prot · H50930 · 2017-11-14 00:00:00 — Vi vet också att vi alltjämt har problemet att det finns skolor som ställer kravet att du ska ha en diagnos för att få extra stöd i skolan, trots att lagstiftningen inte säger att det är så. Det måste vi ta tag i. Jag uppskattar verkligen både och engagemang i den här frågan och fortsätter gärna dialogen om hur vi kan göra den här vården ännu bättre. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2017/18:60 om patientsäkerheten kring ECT-behandlingar 8 Socialminister (S): har frågat mig hur jag ser på elchocksbehandlingar och om det finns incitament för att lagstifta mot den här typen av vård och som ett första steg förbjuda tvångsmässiga ECT-behandlingar. har vidare frågat mig vad jag anser att man bör göra för att öka patientsäkerheten med anledning av ett icke-fungerande biverkningsregister för ECT-behandlingar. Psykisk ohälsa är ett stort och växande samhällsproblem. Regeringen avsätter för insatser inom psykiatri och psykisk hälsa. Regeringens strategi inom området psykisk hälsa ska stimulera utvecklingen av förebyggande och främjande arbete generellt, men också tidiga insatser till dem som inte mår bra eller är i risk. Medlen ska bland annat användas till att möta den ökade psykiska ohälsan hos barn och unga och stärka ungdomsmottagningarnas arbete. Regeringen gör bedömningen att det finns ett stort behov av att ytterligare utöka satsningen inom psykiatri och psykisk hälsa. Regeringen har därför föreslagit en förstärkning av arbetet med psykisk hälsa med och avser att stärka arbetet med 2019 och 2020. Utvidgningen av satsningen görs bland annat för att förstärka första linjens vård och specialiserad psykiatri för både barn och vuxna. Genom den överenskommelse som regeringen tecknat med Kommuner och Landsting stimuleras och stöds huvudmännens arbete med psykisk hälsa. Regeringen avser att teckna en överenskommelse med liknande inriktning 2018. Patientsäkerhet är en viktig fråga för regeringen. Som nämner granskade 2015 om staten gett tillräckliga förutsättningar för en hög patientsäkerhet. Regeringen gjorde i skrivelsen om patientsäkerhet bedömningen att det formella stödet till vårdgivarna är tillräckligt. Patientsäkerhetslagen innehåller krav på att vårdgivarna ska bedriva ett systematiskt patientsäkerhetsarbete, och patientlagen syftar till att inom hälso- och sjukvårdsverksamheten bland annat förstärka och tydliggöra patientens ställning. hade även genomfört och planlagt ett antal insatser för att stödja vårdgivarna i patientsäkerhetsarbetet, bedömde regeringen i skrivelsen. Regeringen gav också i uppdrag att utveckla och tillgängliggöra ett samlat stöd på patientsäkerhetsområdet, i samarbete med en rad andra myndigheter och bland annat SKL. Detta stöd lanserades 2017, och myndigheten har fortfarande regeringens uppdrag att vidareutveckla stödet. konstaterade 2013 att knappt hälften av de ECT-behandlingar som utfördes rapporterats in till patientregistret. Detta berodde delvis på underrapportering men även på att många ECT-behandlingar utfördes av annan hälso- och sjukvårdspersonal än läkare, och då omfattades inte vårdgivaren av uppgiftsskyldigheten. Regeringen har därför beslutat att patientuppgifter om patienter som behandlats av annan hälso- och sjukvårdspersonal än läkare inom den psykiatriska öppenvården ska få registreras i . För patientsäkerhetens och vårdkvalitetens skull är det viktigt att även dessa besök kan följas upp i befintliga patientregister. ska alla behandlingar i slutenvården rapporteras. arbetar kontinuerligt med att utveckla patientregistret, och 2013–2017 bedriver myndigheten en stor satsning för att patientregistret bättre ska kunna uppfylla användarnas behov. En central utgångspunkt inom all hälso- och sjukvård i är att patienter så långt möjligt ska få vara delaktiga och utöva inflytande över den hälso- och sjukvård de tar emot. Även om en person vårdas enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård innebär det inte att all behandling ska eller bör ske under tvång. Vården bör så långt som möjligt sträva efter att få den enskildes medgivande till behandling. ECT är en behandling som ofta upplevs som mycket obehaglig för den enskilde. Slutligen vill jag tillägga att valet av insatser är en medicinsk bedömning och inte en politisk. Att öka tillgången till psykiatrisk vård av hög kvalitet och förbättra det förebyggande arbetet mot psykisk ohälsa är däremot en prioriterad fråga för regeringen. 