prot · H409104 · 2017-05-03 00:00:00 — Många av de motioner som väckts inom politikområdet gäller saker som behandlas av en pågående utredning ledd av som snart kommer att överlämnas till kulturministern. Vi avstyrker dessa på grund av denna pågående utredning. En särskild fråga som har återkommit och inte behandlas av den pågående utredningen handlar om finlandssvenskarnas ställning. Ungefär en fjärdedel av de finländska invandrarna till har historiskt utgjorts av svenskspråkiga. De är en levande del av huvudstadens liv sedan grundandes. Denna grupp har dock blivit lite osynliggjord och hamnar mellan stolarna beroende på språket, som i stor utsträckning är detsamma som majoritetsbefolkningens, och betraktas dessutom av många som en del av den sverigefinska gruppen. Det märks ibland i tv-serier. Jag tittade på en svensk kriminalserie som utspelar sig i . Människor som ska bryta på finska spelas av nyländska svenskspråkiga. Det blir lite egendomligt och visar på obildningen i när det gäller den finlandssvenska gruppen. Det finns ett stort behov av att synliggöra den finlandssvenska gruppen, och vi tycker därför att det finns skäl att utreda finlandssvenskarnas ställning. Jag yrkar bifall till förslaget i KU:s betänkande. 74 (MP): Vi behandlar nu KU16, Minoritetsfrågor. Det är ett betänkande med 38 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden och 2016. har, som flera talare har varit inne på, valt att erkänna samer, tornedalingar, romer, judar och sverigefinnar som nationella minoriteter och samiska, meänkieli, chib, jiddisch och finska som minoritetsspråk. Det har man gjort med det som tidigare utredningar har kommit fram till och de internationella åtaganden och konventioner som har skrivit under som grund. Flera av de tidigare talarna har berört historiken kring många av de övergrepp som har skett när det gäller de olika minoritetsgrupperingarna. Det är på grund av denna historik som det är viktigt att vi stärker det här arbetet framöver. Det kommer att behövas ytterligare insatser för att skydda de redan erkända minoritetsspråken och säkra de redan erkända nationella minoriteternas rättigheter. Därför har regeringen tillsatt utredningen om en stärkt minoritetspolitik som genomför en översyn av lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk samt angränsande frågor. Precis som flera redan har varit inne på förväntas den här utredningen vara klar . I dagens betänkande föreslår utskottet i ett tillkännagivande att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att analysera om finlandssvenskarna bör erkännas som nationell minoritet i . Vi i KU anser att det finns vissa skäl som kan anföras för att finlandssvenskarna ska betraktas som en nationell minoritet. Vi menar därför att frågan om finlandssvenskarnas ställning bör utredas. Jag tycker att det är bra att vi i slutändan landade i att denna fråga inte ska bakas in i den utredning som pågår och som leder, inte bara för att den i praktiken nästan redan är helt färdig utan också för att jag tänker att finlandssvenskarna på ett sätt är annorlunda än andra minoriteter genom att de talar majoritetsspråket i stor utsträckning. Merparten av rättigheterna som ges till de nationella minoriteterna är kopplade till språk. Förklaringen till detta är att rätten till språk är starkt kopplad till identitet och kultur, vilket också framkommer i de konventioner som styr vårt arbete med minoriteter i . har det kommit fram att man skulle kunna titta på fler av andra rättigheter, till exempel samrådsskyldigheter i förvaltningsområden. Jag tänker dock att det inte utesluter det faktum att man skulle kunna göra andra saker för den finlandssvenska minoriteten redan med de möjligheter som finns . Man kan titta på saker som kan gynna den finlandssvenska kulturen och utveckla den finlandssvenska identiteten. Det är viktigt med kulturell mångfald som kan berika vårt land, även det finlandssvenska kulturlivet, som har varit långvarigt och har en tät koppling till . Med detta yrkar jag bifall till förslag. Jag ser fram emot att titta på utredningen framöver. 