prot · H409100 · 2017-04-26 00:00:00 — Det kanske är en modell som ingen annan står för, utan som de har hittat på, här i kammaren eller någon annanstans, på något partihögkvarter. Det kanske är en svensk modell som bara finns i de borgerliga tänkarnas idéer och hjärnor. Såvitt jag vet bygger den svenska modellen på att parterna på arbetsmarknaden kommer överens. Parterna och Byggindustrier tycker att det här är ett utmärkt förslag för att få grundläggande lika villkor och sund konkurrens på svensk byggarbetsmarknad. Men de borgerliga partierna är emot det, med argumentet att näringslivet skulle vara emot detta. Det är mycket konstigt. Det här är en intressant fråga. Det är, som många har nämnt under debatten, avgörande för vårt samhälle. Jag vill också tala lite om , som också är med i debatten och som kommer att rösta . För verkar dagens ställningstagande till lex snarare vara en avledningsmanöver. Vi ska inte glömma att röstade emot löntagarnas villkor. Vi ska inte glömma att de röstade för att man ska kunna fortsätta dumpa lönerna på arbetsmarknaden när det gäller upphandlingar. Vi ska inte heller glömma att föreslår ganska allvarliga attacker mot arbetsrätten och har med det i sina program. De förslagen presenterar de här i kammaren då och då. De vill till exempel ha fler undantag i LAS. De pratar till och med om en ny typ av anställningsform som innebär att det ska gå att vara provanställd . De har alltså väldigt löntagarfientliga förslag. Min slutsats blir att det inte går att lita på i de här frågorna. Det känns konstigt. stod i talarstolen tidigare och talade sig varm för kollektivavtal. Men röstade han för att förstöra möjligheterna att kräva kollektivavtal i . har en närmast schizofren arbetsmarknadspolitik. Det är viktigt att väljarna får lärdom om det här . Jag har tidigare visat en sammanställning av arbetsmarknadspolitik , sedan partiet grundades. Jag ska inte gå igenom hela den . Den börjar 1988 och går hela vägen . Man kan fråga sig vilken arbetsmarknadspolitik de ska ha och fundera på vilken arbetsmarknadspolitik de ska ha . Den har nämligen varit schizofren – mot löntagarna, för löntagarna, för arbetsgivarna och mot arbetsgivarna. Man vet inte riktigt var står. Jag vill därför fråga vad kommer att tycka om arbetsmarknadspolitiken . Vad kommer de att tycka ? Vad kommer att tycka om arbetsmarknaden då? Jag vill gärna att begär replik, eftersom jag skulle vilja få svar på det. verkar dock inte vilja ta den debatten. Han sitter i sin stol och skakar på huvudet. har nämligen en ny strategi. har de gång på gång vägrat att ta debatten om arbetsmarknadspolitiken med oss här i kammaren. Det visar återigen att de inte har någon arbetsmarknadspolitik som håller. De har en löntagarfientlig arbetsmarknadspolitik. Jag kommer att fortsätta fråga här från talarstolen, , år , vilken arbetsmarknadspolitik de har. När går det, kommer det någonsin att gå, att lita på ? När det handlar om just arbetsmarknadspolitik funderar jag ibland på om litar på sig själv. Vet han själv vad han kommer att tycka om arbetsmarknadspolitiken ? Det är en schizofren arbetsmarknadspolitik som står för. Man kan helt enkelt aldrig veta vad de står för. 31 (C) replik: Det här är intressant. Byggindustrier har skickat mejl till alla som deltar i debatten. Jag utgår från att även har fått detta mejl. Han råkar nämna lite löst att de är väldigt positiva. De har radat upp två saker som de tycker är positiva med regeringens proposition, som alltså ska bli lag från och med . Det gäller tydligare skyldighet att anmäla till vilka regler som gäller. Det står vi i Alliansen bakom. Vi är dessutom tydliga med att vi tycker att det vore bra om det kostade att inte anmäla. Det andra Byggindustrier är positiva till är att det ska utses en kontaktperson. Det är vi också positiva till. Byggindustrier radar upp fyra förändringar som de inte ser lika positivt på, vilka ska ställas mot de andra två. Det gäller till att börja med förhandlingsskyldighet. Eftersom