prot · H409101 · 2017-04-27 00:00:00 — Det är en avveckling som innebär att företagets verksamhet på fyra platser längs med hotas, vilket handlar om fler än 30 jobb. Frågan man kan ställa sig är hur Mark- och beslut ligger i linje med regeringens proposition En livsmedelsstrategi för – fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet avseende 7.11 Fiske och vattenbruk. Och frågan är också vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att säkerställa fortlevnaden för fiskodlingar samt att säkerställa att de kan utveckla och expandera sina verksamheter. 210 (C): Jag vill inleda med att jag självklart står bakom alla reservationer från min sida i det här betänkandet, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation nr 18. Det gör jag i anledning av att jag vill ge nuvarande regering ett tips som jag tycker att man ska ta vara på, nämligen att utveckla den hållbara fiskodlingen. Vi har över kust och omkring 100 000 sjöar i vårt land. Rimligen borde denna resurs kunna utnyttjas bättre för att vi ska få den hållbara maten på våra matbord. Jag vill alltså se tydliga åtgärder som uppmuntrar och utvecklar den hållbara fiskodlingen, för den kan nog ge oss mycket, bland annat jobb och också en hållbart framställd mat till våra matbord. Den förra regeringen tog fram en utredning på det här området. När vi har blivit överens om en livsmedelsstrategi som i sin tur går ut på att vi ska öka den svenska matproduktionen tycker jag att vi borde ta vara på resultatet av utredningen. Skälet till att jag har reserverat mig är att regeringen tyvärr tycker att man bara behöver fortsätta att planera för den här verksamheten, alltså inte vidta några ytterligare åtgärder. Jag vill nämna detta som ett tips till nuvarande regering i all välmening. 211 (V): Under den tidigare debatten talade vi om vikten av att skydda skog och mark. Det är åtminstone sådant som man ser med blotta ögat. Men det som sker under havsytan har vi en tendens att glömma bort. I våra hav finns det stora ekosystem och väldigt komplicerade system som samverkar med varandra, och de måste skyddas. Ett stort hot mot ekosystemen är ett storskaligt fiske, om det bedrivs på ett felaktigt sätt. I har vi varit ganska bra på att skydda fler områden i och , och det är bra. Men om man tittar närmare på Natura 2000-områdena ser man att i de flesta av dem tillåts fortfarande storskaligt fiske. Även bottentrålning tillåts i ett fyrtiotal – det blev siffran när jag räknade samman dem – av dessa områden, och det är lite märkligt. Då känns det som att man urholkar hela idén om att skydda ett område. Storskaligt fiske är kanske den mest påverkande verksamheten som man kan tänka sig i ett marint område. Jag vill yrka bifall till vår reservation nr 12, som handlar om att man borde införa ett förbud mot bottentrålning i och att vi också på EU-nivå borde verka för ett sådant förbud. Att fiska med bottentrål innebär ju att man har ett brett, stort och tungt garn som sveper över bottnen, rör upp den och tar med sig en mängd av de levande miljöer som finns där. Precis som sa tidigare är det helt uppenbart att detta har en miljöpåverkan. Det är också därför som vi i har utvidgat trålgränsen så långt som det bara är möjligt enligt EU:s lagstiftning. I det område i där det har funnits ett förbud mot bottentrålning kan man se att det finns ett helt annat liv på bottnen. Fiskebestånden är mycket mer levande där än i andra jämförbara områden. Därför borde ett förbud mot bottentrålning införas. framförs det att dagens trålar är mycket bättre än gårdagens, att de kan vara mer selektiva och så vidare, och det är ju bra. kanske det uppstår en diskussion om huruvida det är bottentrålar över huvud taget. Men är det så att de nya redskapen är så förfinade och bättre än konventionella garn skulle jag inte kalla dem för bottentrålar i den traditionella meningen. I betänkandet tar också upp EU:s externa fiskepolitik och de så kallade fiskepartneravtal som EU har med ett fjortontal fattiga