prot · H40971 · 2017-02-21 00:00:00 — Det sitter troligtvis mer i vilka ord man har lärt sig och i att kunna begrepp, vilket kan kompensera för ett annorlunda uttal, men att mena att det inte ska finnas någon riksnorm och att man försöker sätta den åt sidan och på konstgjord väg försöka skapa större tolerans för andra dialekter än riksnormen är ett experimenterande som troligtvis inte i så stor omfattning kommer att nå arbetsmarknadens parter. Det kan kanske mer vara en farlig signal som plockas upp av de människor som vill in på arbetsmarknaden och de som finns där och som tolkas som att det inte är så viktigt utan att man kan prata lite hur som helst. Då kanske man inte lägger någon vikt vid att lära sig språket i den omfattning som behövs för att komma in på arbetsmarknaden. I skolans värld fungerar det inte riktigt så när man ska lära sig ett språk att man inte utgår från standardspråket utan tycker att man kan uttala vokaler och konsonanter lite hur som helst och att det inte finns någon norm för hur man ska tala språket. Det strider mot hur språkutbildning bedrivs i övrigt. När man ska lära sig att behärska ett nytt språk utgår man från ett standardspråk, och det är viktigt för att kunna förstå nyhetssändningar, ta del av medier, kunna komma i kontakt med medborgare och arbetsgivare i landet och kunna komma in på arbetsmarknaden. Det är det här tar ställning mot och försöker utmana med kampanjen. Min uppfattning är att det kan vara direkt menligt för utrikesföddas möjligheter att ta sig in på arbetsmarknaden om statliga företag jobbar på det här sättet och försöker slå sönder förutsättningarna för en språklig norm. Vad gäller och , där jag även är kommunpolitiker, är det långt ifrån 700 arbetstillfällen som har skapats med hjälp av nyanlända. Det har tvärtom varit ett problem att klara av omställningen på arbetsmarknaden i där man har haft ett tilltagande utanförskap hos just den gruppen. Det har gått isär rejält vad gäller sysselsättning hos inrikes- och utrikesfödda. Det är också en stor omställning kopplat till att jobb i stället försvinner i vår arbetsmarknadsregion på grund av nedläggningen av två kärnkraftsreaktorer och att många underleverantörer försvinner för att man har straffbeskattat dem . Men det är en annan diskussion. Det är intressant att näringsministern inte ser någon risk i att slå sönder en språklig norm och anser att det på intet sätt skulle kunna riskera att försämra förutsättningarna för utrikesfödda att ta sig in på arbetsmarknaden. Det är med anledning av just det som jag har ställt den här interpellationen. Ligger det här inom ramen för det uppdrag som man har och som finns i bolagsordningen? Jag har mycket svårt att se det. Statsrådet får gärna utveckla detta. 82 Närings- och innovationsminister (S): Nej, jag ser verkligen ingen fara i detta. är ett bolag som har jobbat med att utbilda och matcha arbetssökande med arbetsgivare . De har mycket stor förståelse för vikten av relevanta språkkunskaper men uttrycker också på basis av den erfarenhet de har av att ha jobbat med de här frågorna mycket länge att människors uttal ibland kan bidra till att verklig kompetens och språkfärdighet negligeras eller osynliggörs – vi skulle kanske kunna säga att människor diskrimineras på grund av uttalet och att man inte värdesätter de kunskaper vissa människor har på grund av uttalet. Det är erfarenhet. Jag behöver inte säga om det är rätt eller fel, men det förefaller vara hyggligt i överensstämmelse med den bild jag har av hur arbetsmarknaden fungerar och hur en del arbetsgivare tyvärr funderar, vilket gör att de kanske inte hittar den kompetens som krävs. Framför allt hindrar man de här människorna från att komma in på en arbetsmarknad som gör att de snabbare utvecklar det svenska språket och därmed kan bidra till ekonomin och sysselsättningsökningen i vårt land när vi har matchningsproblematik. Det är inte obekant för att jobba med språkinlärning, för de också ett företag som bedriver språkundervisning. De bedriver bland annat sfi-undervisning, så det här är inte okända frågor för dem. Det är inte så att de inte ser att svenska språket är viktigt för att ta sig in på arbetsmarknaden. Jag tycker att här försöker skapa en hel hönsgård av en fjäder. Jag förstår inte riktigt grunden för den här interpellationen. Jag tycker inte att bolagsledningen övergår sitt ansvar. Jag har fullt förtroende för bolagsledning och styrelse. 