det oftast är korta utstationeringar upplevs förhandlingsskyldighet som ett hinder och en osäkerhet. Nästa sak gäller utökad möjlighet att vidta stridsåtgärder genom företag som redan tillämpar villkor som uppfyller minimivillkoren, vilket blir ett bekymmer. Det är också oförenligt med den svenska modellen att tillåta att en oorganiserad ges självständig rätt att kräva villkor och förmåner i kollektivavtal och att arbetsorganisationerna får utökade kontrollmöjligheter för lönevillkor och andra villkor. Byggindustrier säger också att förslaget eventuellt strider mot den fria rörligheten vad gäller att tillhandahålla tjänster inom EU. Därför känns det lite märkligt när står i talarstolen och säger att Byggindustrier tycker att det här är positivt, att det här är bra. Jag tänker att man kanske ska ta med lite andra saker, helheten, om man hänvisar till dem. Det här blir väldigt märkligt. Allianspartierna är inte för osund konkurrens. handlar om att skapa förutsättningar och regler som tar upp svenska regler men som också anpassar sig till . Att är besvikna beror på att inte har gjort sitt jobb. De har inte använt det utrymme som finns i lex för att faktiskt kontrollera. 32 (S) replik: Den här debatten har varit konstig. Att döma av nästan alla replikskiften med de borgerliga partierna verkar det som att de inte förstår hur den svenska arbetsmarknaden fungerar. Det är olyckligt. Det kan också vara på det sättet att de spelar att de inte känner till hur den svenska arbetsmarknaden fungerar. Det är lite sorgligt att de på olika sätt lägger ord i munnen på oss – vad vi ska tycka. Jag citerade tidigare vad har sagt om förslaget. Jag har också läst de invändningar man har. Men i grunden är man positiv till att förslaget ligger på bord och till att vi ska fatta ett positivt beslut om det. Man är i grunden positiv, även om man har vissa invändningar som kan behöva finnas med i det fortsatta arbetet. Men man ser också att det är ett steg på vägen. Den svenska modellen är – återigen – att det är parterna, i det här fallet och Byggindustrier, som ska tycka till om det här. Om parterna är överens, vilket de faktiskt är om detta, tycker jag att vi i också ska vara positiva till det. Den svenska modellen innebär ingenting annat. Den svenska modellen innebär att det är parterna som har bäst koll på hur arbetsmarknaden ska skötas. Vi ska också låta dem sköta det. 33 (C) replik: Vi politiker har i uppdrag och som uppgift att väga olika intressen för och emot varandra, och att hitta någon form av balans som våra politiska parter kan stå för. Vi ska inte gå någon enskilds ärende. I det här fallet kan det upplevas som att det finns ett beställningsjobb som ska levereras, för en av parterna. När vi gjorde hela den utredning som sedan resulterade i lex var syftet att väga olika delar mot varandra och hitta någon form av kompromiss som följde den svenska modellen och som också tog hänsyn till att vi hade att förhålla oss till . Politikens uppgift är inte att gå enskildas ärenden. Politikens uppgift är att sammanväga olika värden för att se till att skapa ett bra samhälle. När säger att man tycker att det är bra och att man därför gör så här, då har inte tagit med någon del som berör resten av arbetsmarknaden, som berör rörligheten inom EU och som berör andra typer av frågor som också är av stor vikt. Det känns lite naivt. Återkommande sägs det: Jaja, det låter som att de andra inte fattar hur det funkar. Det är också ett sätt att slippa ta diskussionen. I förslaget om lex fanns det en möjlighet att följa upp och se till att göra sitt jobb och att granska att de löner som angavs också utbetalades. Kritiken mot att det inte har fungerat under dessa år faller mycket tillbaka på parterna som inte har sett till att fullfölja sitt ansvar att granska och kontrollera svensk arbetsmarknad. 