75 (C): Här ser ni en glad motionär. Jag är tacksam för att nu har landat i ett tillkännagivande som föreslås . Jag hoppas att vi ska besluta om det . gjorde vi ramkonventionen och minoritetsspråkskonventionen till en del av vårt . Vi ratificerade dem, men när vi gjorde det lät vi språkkonventionen få en speciell funktion när det gäller den sverigefinländska gruppen. Det som sas var att man för att få status som nationell minoritet antingen måste ha finska som modersmål eller också vara ättling till någon som pratade finska. Man behöver alltså inte kunna finska. Ramkonventionen är bredare och har ett vidare syfte än språkkonventionen. Det handlar om att främja nationella minoriteters möjligheter att bibehålla och utveckla sin kultur och bevara de väsentliga beståndsdelarna i sin identitet. Språket är en del av detta men inte den enda, fast vi gjorde det till den enda. Vi valde att klyva den sverigefinländska gruppen i två. Den ena gav vi status som nationell minoritet, men den andra fick stå utanför, trots att man hade precis samma historiska band till och de andra kriterierna var uppfyllda. har vi haft ett antal utredningar. Slutbetänkandet om de finska och sydsamiska språken pekade på att denna fråga måste redas ut. Detta var 2006, men inget hände. har vi fått ännu en utredning där ingenting händer, trots att vi som sagt har hållit diskussionen levande . Jag är dock glad och hoppfull . KU har i sin vishet fångat essensen i min motion. Jag är glad för att det finns en bred majoritet. Jag lyssnade med glädje till och tackar för hans arbete. Jag lyssnade även till inlägg, som jag också tycker var positivt när det gäller att peka på betydelsen av att försöka lösa den klyvning som vi från riksdag en gång gjorde oss skyldiga till. Här kan vi nu förhoppningsvis få inte bara ett tillkännagivande utan också en utredning, oavsett regering, eftersom det finns en så bred uppslutning. Vi kan få fram en utredning som kan klara ut om den finlandssvenska gruppen ska ha en egen nationell minoritetsstatus eller om man ska ge den sverigefinländska gruppen nationell minoritetsstatus, oavsett språk, samt en rad andra frågor kopplade till detta. Jag är glad för utredningen. Jag hoppas att den blir handlingsinriktad och att vi under nästa mandatperiod kan fatta beslut i frågan, för hela den kluvna sverigefinländska gruppen. Jag tackar för att man har hörsammat mina många motioner, som fått ett positivt slut. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.) betänkande 2016/17:KU18 76 (S): Det är ett litet nätt betänkande med ett fyrtiotal motionsyrkanden som alla på ett eller annat sätt behandlar arbetsformer. Flera av motionsyrkandena har KU behandlat tidigare, och där använder vi oss av så kallat förenklat arbetssätt. Dit hör exempelvis hur vi ska högtidlighålla införandet av demokrati och allmän och lika rösträtt. Det pågår ett brett arbete både i förvaltningen och i en arbetsgrupp som leds av talmannen, där alla partier ingår. Där kommer vi att uppmärksamma vårt inträde i en reell demokrati. Demokrati är dock något som alltid måste förändras, förvaltas och förädlas. Vårt arbete här i styrs mycket av riksdagsordningen, som reviderades under den förra mandatperioden. Vi lät en ny träda i kraft . Det låg ett stort arbete bakom, som följs upp i praktiken. Mycket av det arbete som sker här i kammaren hanteras, beslutas och leds av talmannen i samråd med gruppledarna för partier, utifrån beslut i riksdagsstyrelsen och vad som sägs i riksdagsordningen. Vi har dessutom ett ledamotsråd med representanter för alla partier. Det leds av riksdagsdirektören, och många praktiska frågor hanteras där. Med detta vill jag ha sagt att det finns många tydliga situationer och riktlinjer för hur vi som riksdagsledamöter ska arbeta. Det som inte regleras särskilt tydligt är hur vi arbetar inom våra partier och partigrupper. Detta