prot · H40973 · 2017-02-23 00:00:00 — Vad avser regeringen att göra för att öppna fler vägar till läraryrket? 119 Statsrådet (S): Tack för en bra och relevant fråga! Precis som vi har diskuterat tidigare i kammaren råder en stor lärarbrist. Vi behöver möta den. Det behöver vi göra med snabba åtgärder och med långsiktigt bra åtgärder som stärker lärarutbildningen och läraryrket. En av de saker som behöver göras är att öka flexibiliteten så att anställning kan kombineras med behörighetsgivande utbildning. vidtas flera åtgärder. KPU är en sådan åtgärd, det vill säga att vara anställd som lärare i ett bristämne som man läser in en kompletterande pedagogisk utbildning. Exemplet från är spännande, och det vill vi ta del av och sprida. Därför har jag bokat in ett möte med dem för att få höra om exemplet. Kommuner och stat behöver jobba tillsammans och inte ägna sig åt blame game. 120 (S): Tack för svaret! Det är viktigt att vi visar vår uppskattning för lokala initiativ. Det ska finnas en hög ambitionsnivå, en målmedvetenhet och tydlighet i detta. Vi är alla förtjänta av att få till detta på så många bra sätt som möjligt. Jag har egentligen ingen följdfråga, men jag kan ändå fråga följande: Kan statsrådet tänka sig fler nya grepp för att öka flexibiliteten och se över systemen? 121 Statsrådet (S): Ja, absolut! Vi behöver göra fler saker för att möta det behov av lärare som finns. Vi vill att alla barn, oavsett var de bor i landet, ska mötas av en kompetent och behörig lärare. Då behöver vi jobba med flera saker. gör vi flera saker. Bland annat skapar vi en attraktivare ämneslärarutbildning och ser till att det blir en högre genomströmning i lärarutbildningen – för många hoppar av. Jag är absolut beredd att ta till mig ytterligare goda exempel. 122 (M): Min fråga går också till statsrådet , och den gäller också lärarbristen. Vi är minst tre talare som har lyft upp frågan, och det visar hur viktig den är för svensk skolas framtid. Vi är nog alla överens om att grunden för en bra skola och för att alla elever ska få en bra utbildning är att det finns bra lärare i alla klassrum. Annars är det svårt att få kvalitet. Den största satsningen regeringen gör för att komma åt lärarbristen är att öka antalet platser på den ordinarie lärarutbildningen. UKÄ har lagt fram en utvärdering som visar att en sådan satsning i stället för att leda till fler lärare faktiskt leder till fler avhopp. Dessutom tar det innan de lärarstuderande som börjar på ordinarie lärarutbildning blir verksamma ute i klassrummet. Hur anser statsrådet att svensk skola ska klara framtidens utmaningar utan behöriga lärare? 123 Statsrådet (S): Tack, , för att du också engagerar dig i frågan. Vi har länge känt till att vi står inför denna stora lärarbrist, och vi har från dag ett jobbat med åtgärder. En del är att bygga ut lärarutbildningen i takt med att söktrycket ökar. Några utbildningar har för lågt söktryck. Några har också för låg genomströmning. Vi vidtar nu åtgärder mot detta. Det går inte att dra alla lärarutbildningar över en kam. I till exempel förskollärarutbildningen är det en hög genomströmning och minst två sökande per plats. I vår satsning ligger också att bygga ut kompletterande pedagogisk utbildning, precis som jag sa i mitt tidigare inlägg, som ett sätt att öppna fler vägar in till läraryrket. 124 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Det är glädjande att se att regeringen har varit försiktigt positiv till de förslag till förändring av den kompletterande pedagogiska utbildningen som vi moderater har lagt fram. Det är många som kan sakna någon enstaka poäng och ha svårt att komma in. Det är en av de lärarutbildningar som det är allra högst söktryck på och där inte alla som söker tas in. När får vi se fler förslag från regeringen om att förändra KPU så att det blir större flexibilitet och så att fler kan gå utbildningen? 