prot · H409131 · 2017-06-26 00:00:00 — Men har folkomröstningen ännu inte ägt rum, detta på grund av systematiska förhalningstaktik och sabotage. Det är självklart ett misslyckande för säkerhetsrådet och har också allvarligt skadat rådets kredibilitet och stärkt ställning. FN-styrkan , som var satt att övervaka att folkomröstningen skulle komma till stånd, har i själva verket hamnat mer och mer i händerna på ockupationsmakten. borde för att återta kontrollen skyndsamt få fart på processen och fastställa ett datum för folkomröstningen. Det finns ingen annan acceptabel lösning på konflikten, som jag ser det. Det är bra att har bidragit till att lyfta fram humanitärt stöd till västsahariska flyktingar, mänskliga rättigheter, kvinnors inkluderande i den politiska processen och till att stärka samarbetet med FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter. Vidare har ställt två militärobservatörer till förfogande. Det som verkligen hade gjort skillnad när det gäller de mänskliga rättigheterna hade dock varit om i den nya resolutionen hade fått ett utökat mandat till att även omfatta övervakning av mänskliga rättigheter. Men det skedde inte. Den västsahariska befolkningen i ockuperat område är fortfarande helt skyddslös. Verkligheten för västsaharier i det ockuperade området präglas av förtryck och systematiska brott mot mänskliga rättigheter. Det är svårt att se vad har gjort för att förbättra situationen när det gäller de mänskliga rättigheter som uttrycks i resolutionen. Förtrycket i det ockuperade pågår , vilket bland annat den kända västsahariska människorättsaktivisten vittnade om när han besökte riksdag. Han berättade om den stenhårda ockupationen och hur västsaharier terroriseras, grips och utsätts för illegala rättegångar. I praktiken råder undantagstillstånd i det ockuperade . har den totala kontrollen, inte FN. I stort sett inga oberoende observatörer eller journalister släpps in i landet. Det är förbjudet att kritisera kungen, islam eller rätt till . Ett MR-mandat för skulle tydliggöra de brott som sker mot mänskliga rättigheter i det ockuperade . Det skulle även ge västsaharierna nytt hopp samt en möjlighet till upprättelse. Jag har inte riktigt fått svar på hur hårt drev den frågan i säkerhetsrådet. 10 Utrikesminister (S): Regeringen aviserade en ny Västsaharapolitik, som ger fullt stöd till FN-processen och generalsekreterarens ansträngningar med en förhandlingslösning som slutmål. Det som skedde var ändå ett viktigt steg i rätt riktning. röstade för resolutionen, som förlänger FN:s fredsinsats i . Att det blev ett enigt antagande av resolutionen visar också på de möjligheter som FN har för att åstadkomma en politisk lösning av . Den här konflikten är en av de mest utdragna, precis som beskrev, och en av dem som har förekommit längst på säkerhetsrådets agenda. flydde ett stort antal västsaharier till västra . lever flyktingarna, nu också deras barn och barnbarn, fortfarande under svåra umbäranden i flyktingläger i den algeriska öknen. Även om vapenstillestånd råder är det riktigt att parterna inte heller har lyckats komma närmare en politisk lösning. nådde den politiska processen ett lågvattenmärke. De politiska förhandlingarna hade gått i stå, och hade också utvisat delar av FN:s insats i . När sedan gick in i buffertzonen som skiljer parterna åt, och Polisario svarade med att göra detsamma, stod parterna från varandra. Risken för konflikt var överhängande. var säkerhetsrådet i princip handlingsförlamat. Det som har skett, och det vi tycker är lovande just nu för att ändå kunna återuppta processen, är att det finns en ny generalsekreterare. När tillträdde som ny generalsekreterare i gjorde han förebyggande av konflikt till sin högsta prioritet. För att ge honom bästa möjliga stöd anordnade , som då var ordförandeland i säkerhetsrådet, en öppen debatt om förebyggande av konflikt. Det här är en av de kriser som den nya generalsekreteraren vill prioritera. Det har dessutom utsetts en ny särskild representant. ska