prot · H50954 · 2017-12-20 00:00:00 — Vi kan läsa rapporter om att även elbilar kan orsaka stora partikelutsläpp eftersom de är tyngre och behöver använda mer kraft vid inbromsning. Detta bestrids av dem som menar att det inte stämmer, men vi får en situation där vi inte riktigt vet hur det blir . Måste vi då kanske förbjuda vissa elbilar som har sålts med kraftiga subventioner? Det är inte en rimlig åtgärd. Vi får i stället ställa högre krav på bilarna och stegvis fasa ut de dåliga från marknaden. Luftkvaliteten är otroligt viktig, men vi kan inte stirra oss blinda på en utsläppskälla när vi har utsläpp från andra länder och från vedeldning. Av många bedömare anses vedeldning vara det värsta, men vi förbjuder inte människor att elda hemma. Visserligen ställer vi tydliga krav på vilka kaminer som får säljas, men det går tyvärr långsamt. Vi kan informera medborgarna hur de bättre kör sin bilar och hur de bättre eldar i sina spisar, men vi förbjuder inte vedeldning. 114 Miljöminister (MP): Jag kan försäkra ledamoten om att regeringen arbetar brett mot luftföroreningar. I har man bedrivit ett framgångsrikt regionalt arbete mot luftföroreningar och fått ned många utsläpp mycket. I detta arbete hanteras alla kända källor till luftföroreningar: industrin, hela transportsektorn – inklusive sjöfarten, som historiskt har varit viktig och gjort enormt stora framsteg – och vedeldningen. verkar inte känna till vad som gäller. Det är i vissa kommuner under vissa förutsättningar förbjudet att elda med ved. Kommuner har möjlighet att förbjuda vedeldning om de anser det motiverat. Däremot har inte kommunerna , trots att de har ansvaret för luftkvalitet, tillräckligt med verktyg för att reglera trafiken. På många områden ser vi glädjande nog att luftföroreningarna går ned, men utsläppen från dieselbilar ökar. Vi behöver inte gissa, utan det räcker att agera utifrån den kunskap som finns och rätta till de beslut som har fattats på felaktig grund. Jag förstår att medborgare känner sig svikna av alliansregeringen, som sa till dem att de köpte en miljöbil när de skaffade sig en dieselbil. Många gjorde det säkert i god tro, men det var en stämpel som sattes på felaktig grund. Man visste redan då att dieselbilen inte är en miljöbil och att den inte har miljöfördelar vid körning i tätort, där de flesta faktiskt körs. kommer vi att rätta till den del som var felaktig. I det nya bonus−malus-systemet kommer inga dieselbilar att få statliga subventioner, och vi ska framöver inte kalla dieselbilen för miljöbil. Den har visserligen fördelar i sin effektivitet och är en ganska bra landsvägsbil, men den är inte en lämplig tätortsbil. Vi kommer att ge kommunerna ett verktyg att agera utifrån kunskap. Jag vill upprepa att har skrivit upp prognosen för hur många förtida dödsfall som luftföroreningar ger i och att de pekar på att dieselbilen är en viktig orsak till att de gör denna uppskrivning. Vad betyder förtida dödsfall? Det handlar om att barn får astma och därmed får sin livstid nedräknad; ett sådant barn förväntas helt enkelt leva . Det handlar om äldre som får stroke och som dör antingen eller i sviterna av densamma. Så ska vi inte ha det i . Barn ska känna sig säkra, och inga föräldrar ska behöva kolla luftkvaliteten innan de tar en promenad med sina barn på vilken gata som helst, var som helst i . Jag ser ingen anledning att vänta med att agera. 115 (SD): Precis, om det är motiverat kan man reglera vedeldningen. Det är precis så vi sverigedemokrater tycker att man borde utforma en miljözon. Om man ser extremt höga nivåer av partikelhalter kanske man ska kunna ha möjligheten att reglera om bilar över huvud taget ska åka in den dagen, om det är farligt för hälsan. I det här fallet – miljözoner – är miljönyttan väldigt liten. Förmodligen har aldrig så få människor lidit skada av luftföroreningar sedan man började mäta , eftersom nivåerna aldrig har varit så låga som de är . Denna alarmism, där man talar om att människor inte ska våga gå ut med sina barn, känns