34 (S) replik: under debatten har det nämnts att lex på något sätt är en kompromiss. Bara det är ju en lögn. Det gjordes i alla fall ingen kompromiss här i eftersom Socialdemokraterna röstade emot den lagen. Det finns alltså ingen kompromiss mellan höger och vänster när det gäller lex . Man kan ha kompromissat inom de borgerliga partierna. Det är kanske den typen av kompromiss som man pratar om. Men det finns ingen kompromiss här i . Allt annat är en lögn. Jag tycker att det är lite olyckligt att man pratar om en sådan kompromiss. Man har kanske kompromissat om till exempel hur mycket man ska dumpa lönerna. har, precis som vi har pratat om här , ryckt undan möjligheten för arbetsmarknadens parter att se till att det finns sjysta villkor. Det är det som är problemet. hade ju inte sagt detta om man hade tyckt att det skulle rycka undan mattan för Peabs möjlighet att bedriva verksamhet i . är positiv till det här förslaget för att det bidrar till sund konkurrens, och det är så man vill verka på arbetsmarknaden. Innan jag kom in i jobbade jag just för . Jag var ute på otaliga arbetsplatser, inte minst under valåret, för att lyssna på människors berättelser som hur det var på arbetsplatserna. träffade jag människor från andra länder som inte ens hade fått något anställningsvillkor och som tjänade 20–. Dessa människor hade blivit utnyttjade och kanske sov på sina arbetsplatser. Så ser det ut runt om i . Bara i de fem kommunerna i min valkrets, , fanns det under valåret exempel i varje kommun på att människor utnyttjades på grund av just lex och den möjlighet som lex innebär för att utnyttja människor. Det vill vi stoppa här . finns ett förslag som jag och alla andra som tänker rösta på är stolta över. Det är ett väldigt bra förslag som kommer att se till att det blir sund konkurrens på svensk byggarbetsmarknad och på arbetsmarknaden generellt och som kommer att se till att lika villkor gäller för alla. Det är jag stolt över. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.) § 7 Arbetsmiljö och arbetstid betänkande 2016/17:AU10 Arbetsmiljö och arbetstid (skr. 2016/17:82) 35 (SD): Vi är här för att debattera AU10 Arbetsmiljö och arbetstid. Givetvis står vi bakom samtliga våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 8 och 10. vill fördubbla preskriptionstiden för arbetsmiljöbrott från dagens för brott av normalgraden respektive för grovt brott, alltså till och . jobbar med att utöka sina inspektioner, men det räcker tyvärr inte. De skyldiga måste också kunna åtalas och dömas, och som läget är nu kommer många undan på grund av de korta preskriptionstiderna för arbetsmiljöbrott. Det är svårt att förstå varför just arbetsmiljöbrott, som ofta tar att reda ut, ska skrivas av så snabbt. Att ge åklagare och polis dubbelt så för utredning skulle sannolikt göra att fler skyldiga döms. En annan viktig aspekt på förlängda tider är att dagens arbetsmarknad ser annorlunda ut sedan riksdag valde att rösta igenom att ge mer makt över svensk arbetsmarknad till EU. är det praxis att entreprenader sker i många led och då ofta via bemanningsföretag, vilket kraftigt försvårar polisens arbete vid olyckor. Glädjande är att vi nu kan se att flera fackföreningar och även ledningen inom LO ser problemen och har flaggat för att man vill se förlängda preskriptionstider av de anledningar som nämns i motion. Det är mycket glädjande. Jag har träffat flera företrädare inom facket som tycker att det är ett jättebra förslag. Därför anser vi det ganska märkligt att regeringspartierna väljer att avstyrka motionen då man säger sig värna och vill ha ordning och reda på den svenska arbetsmarknaden. Jag tycker att det är ett steg i fel riktning. Och inte nog med det, man väljer också i vårbudgeten – om man läser lite noga – att sänka anslagen till . Det är inga stora summor, men det skickar fel signaler för att man ska få ordning och reda på arbetsplatserna. De pengar som det handlar om kan innebära just de 20 arbetsplatsbesöken som hade räddat livet på en eller två personer, det vet vi inte. Man straffar svenska löntagare via sin skattepolitik, och väljer man även att ta bort rätten för fler offer och anhöriga