9 (-): Tack, statsrådet, för svaret! Jag noterar det sista statsrådet sa: Valet av insatser är en medicinsk bedömning och inte en politisk. Just med den inställningen har grymma övergrepp tillåtits inom psykiatrin även i vår nära samtid. Och fortsättningsvis tycks detta även gälla elchocker. Jag tycker att det är bekymmersamt att vi inte kommit längre i utvecklingen när det gäller att hjälpa människor med psykisk ohälsa. För inte så länge sedan godkände vi behandlingsformer som lobotomi och tvångssteriliseringar utifrån vår auktoritetstro på psykiatrin. Vi har blundat för medicinska experiment som utförts på barn på barnhem, exempelvis det kända Vipeholmsexperimentet, som i efterhand gav upphov till en forskningsdebatt om medicinsk etik. , i , fortsätter människor att skadas för livet av elchocksbehandlingar, med eller utan tvång. Detta är en grym behandlingsmetod, som man döpt till ECT. Till skillnad från tidigare sövs man ned för att inte kroppen ska stå i en sprättbåge, ben ska brytas och tänder ska hoppa ur käken. Det var väldigt obehagligt för vårdpersonal att bevittna sådan behandling; förmodligen har en del som har tittat på svimmat. Det är förstås problematiskt om man är vårdpersonal och står i närheten. Förmodligen är detta anledningen till att man sövs ned som patient. Men det går precis samma ström genom hjärnan som förut, och det skadar lika mycket som . Den fråga jag ställer mig är därför: Ska detta bli nästa grupp som kommer att kräva ersättning av staten ? Vi har ju haft några fall av ersättningsskyldighet efter tidigare fadäser, exempelvis tvångssteriliseringar. Det är kanske dags att vi börjar reflektera över vad som är sant och vad som är bra vård. Framför allt kanske vi bör fråga patienterna själva vad behandlingen har gjort för skada – inte vårdpersonalen, för det är ju inte de som har fått elchocksbehandlingar. För att komma tillbaka till det sista som statsrådet sa kan jag påminna om att har förbjudit elchocker under tvång. har likaså förbjudit elchocker under tvång på unga. Vissa stater i har restriktioner: , , och . Även har restriktioner. När användningen av elchocker minskar eller förbjuds i andra länder ökar den alltså i . Det är ganska anmärkningsvärt. Det finns hundratals eller förmodligen tusentals patienter och anhöriga som öppet och villigt berättar om detta. Jag har gjort det, och jag har hört hur man har redogjort för kroniska minnesstörningar av både långtidsminnet och närminnet. Det handlar om att man har tappat största delen av minnena av sitt liv. Man har glömt vilka ens barn är och vad de heter. Man har glömt sina semestrar och sin utbildning. Man kan inte längre fungera på arbetet. Man tvingas skriva anteckningar på små notisblock och papper och skriva dagbok för att komma ihåg vad man har gjort. Dessutom har anhöriga noterat personlighetsförändringar. Patienter kan lida av sömnproblem, huvudvärk och afasiliknande symtom. Jag tycker inte att detta är okej. Vi borde faktiskt ha kommit längre när det gäller att behandla en växande skara av människor med psykisk ohälsa. 