83 (SD): Jag tycker som sagt att det är mycket olyckligt med den här typen av kampanjer. Man kan se en viss desperation som kan vara förståelig då har tagit emot långt fler migranter än vad man kanske har kunnat hantera på ett ansvarsfullt sätt. Jag tycker att syftet är uppenbart enfaldigt. Man tror sig göra de här människorna en tjänst genom att försöka slå sönder den språkliga riksnorm som finns i stället för att fortsatt och enträget jobba med språkutbildning och se till att man minskar avståndet till arbetsmarknaden med språkkunskaper. Tvärtom är det troligen till men för dessa människor när man försöker ändra fokus till att det inte är så viktigt med språket, att det går att komma in i alla fall och att kompetensen är det viktiga. Så ser inte arbetsmarknadens norm ut. Just i den kontexten är det viktigt att upprätthålla en bild av och behålla huvudfokus på att språket är en viktig nyckel. Glädjande nog är det än så länge inte särskilt många som har nappat på detta. Det är väl knappt några mer än de som var med när det hela sjösattes. Det blir krångligt nog när , ett statligt bolag, försöker lyfta bort huvudfokuset i stället för att inrikta sig på att fokusera enbart på de språkliga utbildningarna. 84 Närings- och innovationsminister (S): Om en sak är vi överens, nämligen att svenska språket är viktigt för människor som har kommit till och för att hantera en arbetsmarknad där det ställs komplexa krav. Man måste kunna kommunicera med arbetskamrater och ibland med kunder. Man måste kunna språket för att kunna hantera tekniska krav och säkerhetskrav på arbetsplatsen. Språket är en nyckel till integration och till det svenska samhället. Om detta är vi inte oöverens. är ett bolag som har lyckats förse arbetsgivare med viktig kompetens och bidragit till att få individer som står långt från arbetsmarknaden att komma in i egenförsörjning. Det är ett viktigt uppdrag, och jag förväntar mig att bolaget kommer att fortsätta att leverera detta viktiga uppdrag. Jag avser inte att vidta några åtgärder med anledning av dagens interpellation. Överläggningen var härmed avslutad. § 19 Svar på interpellation 2016/17:294 om statliga bolag 85 Närings- och innovationsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att se över det statliga ägandet av bolag mot bakgrund av att anser att det kan motiveras utifrån de av fastställda kriterierna gällande statligt ägande. har granskat regeringens arbete med att bedöma och upprätthålla aktualiteten i motiv, syfte och mål med de statliga bolagsinnehaven. har redovisat sin granskning i en granskningsrapport . bereds nu i , och regeringen kommer att presentera sitt ställningstagande till denna enligt normal praxis – det vill säga genom en skrivelse till inom de som regeringen har på sig från det att inkommit till . Det statliga bolagsägandet i har tillkommit och av skilda skäl. Många av bolagen har sitt ursprung i affärsverksamhet inom myndighet, affärsverk eller statliga monopol, men har förutsättningarna ofta förändrats. Därför prövar staten löpande skälen för fortsatt statligt ägande liksom bolagens olika uppdrag och inriktning. Jag vill dock inte föregå regeringens beslut i denna fråga utan hänvisar till det ställningstagande som kommer att redovisas i en skrivelse senare i vår. 86 (M): Tack, ministern, för svaret! Jag tänkte kort börja med att ge en bakgrund till varför frågan är intressant, givet de synpunkter har skickat med till följd av regeringens styrning av bolagssfären. Svenska staten är alltså en av de största bolagsägarna i , med 158 000 