länder, företrädesvis . Vi i menar att dessa avtal är en kolonial rest, att det gäller främst länder som har varit spanska eller portugisiska kolonier som man har slutit avtal med. Det är områden där kolonialmakterna har fiskat, och man vill kunna fortsätta att göra det när de europeiska fiskevattnen i stort sett är utfiskade. Det går åt mycket pengar av våra skattemedel för att finansiera de nykoloniala fiskeavtalen. Vi i menar att det enda raka är att ta dessa pengar och i stället investera dem i att utveckla ett lokalt hållbart fiske i dessa länder: , , , och så vidare. De här länderna har aldrig erbjudits det, utan man erbjuds bara nya fiskeavtal, där europeiska flottor ska fiska upp deras fisk. Det är svårt för ett fattigt land, som kanske också är korrupt och toppstyrt, att säga nej när man får från . Vår reservation på området handlar om att avskaffa de här avtalen och i stället omvandla dem till utvecklingsprojekt för lokalt och hållbart fiske. Jag skulle också vilja ta upp den rapport som vi i miljö– och jordbruksutskottet har tagit fram och som finns som bilaga. Det är en granskning som vi i utskottet har gjort av systemet med överlåtbara fiskerättigheter i det pelagiska fisket. Pelagiskt fiske gäller fiskar som simmar fritt i havet. Det handlar främst om sill, skarpsill och makrill. Systemet med att man helt enkelt ska kunna överlåta och sälja vidare fiskerättigheter till andra fiskeriföretag infördes och klubbades i riksdag 2009. Jag har varit ordförande för den utvärderingsgrupp som har tagit fram den här rapporten, som finns som en bilaga till betänkandet. Jag ska inte dra hela innehållet men ska kort nämna några av de slutsatser som vi har kommit fram till. Vi konstaterar att införandet och genomförandet av det här systemet med överlåtbara rättigheter har fungerat väl och uppfyllt sitt syfte. Det har också inneburit att andelen fiskefartyg inom det pelagiska fisket har halverats och att ägarkoncentrationen inom det pelagiska fisket har ökat. De som är aktiva inom sill- och makrillfisket är överlag nöjda med systemet, men vad gäller det småskaliga och kustnära fisket noterar vi att det finns en relativt utbredd kritik. Vi säger att det är viktigt med ett enkelt regelverk. Där man kan ska man göra regelförändringar. Men självklart måste syftet med lagar och regler bibehållas. Vi säger också att det kan vara en god idé med försöksverksamhet med kamerakontroll på fiskebåtarna för att säkerställa att landningen av fisken blir som den var avsedd att bli. Avslutningsvis noterar vi att tiden för systemet med överlåtbara fiskerättigheter går ut . Många i branschen vill självklart veta hur det blir . Vi säger att det bör tillsättas en parlamentarisk arbetsgrupp som ska fortsätta att se över det här systemet för att man ska kunna fatta ett beslut om hur systemet ska se ut . 212 (L): Jag börjar med att yrka bifall till reservation nr 7, som handlar om regelverket för yrkesfisket. Det här är ett betänkande som bygger på ett antal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden. Därför läggs fokus av naturliga skäl på vissa ämnen som det har motionerats om. Vi tar upp en hel del punkter som är viktiga för oss i Liberalerna. Det handlar om globalt hållbart fiske, regelverket för yrkesfisket samt redskapsanvändning, och då kanske främst utveckling av redskap som är skonsammare för miljön och har bra selektivitet. Det är alltid en avvägningsfråga om man ska kunna använda ett redskap eller inte. När vi diskuterar fiske och har den här typen av fiskedebatter tenderar det rent allmänt, i alla fall tämligen ofta, att bli som att vi diskuterar något slags förbuds- och avvecklingsplan för fisket. Men det är väldigt viktigt att vi diskuterar utvecklingen av fiskebestånden och fiskenäringen. Precis som sa här tidigare är detta en väldigt omfattande näring som är viktig på många orter. Jag ska försöka hålla mig till det senare och prata om utvecklingen av fiskenäringen. Jag startar med det svenska yrkesfisket, med fokus på