att få upprättelse och rättvisa gällande olyckor på arbetsplatser. Det är helt fel signaler om man anser sig vara en regering som värnar om ordning och reda för löntagare på våra svenska arbetsplatser. Det är ganska beklämmande, tycker jag. Ca 100 000 kommunalarbetare i har delade turer med ofrivilliga, obetalda håltimmar. Enligt använder sig nio av tio kommuner av delade turer. Förekomsten tycks dessutom ha ökat betydligt . Tycker regeringens företrädare att detta är en rimlig utveckling? Återigen ser vi att regeringen med Socialdemokraterna i ledartröjan inte lyssnar på sina gräsrötter och medlemmar ute i kommunerna. Att en så kallad feministisk regering gör så lite för att förhindra kvinnors sjukskrivningstal, det är undermåligt. Det är rent ut sagt uselt. Hur många familjer påverkas inte av detta? Det är fullständigt respektlöst att förvänta sig att människor i praktiken ska vara tillgängliga för arbete i , men enbart få betalt för 7. Så ser verkligheten ut för många människor i . Delade turer får flera negativa konsekvenser för både individ och samhälle, särskilt för dem som bor på landsbygden. De kanske bor långt från sin arbetsplats och hinner inte hem på de så kallade håltimmarna. De får i stället sitta av tiden och vänta på nästa arbetspass. Detta leder till att arbetspassen, där ingen privat ledig tid egentligen ingår, blir både långa och oavlönade. Tycker regeringen att detta är rätt väg att gå? För individen blir det här både psykiskt och fysiskt påfrestande. De som arbetar inom vården, ofta kvinnor, vittnar om att de inte kan ge sina patienter fullt stöd och uppmärksamhet under pass nummer två. De är helt enkelt för trötta. För samhället får detta mätbara konsekvenser, främst i form av ökade sjukskrivningstal. Trots att det har funnits på dagordningen har väldigt lite hänt. Det tycks till och med bli värre. Det verkar som att regeringen blundar för denna fråga. Man gick ut och sa att så fort det blev regeringsbyte skulle man ta tag i detta. har vi bytt regering, och det har inte hänt någonting. Den primära orsaken är sannolikt neddragningarna på personal och resurser. Inom äldreomsorgen har var tionde anställd försvunnit , som de äldre blivit fler. anser att regeringen bör återkomma med förslag om att avskaffa ofrivilligt delade turer. Det är dags att ta tag i detta problem och inte bara sopa det under mattan. 36 (C): Nästa fråga som vi ska diskutera är arbetsmiljö och arbetstid. Det är en diskussion som går på tvärs genom hela arbetslivet, men som ser lite olika ut med tanke på vad det finns för risker. Det beror på var man jobbar och var man bor i världen. har vi haft fokus på dödsolyckor. Det är absolut det mest hemska som kan hända att inte överleva dagen på jobbet och inte komma hem. Det har funnits ett arbete för att se till att undanröja sådana risker, och antog vi en nollvision. Det där är lättare sagt än gjort. Det är svårare att sedan införa det i praktiken. Det ska bli intressant att lyssna till vad har att säga om hur nollvisionsarbetet går vidare. i regering förändrade vi arbetsmetoderna. Vi försökte vända och vrida på detta för att i stället fokusera på dem som finns inom riskbranscher och de arbetsområden där det är större risk för dödsfall. Vi ville kunna fokusera mer samlat i de frågorna. I det valet av arbetsmetod försökte vi också se var det är vi behöver sätta in de insatser och resurser som har till sitt förfogande. Bland företagen ser vi att det finns de som både kan och vill göra ett bra arbete vad gäller arbetsmiljö. Det finns företag som kan men kanske inte lägger ned så mycket energi på det. Det finns de som vill men som inte har kunskapen, och där är uppgift oerhört viktig och väsentlig: att tillföra den typen av kunskap. Men sedan finns det också en liten kategori som varken kan eller vill. Det är dit de viktigaste insatserna och åtgärderna måste riktas vad gäller resurser. Det har varit ett arbete som tagit lite tid. Att ändra från att göra granskningar på kommunkontoret, som