125 Statsrådet (S): Vi lägger löpande fram nya förslag – det har vi gjort från dag ett – för att möta den lärarbrist som vi är mitt uppe i. Den kommer att fortsätta att finnas till följd av att det inte gjordes någonting som bland annat satt vid regeringsmakten. försöker vi göra många av de saker som inte blev gjorda då. Jag ser positivt på förslag som flera partier stöder. 126 TREDJE VICE TALMANNEN: Då var veckans frågestund avslutad. Jag vill tacka deltagande statsråd och ledamöter. § 12 (forts. från § 10) Trygg och säker vård för barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet (forts. SoU11) 127 (MP): Fru talman, åhörare, tittare och lyssnare! Den rödgröna feministiska regeringen arbetar långsiktigt med välfärdspolitiken. betänkande 11, Trygg och säker vård för barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet, utgår från en proposition från regeringen med samma namn samt yrkanden från följdmotioner och yrkanden från allmänna motionstiden. Trygg och säker vård för barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet Många av er som lyssnar på den här debatten har säkert minnen från nyhetssändningar om problem på olika former av institutioner inom det vi kallar för välfärdssektorn. Ni har hört om äldre som inte får den service de har rätt till i olika boendeformer, ni har hört om barn som far illa där de placerats och ni har hört om sjuka som man ibland kan tro har glömts bort. De som arbetar med att vårda, ta hand om och stötta barn, sjuka och äldre gör en fantastisk insats, men de får inte alltid den uppskattning de förtjänar. Jag tror att många av oss har tagit en väl fungerande välfärdssektor för given, och rapporterna om bristerna kanske kommer som en överraskning. Men brister har nog alltid funnits. I takt med att personal har fått ett ökat skydd genom lagstiftat meddelarskydd och efterforskningsförbud, som gör att anställda inte i samma utsträckning som tidigare riskerar problem med arbetsgivaren om de avslöjar brister för en journalist, har bilden förtydligats. Det som anhöriga har sett bekräftas numera allt oftare av personal. Politikens svar på detta har varit att öka resurserna för inspektioner och stöd för utbildning. Det har nog alla regeringar bidragit till oavsett politisk färg. Det har blivit allt vanligare att privata utförare används för att yrkesmässigt driva HVB-hem, stödboenden, olika former av boenden för äldre och personer med funktionsvariationer och så vidare. Inga myndigheter verkar dock ha haft riktig överblick över omfattningen av det här. Det har till och med visat sig att en del sådana här enskilda verksamheter har varit helt okända för den kommun i vilken de har bedrivits eftersom de som placerats där har kommit från andra kommuner. Det har försvårat möjligheterna att granska och följa upp. Det här betänkandet, fru talman, handlar om barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet. Alla verkar vara överens om att det behövs en bättre ordning. Regeringens förslag, som man nu lägger på bord, är därför ett lagförslag om att alla sådana här verksamheter som drivs av enskilda och privata utförare ska vara tillståndspliktiga. Det innebär automatiskt att verksamheterna blir registrerade och därmed kända för dem som kontrollerar. Det finns också enskilda verksamheter som är av mer konsultativ art, verksamheter som stöttar kommunernas socialtjänster i arbetet med att hitta lämpliga familjehem och jourhem. En del av dessa företag arbetar även med handledning. Även dessa verksamheter har varit relativt okända och drivits med väldigt varierande kompetens, vilket gör att regeringen har sett ett behov av att införa tillståndsprövning även här. Utskottet föreslår därför att beslutar att de verksamheter som regeringen i sin proposition vill göra tillståndspliktiga också ska bli det. Betänkandet innehåller även några förslag som berör relationen mellan kommuner och landsting. Det handlar om att barn som placeras i olika verksamheter ibland hamnar mellan stolarna. Ansvarsförhållandena mellan kommun och landsting är inte alltid klara, så ingen tar det fulla ansvaret. Förslaget från regeringen är därför att kommuner och