världsfrånvänd. Detta är en fråga som engagerar. Den engagerar fundamentalister på vänsterkanten som tycker att ändamålen medlen, men den engagerar också vanliga människor som behöver bilen i vardagen för att få livet att gå ihop. Även många människor som vistas innanför tullarna behöver bilen. Dessa människor förväntar sig inte att den bil, med regeringens miljömärkning, som de köpt plötsligt ska få en annan stämpel. Det finns inga genvägar till renare luft. Vi kan inte förbjuda vår industri, våra kraftverk, våra bilar, våra däck och vedeldning alla tider . Vi kan arbeta med att stegvis skärpa kraven på den teknik som säljs, och vi kan informera medborgarna om hur man kör eller hur man eldar i sin spis utan att det orsakar onödigt höga partikelutsläpp. Vi bör inte genomföra drastiska åtgärder som skrämmer och orsakar stor ekonomisk skada till liten och marginell nytta. 116 Miljöminister (MP): Regeringen tar problemen med luftföroreningar i och inte minst i våra tätorter på allvar. Vi sitter inte stilla när kommunerna rapporterar att de har för höga nivåer av luftföroreningar, såsom kväveoxid, men vi saknar verktyg att göra något åt det. Vi saknar de verktyg som gör att de kan garantera sina medborgare trygghet och låta barnen gå, cykla och leka var som helst i alla städer i . Vi är inte nöjda med ett läge där vi vet att barn kan få astma av att gå på en gata och andas luften där. Förutom ett brett och systematiskt arbete med luftfrågorna tillsammans med våra grannländer har vi två specifika åtgärder på gång som rör den del av luftföroreningsproblematiken där statistiken visar en utveckling som går åt fel håll, nämligen dieselbilar. Vi avser att ta bort de subventioner som alliansregeringen införde på dieselbilar, och vi kommer att ge de kommuner som har stora problem med luftföroreningar möjlighet att agera och ge dem ett verktyg att reglera trafiken, vilket de saknar . Överläggningen var härmed avslutad. § 19 Svar på interpellation 2017/18:279 om mikroplast 117 Miljöminister (MP): har frågat mig om det är min och regeringens uppfattning att mikroplast är den viktigaste utmaningen i arbetet att nå miljömålen 4, 8 och 10 och i så fall vilka ytterligare åtgärder som planeras för att minska mängden mikroplast i vattnet. Regeringen anser att problemen med plast i marin miljö är en av vår tids stora utmaningar i miljöarbetet. Det finns uppskattningar om att så mycket som plast släpps ut i haven. Havet saknar naturlig gräns vilket betyder att när plasten väl hamnat i havet är det allas gemensamma problem. Mikroplaster är små plastpartiklar som är mindre än . Mikroplaster kan skada vattenlevande organismer både fysiskt och toxikologiskt. Genom att miljögifter binder hårdare till plast än till naturliga partiklar kan det påverka halterna i livsmedel från havet. Den omfattande förekomsten av mikroplaster i haven beror delvis på att större plastpartiklar bryts ned till mindre. Utsläpp av mikroplast beror också på att det finns produkter i vilka man medvetet har tillsatt mikroplaster. Det finns även studier som visar att vissa textilier kan släppa ifrån sig ett betydande antal plastfibrer. Flera länder har redan infört eller är på väg att införa åtgärder i syfte att minska tillförseln av mikroskopiska plastpartiklar till hav, sjöar och vattendrag. För att öka kunskapen om plastens miljöpåverkan tillsatte regeringen en bred utredning. Utredningen ska bland annat svara på frågor kopplade till problemet med nedbrytbarhet. Regeringen har också beslutat om ett uppdrag till Havs- och vattenmyndigheten i samarbete med att ta fram konkreta åtgärdsförslag för att minska plastutsläpp vid nedskräpning. Regeringen har i budgeten avsatt för att minska problemen med plast i haven och naturen, för att minska både mikroplast och så kallad makroplast. Oavsett om makroplasten bryts ned till mikroplast eller ej skapar den problem för djurlivet. Det finns ett flertal sorgliga exempel på fåglar och vattenlevande djur som har haft magarna fulla av plast. Som svar på din fråga anser regeringen att en viktig komponent bland flera för att nå miljömålen 4, 8 och 10 är att åtgärder vidtas för att minska mängden mikroplast och annan plast i marin miljö. 