prot · H409100 · 2017-04-26 00:00:00 — Det är alltid trivsamt att debattera med eftersom hon är mycket saklig. Vi är överens om att det finns företag som dumpar. Vi är överens om att det förekommer oseriösa inslag. Vi är överens om att det finns svenska firmor som slås ut av det som är oseriöst. undrar vad bekymret är; det finns ju en lagstiftning. Då hade jag önskat att det fanns ett förslag från om att ni inte accepterar detta utan vill gå vidare och stoppa det oseriösa. Det är precis det vi gör, för vi utökar möjligheterna till kontroll och ställer större krav på utländska firmor. Vi ställer även krav på att facken ska in med sina avtal så att det blir en transparens i detta. Det här kommer upp för att det är ett bekymmer. hävdar ofta att det inte är något bekymmer. Det har ju inte varit några stora stridigheter. Nej, men 2009 kom ju den våta filten med lex . Det blev ju en konflikt därefter. Ska vi då säga att problemet är löst? Nej, problemet finns uppenbarligen kvar. Jag är säker på att också har blivit kontaktad av något företag som tycker sig vara osjyst behandlat gentemot konkurrenter. Regeringen lägger fram detta förslag för att komma till rätta med det här. Vi värnar den svenska modellen och stärker den så det blir samma villkor för svenska och utländska företag. Vi tycker att det är bra, och jag är övertygad om att en majoritet i också tycker att det är bra. Med vårt förslag sätter vi stopp för dem som försöker smita undan och underminera systemet. 13 (KD) replik: När vi gick igenom lagstiftningen efter Lavalärendet sa vi att alla företag som kommer hit ska veta vilka villkor som gäller i , den så kallade hårda kärnan. Följer man inte detta kan facket gå in och vidta stridsåtgärder. Detta innebär att företagen i de andra länderna måste få veta vilka villkor som gäller. I princip skickar alla fackliga organisationer in till vilka avtal som ska gälla. Men gör inte det. Man vägrar att skicka in vilka villkor som ska följas. Det är en bransch man verkligen vill ska skicka in, eftersom de flesta som kommer hit ska jobba i den branschen. Kan svara på varför ständigt vägrar att skicka in kollektivavtalet, så att man vet vad som gäller? Facken kan ju vidta stridsåtgärder om företagen inte följer det, om de inte har löner som är likvärdiga med svenska och inte har semesterregler och olika arbetsmiljöregler. Det ni föreslår, att det ska vara särskilda kollektivavtal för utstationerade, är för långtgående enligt , menar vi. Det kan man inte införa. I ert lagförslag skriver ni också att det ska finnas särskilda bestämmelser för de dokument som facket ska kunna begära ut. Vi menar att denna möjlighet redan finns i den lagstiftning vi har. Vi tycker att regeringen slår in öppna dörrar och gör det krångligare för företag som vill verka här. Säg i stället till facket att ange vad det är för kollektivavtal som ska följas och att vidta stridsåtgärder om företagen inte följer det. Då får vi ordning och reda på arbetsmarknaden. 14 (S) replik: Ja, behövde uppdateras. Låt mig nu uppdatera kammaren. finns till och med en sida där i hela visar vilka villkor som gäller. Det är klart att det ligger i fackens intresse att deras avtal blir tydliga, registrerade, transparenta och lätta för andra att ta del av. Det gäller även . var det ett problem, vilket sa. Men det är det inte längre, eftersom det finns ett starkt intresse för att få denna lagstiftning på plats, och då följer man regelsystemet. Det ligger i fackföreningens egenintresse att göra det. Jag tror alltså inte att detta är något problem. Vi vet inte hur framtiden ser ut. Någon sa att det finns branscher som aldrig kommer att bli utsatta för utstationering. Men vi vet ju inte hur arbetsmarknaden förändras. Därför är det en bra väg att gå in på att vi får denna ordning, att transparensen finns och att fackföreningarna har redovisat detta. De utstationerande firmorna kan ta del av det, vet vilka villkor som gäller och kan lägga fram sina anbud efter det. undanröjer vi den osunda konkurrensen. Vad gäller lovar jag att det inte är något problem. 