landsting ska tvingas ingå en överenskommelse om samverkan kring barnet. Inspektionen för vård och omsorg kan då åtminstone kontrollera att överenskommelsen finns på plats. Trygg och säker vård för barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet Ett i mitt tycke väldigt konkret förslag är att när den inleder en placering av ett barn utanför det egna hemmet och även av unga upp till ska ha skyldighet att underrätta om detta och påminna landstingen om att de är skyldiga att erbjuda dessa barn och unga en hälsoundersökning. Det handlar alltså inte om en obligatorisk hälsoundersökning, utan det är ett erbjudande som landstingen ska ge. Under behandlingen av den här frågan i utskottet har oppositionen drivit igenom ett krav på att institutioner och boenden motsvarande dem som föreslås få tillståndsplikt men som drivs av kommuner och landsting också ska omfattas av tillståndsplikten. Jag har svårt att se logiken i det och behovet av den ordningen. De kommunala boendena och institutionerna är ju redan kända, så tillståndsplikten behövs inte för att uppnå det målet. Hur man ska förena det ansvar som kommunerna har med en tillståndsplikt är också svårt att förstå. Hur ska till exempel en kommun agera när ett privat boende går i konkurs eller av andra skäl väljer att lägga ned? Kommunens ansvar kan ju inte upphöra i ett sådant läge, utan då måste kommunen oavsett tillståndsplikt ta hand om de drabbade barnen. Om det saknas utförare med tillståndsplikt eller om tillstånd dras in kan ju inte kommunens ansvar upphöra. Det är självklart. har tillsammans med Socialdemokraterna och en reservation i betänkandet där vi instämmer i regeringens bedömning att det är tveksamt om ett sådant ingrepp i det kommunala självbestämmandet som oppositionen nu föreslår är förenligt med den lagstiftning vi har i övrigt. Jag utgår från att Lagrådet kommer att titta på det här och lämna synpunkter när och om det här blir en fråga som kommer dit. Med det, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 1, avslag på reservation 2 och 3 och i övrigt bifall till förslaget i betänkandet. 128 MAJ (V): I mitt inlägg kommer jag främst att vända mig till borgarna och till , då jag menar att de har ett särskilt ansvar för att vi ska kunna säkra trygg och säker vård för våra barn. debatterar vi ett av de viktigaste områden vi har att hantera: frågan om den trygghet som vi som samhälle har lovat att vi ska ge barn när den egna familjen kan. Det är ett löfte som vi måste leva upp till. Jag tänker ibland att vi tar förbannat lätt på vilket fantastiskt land är. Ja, det är faktiskt helt världsunikt – ett samhällsbygge som grundar sig på visioner om verklig demokrati, jämlikhet och solidaritet. Vår välfärd grundar sig på idén om att vi alla är lika mycket värda oavsett vilken klass vi tillhör och att vi tillsammans ska ge varandra möjlighet till ett bra liv. Det är verkligen något att vara stolt över. Varför står jag nu och predikar om det här? Jo, för att det vi talar om här handlar om just klass. Barn som placeras kommer ofta från fattiga förhållanden och inte sällan från en familj med en ensamstående mamma. Vårt sätt att ta hand om de här barnen handlar därför om vilken människosyn vi har, och när det gäller just borgarna och finns all anledning till oro när det gäller människosyn. Trygg och säker vård för barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet Ingen här har väl kunnat missa det fasansfulla öde som drabbat 14-åriga . En flicka som under sin korta livstid blivit placerad på 33 olika boenden. Ett barn som slitits upp om och om igen, som upprepade gånger fått veta att ingen klarar av henne, att ingen orkar kämpa för henne, att ingen vill ta sitt ansvar. 