kanske inte är det område som är farligast ur ett arbetsmiljöperspektiv, till att fokusera på de branscher där det är bekymmer och problem är inte ett arbete som man gör med ett penndrag, utan det är någonting som man behöver se till att uppmärksamma, påminna om och ställa frågor kring för att hålla arbetssättet levande. I det här betänkandet finns det också lite svar på granskning. En av de saker som lyfter fram är kritik mot att det inte finns något system för vad man gör med tips som kommer in. Om det är någon som upplever att det finns bekymmer på arbetsplatsen och anmäler detta finns det inte något system för hur man sedan hanterar det. Att fokusera på riskbranscher men också se till att man har ett system som fångar upp den typen av signaler måste vara ett prioriterat område, kan jag säga utifrån mitt perspektiv. Det skulle vara roligt att höra hur regeringen ser på detta. På vilket sätt ska man arbeta? Ska man tillbaka till det gamla sättet, där det bara var kontroller som gällde, eller vill man tillämpa den arbetsmetod som handlar om att stärka förmågan och kunskapen ute i företagen för att göra ett bra arbetsmiljöarbete? Det tredje område som jag skulle vilja lyfta fram är kopplat till sjukskrivningarna och ohälsotalen. I statistiken över dödsfall finns oftast en övervikt för män eller kanske till och med en total dominans av män. Vad gäller sjukskrivningarna och ohälsotalen är däremot en majoritet kvinnor, väldigt ofta i arbete med andra människor. Man känner en otillräcklighet och har för liten förmåga eller möjlighet att styra över sitt arbetsliv och förutsättningarna för att kunna göra ett bra jobb. Det här är ett område som tangerar socialförsäkringsutskottets ansvarsområde. Men just det här att komma in i ett tidigt skede och se vad det är vi behöver göra för att man ska ”hålla” på jobbet tror jag är oerhört viktigt, kopplat till att vi har ett mer gränslöst arbetsliv vad gäller vad som förväntas av oss och när det förväntas av oss. Vi har också ny teknik som gör att gränsdragningen blir än svårare. Jag vet att det pågår arbete kring de här frågorna. Det skulle vara intressant att höra om detta av , som jag tror kommer att vara representanten för Socialdemokraterna senare i debatten. 37 (V): Vi debatterar betänkandet Arbetsmiljö och arbetstid. Jag skulle först vilja säga några ord om ett ämne som tas upp i den granskningsrapport från som behandlas i detta betänkande och i stor utsträckning rör inspektionsverksamhet. Det är ett trist faktum att den tidigare högerregeringen med utgångspunkt i en ideologiskt motiverad nedvärdering av både arbetarskydd och konkret kunskap om arbetsförhållanden gick väldigt hårt åt . Anslagen drogs ned kraftigt. Som resultat av det blev särskilt inspektionerna lidande. Man fick ofta höra från företrädare för den tidigare regeringen – vi fick höra det nu också från representant – att det här skulle vara ett nytt arbetssätt och att neddragningarna skulle vägas upp av andra insatser, som information, webbaserade hjälpmedel och så vidare. Det finns visserligen en del lovvärda saker där som har ingått i ett utvecklingsarbete, men det har funnits tydliga signaler, inte minst från fackligt håll, om att inspektionerna inte helt och hållet kan ersättas på det sättet eller genom att man jobbar på ett annat sätt. Detta är någonting som jag också menar framkommer när man ser på hur redovisar statistik och även resultatet av den enkätundersökning som man skickade ut till alla arbetsmiljöinspektörer. Även om egna slutsatser inte skulle vara lika tydliga menar jag att själva underlaget borde vara en tydlig signal till både och ledning om att inspektionsverksamheten är ovärderlig och successivt bör byggas upp igen efter de borgerliga nedskärningsåren. Det här är också någonting som har getts bättre förutsättningar . Genom budgetsamarbetet mellan regeringen och har betydligt mer pengar tillförts , och det finns en tydlig intention om att det ska leda till fler inspektörer och fler inspektioner. Jag