10 Socialminister (S): Tack för interpellationen! Det är klart att det är oerhört viktigt att vi diskuterar hur vi kan förbättra den psykiatriska vården, inte minst patientsäkerheten. Jag tycker att en del i det svar jag gav är viktig för denna debatt, nämligen att en central utgångspunkt inom all hälso- och sjukvård i ska vara att patienter så långt som möjligt ska få vara delaktiga i och utöva inflytande över vilken hälso- och sjukvård de tar emot, även om det handlar om psykiatrisk tvångsvård. Valet av insatser ska som sagt vara en medicinsk bedömning och inte en politisk. Däremot ska man i så stor utsträckning som möjligt kunna medverka själv och på ett informerat sätt delta i beslutet. Jag är säker på att interpellanten väl känner till i vilka fall ECT används som behandlingsmetod. Det är framför allt vid väldigt djupa depressioner, när man bedömer att självmordsrisken är överhängande för patienten i fråga och vid så kallad behandlingsresistent depression, där man har prövat andra saker men ingenting fungerar. Man kan med utgångspunkt i detta konstatera att ECT har både snabb och ganska god effekt på dessa tillstånd. Det är också därför som har denna behandling med i sina nationella riktlinjer. Men det är som sagt också bland de som inte upplever den positiva effekten som de negativa bieffekterna kan upplevas som väldigt starka, enligt de patientföreningar som är engagerade i detta. Jag blev väldigt intresserad av att sätta mig djupare in i den här frågan när jag fick denna interpellation. och Inspektionen för vård och omsorg uppger att man har tagit emot ett drygt hundratal patientberättelser, där beskrivningar av biverkningar, ofta långvariga minnesstörningar, återkommer. Att ECT däremot kan ge kortare minnesstörningar är känt . Dessa kan till exempel uppstå efter en avslutad behandling, men man har däremot inte hittat något samband mellan ECT och långvariga minnesstörningar, enligt forskningen. Åtminstone har man inte kunnat påvisa det. bedömning när det gäller ECT-behandling är att det är väldigt viktigt att man undersöker patientens minnesfunktioner före behandlingen och att patienten får en möjlighet att förbereda sig på att minnet kan påverkas. Det är också viktigt att verksamheten är organiserad på ett sätt som gör att den läkare som ordinerar behandlingen och vårdpersonalen som utför behandlingen löpande kan följa upp effekterna och påverkan på minnet, både direkt efter behandling och . Det är naturligtvis oerhört viktigt att vi ur ett patientsäkerhetsperspektiv på ett tydligt sätt kan följa hur vi nyttjar olika behandlingar. Där är det väldigt oroväckande med det som jag också tog upp i mitt svar, att det har funnit en underrapportering. Från regeringens sida har vi beslutat att patientuppgifter rörande patienter som behandlas av annan hälso- och sjukvårdspersonal än läkare i den psykiatriska öppenvården också ska registreras. Vi behöver ha en bra bild av detta för att också kunna följa de här behandlingsmetoderna. 11 (-): Det är välkänt att man kan få en lätt euforisk känsla efter några elchocksbehandlingar. Detta känner neurologer mycket väl till. Det är vad som händer när man får en hjärnskada, och det är en precis en hjärnskada som sker när man får en eller flera elchocksbehandlingar. Det sitter i ett tag, men sedan släpper effekten. Så kommer man tillbaka till samma utgångsläge, i princip. Det är därför man upprätthåller behandlingarna. Patienterna åker in och ut och får fler elchocksbehandlingar, men det är inget som botar, utan det är bara en tillfällig symtomlindring som försätter hjärnan i mer skadat skick. När det gäller patientsäkerheten finns det en del frågeställningar. Vi är väl bekanta med att detta med rapporteringar inte fungerar som det har sett ut. Trots att ständigt uppmanar till det har det inte skett. Det är en otrolig cynism att detta får fortgå. förslag till mål för vård av depressioner och ångest är nu att av alla patienter med svår depression ska få elbehandlingar. Den farhåga jag har inför detta förslag är att man inom vården ska komma att sträva efter att nå rätt målnivå. Det kan försätta läkare i etiskt trångmål att behöva uppnå målnivåer som ska rapporteras in . Vi har redan ett stuprörstänkande när det gäller behandlingsmetoder i . Vem vet, kanske de bara kommer att bestå av psykofarmaka och elchocker. Rekommendationen är att också fler tonåringar ska få elchocker om inget annat hjälper. Jag se framför mig att folk kommer att tas