33 gånger har vi låtit ett barn känna att hon står helt ensam. Tre av fyra av de boenden som placerades på var privata. har vittnat om hur man tvingats anlita vårdbolag som till hutlösa summor utlovat att ska få den vård hon har rätt till. Men när hon väl är på plats, när hon förbrukats som en påse pengar har de sagt upp sitt avtal – utan förvarning, utan att det har fått några konsekvenser, utan att de har behövt stå till svars. Notan har i stället betalats av ett barn. drivs en majoritet av alla boenden i privat regi. Näst efter tandvården är det här en av de mest privatiserade sektorerna. Självklart gör många av dessa ägare ett bra jobb, men systemet är helt barbariskt. Det är ett system som förvandlar barn som lever i utsatthet till dollartecken i riskkapitalisternas ögon, ett system som strider mot hela idén om vår gemensamma välfärd men som och borgarna älskar. Jag tror att det krävs för eftertanke för er här i kammaren. Det krävs att ni går ur era privilegierade liv och träder in i rollen att det här handlar om er, att det är era barn som jag talar om här . Tänk er hur ni hade känt om någon hade tagit hand om ert barn med löfte om att göra det bättre än ni men ni dag för dag hade fått se hur det bara blev värre – så illa att ert barn inte längre ville leva. Tänk er att det i sitter människor som ska stifta lagar som kommer att vara helt livsavgörande för er och för ert barn. Tänk er paniken när insikten slår till och ni förstår att dessa politiker inte har ert barns bästa för sina ögon, paniken när ni förstår att dessa beslutsfattare i stället sitter varmt och bekvämt i riskkapitalisternas knä och att de trivs så bra där att deras girighet blir viktigare än ert barns trygghet. Hur hade ni agerat då? Men handlar det ju inte om era barn. Inte heller tillhör deras föräldrar några starka väljargrupper. Det här är inte människor som kan bjuda på en lyxig och utsökt middag för att köpa er välvilja. Och det är just här er människosyn blir så tydlig. Ni tycker ju på fullaste allvar att det är helt rimligt att vinstjägare fyller sina skattkistor på bekostnad av barn i utsatthet. Det är också därför som ni helt saknar trovärdighet när ni talar om barns rätt till trygg och säker vård. Er politik är i själva verket ett hot mot hela vår välfärd. Vi i tycker att det förslag som vi ska rösta om är bra. Det är ett steg i rätt riktning. Självklart ska privata aktörer ha tillståndsplikt. Det är hög tid att barn i samhällets vård får den sjukvård de behöver, och det är helt avgörande att kommuner och landsting samarbetar för att det ska bli verklighet. Men om vi inte får bort vinsterna ur välfärden kommer vi bara att fortsatta sätta plåster på blödande sår, och då är det borgarna och SD som bär ett särskilt ansvar för barn som . Vi yrkar alltså bifall till propositionen i dess helhet men reserverar oss tillsammans med Socialdemokraterna och mot förslaget om en generell tillståndsplikt. 129 (KD): Trygg och säker vård för barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet Vi talar om de barn som kan bo kvar hemma i den familj de vuxit upp i. Samhället har ett enormt ansvar att gå in och ge de barnen den trygghet som varje unge förtjänar. Detta är ett område där vi vet att vi som land har misslyckats. Det var också därför vi kristdemokrater, i regering med ansvar för dessa områden, både gjorde upp en del med vår historia och satsade enorma resurser på att försöka stärka förutsättningarna för en trygg framtid för de barn som måste placeras i samhällets vård. Vi började med öppna jämförelser och med att föra statistik och öka vår kunskap om vad dessa barn faktiskt har för livsmöjligheter. Vilken chans ger vi dem? Men framför allt stärkte vi barnens rättigheter och ökade deras rätt att få stöd och hjälp av en egen socialsekreterare. Vi gav ansvariga myndigheter i uppgift att ge stöd och hjälp och ta fram riktlinjer och program för kommunen, som varje gång bär myndighetsansvaret för att göra en prövning av det familjehem eller HVB-hem där ett barn ska placeras. Det ska finnas en plan för hur det hemmet ska utvärderas och vilket stöd och vilken hjälp det ska få i sin enormt tuffa uppgift. Vi såg till att det som har fått webbtiteln ”på soc” startades för att barn själva ska kunna söka information om vilka rättigheter de har. Vart kan jag vända mig när