15 (SD): Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Låt mig inleda med några ord om kollektivavtal och den aversion mot kollektivavtal som jag ibland upplever finns i kammaren. Vad är ett kollektivavtal? Är det ett hemskt vapen som har satts i händerna på fackföreningarna för att slå i huvudet på stackars intet ont anande företagare? Är inte kollektivavtal ett avtal mellan arbetsmarknadens parter, som både arbetsgivare och fackförening står bakom och som de har förhandlat fram tillsammans och tecknat i samförstånd? Det är alltså ingen styggelse, utan det är detta som är den svenska modellen. Jag har arbetat i detaljhandeln i ungefär av mitt liv, hälften av tiden som företagare och hälften som butikschef. Jag har alltid haft kollektivavtal. Jag har uppmanat mina anställda att gå med i facket och, där det har funnits underlag, att bilda lokala fackklubbar. Det är inget konstigt utan en självklarhet i den svenska modellen. Jag har svårt att förstå aversionen mot kollektivavtal. Det är inte bara fackföreningarnas kollektivavtal. Det är arbetsmarknadens parters kollektivavtal. Det är deras gemensamma dokument. Nå, nog om detta. Socialdemokraterna har äntligen insett vikten av likvärdiga förutsättningar för företag som agerar på den svenska marknaden. Det är glädjande men kanske inte tillräckligt. Om Socialdemokraterna menar allvar med detta måste man löpa hela linan ut. För att uppnå målet om likvärdiga förutsättningar måste man våga gå lite längre. har länge påtalat problematiken och arbetat för sundare konkurrensvillkor på den svenska arbetsmarknaden. För att inte falla på mållinjen har föreslagit ytterligare tre skärpningar i vårt särskilda yttrande. Vi vill att månadsrapportering och anmälningsplikt ska vara tvingande för samtliga företag som har utstationerad arbetskraft i . Det finns i och för sig redan ett regelverk – jag tror att det är från – om att man ska anmäla utstationerad arbetskraft till . Men det verkar inte fungera tillfredsställande, framför allt inte kontrollen av arbetsvillkor. Förslaget om månadsrapportering och anmälningsplikt innebär inte att man likställer regelverket med vad som gäller för svenska företag, utan det innebär att man får likartade förutsättningar för de företag som verkar på den svenska arbetsmarknaden. är det trots denna anmälningsplikt, som till viss del redan finns gentemot , osäkert hur många utstationerade löntagare som finns på den svenska arbetsmarknaden, vilka arbetsvillkor de jobbar under, hur länge de varit i och hur länge de ska stanna. anser att det bör införas en bortre tidsgräns för hur länge en arbetstagare kan vara utstationerad i . Den åsikten delar vi med tillbaka. Däremot är vi inte överens om tidsgränserna. anser att tidsgränsen bör sättas . Därefter bör arbetstagaren möjligen arbetskraftsinvandra på vederbörligt sätt. Det är ett rimligt krav att de som arbetar i genomgår myndighetsprövning och att skatter och avgifter betalas i . skrevs huvudentreprenörsansvar in i byggavtalet. Det innebär att det företag som är högst upp har det yttersta ansvaret för att arbetsvillkor, lön och kollektivavtal följs av alla underentreprenörer på arbetsplatsen. Men detta avtal gäller endast i begränsad omfattning. uppfattning är att samtliga företag och anställda inom byggsektorn ska omfattas av lagstiftat huvudentreprenörsansvar, oavsett ursprungsland, fackligt medlemskap eller om företaget är organiserat i en arbetsgivarorganisation eller inte. Jag vet att arbetar med frågan, och jag ser fram emot en proposition före valet. För att förslaget enkelt och smidigt ska gå igenom riksdags behandling uppmanar jag regeringen att tala med oss sverigedemokrater. På så sätt kan vi undvika samma regeringshaveri som blev med upphandlingsreglerna. Socialdemokraterna är på rätt väg i denna fråga, men detta är som sagt långt ifrån tillräckligt för att få ordning och reda på den svenska arbetsmarknaden. Kvar att lösa finns bland annat