118 (M): Tack, ministern, för svaret! Plast är ett fantastiskt slitstarkt material, och på många områden är detta en egenskap som man letar efter, exempelvis i livsmedelsförpackningar där maten håller längre, vilket minskar matsvinnet, eller i elektronik, där plast har den egenskapen att den inte leder ström men däremot förlänger livslängden och sänker energiförbrukningen. Men plastens styrka är också dess svaghet. Den plast som inte återvinns utan slängs riskerar att hamna i miljön och i vattnet. Där kan den brytas ned till problematiskt små beståndsdelar och skapa problem för växt- och djurliv. Här ska jag också säga att en del plast är mikroskopisk redan när den når havet, exempelvis från glitter, från skönhetsprodukter och från kläder som har tvättats. På regeringens uppdrag har utrett källor till mikroplaster och kommit med en rapport med förslag på åtgärder. Denna studie slutredovisades . Tyvärr är denna studie inte så bred. Man har helt och fullt utgått från en kartläggning, som har gjorts av IVL . Jag är inte kritisk till IVL på något sätt. Men om man har på sig att skriva en rapport, då borde det finnas fler än bara en källa. Resultaten, som är det mest intressanta, är behäftade med ganska stora fel. I rapporten står det bland annat: För majoriteten av de kartlagda källorna har det inte gått att beräkna hur stor andel av mikroplasterna som transporteras till hav, sjöar och vattendrag. Det är ganska nedslående att en rapport innehåller så stora fel. Men det ska också sägas att det är komplexa system. Det är svårt att spåra någonting som redan finns överallt. De lösningar som föreslås i rapporten är ganska . En rad utbildningsinsatser föreslås – det är det stora paketet – och det är bra. Men vi behöver också ha konkreta åtgärder som minskar tillförseln och som minskar mängden plast som redan finns i havet. Här nämns i huvudsak två saker som en rekommendation till regeringen. Det ena är att man ska driva på inom EU för att slitstyrka ska ingå i energimärkningen av däck. Det andra är att man ska utveckla ekodesignregler för tvättmaskiner. Det är två blygsamma förslag som det är ganska lätt att ställa sig bakom. Regeringen har också – i går faktiskt – presenterat tre nya regeringsuppdrag om mikroplast på . Det är mycket välkommet. Att titta tvärsektoriellt är ett nödvändigt angreppssätt, på samma sätt som att mer forskning kommer att krävas för att vi ska ha evidensbaserade lösningar. Jag vill fråga mer specifikt om ett stycke i ministerns interpellationssvar där följande står: ”Flera länder har redan infört eller är på väg att införa åtgärder i syfte att minska tillförseln av mikroskopiska plastpartiklar till hav, sjöar och vattendrag.” Jag vill bara ställa en kontrollfråga om vilka åtgärder det är som åsyftas här. Flera länder har gått fram med förbud mot plastpåsar och liknande. Här tycker jag att ministerns hållning har varit fullt rimlig . Men när man pekar på de åtgärder som har vidtagits utomlands undrar jag om det är någonting som vi kan lära oss av dem och om det finns lösningar som vi kan hämta hem och använda även här i . 119 Miljöminister (MP): Jag vill börja med att säga att jag känner mig lite lugnad när jag hör inlägg. När jag läste interpellationen undrade jag faktiskt om han tycker att mikroplaster är att problem där vi ska agera eller inte. Men efter hans inlägg uppfattar jag att vi verkar vara överens om att det är så. Över hela världen arbetas det mycket intensivt med att ta reda på mer om plastens spridningsvägar och vilken effekt den har på ekosystemet, och man måste identifiera effektiva metoder för att minska utflödet. Det har gjorts ett stort antal rapporter på ämnet i och internationellt, bland annat en omfattande rapport från FN:s miljöprogram UN Environment . Den låg till grund för att jag och världens