regelverket för detta. Det regelverk som styr handlar i mycket om EU:s gemensamma fiskeripolitik, som vi väl ändå får säga att det har skett en framgångsrik reformering av. har spelat en väldigt avgörande roll under framtagandet av den reformeringen, och det kan vi vara lite stolta över. Men det finns trots allt också ett nationellt utrymme som vi måste hantera. Då gäller det att hantera det på så sätt att vi verkligen stöder fiske som är miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbart. Det går som ett mantra att vi vill gynna det småskaliga och kustnära fisket, och det vill vi naturligtvis göra, även från Liberalernas sida. Men som tog upp har vi även det pelagiska fisket, och vi ska inte underskatta betydelsen av att det finns ett svenskt pelagiskt fiske. Det finns väl inget tvivel om att vi alla tycker att det fiske som bedrivs ska ske inom ramen för de vetenskapliga bedömningar som finns. Då finns det ett antal hjälpmedel och självklara utgångspunkter. En utgångspunkt som framfördes på det fiskeseminarium vi hade med anledning av rapporten är att hållbarhet och lönsamhet måste gå hand i hand. Det är naturligtvis viktigt. Sedan måste förvaltningen vara en ekosystembaserad flerårsförvaltning. Slutsatsen är att man verkligen måste se till hela ekosystemet och naturligtvis kunna diskutera bestånden och fiskuttagen, men även ta med betydelsen av säl och skarv i den typen av diskussion. Vad man sedan exakt ska göra får man väl komma fram till. Begreppet MSY, maximal hållbar avkastning, är centralt. Man ska inte ta ut mer fisk från fiskpopulationerna än vad som är långsiktigt hållbart. Här ska man naturligtvis också tillämpa en viss försiktighetsprincip, och vi har haft som tradition i miljö‑ och jordbruksutskottet att ha den försiktighetsprincipen. En annan utgångspunkt är att vi måste utveckla de goda samarbetsmodeller med dialog mellan fiskare, forskare och myndigheter som finns inom ett antal regioner och ta till vara dem. Det är oerhört viktigt att den kunskap som finns skapar något slags gemensam verklighetsbild, så att man vet vilka problem man ska lösa. Sedan måste vi ha väldigt klart för oss att yrkesfisket är en oerhört reglerad verksamhet. Det är väldigt viktigt att vi fortsätter att driva regelförenklingsarbetet. Vi har ju lyckats en hel del inom jordbruket, inte minst . Men när det gäller fisket kan man nog ärligt talat inte säga att det har blivit enklare regler, utan det är nog minst lika krångligt som det alltid har varit – eller krångligare än någonsin, kanske man ska säga. Det där kan vara ett hot mot fiskenäringen som sådan. Det småskaliga fisket – om vi nu går tillbaka till kustfisket – har en väldigt stor betydelse för många orter längs våra kuster. Det är naturligtvis kopplat till att leverera fisk och så vidare, men det har också en oerhörd koppling till exempelvis besöksnäringen. Lokalt producerad mat får en allt större betydelse just inom besöksnäringen. Men för att detta ska finnas kvar finns det en kritisk nedre gräns. Det kan inte bli hur lite fiske som helst, utan det måste ha en viss omfattning för att man ska kunna hålla igång och serva fisket. En sista viktig utgångspunkt är det här med utkastförbudet, som successivt införs. Vi måste få till stånd ett effektivt och fungerande utkastsystem som vi verkligen kan hantera. Jag vill säga något om redskapsanvändning i allmänhet och bottentrålning i synnerhet. Det avsattes medel för utveckling av selektiva redskap. Det är väldigt viktigt att den satsningen följs upp, så att man ser om det har varit ett effektivt sätt och om pengarna verkligen gjort skillnad. kan man naturligtvis också söka medel från den europeiska fiskefonden. Jag får hålla med om att det finns fiskemetoder som är så miljömässigt skadliga att de bör förbjudas. Det finns vissa typer av bottentrålning som är helt oacceptabla. Den typen av bottentrålning beskrivs i motioner . När det gäller bottentrålning är det viktigt att vi tar hänsyn till de biologiska värdena och gör fiskefria