problem med regelverket om arbetskraftsinvandring. som vi tillåter arbetskraftsinvandring till enklare jobb som mycket väl kan utföras av den inhemska arbetskraft som går arbetslös, inte minst de grupper som står längst från arbetsmarknaden, har många företag svårt att rekrytera till kvalificerade arbetsuppgifter som kräver både utbildning och erfarenhet. Det är orimligt att vi tillåter arbetskraftsinvandring av okvalificerad arbetskraft till enklare jobb. I det fall där det inte inom rimlig tid går att hitta eller utbilda kvalificerad arbetskraft inom måste vi förenkla även för dessa företag. Det är orimligt att handläggningstiderna på är så långa att kvalificerad arbetskraft söker sig bort från . Det är också orimligt att kvalificerad och behövd utländsk arbetskraft slängs ut från därför att arbetsgivare har betalat en femtiolapp för lite i lön eller liknande. Här är vi sverigedemokrater beredda att förutsättningslöst samtala och samarbeta med andra för att komma fram till ett rimligare regelverk. 16 (MP): debatterar vi regeringens förslag till ändringar i lagen om utstationering av arbetstagare. Det handlar om de regler som gäller när arbetstagare från ett annat land skickas till för att arbeta tillfälligt här i landet. Syftet med lagändringarna är att den svenska modellen ska fungera bättre vid utstationeringssituationer. Lagändringarna innebär också att den så kallade lex rivs upp och ersätts med ett nytt system som på ett mer effektivt och ändamålsenligt sätt genomför EU-reglerna för utstationering. välkomnar dessa lagändringar. Det är viktigt att människor som kommer till vårt land för att arbeta ska ha minst lika bra arbetsvillkor som våra svenska arbetstagare. Bland annat föreslår regeringen ökade kontrollbefogenheter och en skyldighet för utstationerande arbetsgivare att utse en företrädare med behörighet att förhandla om och sluta kollektivavtal. Den viktigaste förändringen i lagförslaget är att fackförbund alltid ska kunna kräva svenskt kollektivavtal, ytterst med stöd av stridsåtgärder. välkomnar att människor från andra EU-länder kommer hit för att arbeta. Den fria rörligheten är viktig, lika viktig som arbetsvillkor, för de arbetstagare som hamnar i . Detsamma gäller konkurrensen mellan företag. Kompetensen och inget annat ska vara ledstjärnan. De bestämmelser som regeringen föreslår syftar till att öka transparensen och förutsebarheten vid utstationering. De utstationerande företagen ska på ett enklare sätt kunna ta reda på de villkor som gäller på den svenska marknaden. Det är glädjande att det också föreslås ett skydd mot repressalier för utstationerade arbetstagare i lagförslagsändringen. Som enskild arbetstagare är man inte stark nog för att försöka rätta till om man har hamnat i en tvist med sin arbetsgivare eller inte vågar gå emot sin arbetsgivare på grund av risken att bli hemskickad och därmed förlora jobbet. För är det en självklarhet att de som kommer till oss för att arbeta ska ha goda villkor, oavsett varifrån de kommer. Vi som värdland ska se till att arbetstagarnas rättigheter garanteras och respekteras. En annan aspekt som är viktig att beakta är de höga siffrorna för dödsfall bland personer från ett annat land som arbetar tillfälligt i . Enligt förekom 25 dödsfall på arbetsplatserna i landet mellan och . Siffran är troligen egentligen högre, då konstaterar att dödsfall och allvarliga händelser bland utländsk arbetskraft i inte anmäls i den omfattning som de ska. Orsaken till den låga anmälningsfrekvensen bedöms bland annat vara brist på information. Därför hoppas jag på att med bättre kontroll, transparens och skärpta regler bidra till att dödsfall på arbetsplatserna minimeras och försvinner helt. Med de orden yrkar jag bifall till utskottets förslag i dess helhet och avslag på samtliga motioner. 