myndigheter. Det är inte regeringen som bedömer och fattar beslut i enskilda ärenden, utan det är den självständiga myndigheten som har ansvaret för att hantera den här typen av frågor, enligt befintlig lagstiftning. Varken regeringen eller får, enligt regeringsformen, intervenera i frågor som rör myndighetsutövning gentemot enskilda personer eller göra tolkningar av lag. Asylärenden som myndigheterna hanterar är exempel på sådana frågor. Det är förstås viktigt med vidarebosättning. Vi fortsätter att driva på i EU för att vi ska kunna öka vårt mottagande av kvotflyktingar. De lagliga vägarna för asylsökande till EU är få, och vi har en särskild utredare som tittar på förutsättningarna för att skapa lagliga vägar. Vi har en rad olika initiativ för att följa upp och se hur den här frågan utvecklas framöver. Men vi har ingen anledning att ifrågasätta det sätt på vilket man har hanterat denna fråga. Man har gjort det enligt gällande regler, också i . Vi har dessutom säkerhetsbestämmelser att ta hänsyn till, och det är väldigt viktigt att detta sker enligt regelverket. 6 (L): Såvitt jag vet handlar detta inte om att söka asyl utan om att söka uppehållstillstånd i . Det handlar alltså inte om asylfrågan – jag tror inte att vi ska blanda ihop dessa två saker i det här fallet. Faktum kvarstår: Det finns 20 individer som har arbetat för som inte har fått någon bedömning. UD:s svar är att de ska resa till något av ett antal grannländer och göra ansökan där, vilket de av säkerhetsskäl inte kan göra. Dessa människor är låsta i sin situation, och det som utrikesministern säger ger inget svar till dem – de är fortfarande kvar i den här låsningen. Detta tjugotal människor har arbetat sida vid sida med svenska förband och riskerat sina liv för detta. Vi har här en snårig skog av svenska myndighetsbeslut som pekar åt lite olika håll. Justitieministern sa att han vägrar att ompröva tidigare beslut, och håller utrikesministern fast vid ambassaden i och dess säkerhetsbestämmelser. Men vi vet ju att vissa undantag görs, till exempel vad gäller visumansökan för besök i . Ambassaden i gör undantag för detta, så det är väldigt svårt att förstå att man inte kan lösa situationen för dessa 20 individer. De har ju varit anställda av . Vi vet vilka dessa människor är, och vi har litat på dem tillräckligt mycket för att de skulle bli anställda av den svenska försvarsmakten. Jag skulle vilja återkomma till varför det är omöjligt för ambassaden i att göra ett undantag och låta dessa människor lämna in sina ansökningar. Jag undrar också hur utrikesministern tänker sig en långsiktig lösning – förankrad i och regeringen – för framtida insatser. Hur ska vi hantera att människor är beredda att hjälpa oss med att tolka i samband med svåra insatser och sedan kunna erbjuda dem skydd framöver? 7 Utrikesminister (S): Jag är säker på att är medveten om att regeringen inte kan uttala sig i enskilda ärenden. Vi kan heller inte göra någon tolkning av Migrationsdomstolens domar. Det är otroligt viktigt att stödja dessa tolkar och andra lokalanställda med skyddsbehov, som har hjälpt och stöttat exempelvis den svenska styrkan i . finns det grundläggande ingångsvärden att ta hänsyn till, bland annat vilka som har rätt att pröva denna typ av ärenden. Dit hör inte . Vi måste agera inom ramen för befintlig lagstiftning. Denna kan man avse att ändra på. Det är viktigt att samverka – och att myndigheterna samverkar – för att hantera en uppkommen situation. Vi har tagit ansvar för de personer som svenska myndigheter ansåg hade stort skyddsbehov och en allvarlig hotbild mot sig. Dessa personer lever här, tack och lov, efter myndigheternas utförda arbete. Det är som självständig myndighet som gör dessa bedömningar, och detta måste vi hålla på. Vi måste också hålla på de lagar och regler som våra ambassader och andra har att hålla sig till. Överläggningen var härmed avslutad. § 5 Svar på interpellation 2016/17:248 om materiel- och förnödenhetsförsörjning 8 Försvarsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att öka det militära försvarets resiliens när det kommer till materiel- och