områden där det är speciellt känsligt. Ett bra exempel, som är väldigt glädjande, är de fiskefria områden som man fått inom området Bratten utanför . Där har man lyckats inom den gemensamma fiskeripolitikens ram, och det är väl ett av de första exemplen där det faktiskt har skett. Som jag har framhållit vid ett flertal tillfällen tycker jag att har en väldigt förenklad och enkelriktad syn på detta med bottentrålning. Jag tycker att hade en något mer nyanserad syn på detta , och det är välkommet. Jag tycker bara att beskrivningen i reservationen om tunga redskap som ödelägger allt liv på botten inte stämmer. Det kan man säga om vissa typer av trålar, men det stämmer inte alls, tycker jag, när det gäller mycket av den svenska bottentrålningen. Det som tog upp kring räkfisket är ett exempel där man har utvecklat redskap. Att träta om det ska kallas bottentrålning eller inte är ganska irrelevant. Det viktiga är att man har utvecklat ett redskap som de facto inte gör så stora skador på botten. På trålas det faktiskt även innanför fyramilsgränsen. Men där är kravet att man ska tråla med rist, så man fångar inte en enda fisk. Inom dessa områden har det visat sig att fiskbestånd som rimligtvis borde komma tillbaka, eftersom man inte fångar några fiskar där, inte riktigt har gjort det. Det finns alltså andra förklaringar än bara att man trålar. kommer representanten för Socialdemokraterna upp här i talarstolen. Även om det inte är grunden för den här debatten ska det bli intressant att höra vad det beslut om bottentrålningsförbud som har fattats på innebär, vad man menar med det och hur resonemanget gick när man kom fram till beslutet. Jag ska börja runda av men ska bara säga några ord om den uppföljningsrapport vi har gjort. Det var glädjande när vi träffade aktörerna vid seminariet om rapporten . Det kändes som att den trots allt blev lite godkänd, att vi hade kommit fram till slutsatser som stämde. Jag vill poängtera att regeringen har ett stort ansvar nu att sätta igång arbetet, så att man verkligen vet förutsättningarna när det gäller överlåtbara fiskerätter inom det arkipelagiska fisket. Som sa ska det ske . Vi pratar 2019, så jag tror att vi nästan har passerat ””. I detta anförande instämde (M). 213 (S): Vi behandlar miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2016/17:MJU14. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Havsmiljön har stått i fokus både nationellt och internationellt, och det är viktigt att det påbörjade arbetet fortsätter och utvecklas. Kunskaperna om livsmiljöerna och arterna i havet är betydligt sämre än vår kunskap om landmiljöerna. Vi behöver därför ett fortsatt kunskapslyft och måste också agera enligt försiktighetsprincipen när kunskaperna inte är tillräckliga. Det finns en lång rad larmrapporter som beskriver tillståndet i våra hav och de utmaningar som fiskeriförvaltningen står inför. Den fråga som kanske fått störst uppmärksamhet i är utfiskningen av torsk i , men problemen är långt större än så. är av världens fiskbestånd överfiskade eller fiskade till sin gräns. beräknar kostnaden för dåligt skött fiske till . En stor del av världen har problem med för stora fiskeflottor och överfiske, vilket leder till att de ekosystemen sätts ur balans utan att fisket blir lönsamt. Havet är en stor resurs, men vi blir fler och fler i världen som ska dela på resurserna. Om vi ska kunna fortsätta äta fisk behöver vi lära oss hur vi ska nyttja haven och sjöarna på ett sätt som behåller balansen och bevarar den biologiska mångfalden. Det går helt enkelt inte att fiska hur mycket som helst och på vilket sätt som helst, utan fisket måste ske på ett långsiktigt hållbart sätt och utgå från vad bestånden tål. Målet för EU:s gemensamma fiskeripolitik är att den ska säkerställa att fiske och vattenbruk är miljömässigt hållbara på lång sikt och förvaltas på ett sätt som är förenligt med målen om att uppnå nytta i ekonomiskt, socialt och sysselsättningsmässigt hänseende samt att bidra till att trygga