17 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S): Vi har, och jag tror att jag delar detta med alla här i kammaren, tagit del av uppgifter, ofta från medier, från bekanta eller från möten ute på arbetsplatser, som handlar om människor som arbetar utan skyddsställning. Vi kan se dem på byggställningar också här i stan. Som berättade förolyckas människor på sin arbetsplats. Människor arbetar för en spottstyver långt under anständiga arbetsvillkor på den svenska arbetsmarknaden. Människor sover på sin arbetsplats. berättade att man finner sådant och inte kan agera därför att det inte strider mot arbetsmiljöreglerna. Men det handlar förstås om arbetsvillkoren. Vi hörde också berätta om svenska företag som utkonkurreras av utländska företag som inte betalar löner i enlighet med miniminivån i de svenska kollektivavtalen utan bara en bråkdel. Jag hoppas och tror att alla blir upprörda när de tar del av det. Jag och regeringen blir det i alla fall. Jag är mycket orolig för framväxten av ett skuggsamhälle, inte minst på arbetsmarknaden. Vi ser flera sådana tecken. Vi vet också att det inte finns någon enkel lösning på detta. Den proposition som vi ska debattera och besluta om kommer inte att lösa alla dessa problem. Många problem har en helt annan grund än utstationering. Personalliggare i byggbranschen kommer inte att lösa alla problem. Samarbete mellan och kommer inte att lösa alla problem. Kommande förslag om entreprenörsansvar, kommande skärpningar när det gäller registrering av utländsk arbetskraft eller kommande lagförslag om skärpningar och rimligare regler när det gäller arbetskraftsinvandrare kommer inte heller att lösa alla problem. Men sammantaget, steg för steg, kan vi faktiskt skapa ordning och reda på den svenska arbetsmarknaden. Problemen är allvarliga och svåra. Och om man tror att man ska hitta en lösning för alla problem kommer man aldrig att finna den, utan vi måste ta steg för steg. Den proposition som vi nu debatterar är en viktig byggsten i detta. medlemskap i är en oerhört stor fördel för . Vi drar nytta av det i svensk ekonomi – svenska medborgare, svenska företag och hela . Medlemskapet är till stort gagn för . Det är viktigt, och den inre marknaden är en av de viktigaste delarna. En väl fungerande inre marknad i EU är en oerhört stor fördel för EU och för – för svenska medborgare, svensk ekonomi och svenska företag. Därför är det så viktigt att vi gör de regeländringar och de ändringar av lagstiftningen som gör att den inre marknaden med fri rörlighet kan fungera på ett bra sätt. Då måste vi säkerställa att vi kan göra det, både på EU-nivå och på nationell nivå. Jag tror också att det är oerhört viktigt att alla vi som är förespråkare för den fria marknaden, den fria rörligheten och medlemskapet i EU är tydliga med att fri rörlighet inte innebär frihet att dumpa villkor eller att utnyttja människor. Om vi tillåter att detta likhetstecken sätts tror jag att vi har skaffat oss oerhört stora problem, som i förlängningen kan leda till precis den typen av resonemang som jag menar låg till grund för till exempel delar av brexitdiskussionen. Fri rörlighet är till gagn för , och fri rörlighet är inte samma sak som att acceptera usla villkor eller utnyttjande av arbetare. Detta har vi stor enighet om i EU-kretsen, och jag hoppas och tror att vi har stor enighet om det också i denna kammare. Jag önskar det i alla fall. Om man tycker det måste man svara på frågan: Hur ska detta säkerställas? Hur säkerställer vi att den fria rörligheten inte innebär frihet att dumpa villkor eller utnyttja människor? Då kan man välja olika vägar. EU-lagstiftningen ger oss möjlighet att välja olika vägar. Man kan använda den svenska arbetsmarknadsmodellen. Det ska ärligt sägas att det är lite svårare, eftersom den svenska arbetsmarknadsmodellen är ganska udda. Vi delar den med och delvis med i EU. I EU-sammanhang är den lite udda, men det är en möjlig väg att gå. En annan väg att gå är den som många andra EU-länder har gått, nämligen att man lagstiftar om minimilöner och minimivillkor och anställer statliga löneinspektörer som är ute på arbetsplatserna och vidtar åtgärder mot de arbetsgivare som inte betalar löner som är i