namnet bekräftas, men det namn som förekommer visar på att frågan tas på allvar. Det är en person med politisk tyngd som kommer att kunna leda processen. Det betyder också mycket. Det innebär också en signal till båda parter att FN menar allvar den här gången. Det är en person med tyngd. Vi tycker att vi har skapat en ny dynamik. Det här mandatet har länge ansetts vara ett av de mest svårförhandlade i rådet. Men här blev det ett momentum, med ny dynamik som använde. Därför blev det också ett slags vändpunkt. var mycket aktivt i rådet för att få in texter om humanitärt stöd till flyktingar, mänskliga rättigheter och att kvinnor ska inkluderas. Det gjorde vi därför att vi realistiskt insåg att det dessvärre inte går att argumentera för att få in ett MR-mandat i mandatet, så som är fallet med många andra mandat. Det är ändå ett stort steg framåt att dessa punkter finns uttryckligen med i resolutionen. Vi kommer att fortsätta att uppmuntra en politisk lösning. 11 (V): Tack, utrikesministern, för förtydligandena! Jag håller verkligen med om att vi upplevde ett lågvattenmärke när det gäller processen. Det är positivt att det har tillträtt en ny generalsekreterare och ett nytt sändebud. Det är positivt. Jag hoppas att den nya resolutionen är ett steg i rätt riktning. Men jag är ändå besviken över att är den enda fredsbevarande styrkan som inte har att mandat att övervaka efterlevnaden av de mänskliga rättigheterna. Det är minst sagt anmärkningsvärt. Det är orimligt att västsaharierna lämnas helt skyddslösa. Även om det är svårt att få gehör för ett utökat MR-mandat tycker jag att vi måste fortsätta att driva kravet aktivt att ska få ett mandat för att övervaka de mänskliga rättigheterna. Även om det är tungt och svårt får vi inte ge upp. Det finns så många exempel på brott mot de mänskliga rättigheterna. Ett tydligt exempel på ockupationsmaktens övergrepp är händelserna i samband med de fredliga protesterna 2010 i Gdeim Izik. Tusentals västsaharier bildade tältläger i protest mot ockupationen och plundringarna av landets råvaror. Marockanska myndigheter svarade med att attackera lägret med gummikulor, vattenkanoner, tårgas och våld. Hundratals människor arresterades. Av dem dömdes 24 till långa fängelsestraff i en militärdomstol – efter att ha tvingats skriva på erkännanden efter att ha utsatts för tortyr. Det är ett domslut som starkt har kritiserats av omvärlden, bland annat , FN med flera. Ett annat exempel på ockupationsmaktens brutalitet är övergreppen mot barn, som framgår av den rapport som brittiska NGO:n sammanställt och skickat in till säkerhetsrådet inför diskussionen om den nya resolutionen. I rapporten, som grundar sig på hundratals vittnesmål med västsahariska barn på ockuperat område, framgår att barn har utsatts för allvarligt våld och förtryck. Barn har fängslats, bundits, blivit slagna och torterats av marockansk polis. Många av barnen har blivit traumatiserade som ett resultat av den skräckfyllda behandlingen. Därför är det så oerhört viktigt att FN tar ansvar för de mänskliga rättigheterna på ockuperat område och inte vänder bort blicken. Det är också viktigt att säkerhetsrådet tar tydligt avstånd från plundring av naturtillgångar, till exempel fosfat och fiske. Det är en oerhört lönsam plundring för , och den bidrar till att stärka ockupationsmakten. Det är också viktigt att och övriga EU-länder respekterar beslut . I domen fastslås att inte har rätt till naturresurser. Jag hoppas verkligen att kommer att stå upp för folkrätten och försvara rätt till sina naturtillgångar och råvaror . Det är viktigt att är tydligt med att inte har någon som helst rätt till det ockuperade . Området betecknas som ett icke självstyrande territorium av FN. Folkrättsligt kan inte göra anspråk på området. Inget land i världen har heller erkänt rätt till landet. Det skulle däremot vara till stor nytta om och andra länder erkänner den västsahariska staten. Den absolut viktigaste uppgiften för säkerhetsrådet är att se till att folkomröstningen, som faktiskt båda parter en gång har varit överens om, äntligen kommer till stånd för att få stopp på den långa konflikten. Planerna för folkomröstningen finns där. Det skulle enligt många bedömare bara behövas några månader för att förverkliga omröstningen, om den politiska viljan finns. 