miljöministrar på Unea enades om en resolution, där vi nu står tillsammans och säger att vi globalt gemensamt måste arbeta för att få bort användningen av tillsatta mikroplaster i produkter och verka generellt för att minska spridningen av plast till vatten och natur. Vilka åtgärder som olika länder har vidtagit beror väldigt mycket på var landet står generellt i hanteringen av avfall. Ett ganska stort och ständigt växande antal länder i det globala syd – länder som inte har en väl utvecklad avfallshantering – har fattat beslut om förbud mot plastpåsar och andra plastprodukter. är ett land som gjorde det . Jag hade möjlighet att besöka i samband med Unea. Man beskrev en slående förändring. I ett land som inte har en fungerande avfallshantering får den typen av effekt, tillsammans med stora insamlingsinsatser, ett mycket stort genomslag. I västvärlden och bland i-länder är det en annan typ av åtgärder som vidtas och som vi miljöministrar diskuterar med varandra. Det är flera länder som har beslutat om förbud mot tillsatta mikroplaster i kosmetika, på motsvarande sätt som vi är på väg att göra i . Ett sådant förbud finns i och i , och flera andra länder är på gång med motsvarande. Det är inte den största källan, men man kan säga att det är en lågt hängande frukt. Medborgare, konsumenter och regeringar är överens om att det helt enkelt är onödigt att producera och tillsätta mikroplaster i produkter där andra material kan fylla samma nytta och man kan få lika bra produkter på marknaden. Det är också mycket viktigt att vi verkligen går vidare i andra delar. Det gör vi nu i de tre myndighetsuppdrag som beskrev. Vi ska se till att vi får veta mer om spridningen från däck och vägmarkeringar och titta på om det finns metoder att helt enkelt fånga upp dessa plaster i dagvattenhanteringen innan de når vattendragen. Vi ska arbeta vidare med frågor om konstgräsplaner, som är en annan del där vi tillsätter mikroplaster. Kan man hantera dem på ett bättre sätt? Kan man hitta nya material? Det är exempel på den typ av frågor som vi nu arbetar vidare med. 120 (M): Jag tackar ministern för detta svar. Visst är det så att jag har skrivit en interpellation som är lite kritisk, och jag radar upp en del forskningsresultat från spridda studier som kanske pekar på en annan bild än den som ges i debatten om mikroplaster i . Det gör jag för att jag bryr mig mycket om detta problem. Jag tror överlag att man som politiker kanske ska ta lite ledigt från sin egen övertygelse och titta på saker från andra sidor. Om vi ska lösa detta problem behöver vi vara mycket effektiva. Det finns många exempel på politik runt om i världen där man fokuserar på de små problemen i stället för på de stora och låter samhällsdebatten kantra för något litet. Ministern nämner här att man vill se ett förbud mot tillsatser i smink. Det kan absolut vara rätt. Men man ska då komma ihåg att det handlar om tillsatser till . Men om man tittar på däckslitaget handlar det om . Man ska alltså ha med sig dessa relationer. Det finns många parametrar att ta med när vi ska utforma åtgärder för att minska uppkomsten av marint skräp och av mikroplaster. När jag nu har möjlighet ska jag nämna några frågor som borde finnas med på framtida regeringars bord och dagordningar. För det första: Lejonparten av stort plastskräp som flyter i land i gör det på . Det är inte skräp från de stora utsläpparna. Jag nämnde i min interpellation att av det skräpet kommer från tio floder, varav ingen finns i . Det skräp som flyter i land på kommer inte heller uteslutande från , utan det kommer till stor del från . Att kunna sätta press på dem att bättre ta hand om sitt eget skräp efter att brexit har genomförts är svårt men kommer att vara nödvändigt. Jag har sett siffror som visar att ungefär skräp dumpas i . Det är ganska stora mängder, även om det kan låta lite när man talar om miljoner ton i världen. För det andra: Tvättmaskiner är en uppkomstkälla till mikroplaster. Brittiska studier har tittat på hur olika