kan inte vara meningen i ett fritt land som har föreningsfriheten i sina grundlagar. Jag kan dock konstatera att det kanske är just bra arbetssätt och god demokrati inom partierna som är förutsättningen för att arbetsklimatet och arbetsmiljön i hela ska kännas rätta och riktiga. Jag tycker att de motioner som har skrivits andas detta. Sammanfattningsvis, herr talman, finns det många vägar för oss riksdagsledamöter att påverka vårt arbete, våra arbetsmetoder och delvis också vår arbetsmiljö och definitivt vårt arbetsklimat. Att skriva motioner om små frågor är kanske inte den mest framgångsrika vägen att nå resultat, men då finns de andra vägar som jag har beskrivit i mitt lilla anförande. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till förslag och avslag på samtliga motioner. 77 (M): Som sagt handlar KU18 om arbetsformer. Det är ett enigt betänkande. Det finns alltså inga reservationer, så någon debatt i egentlig mening lär det inte bli. Trots att utskottet föreslår att avslå samtliga motionsyrkanden tycker jag att betänkandet förtjänar att uppmärksammas i kammaren. All offentlig makt utgår som bekant från folket, och är folkets främsta företrädare. Därför måste riksdagsmaskineriet fungera väl. Som riksdagsledamöter har vi en skyldighet mot det demokratiska systemet och ytterst mot väljarna att se till att arbetet i fungerar på ett ändamålsenligt sätt. Partierna spelar ju en central roll i riksdagsarbetet. Därför kan det tyckas motsägelsefullt att arbetsformerna i demokratins högborg har lite eller inget alls att göra med riksdagspartiernas interna liv, som vi hörde utveckla. Det är därmed inte sagt att partierna saknar möjlighet att påverka arbetsformer. Sådana möjligheter finns det faktiskt ganska gott om. Det är upp till varje partis gruppledning att till talmannen framföra synpunkter och förslag om hur arbetet i kan fås att fungera ännu mer optimalt för oss ledamöter – och ytterst till gagn för demokratin. Apropå oss ledamöter var det, om jag inte har räknat fel, inte fler än tolv kandidater som i det senaste valet tog sig in i uteslutande på grund av att de hade framgångar i personvalet. Den helt dominerande majoriteten av oss ledamöter som är invalda i riksdag är det på grund av eller tack vare, beroende på hur man vill se det, att våra partier, efter sannolikt en hel del övervägande, har kommit fram till att det nog ändå var en bra idé att placera oss här. Så det kan faktiskt sägas vara lite missvisande att tala om 349 ledamöter som direkt folkvalda. Det är majoriteten av oss tyvärr inte. Egentligen ska partiernas inre liv inte alls vara ett ämne i ett KU-betänkande om arbetsformer. arbetsformer ligger på ett annat plan än de partiinterna angelägenheterna. Samtliga yrkanden i det här betänkandet avstyrks, som sagt. Dit hör till exempel dagispassning av riksdagsledamöters hundar. Andra yrkanden gäller bland annat frågor om ska tillåta votering på distans och om riksdag ska ha ett ord med i laget vad gäller Europaparlamentarikers föräldraledighet. Och så har vi yrkandet om EU-flaggan – ska den få fortsätta att hänga i plenisalen? tycker inte det, herr talman. Man vill att talmannen ska ta bort den, men det tycker inte övriga partier i KU. EU-flaggan placerades förvisso i kammaren för ganska länge sedan, 2009, inför det svenska ordförandeskapet i EU; det är tag sedan. Men talmannen har därefter låtit den hänga kvar, och jag tycker att det är rätt självklart att den får göra det. Svenska folket har i en folkomröstning uttryckt sin vilja att ska vara med i EU, vara en del av Europeiska unionen, och därför vore det respektlöst mot svenska folkets vilja att ta bort EU-flaggan från kammare. Avslutningsvis, herr talman, konstaterar jag att ledamöterna i riksdag i stort sett tycks vara till freds med sina arbetsformer. På annat sätt är det svårt att tolka detta eniga betänkande, KU18. 