12 Utrikesminister (S): Två kommentarer, den första till diskussionen om de humanitära frågorna. Under förhandlingarna om mandatförlängning för fokuserade vi från svenskt håll på just vikten av humanitärt stöd och respekt för de mänskliga rättigheterna. Då blev det så att resolutionen lyfte fram humanitärt stöd till västsahariska flyktingar, mänskliga rättigheter och kvinnors roll. Vi drev också och fick gehör för frågan om stärkt samarbete med FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter och att åstadkomma besök till exempel av honom. Hur ligger det då till med detta? Det har ju tagits initiativ tidigare för att få mandat att omfatta övervakning av mänskliga rättigheter. Ett sådant initiativ togs i säkerhetsrådet av , men det visade sig att stöd för det initiativet saknades. Från svenskt håll skulle vi gärna se att mandatet utökas, men vi måste vara realistiska och medvetna om att det inte finns någon politisk möjlighet att få igenom det som det ser ut i säkerhetsrådet . Vi har dock på ett konstruktivt sätt bidragit till att lyfta fram vikten av och respekten för de mänskliga rättigheterna i , och jag tror att det anses att vi har varit lyckosamma i att faktiskt få in skrivningar i resolutionen. Den andra kommentaren är till detta med associationsavtalet och därmed också jordbruks‑ och fiskehandelsavtalet och domslutet från att det här inte är tillämpligt på territorium. Domstolen konstaterade ju bland annat att samtycke från det västsahariska folket krävs för att man ska kunna ingå ett sådant avtal och att sådant samtycke saknades. Mot bakgrund av detta har den europeiska utrikestjänsten och kommissionen tagit fram ett förslag till förhandlingsmandat. Det syftar till att man ska ingå ett tilläggsavtal till associationsavtalet. lade man fram förhandlingsmandatet, och rådet gav sitt godkännande. Då gjorde regeringen en tydlig nationell deklaration om att ett framtida avtal måste respektera folkrätten inklusive EU-domens stadgande rörande det västsahariska folkets samtycke. Regeringen har agerat under förhandlingens gång och fortsätter att agera, nu inom ramen för avtalsförhandlingarna, för att värna folkrätten och för att det västsahariska folkets rätt till självbestämmande ska respekteras. Det är vår inställning och vår linje i de här frågorna – att de ska drivas i enlighet med vår politik för . Det kommer vi att fortsätta göra. 13 (V): Tack så mycket, utrikesministern, för svaret! Självklart är det bra att vi har fått igenom en del skrivningar när det gäller de mänskliga rättigheterna, precis som utrikesministern tydliggör. Särskilt detta med kvinnors deltagande i processen tycker jag är jätteviktigt. Men det som verkligen betyder någonting när det gäller de mänskliga rättigheterna är att får mandat att övervaka de mänskliga rättigheterna. Det är inte rimligt att som enda fredsbevarande styrka inte har den rättigheten. Även om det är svårt att få igenom det får vi inte sluta driva frågan, menar jag, utan vi måste fortsätta kämpa för att ska få ett MR-mandat. Folkomröstningen är också en otroligt central punkt. Där måste FN sätta ned foten och verkligen besluta att folkomröstningen ska äga rum och fastställa ett datum. Det är inte en orimlighet. Det är hög tid att denna långa ockupation som har pågått äntligen får ett slut och att flyktingarna som befunnit sig i flyktinglägren får återvända till sitt land. Jag har besökt de västsahariska flyktinglägren . Jag har besökt den befriade delen av landet. Jag har försökt ta mig in i det ockuperade området men stoppats av . Alla västsaharier som jag träffar bekräftar att det jäser bland framför allt de yngre västsaharierna, som känner en stor frustration över att inget händer och därför