plagg reagerar när man tvättar dem i olika blandningar och i olika temperaturer. Nästan oavsett hur man blandar kläder avges ganska stora mängder mikrofibrer. Många har föreslagit olika sorters filter på tvättmaskiner som ska ta upp plasten. Här tror jag att politiken behöver titta på användarperspektivet mycket mer. Vi vill inte ha en situation där man ställer krav på att det ska finnas filter i tvättmaskinerna, men att användaren sedan ändå kommer att skölja ur detta filter i handfatet som man kanske kan göra med filtret från torktumlaren. Användarperspektivet kommer alltså att vara oerhört viktigt. För det tredje: EU-gemensamma lösningar är ett effektivt verktyg. Som ett led i havs- och vattenpolitiken införde alliansregeringen ett förbud mot fosfater i tvättmedel, och EU följde efter. Men man kan också fundera på vad nästa steg är. Jag tror att avloppsdirektivet är något som vi bör titta mer på. I ett annat projekt tittade jag på detta direktiv och insåg att det inte finns några som helst krav på till exempel läkemedelsrening. När man i en översyn uppdaterar det bör man överväga åtgärder också på mikroplastens område. Mycket är vi överens om. De små lösningar som presenterats, exempelvis förbud mot mikrokorn av plast i kosmetiska produkter som är avsedda att sköljas av, är enkla att ställa sig bakom. Men mikrokornen står som sagt för cirka en tusendel av den mikroplasten, enligt en grov uppskattning från Kemikalieinspektionen. har regeringen gett flera myndigheter uppdrag, och man har också tillsatt plastutredningen, som det ska bli mycket intressant att följa. Men jag vill veta om det finns något som regeringen ser att man kan göra här och . Hur ser man på de förslag som jag radar upp här? 121 Miljöminister (MP): Jag uppfattar att jag och i stora delar är överens om problematiken. Plast sprids och blir till mikroplast. Mikroplast tillsätts i produkter och sprids. Vi vet inte exakt hur den spridningen går till från ursprungskällan, men vi vet att djurlivet i vattendrag och hav skadas. Man behöver inte särskilt mycket biologisk utbildning för att förstå att om ett däggdjur äter en plastbit i tron att det är föda får det inte i sig någon näring. Det är också stor risk, som jag sa, att plastbiten är behäftad med kemikalier. Det är viktigt att vi agerar på den kunskap vi har, men det här är också ett komplext problem. Plast finns i stora delar av samhället och gör stor nytta i stora delar av samhället. Det finns inte ett alexanderhugg som löser den här frågan, och därför arbetar vi från regeringens sida på flera sätt och på flera nivåer. Flera verk är aktiva, och vi ger , i samband med regleringsbreven, ytterligare uppdrag så att fler av våra myndigheter ska arbeta med att få fram mer kunskap och också hitta effektiva åtgärder. kommer det att få vara end-of-pipe. Så länge friktion finns och tills någon har uppfunnit däck och vägmarkeringar som inte slits kommer vi troligtvis i ett första steg att behöva leta efter end-of-pipe-lösningar i dagvattnet. Men det är i alla fall möjligt att sortera ut plastpartiklar så länge de är i dagvatten. När de har nått havet är det i stort sett omöjligt eller i alla fall mycket svårt och mycket kostsamt. Det finns sådana försök. Vi har forskningsinstitutioner i som tittar på detta rent praktiskt, och vi har också en särskild pott pengar för sådana pilotprojekt i vår plastsatsning. Flera reningsverk runt om i tittar på om man där kan förfina uppsamlingen av mikroplaster. Det är olika i vilken grad reningsverken fångar upp mikroplasterna. Det finns också försök från stora och välkända tvättmaskinstillverkare som på eget initiativ kontaktat . Jag besökte Swerea i , och de visade mig att de har forskning för att lära sig mer om hur textilier slits beroende på tvättprogrammen och om det finns rationella sätt för att rena vattnet. Jag vill här gärna skjuta in en konsumentupplysning: Det är bättre att lägga torkmaskinsluddet i papperskorgen, för det kan också innehålla plastpartiklar. Det är en liten