in på löpande band för en liten quickfix. Detta tycker jag är oroande. När alla minnen har chockats bort har man glömt varför man är deprimerad. Det är så det funkar. Jag hoppas att jag inte är den enda som blir upprörd över detta. Vi måste reagera. Med tanke på att det är så många som har fått problem med minnet – även om man inte kliniskt har kunnat se något med långtidsminnet, som är ur funktion – måste man fråga patienterna. Det är ju de som vet. vet också att detta förekommer. Jag tycker inte att man ska försätta ungdomar i en sådan riskabel situation. Gravida som får elchocker mister sin förmåga att känslomässigt knyta an till sina barn och att vara närvarande. Det är också en utsatt grupp här. Vi bör nog ha en diskussion om vilken människosyn vi egentligen ska ha. Är människan en omedveten, kemisk produkt som ska åtgärdas på syntetisk väg med elchocker, droger och bältesinläggning? Eller är vi människor med känslor och tankar – ska vi utgå från vår livssituation, och har vi kanske ett andligt behov? Var ska vi möta människan när det gäller behandling av psykisk ohälsa? Jag tycker att det är viktigt att detta är grunden när vi ser vilken hjälp som är den bästa vi kan erbjuda. 12 Socialminister (S): Den ökande psykiska ohälsan, såväl bland den äldre befolkningen som bland barn och unga, är djupt oroväckande. Detta är ett stort samhällsproblem , och vi måste göra allt vi kan på olika nivåer för att möta det på bästa tänkbara sätt. Regeringen har, som jag redogjorde för i interpellationssvaret, under den här mandatperioden gjort stora satsningar på området psykiatri och psykisk hälsa och kommer också att fortsätta göra det framåt. Åtminstone föreslår vi att det ska göras. När det gäller patientsäkerhet kan jag bara instämma i interpellantens inspel. Vi har en patientsäkerhetslag som ställer väldigt tydliga krav på att vårdgivarna ska bedriva ett systematiskt patientsäkerhetsarbete. Som interpellanten så riktigt påpekar kan vi se att det uppenbarligen har brustit på det här området. Regeringen gav, som jag sa, i uppdrag att utveckla och tillgängliggöra ett samlat stöd på patentsäkerhetsområdet tillsammans med en rad andra myndigheter, bland annat SKL. Detta lanserades under det här året, och myndigheten har ett fortsatt uppdrag från regeringen att vidareutveckla det här stödet. När jag lyssnar på den här debatten blir ändå min känsla att de medicinska bedömningarna av vilken typ av behandlingar som ska erbjudas ska göras av professionerna. De ska baseras på forskning och beprövad erfarenhet och inte vara frågor som politiseras. Det är min tydliga utgångspunkt i detta. Däremot kan vi självklart ta upp uppenbara problem när vi ser dem, och vi kan debattera dem. Det är dock relevant att tala om hur vi tar steg mot att öka kvaliteten inom psykiatrin. Jag kan själv ibland, när jag är ute i hälso- och sjukvården och för samtal med professionen, känna att detta är en del av den svenska hälso- och sjukvården som inte riktigt har följt med i utvecklingen. Därför behöver det också göras mycket mer framöver, både för att öka tillgången och höja kvaliteten på det här området. 13 (-): Det här är precis det som man tidigare ansåg var det stora problemet. Vi litar fullständigt på forskning. Vi litade på kliniskt beprövad forskning och vetenskap, och vi tillät lobotomeringar och tvångssteriliseringar. Vi tänkte inte själva. Vi frågade inte patienter och vi talade inte med anhöriga, utan vi hade en blind auktoritetstro . Vi har den än . Det är bekymmersamt. Vi borde reflektera mer än vi gör, för patienternas egen skull. Låt mig sammanfatta detta. Trots att har sagt till om uppföljningar – det gäller till exempel uppföljning av elchocksbehandlingar – görs det bara för av patienterna. Åtta av 29 landsting har rapporterat att det görs för av patienterna. blir inte återställda direkt. Detta visar inte att det fungerar till . Detta säger något helt annat. Summan av allt detta blir: Elbehandlingar har tillåtits med vetskap om dessa skador. Som