vill återuppta den väpnade kampen. Det har man lyckats stoppa, men jag tror att det finns en allvarlig risk att den väpnade kampen kommer att återupptas om inte någonting händer på riktigt. Vi vill inte se ytterligare ett krig i ; det vill vi verkligen inte. Men det börjar bli bråttom om vi ska kunna förhindra det, tror jag. 14 Utrikesminister (S): Tack, , för en bra debatt om ett angeläget ämne! Jag håller med om att det viktiga nu är att kunna sätta sitt hopp till ett återupptaget FN-spår. Det har ju som jag beskrev nått sitt lågvattenmärke, där man inte från något håll hade någon tilltro till FN:s förmåga att ta sig an den här frågan. har vi en ny generalsekreterare, vi får ett nytt sändebud eller en ny särskild representant och vi har kunnat se att det finns en ny dynamik och en ny politisk vilja att ta sig an de här frågorna. Jag tycker att resolutionen var ett uttryck för det och att vi lyckades väl med att få in de här elementen som ett första steg. Vi skulle helst vilja se ett mandat som innehåller en MR-komponent, som de andra FN-resolutionerna och mandaten gör. Men det har varit politiskt omöjligt, och vi måste vara realister. Det är viktigt att ta steg för steg och att se till att vi får en bra arbetsmiljö och bra möjligheter för ett nytt sändebud att ta sig an det här. Vi tycker ändå att de positiva steg som har tagits är exempel på vad diplomatins och FN:s kraft kan göra och vilka möjligheter som kan skapas. Det vi tänker göra från svensk sida är att genomföra västsaharapolitiken med humanitärt bistånd, fokus på MR och folkrätt, högnivåkontakter med parterna och civilsamhället och att förstärka . Vårt humanitära stöd till flyktingarna fortsätter, och vi hoppas kunna se möjligheter till mer långsiktiga stödformer. Vi ställer också två militärobservatörer till förfogande för . Vi hoppas på en lösning på konflikten i där det västsahariska folkets rätt till självbestämmande tillfredsställs. Överläggningen var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2016/17:552 om fortsatt sjunkande antal poliser i 15 Statsrådet (S): har frågat mig vad jag och regeringen vill göra för att locka tillbaka de poliser som fortsätter att lämna yrket . Han har också frågat vilka åtgärder jag och regeringen vidtar för att öka intresset samt fylla platserna på polisutbildningen. Han har slutligen frågat om Socialdemokraternas uttalande om att anställa 10 000 fler inom polisen också är regeringens mål och hur det i så fall ska genomföras konkret med tanke på den situation vi befinner oss i . Regeringen har föreslagit och aviserat tillskott till på sammanlagt –2020. Regeringen ser behov av att verksamheten vid fortsätter att stärkas för att möta regeringens ambitioner. Därför avser regeringen att återkomma i denna fråga i budgetpropositionen . Jag har fört samtal med och om hur kompetensförsörjningen bäst ska utformas för att möta kravet på ökad rekrytering samt om polisanställdas arbetsmiljö och arbetsvillkor. Vi är överens om att god arbetsmiljö, bra arbetsvillkor och hög status bidrar till att fler vill bli poliser, att fler poliser stannar kvar i yrket och att fler av dem som har slutat lockas tillbaka. Det är i grunden ansvar att arbeta aktivt med dessa frågor. Det faktum att man inte lyckats fylla alla platser på polisutbildningen har flera anledningar, exempelvis att lämpliga kandidater valt att hoppa av rekryteringen. Regeringen har därtill uppmärksammat den ansträngda situationen i prövningsverksamheten vid Totalförsvarets rekryteringsmyndighet, som riskerar att leda till att inte tillräckligt många sökande kan testas kommande sökomgång. och Totalförsvarets rekryteringsmyndighet arbetar med att säkerställa inflödet av nödvändigt antal lämpliga kandidater. Det ska självklart inte stå platser tomma på polisutbildningen. Jag kommer därför att noga följa hur rekryteringsprocessen utvecklas. 