enlighet med det som är lagstadgat. Man kan alltså välja olika vägar. Regeringen har valt och väljer den svenska modellen. Vi vill använda denna modell därför att vi anser att den tjänar väl. Vi tycker att den är bättre än den modell som man använder i ett flertal andra EU-länder. Den har skapat god tillväxt, god omställningsförmåga och god reallöneutveckling i . Vi har hittat en väg där vi kan säkerställa löntagarnas villkor, företagens konkurrenskraft och en flexibilitet på arbetsmarknaden som inte går ut över löntagarnas trygghet. Jag tycker att det är en mycket bra modell. Därför vill regeringen upprätthålla denna modell. Då måste vi säkerställa att den fungerar. När jag har lyssnat på några inlägg här i kammaren undrar jag om man riktigt förstår hur det fungerar. Därför vill jag påminna om en sak: I finns det ingenting som garanterar vilken lön en anställd ska få om det inte finns ett kollektivavtal i ett företag. Därför har vi gett de fackliga organisationerna långtgående möjligheter att vidta stridsåtgärder för att få till ett kollektivavtal. För det mesta behöver man inte vidta stridsåtgärder. skrivs det kollektivavtal därför att också företagen inser att det är viktigt att detta gäller för alla. Det företag som skriver kollektivavtal vill nämligen naturligtvis att konkurrenten också ska göra det. Därför vill också företagen och arbetsgivarna att facket ska vara på alla. Annars skulle det bli orättvist, om man krävde detta bara av vissa och att vissa konkurrenter inte behövde göra det. Man måste alltså kunna lita på att facket, oavsett vilket företag det är fråga om, alltid vidtar åtgärder när det gäller deras del av kakan, det vill säga att ytterst kräva stridsåtgärder för att få till kollektivavtal. När ett kollektivavtal finns klickar så att säga alla de vägar som vi har in. Om någon bryter mot det kan man gå till Arbetsdomstolen, och då kan individen kräva sina rättigheter och mycket annat. Om ett svenskt företag säger att man redan betalar löner som är minst lika bra som de som gäller enligt kollektivavtal är det ingenting som fredar detta företag från stridsåtgärder. Facket har alltid rätt att kräva kollektivavtal. Det är så vår svenska modell fungerar. Om facket inte skulle fullgöra sin uppgift sviker man alla andra arbetsgivare, därför att det då blir en osund konkurrens. har vi utländska företag med utstationerad arbetskraft i . Även då måste vi säkerställa att den svenska modellen kan fungera. Det gör den bara om man kan ställa samma krav på företag med utstationerad arbetskraft som på de svenska så att vi får en sund konkurrens däremellan. innebär en inskränkning i denna rättighet. Den faktiska effekten har blivit noll konflikter och noll varslade åtgärder på grund av de långtgående skadestånd som vi har i den svenska modellen. Facken har stora rättigheter men också stora skyldigheter. Det betyder att om man bryter mot detta och vidtar en stridsåtgärd som inte är laglig blir det mycket dyrt. har fått kritik internationellt för detta. för sociala rättigheter och har kritiserat , och de anser att lex innebär att bryter mot internationella åtaganden för grundläggande fackliga rättigheter. Svenska företag vittnar också ofta om detta. Vad ska de göra när facket inte kräver minimivillkoren hos konkurrenten? Vem ska då kräva det? Det finns ingen som gör det. Det blir liksom tomt. Alternativet är då att man har en statlig löneinspektör som gör det. Det är en väg att gå. Men då får man välja det. När man lyssnar på debatten här låter det som att alla är överens om att minimilöner och den hårda kärnan enligt kollektivavtal ska gälla för utstationerade arbetstagare, det vill säga att vi ska leva upp till gällande EU-rätt. I utstationeringsdirektivet sägs att vi ska göra det. Det är ett skyddsdirektiv. Vi är enligt skyldiga att skydda utstationerade arbetstagare här, så att de får minimilön enligt svenska kollektivavtal. som land har en skyldighet att säkerställa detta. Jag menar att vi inte lever upp till det . Om man