en kultur inom vården nonchaleras korrekta rapporteringar om antal behandlingar. Patienter förvägras rätt information om skadorna. ges ingen information alls. Minnesundersökning när det gäller ECT och sexmånadersuppföljning fungerar inte. Patienter med livslånga skador nonchaleras och tas inte på allvar. Anhöriga isoleras från sina nära och kära. 14 Socialminister (S): Jag är ändå väldigt glad över att vi tar steg framåt i patientsäkerhetsarbetet. Vi behöver naturligtvis göra väldigt mycket mer. En reflektion som jag har gjort under denna debatt, och som jag tidigt återkom till, gäller just vikten av att man säkrar ett patientinflytande i den mån det är möjligt. Oavsett vårdform behöver det handla om att stärka patientinflytandet och om att patienter kan göra informerade val. har tidigare kartlagt omfattningen av ECT-behandling i hälso- och sjukvården. Man har också tagit fram ett meddelandeblad om skyldigheten att ge information om ECT till patienter och anhöriga. Men det har genomförts en tillsyn som bland annat visade att det inte genomfördes bedömningar av kognitiva funktioner på ett systematiskt och strukturerat sätt. Och det har, som jag sa tidigare, funnits en underrapportering. Det finns alltså brister som vi behöver arbeta vidare med. Det är jag den första att skriva under på. Jag vill tacka för en bra debatt i en väldigt svår fråga. Jag tar också till mig det som sa som handlar om vikten av att vi politiker inte bara tyst accepterar och tar till oss utan att vi, trots att vi har olika roller i dessa delar, tar oss kraften och modet att ifrågasätta när vi upplever att det finns indikationer på att någonting inte stämmer. Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2017/18:69 om växande vårdköer 15 Socialminister (S): har frågat mig vilken analys som jag och regeringen gör av utvecklingen av väntetiderna inom vården under nuvarande regering och vilken analys jag gör samt vilket ansvar jag och regeringen har för att har bland längsta vårdköer. lyfter bland annat i interpellationen att regeringen har ersatt en fungerande kömiljard med en professionsmiljard helt utan krav på motprestation, uppföljning eller utvärdering. Tillgänglighet i vården är en prioriterad fråga för regeringen. har tillgängligheten i vården förbättrats, men finns en oroväckande utveckling kopplad till tillgänglighetsmåtten i vårdgarantin. Det är dock värt att notera att denna utveckling startade redan under den senare delen av den period då den tidigare prestationsbaserade kömiljarden fanns. Kömiljarden kritiserades bland annat för att leda till undanträngningseffekter och kreativ registrering av väntetiderna. Professionsmiljarden ersatte kömiljarden just för att en fungerande kompetensförsörjning är en förutsättning för god tillgänglighet. De problem med bemanning och kompetensförsörjning som finns i vården bidrar till att minska vårdens kapacitet och därmed också tillgängligheten. Det kan exempelvis handla om stängda vårdplatser och inställda operationer. Regeringen har vidtagit en mängd åtgärder och höjer de generella statsbidragen med miljardbelopp för landstingen . Professionsmiljarden adresserar utmaningarna kring kompetensförsörjning. Bland annat har medel öronmärkts för att stimulera fler sjuksköterskor att vidareutbilda sig inom områden där de nationella behoven är stora, exempelvis med bibehållen lön. Medel har också tillförts för validering av utländska hälso- och sjukvårdsutbildningar liksom för utbyggnad av utbildningsplatser inom sjuksköterske‑, barnmorske- och specialistsjuksköterskeutbildningarna. I den senaste budgetpropositionen föreslås också en utbyggnad av läkarutbildningen. Satsningen följs nära av , och de redovisningar som har kommit in visar att landstingen tar sitt ansvar som huvudmän och som arbetsgivare på allvar och att de vidtar relevanta åtgärder på området. Arbetsgivarna har ett viktigt ansvar för att vårdens arbetsmiljö och arbetsvillkor gör det attraktivt för personal att bli anställd och arbeta