prot · H50940 · 2017-11-30 00:00:00 — Vad gäller arbetsmarknadslagstiftningen finns det oberoende utvärderingar, även sådana gjorda av arbetsgivarorganisationer. Sänkta ingångslöner är ingen som helst nyckel till att lösa det problem med trösklar in till arbetsmarknaden som vi har pratat om. Tvärtom har arbetsmarknadens parter med framgång skött lönepolitik på ett föredömligt sätt med relativt få konflikter och i harmoni. Men som sagt har vi olika syn på det här. Arbetsförmedlingen har jag förstått att ni vill privatisera. Ursäkta, Per Lodenius, men det påminner mig lite grann om det jobbcoachningssystem ni införde förra gången. Vad är det som ska bli bättre av att privata aktörer gör det här i stället för staten? 17 PER LODENIUS (C) replik: Jag vill först avrunda diskussionen om ingångslöner och möjligheten att komma in på arbetsmarknaden. Det handlar om att de som står i utanförskap ska kunna komma in på arbetsmarknaden. Det finns många olika utredningar och undersökningar som visar att det här är en möjlig väg att gå. Det är till och med så att fackförbunden nu har börjat vända. Arbetsgivarna gör nu avtal för att titta på om man inte kan ha lägre ingångslöner för att få in fler på arbetsmarknaden. Jag tror att Socialdemokraterna börjar stå ganska ensamma med tanken att detta inte ska kunna fungera. Det handlar om gå från utanförskap till innanförskap. Det handlar om att fler ska kunna komma in på arbetsmarknaden och sedan kunna komma vidare och göra arbetskarriär. När det gäller Arbetsförmedlingen handlar det om att vi måste öppna upp möjligheterna att förmedla arbete och hitta dem som är experter på att hitta arbetena. fungerar tyvärr inte myndigheten på det sättet. Arbetsförmedlingen förmedlar nästan inga jobb alls. Vi behöver öppna för bättre matchning och arbetsförmedling. När det gäller utbildning: Ja, kommunerna har ett stort ansvar för skolorna. Men eftergymnasial utbildning på högskola eller yrkeshögskola är ett statligt ansvar. Jag skulle önska att regeringen nu verkligen satte mer fart när det handlar om möjligheterna för dem som har gått i särskola. Vi beslutade om ett tillkännagivande . Samtliga partier stod bakom det. Men jag har fortfarande inte hört någonting från regeringen om de här frågorna. De får gärna ta kontakt med mig. Jag har mycket underlag som man kan jobba med. 18 MAJ (V): debatterar vi nya nationella mål för funktionshinderspolitiken, mål som ska utgå från FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Genomförandet av funktionshinderspolitiken ska enligt regeringens förslag inriktas mot fyra områden: den universella utformningen, tillgänglighet, individens självständighet och motverkan av diskriminering. I grund och botten handlar det här om att varje människa i landet ska kunna leva sitt liv. Vi ska kunna arbeta, studera och skaffa familj. Vi ska kunna gå på bio, gå på dejt eller vara aktiva i ett politiskt parti. Vi ska bygga ett samhälle där vi alla kan röra oss fritt och vara aktiva medborgare i en demokrati, ett samhälle där ingen av oss ska bli diskriminerad. Nationellt mål och inriktning för funk-tionshinderspolitiken Vi i står bakom förslaget och tycker att det här är viktiga mål, för det är mål som förpliktar. Regeringen säger att funktionshinderspolitiken är en del i arbetet för ett mer jämlikt samhälle, där människors olika bakgrund eller förutsättningar inte ska avgöra möjligheten till delaktighet. Det är stora ord som inte har det minsta värde om de inte fylls med handling – handling som går i rätt riktning. Jag tror inte att det undgått någon vilken fruktansvärd utveckling vi bevittnat vad gäller personlig assistans. Rätten till att leva våra liv står hotad. Regeringen säger själv att den personliga assistansen är en central del för att uppnå målet om individens självständighet. Men med den insikten undrar jag hur man kan komma till slutsatsen att inga andra konkreta åtgärder behöver vidtas eftersom man tillsatt . Det förvånar mig, eftersom direktiven till den utredning som regeringen hänvisar till inte innehåller så mycket som ett ord om att justera lagen efter alla de domar som fallit, de domar som slår LSS-reformen i spillror. Inte ett ord står det om detta. Däremot