jag behöver stöd och hjälp, när jag vacklar och när de vuxna som ska finnas till för mig faktiskt inte gör det de ska? Det ärende, fru talman, som vi har att ta beslut om är ytterligare ett led i det arbete som vi satte igång. Från sida är vi glada över att den nuvarande regeringen har fullföljt det arbetet. Det är viktigt att vi fortsätter göra allt vi kan för att ge stöd och hjälp till de barn som har de absolut största behoven. Vi stöder därför självklart det förslag om tillståndsplikt som det råder enighet i utskottet kring vad gäller verksamhet som utförs av en annan utövare. Men vi menar att det är lika viktigt att det finns en tillståndsplikt också för de verksamheter som drivs i regi. För det enskilda barnet ska det inte spela någon roll vem som driver verksamheten. Det ska vara lika självklart att man får trygga och goda förutsättningar. Vi ska inte behöva höra om situationer där en privat aktör har fått lägga ned sin verksamhet på grund av att man inte uppfyller kriterierna men att verksamheten i stället, i samma lokaler, kanske rent av med samma personal eller med personal som den privata aktören valde att inte anställa för att de inte levde upp till kriterierna, fortsätter eller startas i regi, utan insyn eller kontroll. Det är inte acceptabelt. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag och är glad att vi tar ytterligare steg för barns trygghet. 130 (C): De lagar vi ska besluta om handlar om att skydda en av de absolut mest utsatta grupperna barn och ungdomar, nämligen de barn och ungdomar som har haft det så tufft i sina hem att går in och beslutar att de ska omhändertas. Trygg och säker vård för barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet Precis som tidigare beskrev är det en lång resa som gjorts . Ett antal förslag har lagts fram och ett antal beslut har fattats för att skapa större säkerhet kring dessa barn och ungdomar. Just dessa lagförslag kommer från utredning, som alliansregeringen tillsatte. Jag tycker att det är väldigt bra att vi i bred enighet kan ställa oss bakom dessa lagförslag. Det finns ett antal viktiga detaljer i förslagen. Det jag vill lyfta är att denna grupp barn, som blir omhändertagna av , förutom att de har haft en oerhört tuff period innan beslutet fattas dessutom har en sämre situation när det gäller hälsa. De är sjukare än andra barn och har sämre tandvårdsstatus. De har helt enkelt fallit igenom det fantastiska välfärds‑, sjukvårds- och hälsokontrollsnät vi har. Det gjordes en undersökning där man plockade ut 120 barn som blivit omhändertagna och gick igenom dem väldigt noggrant. Vartannat av de barnen fick en remiss till en specialist för vidare utredning av en sjukdom. En sjättedel av barnen hade omfattande problem med tandvård, som ingen hade upptäckt. går vi in med lagstiftning och säger att detta inte är acceptabelt. I ett läge där samhället går in och omhändertar ett barn ska man se till att man åtminstone garanterar det barnet att få vara friskt och få den hälso- och sjukvård som alla andra barn har rätt till. Men det är bara en viktig del i detta lagstiftningspaket. Det finns en stor skillnad i svensk politik i hur vi ser på välfärd. Vi är alla helt överens om att vi måste skärpa kraven på de privata aktörerna. Där finns det mycket att göra, och detta är väldigt viktiga steg. Men det vi är oeniga om är huruvida man ska ställa samma krav på de enheter som drivs av kommuner och i vissa fall landsting. Från Alliansens sida tycker vi att det är rimligt att man ställer exakt samma krav på kommunala och privata utförare. Det ska, fru talman, vara väldigt tuffa och hårda krav. Men från vänstersidan är man inte beredd att ställa samma krav på de kommunala aktörerna, och det är för mig obegripligt. Vi har haft ett antal fall där det har varit en tuff tillsyn av den privata aktören, vilket tvingat denne att lägga ned. Det är helt rätt; man ska lägga ned i ett läge där man inte har en verksamhet som uppfyller kraven vad gäller lokaler, personalens utbildning och så