16 (L): Tack så mycket, inrikesministern, för svaret! Anledningen till att Liberalerna ställde ytterligare en interpellation är fortsatta problem i med polisavhopp – poliser som slutar , poliser som förtidspensionerar sig, poliser som kanske vill gå ned och ta ut deltidspension men inte får det och till slut lämnar yrket. Det som bekymrar mig mest, herr talman, är att de siffror jag fick för en månad sedan visar att det är fler yngre poliser som lämnar yrket – poliser under . De har alltså utbildats och aktivt sökt sig till ett jätteviktigt yrke men väljer sedan av olika skäl att lämna . Det är detta som är allvarligt. Vi kan leka med siffror: Har vi fått fler poliser, fler polisanställda eller färre poliser? Men jag konstaterar för vår del, utifrån det underlag jag har från polisen, att det exempelvis är 349 poliser som av olika skäl har slutat vid myndigheten – några har naturligtvis gått i förtidspension. Jag tycker att detta är mycket allvarligt, och vi har knappt hunnit halvvägs in . Vad blir konsekvensen om denna utveckling fortsätter? Vi kan ta del av rapporter i medierna men också göra egna besök i utsatta och särskilt utsatta områden. Polisen redovisade att det skett en ökning av antalet särskilt utsatta områden, där det råder parallella strukturer. Man vågar inte vittna, tipsa polisen, berätta vem som har skjutit vem eller hjälpa samhället att få bukt med de skjutningar och mord vi ser. Men vi ska inte bara fokusera på de särskilt utsatta områdena. Det finns också andra kommuner och stadsdelar i vårt land där en polisiär närvaro saknas. Där upplever man otrygghet och att polisen har kommit längre från medborgarna. I denna debatt har jag ytterligare en fråga, herr talman. Socialdemokraterna och inrikesministern gick ut och sa att man vill få fram 10 000 fler polisanställda. Men vi lyckas inte ens fylla de 800 platserna på polisutbildningen, med tre lärosäten utspridda över landet. Det finns fortfarande mellan 100 och 150 tomma platser. Det skulle krävas oerhörda satsningar men också ett ökat söktryck för att nå 800 fyllda platser inom befintliga ramar. Jag har läst svaret, herr talman, – upp och ned, fram och tillbaka. Men jag har inte hittat svaret från inrikesministern på frågan hur regeringen ska få 10 000 fler polisanställda. Hur ska han locka och rekrytera? Jag får inte heller, fast vi återkommande har tagit upp detta , något svar på frågan vad regeringen gör för att stoppa avhoppen. Vad gör regeringen för att locka tillbaka poliser till detta viktiga yrke? Inga svar får jag, och det är helt oacceptabelt. 17 Statsrådet (S): har ett högt tonläge. Vi kanske ändå för kammarens skull ska upplysa honom om att personalomsättningen för poliser vid är på . Snittet för statliga myndigheter i är , alltså mer än dubbelt så högt som för polisen. Kanske kan upplysa kammaren om vad personalomsättningen är på , så att vi kan jämföra. Det är en verksamhet som själv ansvarar för. Då får vi se hur flykten ser ut från . Det är nämligen så, herr talman, att poliser inte är livegna. De kan faktiskt också välja ett annat yrke, och de går också i pension. Närmare bestämt utgörs hälften av personalomsättningen inom polisen av åldersavgångar. Det stämmer som säger att vi har mer än dubblat antalet platser på , jämfört med den tid då den moderatledda regeringen med stöd av Liberalerna styrde . Det stämmer också att det är fler som tas in på nu än när Liberalerna var i regeringsställning. Något som kanske kunde ha nämnt men inte gjorde är att det vid den senaste intagningen var 9 000 personer som sökte till de 800 platserna. får gärna jämföra med andra yrken och hur söktrycket ser ut för dem. Söktrycket till polisen är till och med så stort att antagningsmyndigheten har svårt att hänga med i ökningen av antalet sökande. Detta är ett skäl till att vi inte fyller platserna. Vad vill då regeringen göra ytterligare? Man kommer från sida att inleda en större rekryteringskampanj, inte för att öka antalet sökande utan framför allt för att öka bredden bland de sökande så att vi får fler med olika bakgrund som söker sig till polisyrket. Detta tror jag är viktigt för att öka kvaliteten i