andas direktiven en tydlig vilja att spara pengar, och det är assistansen som ska få stryka på foten – den insats som enligt regeringen är en central del för individens självständighet. Att sätta upp mål är något som förpliktar. Då duger det inte att med ena handen kräva rättigheter åt människor när man med den andra tar dem ifrån oss. Så jobbar inte vi i . Därför kräver vi att direktiven till ändras så att det ensidiga kostnadsfokuset helt tas bort. Vi kräver också att LSS justeras med tanke på alla de domar som fallit, inte bara den senaste. politik bygger på att vi vill ha ett rättvist och solidariskt samhälle där varje människa ska ha möjlighet att leva ett gott liv, oavsett bakgrund eller förutsättningar. Vi vet att personer med funktionsnedsättning som grupp generellt sett har sämre levnadsvillkor och sämre möjligheter att delta i samhällslivet än övriga befolkningen. Men vi vet också att kvinnor med funktionsnedsättning genomgående har ännu sämre levnadsvillkor än män. Kvinnor får till exempel sämre stöd för att komma i arbete, får mindre assistans och får inte den hjälp de har rätt till om de blir utsatta för våld. För ett feministiskt parti som vårt är det en skyldighet att synliggöra dessa skillnader och motverka dem. Funktionshinderspolitiken måste ta en mer feministisk inriktning. Vi vet också att situationen för hbtq-personer med funktionsnedsättning är en fråga som alltför sällan uppmärksammas. Med de förtryckande normer som finns i vårt samhälle drabbas människor av dubbel diskriminering utan att någon agerar. När RFSL initierade kunde man mycket snabbt se att det fanns stora kunskapsluckor hos dem som möter dessa människor. Därför menar vi att ett första steg är att kartlägga situationen för hbtq-personer med funktionsnedsättning för att få kunskap och synliggöra problemet. Vi från tycker att de mål som vi ska fatta beslut om är mycket viktiga. Ambitionen är att de ska ge starkare och tydligare koppling till funktionsrättskonventionen och genomförandet av Agenda 2030. Det visar på att det är deklarationen om mänskliga rättigheter som är det fundament som funktionshinderspolitiken ska vila på. Vi ska stå upp för vår okränkbara rätt att leva våra liv som fria individer. Nationellt mål och inriktning för funk-tionshinderspolitiken Men för regeringen är detta en piska. ska klubba igenom förslaget, och regeringen har antagit mål som kräver att de agerar för att leva upp till sitt eget förslag. Vi ställer oss självklart bakom alla våra reservationer, men för att spara tid yrkar jag bifall enbart till reservation 7 och reservation 18. 19 (L): Jag står naturligtvis bakom samtliga reservationer från Liberalerna, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 7 under punkt 6. För oss liberaler är det en självklarhet att människor är fantastiskt olika. Vi har olika kön, könsidentitet, sexuell läggning, ålder, härkomst och livsåskådning. Vi har också skiftande funktionalitet. Personer med funktionsvariationer finns i alla åldrar, klasser och yrkesgrupper. De lever i staden och på landet, ensamma och i familjer. De arbetar, de är studerande, de är arbetslösa och de är sjukpensionärer. De har olika värderingar och olika intressen. De är i stort sett som alla är. Det är ingen homogen grupp som det är synd om, som står utanför, som man ska ta hand om eller som är utsatt. Det är individer som finns överallt i detta nu med ambitioner och livsdrömmar. Det är människor med förutsättningar som i vissa avseenden möjligtvis kan skilja sig från majoritetens, men dessa människor är en otroligt viktig del av samhällsgemenskapen och har all rätt till delaktighet i den som en del i det kompetenskapital som är grunden för vårt välfärdssamhälle. Funktionshinderspolitik handlar om att förverkliga den rätten. Det handlar om självständighet och självbestämmande. En liberal politik verkar alltid för att skapa förutsättningar för att alla ska kunna bli sitt allra bästa jag. Respekten för den enskilda människans frihet och värdighet – inte grupptillhörighet eller funktionalitet – är själva kärnan och utgångspunkten. Det handlar om mångfald, herr talman, inte om enfald. Det är särskilt viktigt när det handlar om människor som på olika sätt