förnödenhetsförsörjning. I sin fråga hänvisar till centrallagret i . Etableringen av detta koncept för logistikförsörjning skedde åren 2009–2010, under den tidigare regeringen. Den tidigare regeringen utformade logistikförsörjningen utifrån en annan kravbild på det militära försvaret. Som regeringen anför i den försvarspolitiska inriktningspropositionen för perioden –2020 är det enskilt viktigaste att öka den operativa förmågan i krigsförbanden och att säkerställa den samlade förmågan i totalförsvaret. Den försvarspolitiska inriktningspropositionen innebar en tydlig markering att materiel- och logistikförsörjningen är medel för att stödja krigsförbanden i uppbyggnaden av deras operativa förmåga och för att möjliggöra för krigsförbanden att utföra sina uppgifter i fred och vid höjd beredskap. De materielsystem, reservdelar, förbrukningsvaror och logistikresurser som Försvarsmakten och andra aktörer förfogar över måste på ett ändamålsenligt sätt kunna användas för rikets försvar. Regeringens inriktningsbeslut och efterföljande regleringsbrev till Försvarsmakten och speglar denna kravbild. Det är , den myndighet som ansvarar för den bakre logistiken och förrådshållningen, som utformar verksamheten så att den möter de krav som regeringen har ställt upp. Det bör förtydligas att förrådsverksamheten inom , till exempel centrallagret i , är en komponent i den samlade förnödenhetsförsörjningen till Försvarsmakten. Förnödenhetsförsörjningen ska utformas utifrån operativa krav. För förband med hög insatsberedskap gäller därtill anpassade förrådslösningar för kritisk materiel. Regeringen noterade i den försvarspolitiska inriktningspropositionen att den pågående förändringen inom logistikområdet påverkar förutsättningarna för logistikförsörjningen i händelse av höjd beredskap. är det viktigt att effektiviseringar inom materiel- och logistikförsörjningen genomförs. Bland annat av dessa skäl gav regeringen en särskild utredare uppdraget att se över materiel- och logistikförsörjningen. Utredarens betänkande, Logistik för högre försvarsberedskap, lämnades till regeringen . Vid tiden för denna interpellationsdebatt pågår remissförfarandet gällande betänkandet. Regeringen återkommer om de förslag som utredaren lämnat efter genomförd remiss. 9 (L): Tack, statsrådet, för svaret på min interpellation. Ehuru detta var ett mycket långt och omfångsrikt svar var det väl ändå inte riktigt ett svar på den fråga som jag hade ställt. Det är alldeles korrekt att verksamheten i och centralförrådet stod färdigt först –2010. Men beslutet om att gå till ett säger ett centralförråd när det gäller materiel och förnödenheter i Försvarsmakten fattades . Redan så tidigt som , efter regeringsskiftet , utlyste Försvarsmakten den ort som man ville etablera sig i. Och det är min bedömning, fru talman, att regeringar, både alliansregeringar och rödgröna regeringar, har suttit vid makten som planeringen för detta har pågått. Detta är dock helt betydelselöst, för faktum kvarstår att det bara finns en person som kan göra någonting åt detta missförhållande, och det är . Det är inte , eller utan som här och har makten att göra en förändring. Överbefälhavaren sa beträffande sina militära förband att man inte ska lägga alla ägg i en och samma korg. Men, fru talman, det är i princip det vi har gjort när vi bestämt oss för att på ett enda ställe i vårt land förvara de förnödenheter och den materiel som det militära försvaret behöver. Det är inte bara det att vi har koncentrerat det till en plats. Vi har dessutom gjort detta i en byggnad ovan mark som inte är fortifierad. Det finns dessutom oklarheter numera om vem det är som egentligen äger delar av den här fastigheten. Att döma av alla de foton på nätet som jag ser av centralförrådet i kan jag nästan våga dra slutsatsen att förrådet inte heller är ett skyddsobjekt, för i sådant fall skulle det finnas ett fotograferingsförbud avseende byggnaden. hänvisar försvarsministern till en utredning som heter Logistik för högre försvarsberedskap. Jag kan bara konstatera att utredningen inte lämnar några överväganden och inga som helst konkreta förslag beträffande