anställda i ett femtiotal bolag. Precis som ministern beskriver har detta på olika sätt vuxit fram , bland annat därför att man har skapat olika monopolsituationer när man har brutit ut den typen av verksamhet från tidigare statlig verksamhet. Ett exempel är Swedavia, som har hand om de statliga flygplatserna. De flesta av innehaven är mot den bakgrunden helt okontroversiella. Det som ibland blir kontroversiellt är när man befinner sig på redan fungerande marknader. Då ser det hela lite annorlunda ut. I en demokratisk och väl fungerande marknadsekonomi måste man ha några saker klart för sig. Staten får dubbla roller som måste hanteras i en marknadssituation. beskriver detta utförligt på ett bra och pedagogiskt sätt i sin skrivelse. Staten reglerar, övervakar och blir också en rättskipande instans. Det innebär att staten i det fallet inte har en alldeles enkel och helt given roll. Det måste hanteras. Förenklat kan man säga att har beslutat om kriterier som ligger till grund för hur staten ska se på ägandet av sina bolag. Det här vet jag att ministern kan mycket väl. Enligt ska staten äga bolag bara när det är motiverat av andra skäl än att skapa ekonomiskt värde. Det kan, herr talman, uppfattas som något märkligt, vilket det faktiskt inte är. Finns det en fungerande marknadsekonomi och staten befinner sig med statliga bolag i en konkurrenssituation måste alla dessa roller balanseras. Då kommer vi fram till vad för fram i sin kritik. Av det femtiotalet statliga bolag saknas hos åtminstone åtta av dem de kriterier har fastställt som grund för ägandet av statliga bolag. Tre av bolagen är SAS, och . Det är mot denna bakgrund jag har frågat näringsminister vilka åtgärder han avser att vidta för att se över det statliga ägandet av de bolag som lyfter fram. Jag har full respekt för det beredningsarbete som pågår i till följd av rapporten. Det ska givetvis hanteras på gängse sätt. Men min fråga kvarstår. Det hade varit intressant att höra ministern ge några synpunkter om de stora frågorna. 87 Närings- och innovationsminister (S): Det blir lite knepigt för mig att ha denna interpellationsdebatt eftersom regeringen vill svara på skrivelse enligt praxis. Vi brukar göra det utförligt så att det blir en bra argumentation i alla led, så att alla kan läsa både granskning och regeringens svar – och sedan kan alla ta ställning. Givet att vi återkommer till den diskussionen vill jag börja med ett par principiella ställningstaganden. Den här regeringen drivs inte av ett ideologiskt färgat förhållningssätt till de statliga bolagen. Jag upplevde att den borgerliga regeringen hade och inte minst har haft en tradition av att driva privatiseringsfrågorna tydligt. Det har varit en ideologisk linje från er sida. Det har resulterat i ett antal problem när man har sålt vid fel tid eller drivit på en förändring där man inte har kunnat förutse utvecklingen . Den här regeringen har en pragmatisk hållning till innehavet. Vi tycker att det är viktigt att jobba med ansvar, långsiktighet och ett hållbart värdeskapande som utgångspunkt. Det är precis som interpellanten säger, nämligen att olika bolag har olika motiv för sin ställning i den statliga bolagsportföljen. Det kan vara historiska skäl, marknadsmisslyckande eller samhällsuppdrag. Det finns en rad olika skäl till att det finns statliga bolag och till att en regering, och , kan bestämma att det ska fortsätta att vara så. Däremot vill jag igen, principiellt, säga följande utan att gå emot . Många länder är avundsjuka på hur vi i har organiserat vår bolagsförvaltning och lyckats kombinera en ekonomistyrning och annan styrning av bolagen som gör att de på ett fungerande sätt kan konkurrera på konkurrensutsatta marknader. Det kommer vi att återkomma till i svaret på skrivelsen. Jag har inte, som näringsminister, en privatiseringsagenda. Det har jag varit tydlig med. Men interpellationen är en indikation på att har en annan agenda. Utifrån vad har sett av , vilka bolag kan inte tänka sig att sälja? Är det bara den korta lista som har pekat på som är aktuell för er? Har ni en bredare lista? Jag har tidigare läst motioner som ni har väckt där ni har pekat ut några bolag som är viktiga att fortsätta att äga. Hur ser ni från sida på det statliga ägandet? 