har mött hinder i livet, människor för vilka friheten inte alltid är självklar och för vilka friheten måste försvaras extra mycket. Liberalerna redovisar i den gemensamma följdmotionen från allianspartierna våra synpunkter på det i propositionen föreslagna målet och inriktningen för funktionshinderspolitiken. Vi har därutöver starka synpunkter på vad som saknas i propositionen. På till exempel utbildningsområdet och arbetsmarknadsområdet har propositionen karaktären av en skrivelse och framstår där som en tämligen fullständig redogörelse för regeringens funktionshinderspolitik. Även om man kan ha detaljsynpunkter på det är det ganska bra, och vi instämmer i stora delar. Men vi vill mer, vilket våra motioner också redovisar. Men, herr talman, det finns andra centrala politikområden som i propositionen och betänkandet förbigås i princip helt med tystnad, trots att det där pågår både utredningar och olika uppdrag. Det gäller inte minst ett av de fyra områden som regeringen själv pekar ut som särskilt viktiga för att nå målet för funktionshinderspolitiken, nämligen individuella stöd och lösningar för individens självständighet. Nationellt mål och inriktning för funk-tionshinderspolitiken Ett viktigt inslag här är, som många tidigare talare har nämnt, LSS och personlig assistans. Det konstaterar också regeringen, om än i en liten bisats. Regeringens intentioner för LSS nämns dock inte med ett ord i propositionen. Det är särskilt märkligt när propositionens viktigaste förslag är att på allvar nu ska prägla funktionshinderspolitiken och när på samma punkt fått hård kritik för att inte leva upp till konventionen just vad gäller nedskärningar på assistansområdet. Med en kraftigt hårdnande praxis, och med regeringens goda minne, har andelen personer som får avslag på nyansökningar om assistansersättning från blivit rekordhög. Det har aldrig någonsin i lagstiftningens historia varit så hög andel avslag. Det gäller även antalet som får minskad eller helt indragen assistans vid omprövning. Effekten är solklar. Belastningen för de enskilda, närstående och omgivningen är övermäktig. Om vi tar systemperspektivet blir övervältringen på kommunerna, landsting och regioner allt större för . Det pågår en LSS-utredning som ska vara klar , månaden efter valet. Sedan kommer det att dröja innan en lagstiftning är på plats. Vi menar från Liberalernas sida att det är helt oacceptabelt. Man kan inte särskilja dagens proposition från de bärande delar som en sådan lagstiftning bygger på och låtsas som de inte hör ihop. De som blivit av med sin assistans mår inte bättre av vackra ord . De kan inte vänta. Regeringen påstår att utredningen ska föreslå en moderniserad lagstiftning med helhetssyn. Men med utredningens direktiv är det inte möjligt. Regeringen skriver uttryckligen att alla eventuella förbättringsförslag inom LSS ska bekostas av besparingar inom assistansersättningen. Dessutom kan mer besparingar inom assistansen behöva ske av statsfinansiella skäl, skriver man. Liberalerna krav är solklara. Tidtabellen måste göras om. Det behövs ett snabbspår, och politiken måste hänga samman. Människor ska inte behöva vänta. Regeringen måste snabba på utredningen och också komma med tilläggsdirektiv till den. Det ska vara direktiv där fokus är på goda levnadsvillkor, självständighet och delaktighet för personer med funktionsvariationer. Det ska vara nya direktiv där fler, inte färre, får del av sina mänskliga rättigheter. Det ska vara direktiv som ger alla möjlighet att bli sina bästa jag. På det område vi debatterar kan man säga att välfärd håller på att falla isär. Alla får inte vara med längre. Regeringens agerande genom den politik man för mot de personer som har funktionsvariationer ger den effekten. Låt oss nu gemensamt låta den proposition som vi ska fatta beslut om bli vändpunkten till en politik för frihet som ger alla möjlighet att verkligen bli sitt bästa jag. Det finns skarpa förslag i betänkandet. Det finns ett tillkännagivande som vi gemensamt kan ställa oss bakom. Än finns det tid för regeringspartierna att ställa sig bakom dem och göra detta till ett gemensamt politiskt avstamp för en bättre framtid. 