en förändrad förrådshållning i Försvarsmakten. Men när utredaren fick frågan av en av utskottsledamöterna vad man hade tänkt kring det här inledde han med att säga: Vi lämnar inga förslag och inga överväganden, men beredskapsmässigt är ju detta en katastrof. Och det, fru talman, inser naturligtvis alla som har någon som helst insikt på försvars- och säkerhetsområdet. Statsrådets hänvisning till att remisstid fortfarande pågår för den här utredningen är ingen relevant hänvisning. Jag hade hellre önskat att statsrådet gick i svaromål i sak och dels gärna instämmer i att detta är ett bekymmer, dels redovisar hur regeringen nu avser att agera för att komma till rätta med detta helt uppenbara missförhållande. 10 (M): Jag har sedan jag kom hit läst svaret. Det är ett långt svar som egentligen inte säger någonting i den fråga som ställer och som jag tycker är väldigt relevant. Det är av den anledningen som jag står här . Precis som sa hade vi utredaren i utskottet , där han berättade om utredningen för högre försvarsberedskap. Det var jag som ställde frågan till vad han ansåg om , i och med att jag har läst utredningen och det inte står något om centralförrådet i den. Jag fick då svaret, som mycket riktigt sa, att det var helt förkastligt. Jag ska nog inte citera allt han sa, för bedömningen var rätt hård. Han berättade också att han har varit där och tittat på det. Jag har också besökt och gjort det tillsammans med moderata vänner i utskottet. Och man häpnar nästan när man kommer in i den enormt stora byggnaden, som inte är skyddsklassad på något sätt och som nog inte skulle stå emot speciellt mycket om någon skulle vilja göra något illasinnat där. Det finns både högt och lågt, stort och smått – allt ligger där. Och det är mer än bara lite gott och blandat utan faktiskt också materiel av stor vikt som finns där. Jag skulle vilja att försvarsministern berättar något mer än vad han säger i svaret. Han måste ju kunna berätta vad han vill göra i och med att det inte finns någonting om det här i utredningen. Man ska nog inte gå tillbaka till någon typ av mobbförråd, för där stod väldigt mycket och möglade. Materiel ska väl återanvändas, men förråden borde finnas närmare förbanden. De borde även ligga på ställen där det inte är lika skadligt och lite beroende på vad det är för materiel. Det finns de som säger att det är ungefär kängor och uniformer som finns i . Ja, det finns en himla massa kängor och uniformer där, och det är ju viktiga saker. Vi kan ju inte ha soldater som är ute i fält utan något så viktigt som kängor och uniformer. Det mesta som ligger där är tält. Jag antar att försvarsministern har varit där och tittat på detta enorma robotiserade lager. Om någonting händer där är det underrättelsemässigt sett, om man vill vara lite taskig, lätt att slå ut hela systemet. Då får man problem. Man hittar inte en pryl och kommer inte åt dem. Min personliga åsikt är att man borde rensa bort det mesta och sälja det till Icas centrallager eller liknande. 11 Försvarsminister (S): Det finns olika dimensioner och nivåer i de båda inläggen. Det är intressant att notera att ett tungt inlägg från är att det inte är eller som kan göra någonting åt detta. skapades , innan jag över huvud taget kom in i försvarspolitiken. Jag kom in i den . har varit med på en oerhört lång resa i de här sammanhangen. Han har varit med om olika turer och i olika lägen, och man kan ju fundera på vilken uppfattning han har haft i dessa olika turer och lägen. Det går inte att komma ifrån att det finns en skugga av ansvar för detta hos dem som har varit med, och det gäller även de försvarspolitiker som har verkat . Jag besökte centralförrådet när jag blev ordförande i försvarsutskottet och gjorde ett enkelt konstaterande, som jag redan då diskuterade med den dåvarande kanslichefen . Vi var rätt så överens om bedömningen att det naturligtvis är ett lager som ligger väl utpekat och som i en krissituation kan vara ett mål. Det var inget svårt att konstatera det, så det ni presenterar här är knappast någon nyhet för mig. Hur förrådet är upplagt och hur man transporterar känner jag väl till.