88 (M): Ministerns svar är intressant. Det föranleder två frågor som jag skulle vilja att ministern på något sätt försöker besvara i sitt nästa inlägg. Den ena frågan är om de kriterier har fastställt för statens ägande av bolag är bra. Den andra är om man bör följa de kriterier som har satt upp. Är det en rimlig hållning? Skälet till att jag ställer de här frågorna till ministern är givetvis den rapport som har tagit fram. jobbar ju med att på uppdrag granska hur de statliga bolagen styrs. Det är väl rätt rimligt, herr talman, åtminstone enligt min uppfattning – om har fastställt kriterier borde regeringen tycka att det är rimligt att förhålla sig till dem och även att de ska följas. Det ska bli intressant att höra hur ministern ser på detta. De kriterier som ligger till grund har granskat, och man har kommit fram till att för åtta av de här bolagen kan man inte längre se något skäl till fortsatt statligt ägande. Dit räknas några av de bolag som jag har tagit upp. Något av dem tror jag kan vara okontroversiellt till och med för ministern, till exempel SAS. och lyfts upp. Den ideologiska frågeställningen tycker jag absolut att man kan föra en diskussion om. Där skulle det också vara intressant, givet att jag är lite nyfiken på det, att höra hur näringsministern funderar. Tror ministern att staten är en bättre ägare än andra och borde finnas på fler marknader? Borde vi starta fler statliga bolag och vara ute och konkurrera? Det som många andra, inte minst , lyfter fram är att staten historiskt sett inte är en bättre ägare utan tvärtom en sämre värdeskapare. Alla de pengar staten har i sina statliga bolag har lett till ett minskat värdeskapande. Om man nu vill placera pengar från statens sida skulle det vara bättre att placera dem på andra ställen. Men åter till det ideologiska, för det är klart att jag ska svara på ministerns frågeställning. Det finns många bolag som under historiens gång har hamnat i statens portfölj som jag tror är rätt okontroversiella. Man tänker att de nog kommer att finnas kvar där . Det finns många sådana bolag. Jag tror att hade en debatt förra mandatperioden. Jag minns inte om det var nuvarande näringsministern som var interpellant då eller om det var någon annan från hans parti. Då räknades det upp en hel del bolag där nog ingen skulle säga att vi skulle ha ett statligt ägande. Men de finns nu i portföljen, och det finns inga tankar på att sälja dem. Det finns alltså ingen sådan agenda, men det finns inget egenvärde i att staten är en stor ägare i en massa bolag. Frågan man kan ställa sig om SAS – låt oss resonera om ett enskilt bolag – är om det finns någon poäng med att staten äger ett flygbolag i den globaliserade värld vi lever i, där det finns privata företag som gör detta. Är staten den bästa av ägare? Som situationen har sett ut för SAS verkar det inte vara på det sättet. Det ska bli intressant att höra hur ministern ser på de frågorna. Men min grundfrågeställning till ministern är som sagt denna, herr talman: kriterier bra, enligt ministern? Och alldeles oavsett detta, är det kriterier man bör följa eller inte? 89 Närings- och innovationsminister (S): Svara på kommer jag att göra enligt praxis och till , som jag förklarade i mitt interpellationssvar. Vi ska inte föregå det helt och hållet. För att börja med värdeskapandet: Jag vet att nu driver kravet på no-go-zoner. Lite skämtsamt sagt är det nästan så att jag känner att vi skulle ha no-go-zoner när det gäller borgerliga regeringars ansvarstagande för statliga bolag efter både Nuonhaveriet och det haveri som jag nu behöver hantera i Postnord. Nuonaffären, bara för att sätta detta i perspektiv, innebar nedskrivningar för statens del på . Det är ofattbart mycket pengar som svenska