kvar i vården. Genom att stötta landstingen i att komma till rätta med kompetensförsörjningsproblemen och personalsituationen kan vi också ge förutsättningar för att korta vårdköerna. Men regeringen har inte enbart ersatt den på flera sätt problematiska kömiljarden – nu görs historiskt stora satsningar på vården därutöver. I budgetpropositionen föreslår regeringen en ny satsning om för att förbättra personalsituationen och utveckla vårdens verksamheter. Personalsatsningen, som föreslås , ska kunna användas till exempel till att se över arbetsvillkoren, öka bemanningen och utveckla arbetssätt med mera i vården i syfte att vårdpersonal ska arbeta kvar i vården. Satsningen kompletterar professionsmiljarden på ett kraftfullt sätt. En annan av regeringens nya satsningar, patientmiljarden, syftar bland annat till att främja förutsättningarna för en ökad tillgänglighet. Det handlar bland annat om att stimulera en skärpt vårdgaranti i primärvården. har också fått regeringens uppdrag att utveckla uppföljningen av hälso- och sjukvårdens tillgänglighet. Landstingen i har kommit olika långt vad gäller att få ned väntetiderna och behöver vart och ett analysera sin egen väntetidssituation och behovet av att vidta åtgärder. Uppföljning av väntetider och redovisning av vilka insatser som genomförts är viktiga inslag för ett ansvarsfullt användande av riktade statsbidrag och en förutsättning för att regeringen ska kunna stimulera att väntetidsutvecklingen går åt rätt håll. Tillgängligheten är en prioriterad fråga som jag följer nära. Det är givetvis otillfredsställande att svenska väntetider är långa i jämförelse med många andra länder i . Tillgänglighetsfrågan i vården som helhet låter sig emellertid inte lösas med en enkel åtgärd. Problemet måste angripas från många olika håll eftersom det har flera olika orsaker i vårt komplexa hälso- och sjukvårdssystem. Jag bedömer att regeringen , med de historiskt stora satsningar på vården som görs, gör omfattande insatser för att på olika sätt förbättra tillgängligheten i vården för patienterna. Vi har inte enbart ersatt kömiljarden – vi har ett brett angreppssätt på tillgänglighetsproblemens bakomliggande orsaker. Det är insatser som på ett långsiktigt sätt stöder landstingen att utföra sitt viktiga uppdrag och att ta sitt ansvar för att erbjuda en god hälso- och sjukvård. Jag kommer att fortsätta att följa utvecklingen löpande. 16 (M): med en rödgrön regering, regering, har bland längsta väntetider i vården. Vårdköerna växer nu dessutom kraftigt. Väntetiderna är nu åter på samma höga nivåer som vi hade just 2007. Över 100 000, lågt räknat, står i vårdköer. Mer än var fjärde patient tvingas vänta på operation i specialistvården. , fru talman, ska jag säga att det finns delar av svensk hälso‑ och sjukvård som vi ska vara oerhört stolta över. Vi har medarbetare som jobbar både dag och natt, skulle jag säga. De jobbar dygnet runt – vården stannar inte – och gör sitt yttersta för att det ska fungera när det gäller patienterna och patientsäkerheten. Men jag och bör vara överens om att det finns omfattande problem. Låt oss enas om en korrekt verklighetsbeskrivning. har bland de längsta väntetiderna i vården i . Vårdköerna har fördubblats. hade vårdköerna halverats. Det är som sagt 100 000 människor som står i vårdköer, och det är lågt räknat. De regionala skillnaderna – detta lyfte själv upp – är mycket omfattande. Vården är inte jämlik, och tillgängligheten är inte jämnt fördelad. Det ser väldigt olika ut beroende på var i landet man bor. fick till exempel av patienterna i sin operation i rätt tid, medan motsvarande siffra för var och för . Jag är stolt hallänning. styrs av Alliansen, medan de andra två styrs av Socialdemokraterna. Men oavsett styre finns det ofantliga regionala skillnader. Till dessa regionala skillnader och det jag sa tidigare kan man även lägga att vården är väldigt sjukhustung och att har en mycket svagt utvecklad nära vård och primärvård – även detta gör att skillnaderna består.