livsmedelsförsörjningen. Den gemensamma fiskeripolitiken slår fast att EU ska sträva efter att säkerställa att fiskeavtal med länder utanför EU är till nytta i både EU och berörda tredjeländer. EU ska aktivt stödja och bidra till utveckling av vetenskaplig kunskap och rådgivning. Enligt Havs- och vattenmyndighetens rapport om den gemensamma fiskeripolitiken har det varit tydligt att de nya krav som ställs i grundförordningen har följts konsekvent i samband med de förhandlingsmandat och protokoll för hållbara fiskepartnerskapsavtal och protokoll som diskuterats i rådet . Rådets förordning om upprättande av ett gemensamt system för att förebygga, motivera och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske innebär bland annat att om ett tredjeland inte har fiskeriförvaltning i linje med internationella regler och grundprinciper är det möjligt att förbjuda import från landet i fråga. Det är viktigt att fortsätter att vara pådrivande för att de beslut som fattas inom EU ska leda till en hållbar förvaltning av fiskebeståndet både inom EU och globalt. En av beståndsdelarna för att nå målen om ett hållbart fiske är fiskerikontrollen. I är det Havs- och vattenmyndigheten som har det övergripande ansvaret för den i huvudsak EU-reglerade fiskerikontrollen. Fiskerikontrollen sköts genom årliga tillsynsplaner som omfattar samtliga insatser på fiskerikontrollens område. Havs- och vattenmyndigheten håller på att förändra sitt sätt att arbeta mot ett mer riskbaserat arbetssätt, vilket innebär att man fokuserar kontrollen på de områden där risken för överträdelser bedöms som störst. är ett land med lång kuststräcka, massor med insjöar och tusentals mil älvar, åar och andra vattendrag. Historiskt har fisk och skaldjur varit ett viktigt livsmedel och fisket en viktig näring, och så är det fortfarande. Yrkesfisket bidrar till en levande landsbygd, kust och skärgård. Arbetstillfällen skapas inom både fisket och beredningsindustrin. Det ger också arbetstillfällen i industri, verkstäder, turism och besöksnäring. Det hjälper till att uppnå miljökvalitetsmålet om en levande kust och skärgård. Därför måste vi värna det kustnära, hållbara fisket utmed vår kust. Det svenska yrkesfisket domineras av småföretag. fanns det 968 företag. Vi behöver också fundera på hur vi använder råvaran. av fisken som fångas går till foder. är ett av de länder där det äts mest fisk, men trots vår långa kuststräcka och våra många sjöar och vattendrag är den mesta fisken vi äter importerad. Vi behöver utveckla beredningsindustrin för att få upp värdet på råvaran fisk. Beredningsindustrin är dock beroende av kontinuerlig lokal landning av färsk fisk. Därför är det viktigt att vi stöttar det småskaliga kustfisket, så att det fortsätter att utvecklas. Havs- och vattenmyndigheten har infört ett antal regler för att främja det småskaliga kustfisket och möjligheterna till ökad lönsamhet. Det avser bland annat byte av tillståndshavare, möjlighet för nyetablering och fiske utan fångstbegränsning inom ramarna för tilldelad kvot. Enligt Havs- och vattenmyndighetens årsredovisning arbetar myndigheten också kontinuerligt med regelförenkling och uppföljning av föreskriftsarbetet. Man rapporterar även att förenklingsinsatser har skett när det gäller föreskrifter och annan lagstiftning men också på områdena bemötande och service, samverkan med näringen och tillsyn och kontroll. Vattenbruket har stora möjligheter att öka i . Det är troligtvis den livsmedelsproduktion som globalt växer snabbast. Den står för av all matfisk. av den fisk vi äter i är importerad. Här kan vi se att det finns stora möjligheter att utveckla vattenbruket. I är fiskodling mindre vanligt än i våra grannländer. Vi har helt enkelt inte haft den traditionen, men det håller på att ändras. , med sin långa kust och sina många sjöar, har goda förutsättningar för fiske och vattenbruk i hela landet. Regeringen satsar på åtgärder inom vattenbruket inom ramen för livsmedelsstrategin. Dock finns det nackdelar med