skattebetalare har gått miste om. Men inte bara det. De stora nedskrivningarna präglar fortfarande balansräkning och ekonomiska verksamhet. Tänk om inte hade gjort den här affären utan kunde ha valt att använda den ekonomiska styrkan till att investera snabbare i det förnybara, vilket man nu vill göra. Det är klart att det spelar stor roll också hur man förvaltar bolagen, om man är långsiktig och har klok ägarstyrning. Ett annat högaktuellt exempel är Postnord. Mitt parti var motståndare till den sammanslagning som genomfördes därför att vi tyckte att underlaget var för dåligt. visar det sig att prognoserna för sammanslagningen var rent hittepå. Brevvolymerna i skulle minska med mellan . Redan andra året minskade de och året efter . Dessutom har den danska verksamheten särliga villkor som gör att de som ska sägas upp i nu ska få tre årslöner utan att behöva jobba. Det är klart att det finns en jätterisk att underskotten i nu vältras över på – och det aktieägaravtalet, den konstruktionen, var regering med och byggde. Det är klart att man också måste ta ansvar för förvaltandet av de statliga bolagen. Det har vi gjort. Vi har också stramat upp ägarstyrningen av de statliga bolagen så att vi har skriftlig kommunikation med bolagen. Om bolagen vill genomföra en större affär ska de inkomma skriftligt till regeringen och regeringen svara skriftligt så att vi efteråt kan följa upp vad som har hänt men också utkräva ansvar. Det är rimligt att man har en sådan ordning, så jag tycker att vi är duktigare på ägarstyrning. Vi ser mer seriöst på det än den tidigare regeringen gjorde, i alla fall i de här konkreta fallen. När man talar om SAS kan man såklart ta enskilda exempel i bolaget. Vi vet ju alla här i kammaren att har beslutat att det finns ett bemyndigande för regeringen att minska eller helt upphöra med ägandet i SAS. Jag har också sagt offentligt att jag tycker att staten, som är en stor ägare i SAS, ska vara en ansvarsfull ägare när den är ägare men att den inte är en långsiktig ägare av SAS. Över tid kommer vi att pröva vårt ägande i SAS på basis av den ekonomiska situationen i bolaget och på marknaden men också pröva om bolaget är i rätt position för att man ska kunna göra en försäljning av aktierna i . Det är ett exempel. Det är också viktigt att säga att inte har gett ett oändligt carte till vilken regering som helst att sälja. har fattat beslut om vilka bemyndiganden som finns för regeringen att sälja enskilda bolag, och det är självklart att regeringen både lyssnar på och rättar sig efter beslut. 90 (M): Ministern sa i ett tidigare inlägg att han inte har någon privatiseringsagenda. Det är intressant att höra att näringsministern ändå kan tänka sig att sälja SAS och att vi inte ska vara långsiktiga ägare där. Det är just det som är det intressanta. Det är också där kriterier för hur ägandet ska se ut kommer in, det vill säga vad som ska ligga till grund för att staten ska vara ägare i ett bolag. Därför är det intressant, och därför kan man föra den diskussionen. Någonstans kan alltså ministern åtminstone tänka sig att sälja saker. Sedan, herr talman, vill jag bara stanna upp vid en sak. Det lades ned mycket tidigare, men jag skrev så här i mitt eget block: Är socialdemokrater bättre förvaltare av statliga bolag än andra regeringar? Sedan tog ministern upp just detta. Han tyckte faktiskt att socialdemokrater var bättre. Låt oss ta ett exempel. I tider av faktaresistens är ju fakta väldigt spännande. Vi tittar på . Då lyfts Nuon ofta fram. Vi kan titta på resultaten eller rättare sagt nedskrivningarna i , på när de har gjorts under blå regeringar och under röda regeringar. Jag är nyfiken på om ministern vet svaret. Jag vet svaret och kan säga det; ministern får hålla för öronen om han vill. Nedskrivningarna har varit lika stora i tider med röda regeringar som i tider med blå regeringar – Nuon inkluderat. Då är frågan: Är socialdemokrater bättre? Nej, det är nog helt enkelt så att politiker inte är de bästa företagarna. Även om näringsministern verkar ha uppfattningen att han är en väldigt duktig företagare är det sällan på det sättet att politiker är de bästa företagarna. Det är mot den bakgrunden de här kriterierna är intressanta. Då är min undran: Är kriterier bra? Bör de följas? 