är stolt och glad över att ha varit med och bidragit till det. Vi kommer naturligtvis att följa den utvecklingen. I övrigt behandlar det här betänkandet en massa motionsyrkanden om arbetsmiljö och arbetstid. Jag hinner inte beröra alla förslag. De är många, och de är utförligt beskrivna i motionerna. Men jag tänker tala lite grann om några av dem. För formens skull kan jag också säga att jag står bakom samtliga av våra reservationer men för tids vinnande yrkar bifall endast till reservation nr 9. Den ekonomiska krisen ledde till omfattande nedskärningar inom den offentliga sektorn. Personaltätheten inom välfärdstjänsterna har på många håll aldrig riktigt återhämtat sig . Den borgerliga skattesänkningspolitiken under Reinfeldtåren ryckte också bort stora resurser som kunde ha gått till fler anställda inom de tjänster som människor behöver mer av, inte mindre av, i vårt samhälle. Den här utvecklingen har gått hand i hand med konsulthysteri och försök att styra med de marknadsinspirerade modeller som har kallats för bland annat ”new public management”. Kombinationen av detta har lett till ganska allvarliga strukturella problem som går ut över anställda. Som en del av den överenskommelse som slöts efter valet mellan och regeringspartierna har det inletts ett arbete runt till exempel styrmodellerna inom offentlig sektor. Den så kallade Tillitsdelegationen är ett viktigt tilltag som i bästa fall kan bidra till bättre arbetsmiljö, mer utrymme för professionell kunskap inom välfärdens verksamheter och mindre av onödig kontroll och rapportering. Men det går förstås inte att komma ifrån bemanningsfrågan. Pressade arbetsscheman innebär ökad stress, som i sin tur kan leda till psykiska besvär, belastningsskador, fallolyckor och att man inte hinner med sina arbetsuppgifter när man har direkt och dagligt ansvar för utsatta människor och deras väl och ve. Det är dokumenterat ansträngande. De 10 miljarder som kommunernas ekonomi stärktes med genom budgetsamarbetet är viktiga och positiva i detta sammanhang. Men det är uppenbart att det kommer att behövas mer. Vi menar från sida att det skulle vara en viktig del av etablerandet av en progressiv samhällsagenda att tillsätta en utredning som ser över konsekvenserna av sänkt personaltäthet – med avseende på de anställdas arbetsmiljö – i offentligt finansierade välfärdsverksamheter och i myndigheter med serviceuppdrag. Det är ett av de förslag som vi har framfört i våra motioner. Apropå sjukskrivningarna vill jag ta upp företagshälsovården. är det av arbetstagarna som har tillgång till företagshälsovård på arbetsplatsen. Det är en siffra som har gått ned och som kan jämföras med slutet av 80-talet, då det var som omfattades av företagshälsovård. Intressant är också att det framträder ett ganska klassiskt klass- och könsmönster här. medlemmar, särskilt kvinnor på mindre arbetsplatser i branscher med många osäkra anställningar, många deltider och en hel del arbete på obekväm arbetstid, hör till de grupper som har sämst tillgång till företagshälsovård. Det är synd, eftersom företagshälsovården kan och ska ha en roll inom det systematiska arbetsmiljöarbetet i enlighet med det som föreskrivs i arbetsmiljölagen. vill se till att alla arbetstagare kan få tillgång till en kvalitetssäkrad företagshälsovård med branschkunskap som arbetar med strategiskt förebyggande arbetsmiljöarbete. Det menar vi är en rättvisefråga. Det handlar också om att ge fler en förutsättning att jobba fram till eller längre och inte bara teoretiskt ha den möjligheten. Det skulle kunna vara en pusselbit i en progressiv agenda för samhällsutveckling och för det goda arbetet. Därför har vi från föreslagit en bred utredning med uppdrag att i nära samverkan med arbetsmarknadens parter ta fram förslag på hur en lagstiftad, effektiv och kvalitetssäkrad företagshälsovård kan skapas och täcka hela arbetsmarknaden. Allt fler arbetsgivare har satt i system att omreglera tidigare heltidsanställningar till deltidsanställningar.