sak vi kan göra i vardagen. I vissa delar är jag helt övertygad om att upphandlingsverktygen är de mest effektiva. Det gäller exempelvis konstgräsplaner. Konstgräsplaner upphandlas i i stort sett av kommuner och av stora idrottsföreningar. Det är inte så många. Skulle de gå samman och kräva bättre och mer hållbara konstgräsplaner skulle marknaden självklart agera väldigt snabbt. Det finns en upphandlingsgrupp där hjälper kommuner att ta fram miljökrav vad gäller konstgräsplaner, men vi ska som sagt också låta titta på ökad reglering av den här frågan. Jag kan fortsätta, för detta är en riktigt komplex fråga. Vi behöver hitta effektiva åtgärder i olika steg. Allra bäst är det när vi kan göra som med kosmetiska produkter och konstatera att det faktiskt är onödigt – vi kan få lika bra produkter utan plast, och då kan vi förbjuda plasten. Det har vi jobbat med högt upp i hierarkin. Vi behöver sedan jobba hela vägen ned till att i vissa delar också titta på end-of-pipe, det vill säga bättre rening. 122 (M): Det ministern nämner om bioackumulation, det vill säga att små fisklarver äter mikroplast varpå de blir uppätna av större arter, är väldigt skrämmande. Jag personligen äter inte fisk, men det är oroande att plastmängden är så stor. Vi ser i just nu hur fiskarter är så magra att de ser ut som andra arter. Plast innehåller ju ingen näring, så det kan vara bidragande till att de inte växer till sig. Arbetet i är slut , och jag får inte sista ordet, men det här är ändå sista interpellationsdebatten före julledigheten. Jag är glad att miljöministern kom hit och debatterade även om det bara är någon enstaka dag kvar till . Det har varit ett turbulent år för politiken i världen, politiken i och säkerligen också för oss valda företrädare som sitter i den här kammaren och fattar beslut. Vi är väl värda lite julledighet. Jag vill tacka för den här sista debatten . Det blir kanske fler , men först ska vi vara lediga. 123 Miljöminister (MP): pratar om skrämmande fakta, och det finns det tyvärr gott om vad gäller plast. Jag hade möjlighet att besöka forskare från . De berättade för mig att man i forskarsamhället menar att om man samlar ihop alla mätningar och källor och jämför resultaten kan man säga att man har hittat plast i alla världens vatten. Det finns i alla sjöar, i alla vattendrag, i de djupa haven och i grunda vikar över hela jorden, även i de delar där det inte finns människor eftersom vattnet rör sig gränslöst. Inför det här kan man känna sig maktlös. När det dessutom finns uppgifter om att det finns plast i vårt dricksvatten – i har vi hittat plastpartiklar i bland annat och – kommer det riktigt nära. Ett uppdrag som jag inte har nämnt är att , som har ansvar för dricksvatten, ska titta på förekomsten av plast i våra svenska dricksvattentäkter och se på hur vi kan åtgärda detta. Det här är skrämmande, men det finns en mycket mer hoppfull sida av den här berättelsen. När jag agerar regionalt i , när jag agerar regionalt i en större region i Helcom och Ospar och när jag åker till och träffar världens miljöministrar finns det ett enormt engagemang och stor beslutsamhet och innovationskraft. Näringslivet bidrar också med pengar och med lösningar framåt. Jag vill också tacka för en bra debatt. Jag ser fram emot och vill avsluta med att säga: Det är klart att vi ska lösa den här frågan också. Överläggningen var härmed avslutad. § 20 Bordläggning och beslut om förlängd motionstid Följande dokument anmäldes och bordlades: 2017/18:65 om överutnyttjande av tandvårdsstödet till följd av överbehandling Kammaren biföll talmannens förslag att motionstiden för ovanstående skrivelse skulle förlängas till och med . KOM(2017) 783 Förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv /112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt vad gäller skyldigheten att efterleva den lägsta normalskattesatsen § 21 Anmälan om interpellation Följande interpellation hade framställts: 2017/18:289 Fria demokratiska val i av (L) till utrikesminister (S)