78 FINN (M): Debatten här handlar om motioner kring arbetsformer. Utskottet väljer att avstyrka samtliga motioner, med ibland mindre genomtänkta argument. Jag delar därför inte utskottets bedömning gällande avslag av min motion 1928 om en demokratisk förstärkning inom det rådande systemet. Flertalet förändringar för att öka det demokratiska inflytandet för kräver grundlagsändringar, vilket är en längre process och ska så vara. Men ett aktuellt exempel som man bör ta tag i rör föråldrade förhållningssätt till eventuella nyval mellan de ordinarie valen. I exempelvis och , som till skillnad från är vana vid extraval, tillämpar man en annorlunda princip vid nyval. När ett nyval genomförts mellan de ordinarie allmänna valen förskjuts nästkommande ordinarie val en hel mandatperiod. Detta ger varje val samma status. Så är det inte i . Utlyses ett extraval ska ordinarie val ändå ske på den förutbestämda tidpunkten. Detta leder i praktiken till att ett extraval kan utlysas av statsministern i början av en mandatperiod, men knappast mot slutet. Vari ligger logiken? Är en regeringskris endast tänkbar i början av en mandatperiod och inte när man närmar sig nästa ordinarie val? Med kvar till valet riskerar den svaga rödgröna regeringen, som är tvingad att söka stöd från , att inte få igenom sin budget . Efter att alliansoppositionen medvetet låtit skadliga budgetar passera ser det äntligen ut som att man möjligen tänker utnyttja den riksdagsmajoritet som funnits och sätta stopp för detta. Den möjlighet till extraval som fanns , som radikalt hade kunnat ändra den ekonomiska utvecklingen, finns inte på grund av reglerna för extraval. En kris för en regering med ett extraval som följd är inte nödvändigtvis en kris för landet och dess medborgare. Det kan faktiskt vara tvärtom. i fick med parlamentets bifall igenom ett nyval, som sannolikt kan stärka hennes regerings ställning i förhandlingen om brexit. Alternativt förlorar hon, men också detta är bättre för än de fastlåsta positioner med närmast skyttegravskrig som råder mellan regering och opposition inför brexitförhandlingarna. Ett liknande förlamat förhållande råder i inför vad som kan hända med nästa års budget. Blir det ännu en skadlig budget från S, MP och V för att oppositionen inte heller detta år kan ta sig samman? Eller blir det en alliansbudget? Eller blir det en budget som likt en schweizerost plockas isär av en oenig regering och riksdag? Demokratin och den rådande situationen hade kanske mått bra av att få lösas av svenska folket genom ett extraval, om läget skulle bli ohållbart. Men på grund av vår ordning för att förhindra nyval är denna möjlighet överspelad trots att värdefull tid går förlorad för att svenska folket ska få se den ekonomiska utveckling som denna kammare redan sedan valet önskat. Men, herr talman, detta kräver som sagt en grundlagsändring, och det tar och ska ta tid. Men inget händer om inte tanken ens väcks, vilket jag gör nu med detta inlägg. Det finns dock andra förändringar som kan stärka ställning på kort sikt och som jag beskrivit i min motion 1928. Låt mig därför kort upplysa denna kammare om vad förslagen handlar om. Roten till det demokratiska underskott vi ser med en maktförskjutning från riksdag till regering, hur svagt underlag regeringen än må ha i , kan spåras till den alltför starka makt som de politiska partierna har även över folkvalda ledamöter av riksdag. För långt över , när de politiska partierna började etablera sig, var dessa medlemsburna ideella organisationer med stark förankring i det vi normalt ser som uttryck för en reell demokrati. Men har något dramatiskt hänt. Från att riksdagspartierna då hade långt över 1 ½ miljon medlemmar har antalet medlemmar till 2015 minskat till bara drygt en kvarts miljon. Statsvetaren noterar också i sin avhandling att de tidigare medlemsorienterade partierna nu har blivit tydligt väljarorienterade i stället, alltså klart mindre intresserade av medlemmarnas åsikter. Toppstyrda partier med en elit som varken verkar bekymra sig över medlemmarnas eller majoriteten av de av