tittar på vad vi ska leva upp till är min fråga till dem som avser att rösta nej till förslaget: Hur ska man annars säkerställa att detta fungerar och att man faktiskt kan ge minimilöner enligt den hårda kärnan till utstationerad arbetskraft? Man kan ha synpunkter på detta med minimilöner och den hårda kärnan. Jag har synpunkter på det. Men det är den lagstiftning som gäller, och då är det den som vi ska följa. Medlemskapet i Europeiska unionen innebär både rättigheter och skyldigheter. Man får inte alltid som man vill, men det regelverk som gäller måste man följa. Men sammantaget ger det stora fördelar att vara medlem. Det betyder också att det är självklart, tycker jag, att de företag som kommer från ett annat land än EU inte behandlas lika, eftersom vi där inte heller har samma rättigheter och skyldigheter på andra sätt. Anledningen till att vi har den hårda kärnan för företag inom EU är ju att vi också har andra regelverk som säkerställer – eller ska säkerställa – att företagen i sina hemländer betalar andra sociala avgifter, till exempel, eller pensioner och annat som alltså inte ingår i den hårda kärnan. Det gäller inte för ett företag som kommer från ett land utanför EU. Där har vi inget motsvarande. Unionen är alltså som en klubb där vi är medlemmar och har både rättigheter och skyldigheter. Varför tar jag upp detta med medlemskapet? Jo, jag tror att det är viktigt om man tycker att det är viktigt att ska vara medlem. vill inte vara medlem i EU, och vill det inte heller. vill dessutom hindra rörlighet över gränser även på andra sätt. Jag och regeringen vill dock att ska vara medlem i EU. Vi tror att medlemskapet i EU är oerhört bra och värdefullt för , och vi tror att EU som institution är oerhört bra och viktigt för – inte minst i dessa tider. Vi måste därför slå vakt om och säkerställa att vi har fungerande regelverk så att rörligheten faktiskt fungerar och inte leder till att man i stället kräver att inte ska vara medlem i EU. jag talar med välkomnar konkurrens. Det är en del av det fria näringslivet och den fria företagsamheten. Man välkomnar också utländsk konkurrens. Ett av skälen till att man driver företag är att man vill visa att man är bättre på att göra någonting. Man vill visa att man kan göra det bättre, till mer konkurrenskraftiga priser än andra eller mer innovativt. Det är en viktig drivkraft, och man välkomnar konkurrensen. Man ser också värdet av den inre marknaden. Alla företag jag pratar med frågar dock, med rätta, hur de ska kunna konkurrera om facket inte gör sin uppgift, det vill säga kräver minimivillkoren hos konkurrenten. Hur ska man då kunna säkerställa en någorlunda sund konkurrens? I den svenska modellen finns det ingen annan att vända sig till. Det har kommit en del frågor från debattörerna här, och jag hoppas att ni ställer upp på replikskiften så att jag kan svara på dem där och inte drar över min talartid alltför mycket. Jag vill dock ändå säga någonting om transparens. För att detta ska fungera är det helt grundläggande att ett företag som vill utstationera arbetskraft i i förväg kan veta vilka villkor som gäller. Det är helt avgörande. Därför är transparensen helt grundläggande för ett fungerande system. Därför skärper vi kraven i den här lagstiftningen, och därför har jag också haft en långtgående dialog med parterna om detta. Jag är väldigt glad att man från byggsektorns sida nu är överens om tolkningen av sitt kollektivavtal inom detta. Jag är väldigt glad över constructionworkers.eu, där man kan jämföra alla bygglöner i alla 28 medlemsländer på ett väldigt transparent och enkelt sätt. Det eliminerar naturligtvis inte kravet på att lämna in kollektivavtalen till , men transparensen är helt grundläggande för att detta ska fungera. Avslutningsvis är jag oerhört stolt över att vi har lagt denna proposition på bord. Jag hoppas att det blir ett ja till propositionen och att vi kan genomföra en ny lagstiftning från . Det är en väldigt viktig byggsten för att försvara den svenska modellen.