vidare. Men barnen flyttas sedan över till en verksamhet, som i vissa fall till och med bedrivs i samma lokal men med mindre och sämre utbildad personal. Men då är det kommunen som driver det, och då behöver man inte ställa några krav – då är allt frid och fröjd. Där finns den stora skillnaden. Man blir, fru talman, förvånad när man lyssnar på och , som står här uppe och använder fyra av sina till att beskriva hur fruktansvärt illa det fungerar på den privata sidan, där vi alltså alla är överens om att kraven ska skärpas. Men hon nämner inte med ett ord de problem som finns hos de kommunala utförarna. Där, fru talman, går gränsen i svensk politik mellan Alliansen, som är beredd att ställa mycket tuffa kvalitetskrav på alla, oavsett om det är en eller en privat utförare, och vänstersidan, som allra helst skulle vilja stänga ned de privata verksamheterna och framför allt inte är beredd att ställa några kvalitetskrav eller se till att det blir skärpt tillsyn. Där finns skillnaden. Trygg och säker vård för barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet Det är därför, fru talman, som jag tycker att det är så bra att socialutskottets majoritet faktiskt har lagt fram ett förslag om ett tillkännagivande till regeringen med en uppmaning att återkomma med ett nytt förslag som innebär att vi ställer samma tuffa krav på privata och offentliga utförare. Därmed, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag. 131 (L): Många har redan varit uppe här och förtjänstfullt talat om vad betänkandet innehåller. Att vara sist ut innebär ofta att man får göra något av en sammanfattning, alternativt en upprepning. Det är verkligen glädjande att vi i stort är överens och att vi alla ser att kraven behöver skärpas och kvaliteten öka. De delar som vi inte är överens om har precis min allianskollega bra redogjort för, så det ska jag inte upprepa. Vi vet att de barn som har haft samhället som föräldrar långt oftare än andra barn hamnar i olika former av missbruk och riskbruk. Självmord är vanligare, liksom beroende av försörjningsstöd. publicerade en studie om vård och omsorg om placerade barn. Den studien visade att dödligheten är nästan fem gånger högre för placerade barn och unga. Självskadebeteende är tio gånger vanligare, och användandet av psykofarmaka är mellan 15 och 19 gånger högre än för andra barn och unga i befolkningen i stort. Bland de 17-åringar som placerades innan de var är det bara sex av tio som är behöriga till gymnasiet. Var tionde ung vuxen med ekonomiskt bistånd har varit placerad i barn- och ungdomsvården. Många placerade barn har också eftersatt hälsa. De har det på grund av omsorgsbrist. De har inte fått gå på rutinmässiga hälsokontroller. För många barn är hälsovården bristfällig före placering och tyvärr också under placeringen. Kroniska sjukdomar som eksem och astma har lämnats obehandlade, och hälsoundersökningar hos BVC och tandvården kan vara mer eller mindre obefintliga. Barnen är i behov av såväl vaccinationer som syn- och hörselundersökningar. finns också luckor i dokumentationen när det gäller barnens hälsa. Därför är det bra att vi nu äntligen, efter enträget tjatande och massor av motioner, förslag och artiklar från oss liberaler, nu äntligen har ett förslag på bordet om att alla placerade barn ska få en hälsoundersökning. En annan sak, som vi för övrigt kommer att fortsätta tjata om lika mycket, är , som fortfarande bereds i , som det så vackert heter. Utredningens förslag skulle innebära ett stärkt barnrättsperspektiv och ökad rättssäkerhet för de barn som är placerade i samhällets vård, särskilt för dem som behöver tvångsvård. Vi är en majoritet i som vill att ska bli lag. Det är minst sagt dags att börja tala om barn som egna rättighetsbärare – barn med egna rättigheter, som subjekt och inte objekt. De barn som vi som samhälle har tagit på oss ansvaret för ska vi också finnas där för. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. Trygg och säker vård för barn och unga som vårdas utanför det egna hemmet