folket valda företrädarnas åsikter, parat med påtagligt ökad makt för politiska tjänstemän utan politiskt mandat från vare sig medlemmar eller folket, inger oro för demokratins utveckling i . En väsentlig del av den demokratiska förankringen tycks ha gått förlorad i dagens partiväsen, och, herr talman, den demokratiska hotbild som i och med detta perspektivskifte har tornat upp sig för majoriteten av riksdagsledamöternas autonomi har heller inte gått riksdagsstyrelsen spårlöst förbi. Vid inte mindre än tre tillfällen har man låtit utreda bland annat hur det praktiska och finansiella stödet till riksdagsledamöterna fungerar i förhållande till gällande lagstiftning på området. Dessa interna utredningar har föranlett viss oro och har krönts med en omfattande extern demokratiutredning, ledd av före detta generaldirektören , som lett fram till betänkandet Låt fler forma framtiden!. slutsatser, att det finns allvarliga exempel på hur makt har förskjutits från de enskilda riksdagsledamöterna till de politiska partiledningarna och till politiska tjänstemän, har lett till förslag som just nu bereds på . Men i tillägg till gjorda utredningar och förslag pekar jag i min motion 1928 på att ett antal ytterligare förändringar skyndsamt bör kunna göras inom ramen för det rådande systemet. Till dessa hör: Man bör författningsreglera riksdagsgrupperna så att de utgör egna juridiska personer. Denna ordning gäller för nästan alla oss närstående länder i – enligt är endast , och undantagna. Som egen juridisk person blir riksdagsgruppen mer självständig som konstitutionell partienhet, vald av folket visavi den ideella partienhet som valts av partimedlemmar. äger den ideella partiföreningen i allt väsentligt makten över riksdagsgruppen, vilket allvarligt beskär de folkvaldas möjlighet att självständigt utöva det mandat de getts i allmänt val. Detta är allvarligt ur demokratisynpunkt, dels för att medlemmarna i ett parti utgör av dem som faktiskt valt att rösta fram riksdagsledamöterna, dels för att ledaren och ledningen av den ideella delen av partiet ofta är samma personer som leder riksdagsgruppen. Detta faktum tog sig som mest besvärande uttryck när min förra partiledare blev statsminister och med automatik ledare för min riksdagsgrupp. ska som bekant granska statsråden, men det blir ju inte så lätt om självaste statsministern är ledare för en riksdagsgrupp. I samband med att riksdagsgruppen blir en egen juridisk person i en ny författning kan det där tydliggöras att den förstås inom sig väljer sin ledning i en sluten omröstning, att ett voteringsförfarande inom partigruppen ska vara det normala för att fastslå en partiåsikt och att riksdagsgruppen som egen juridisk person får möjlighet till en bättre demokratisk process för att besluta om exempelvis utnämningar till utskott, andra riksdagsorgan samt till positioner i andra organisationer som är förknippade med riksdagsmandatet. En riksdagsgrupp som egen juridisk person kan också motta det partistöd som är tänkt att gå till riksdagsledamöterna för att underlätta deras arbete. Så är det inte . Det förvaltas i stället av partierna centralt, som i sin tur anställer den personal som ska betjäna partiet. Risken med dagens förfarande är att skattemedel avsatta för riksdagsarbete i stället går till partiarbete, vilket inte varit lagstiftarens mening. Om detta stöd går direkt till riksdagsgrupperna kan de respektive ledamöterna tillsammans med , som kan bära ansvaret som arbetsgivare, anställa en administrativ resurs på heltid, som det i lag finns avsatta medel till och som bäst betjänar just det enskilda mandatet. Sammanfattningsvis, herr talman: Med de viktiga förändringar som jag i motion 1928 föreslagit kommer makt att avsevärt stärkas genom att de enskilda riksdagsledamöternas befogenheter förtydligas. Därmed kommer också den ökade befogenheten att kopplas till ett större personligt ansvar för varje riksdagsmandat, och svenska folket får på så sätt lättare att utkräva detta av sina valda ombud i allmänna val. Med dessa ord vill jag yrka bifall till motion 2016/17:1928. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.) § 10 Allmänna helgdagar (förnyad behandling) betänkande 2016/17:KU29 Allmänna helgdagar (förnyad behandling) 79 (SD): Jag har anmält mig för sex minuters talartid. Jag kommer inte att prata ens en bråkdel av . Detta är ett ärende som har blivit återförvisat till utskottet, och det har varit uppe för debatt tidigare. Min kollega har då på ett bra sätt redogjort för ställning i den här frågan. Därför tänker jag nöja mig med att yrka bifall till reservationerna 1, 2 och 3. 80 (S): Allmänna helgdagar (förnyad behandling) Sist jag stod här i talarstolen i denna fråga yrkade jag för Socialdemokraternas räkning på att återförvisa ärendet till för ytterligare beredning. Det är ovanligt att göra på det viset, men vi är nöjda med utfallet, då den förnyade beredningen har lett till att föreslår ett tillkännagivande om veterandagen som allmän flaggdag. Att högtidlighålla den svenska veterandagen som allmän flaggdag skulle enligt utskottets mening ge möjlighet för de svenskar som inte kan delta vid de officiella statsceremonierna att privat visa sin uppskattning för veteraner. Det skulle också öka kunskapen om veteranernas viktiga insatser och visa att de är uppmärksammade och uppskattade. Utskottet ser också positivt på att veterandagen utvecklas till där samtliga veteraner, både militära och civila, som gjort internationella insatser för fred och frihet, uppmärksammas. De har gjort stora insatser för landet. Ett viktigt steg på vägen att utveckla högtidlighållandet av veterandagen är att göra den till allmän flaggdag. Just därför bör det bli så. Övriga motionsyrkanden, som rör frågor om flaggdag, riksflagga, flaggningstider, EU-flaggan, nationella symboler, allmänna helgdagar, en nationell frigörelsedag för homosexuella, en minnesdag tillägnad kommunismens offer, ett civilkuragepris och kebabpizzans dag, yrkar vi avslag på. Vi socialdemokrater i lägger stor vikt vid att vi som utskott har ordentliga diskussioner på djupet, speciellt om frågor som bland annat berör våra grundlagsområden. Att vi enas vid förhandlingsbordet och hittar breda lösningar tillsammans som håller oavsett regeringar är något vi sätter stort värde på. Med detta sagt, herr talman, yrkar jag bifall till att tillkännager för regeringen att göra till allmän flaggdag och avslag på resterande motionsyrkanden. 81 (M): Detta ärende har, precis som föregående talare har understrukit, varit uppe för behandling i kammaren . Veteranerna, deras arbete och vår vilja att hedra deras arbete förtjänar definitivt en lite längre utläggning även . Jag tycker ändå att vi ska göra en liten tillbakablick på hur ärendet haft sin gång genom kammaren. Den del i betänkandet som handlar om att göra veterandagen till allmän flaggdag går tillbaka på en motion som i grunden väcktes av . blev den en kommittémotion från samtliga moderater, och till den har sedan Liberalerna, , anslutit sig. När vi stod här förra gången talade vi också om ett tillkännagivande, för det förelåg en majoritet i . De som inte hade anslutit sig till motionen var regeringspartierna Socialdemokraterna och samt Vänstern. Allmänna helgdagar (förnyad behandling) Vi har diskuterat den här frågan på längden och tvären i utskottet tidigare, både i första och i andra omgången – särskilt i första. Personligen har jag pläderat för den. Men från Socialdemokraterna och var man inte riktigt mogen i tanken, för att uttrycka det lite snällt, utan man behövde ytterligare några veckors betänketid. Jag tycker att det är lite synd att det först är under galgen som vi får en bred majoritet, men jag gläds ändå åt det. Det är en viktig markering för en mängd personer som verkligen förtjänar vår heder och respekt. Att göra veterandagen till flaggdag är att hedra och uppmärksamma men också sprida kunskap om de insatser som alla dessa kvinnor och män har gjort.