fiskodling till havs. Marinbiologer har räknat ut att odlad fisk motsvarar utsläppen från 10 000 människor då foderrester och fekalier inte samlas upp utan bidrar till övergödningen. Det ger också syrefria bottnar under odlingskassarna. För att odla 1,2–1,fisk krävs foder, som i de flesta fall består av fiskmjöl. Men det finns alternativ, och här ligger vi långt framme i när det gäller biologisk forskning och tekniskt kunnande. Man tittar särskilt på att begränsa miljöpåverkande utsläpp och att ta fram hållbara foderkällor. Fokus för svenskt vattenbruk är hållbarhet som beaktar såväl miljö som ekonomi, innovation och djurhälsa. En spännande utveckling är fiskodling på land. På många platser i har man börjat odla fisk på land, i nedlagda lantbruk. Fisken odlas i slutna system och får ett foder som till stor del är växtbaserat. Det här är en näring som växer, så köper man kanske närodlad fisk från en lantbrukare i sin närhet. Avslutningsvis vill jag bara säga att det är tur att det är Socialdemokraterna som ska tolka beslut från , och inte andra partier i kammaren. Vi kan påminna oss om att redan har ett generellt bottentrålningsförbud där har rådighet. 214 (M) replik: Före valet var kanske det parti som drev trålförbud allra starkast. Och det vore konstigt om det inte hade varit så, eftersom partiet innan Socialdemokraterna regerade sönder det hade sitt enda existensberättigande i att driva miljöfrågor. , ett annat parti på vänsterkanten, har som idé just nu att ta allting som en gång tyckte och tycka det lite hårdare. Om säger 2,2 säger 2,4. Det är klart att också driver en hård linje mot trålfiske. Båda har kanske lite grann nyanserats , som vi hörde av tidigare. Men man blir lite förvånad när Socialdemokraterna väljer att drämma till med storsläggan på sin kongress och medverka till avvecklingsplanen för räkfiske. Ledamoten sa tidigare att det är Socialdemokraterna själva som ska tolka sina egna kongressbeslut. Så är det absolut. Men frågan från mig och från räkfiskare blir: Kommer man att göra verklighet av partiets kongressbeslut och kroka arm med V och MP i denna avvecklingsplan för räkfisket? 215 (S) replik: I vårt kongressbeslut står att vi ska verka för ett trålningsförbud, och det har vi i den del av havet där har eget bestämmande. Det är viktigt att vi fortsätter att stödja det småskaliga fisket, och här är en utveckling av passiva redskap och alternativa redskap jätteviktigt. När det gäller fiske i vatten där genom bilaterala avtal har reglerat fiske behöver dock diskussionen tas med andra länder. Där kan vi inte själva ensidigt bestämma. Där måste vi i så fall föra förhandlingar med dessa länder. Ett ensidigt svenskt fiskeförbud där är inte meningsfullt och kanske inte ens lagligt. 216 (M) replik: Tack för svaret, ledamot ! Som det låter på ledamoten innebär kongressbeslutet ingen förändring mot hur det ser ut . Det är inte den tolkning som jag gör, och det är inte den tolkning andra alliansföreträdare gör. Det är inte heller den tolkning som tidigare socialdemokratiska riksdagsledamöter gör. Här handlar det om förändring, och det är ofta därför man fattar nya kongressbeslut. Man vill få till en förändring i . Jag undrar fortfarande: Kommer detta att innebära någon positionsförflyttning för Socialdemokraterna i miljö- och jordbruksutskottet, eller kommer man att harva på i de hjulspår man har varit i tidigare? Jag tycker att det skulle vara bättre, för även om jag inte håller med om så mycket som Socialdemokraterna tycker ser jag dem ändå som ett parti som kan se målkonflikter. Detta är en målkonflikt. Då tror jag inte att man ska stå på barrikaden med miljöaktivister som stormar och bryter sig in på kärnkraftverk och annat, utan då får man ta lite ansvar. Då får man säga: Det finns två läger, och vi vill ha en mellanväg som värnar både miljö och ekonomisk tillväxt. Jag vill också säga något angående detta med att förhandla med andra länder. Jag kan bara utgå från att det land man talar om och som syftar på är .