polisverksamheten. Vi planerar också att öppna två nya lärosäten, och vi har kraftigt ökat möjligheten att både söka och studera på distans till polis. En stor del av de praktiska momenten i polisutbildningen kan nu göras på den lokala polisstationen. På så sätt blir anknytningen till det lokala polisarbetet starkare. Vi har också förändrat så att man redan vid antagningstillfället får veta var man kommer att jobba för att göra det ännu mer attraktivt att söka och jobba som polis. Utöver allt som jag nu har anfört behöver vi förbättra arbetsvillkor och arbetsmiljö för de polisanställda, både för att polisen ska vara en attraktiv arbetsgivare och för att folk som har valt att prova på andra yrken ska vilja komma tillbaka till polisen. Vi har en nationell samling med polisfacket och de andra facken för att tillsammans komma fram till vad som krävs för att förbättra arbetsmiljö och arbetsvillkor. Vill Liberalerna vara med i det arbetet, så absolut! En av de saker som polisfacket lyfter fram som viktiga för att höja statusen för arbetet är att man gör polisens utbildning till en högskoleutbildning. Det vore intressant att höra vad Liberalerna anser om det kravet från de polisanställda. 18 (L): Under inrikesminister har färre poliser, även i yttre tjänst. Om jag har fel vill jag att du, , rättar mig i denna kammare. kan vi höra inrikesministern gå ut till allmänheten och säga att vi aldrig har haft så många poliser, och har han börjat lägga till polisanställda. Men denna debatt handlar om antalet poliser – uniformerad polis och poliser som har gått och jobbar inte minst i yttre tjänst men också inomhus. Antalet poliser i , , är färre . Vi har aldrig haft så få poliser som , som minister. Vi har 19 676 poliser, men där har man även räknat in 300 polisaspiranter. Egentligen är antalet färdigutbildade poliser i tjänst alltså ännu lägre, ungefär 19 300. Men inrikesministern säger ingenting om det som är viktigast för att höja yrkets attraktivitet och locka tillbaka poliser, nämligen dels arbetsmiljö, som har nämnts, dels lönesatsning och karriärmöjligheter. För drygt en månad sedan hade vi en liknande debatt om lönerna, och då sa regeringen att detta är arbetsgivarparternas ansvar. Att Socialdemokraterna går ut och lovar en nationell lärarlönesatsning är tydligen okej, men inte en nationell polislönesatsning. Jag vill ha besked , inrikesministern. Varför lägger regeringen inte fram någon lönereform för att behålla och locka tillbaka de hundratals poliser som har slutat? Detta är fullt möjligt. Jag läste en intervju med rikspolischef i . Han sa att han inte har någon möjlighet att höja polisernas löner. Jag hör ibland statsministern och även inrikesministern gå ut och säga att vi måste höja polisernas löner. Jag vet inte om det är slarvigt eller underbyggt. Om inte rikspolischefen kan göra det måste jag rimligen, herr talman, vända mig till ansvarig regering och ansvarigt statsråd, nämligen inrikesministern. Är det regeringen som måste ge signalen till rikspolischefen och om att man avsätter x kronor i budgeten för att de ska kunna påbörja en lönereform? Ja eller nej? När det gäller antalet antagna till polisutbildningen har jag noterat att det är många som har sökt, och det är mycket positivt. Det nämndes här att det är 9 000 som har sökt. Men det är 693 av dessa 9 000 studenter som är kallade till höstens polisutbildning. Vi får se hur många av dessa 693 som faktiskt påbörjar sin utbildning. Det räcker inte att de bara klarar testerna, kallas och antas. De måste också påbörja och helst slutföra utbildningen. Vi från Liberalerna har aviserat detta . Vi lade mycket pengar , vilket inte regeringen gjorde, på att utöka antalet civilanställda men också antalet poliser. För att vi från Liberalerna ska vara realistiska och trovärdiga och för att man ska nå 5 000 fler poliser betonar vi att man är helt beroende av att locka tillbaka hundratals utbildade poliser som har slutat för att de inte har känt sig trygga i . Vad är Socialdemokraternas svar?