91 Närings- och innovationsminister (S): Jag tycker att det är intressant att diskutera med tanke på de nedskrivningar som har gjorts där på grund av en affär som många varnade för. Vi ställde frågan om det verkligen var klokt att köpa den här nederländska verksamheten, byggd på fossilkraft, i det skifte som vi stod inför. Den förra regeringen gick vidare med det, och det har kostat 53 miljarder i nedskrivningar. Vi vet alla att när nedskrivningar görs, då görs de på grund av sänkta priser på marknaden. Affärerna kan alltså ha gjorts , och nedskrivningarna kommer i ett läge då priserna sjunker. Det gäller att göra en koppling mellan vilka affärer som har varit bra, vilka affärer som har varit dåliga och vad som bygger värde . Jag tycker att den senaste regeringsperioden visar att ni med både Postnordsammanslagningen och Nuonaffären kring gjorde ett antal riktiga felskär i ägarstyrningen av bolag, som har kostat på mycket. Jag konstaterar också att jag kommer att svara på skrivelsen enligt gällande praxis men att i alla fall varit väldigt tydliga i denna debatt: och ska säljas ut. Jag kan inte tolka det på något annat sätt än att det var slutsatsen av argumentationen. Jag ser fram emot valrörelsen, när vi kan diskutera dessa frågor. Överläggningen var härmed avslutad. § 20 Svar på interpellation 2016/17:298 om kvinnors arbetsrelaterade sjukfrånvaro 92 Socialförsäkringsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska kvinnors arbetsrelaterade sjukfrånvaro. En prioriterad uppgift för mig och regeringen har varit att hejda den ökande sjukfrånvaron bland kvinnor. För att möta detta krävs åtgärder på många olika områden. Regeringen har ett brett åtgärdsprogram som börjar ge resultat. Antalet nya sjukfall ökar inte längre, och de sjukfall som påbörjas avslutas tidigare. För mig är det nu viktigt att följa upp och, när det behövs, utveckla åtgärdsprogrammet. För regeringen är det särskilt viktigt att förebyggande åtgärder vidtas för ett hållbart arbetsliv innan en sjukskrivning behöver bli aktuell. Det är självklart viktigt att har de resurser som krävs. Detta räcker dock inte. För att vi ska kunna komma till rätta med kvinnors arbetsrelaterade ohälsa behöver såväl arbetsgivare som de fackliga representanterna engageras. Regeringen erbjöd därför parterna på arbetsmarknaden att komma överens om åtgärder för att minska sjukfrånvaron på arbetsplatserna, vilket de också gjorde. inkom parterna med en för respektive sektor partsgemensam avsiktsförklaring i syfte att nå friskare arbetsplatser. Min bedömning är att de aviserade åtgärderna kommer att förbättra anställdas möjligheter att återgå i arbete. Dessutom kommer den psykosociala arbetsmiljön att bli bättre. Vi kommer att få friskare arbetsplatser, som inte genererar sjukskrivningar. Glädjande är att den kommunala och landstingskommunala sektorn har kommit särskilt långt i sin planering. Det är inom denna sektor som en stor del av de kvinnor som är sjukskrivna har sin anställning. Jag avser att tillsammans med arbetsmarknadens parter följa upp det påbörjade arbetet. Jag vill också lyfta fram betydelsen av de nya föreskrifterna från om organisatorisk och social arbetsmiljö. Föreskrifterna kommer att vara ett verktyg för att förebygga sociala och organisatoriska arbetsmiljörisker och tydliggöra ansvaret för dessa frågor. Parterna har i det dialogforum för arbetsmiljö som ordnas av bekräftat bilden av att det har blivit ökat fokus på dessa frågor i och med de nya föreskrifterna. Viktigt i sammanhanget är också det resurstillskott på som har tillförts kommuner och landsting. De ökade resurserna till välfärden är särskilt betydelsefulla för de många kvinnor som arbetar i så kallade kontaktyrken.