20 (S) replik: Nationellt mål och inriktning för funk-tionshinderspolitiken En stor del av ditt anförande handlade om LSS, . Precis som tidigare anklagade du regeringen för besparingar. Jag tycker att det inte är sjyst. Det är fortfarande en rättighetslagstiftning som kommer på löpande räkning där myndigheten beslutar om vilka behov som man har rätt att få hjälp med. Regeringen har inte ändrat ett komma i lagstiftningen. Jag tycker att vi kan föra debatten på ett sjystare, rakare och ärligare sätt, . Vad menar du med regeringens goda minne? Vad insinuerar du när du antyder att den inte gör någonting när avslagen ökar? Det är precis det som den här regeringen har gjort till skillnad från din regering och ditt parti förra mandatperioden. Vi har tillsatt en hel del utredningar. Grunden i det är, precis som du säger, en gedigen LSS-utredning. Jag är otroligt förvånad över att ni sågar den innan ni ens har sett utredningsförslagen. Man ska kunna ha en utredning i lugn och ro. Sedan får vi diskutera vilka åtgärder vi behöver vidta, och jag hoppas att vi får en bred överenskommelse. Att såga en mycket bred utredning från början är för mig bekymmersamt. Jag vill avsluta med att säga att regeringen har kungjort att det kommer ett pm till mars månad när det gäller stopp av tvåårsprövningar. Det är otroligt snabbt och effektivt agerat. Det hjälper tyvärr inte dem som har drabbats, men det hjälper de nya. Dessutom har man sett över samverkan mellan kommuner kontra och . Det ger i varje fall kommunerna ett andrum. Det är fler instanser än staten som bedriver vård och omsorg. 21 (L) replik: För att vattnet ska rinna ur ett badkar måste någon dra ur proppen, . Den proppen åkte ur . Det började med ett uttalande av finansminister som sedan späddes på och avslutades elegant med ett nytt regleringsbrev till . Där började vattnet rinna ur. Där gavs uppdragen att kunna göra avslag och att använda och implementera de domar som tidigare legat på is för att göra hårda tolkningar där praxis har förändrats mycket kraftfullt. har regeringen inte gjort något. Det är vad jag menar med stillatigande. Den har haft möjligheten att göra något under två . Den har valt att inte göra något. Den utredning som pågår har fokus enbart på ekonomi. Jag nämnde det i mitt anförande, och jag kan nämna det igen. Det är inte möjligt för utredningen att komma med nya förslag till en ny förbättrad LSS utan snarare bara en sämre för dem som har bruk av den. Den får inte kosta ett öre mer än vad den kostar . Det står uttryckligen. Alla reformer ska bekostas av assistansersättningen, och det kan komma ytterligare besparingar av statsfinansiella skäl. Detta är klippt och skuret direkt ur utredningens direktiv. Vari ligger de faktiska förbättringarna för dem som behöver lagstiftningen i detta, ? 22 (S) replik: Det är ganska allvarliga anklagelser kommer med. Domstolar och myndigheter i det här landet är självständiga. Det står inskrivet i vår grundlag. Om du då tycker att regeringen har agerat fel ska du göra en KU-anmälan, men jag tror inte att du kommer att få någon framgång i frågan. Nationellt mål och inriktning för funk-tionshinderspolitiken Jag tycker att man måste vara noga med hur man uttrycker sig. Jag har personligen vid ett flertal tillfällen frågat generaldirektören för , och hon svarar likadant varje gång: Vi agerar självständigt, och vi är skyldiga att följa lagar och ny rättspraxis. Någon annan agenda finns inte. Det hela beror helt enkelt på den ihåliga lagstiftning som togs fram 1993 av bland andra , som det då hette, och att den skrevs lite väl hastigt. Ambitionen nu är att se till att lagstiftningen långsiktigt och effektivt fyller de funktioner som vi är överens om, det vill säga att de människor som behöver stöd och hjälp ska få det. Varken du eller jag vet vad som kommer ut ur utredningen. Dessutom ska det fattas ett majoritetsbeslut. Jag har inte sett någon utredning vare sig från min regering eller från din tidigare regering som har med ekonomiska förpliktelser att göra. Jag tycker snarare att det handlar om att ta ansvar för att varje skattekrona går till det den är avsedd för i stället för att bara gå ut till fel åtgärder. Det kan vi väl ändå vara överens om, du och jag, : Skattepengarna går inte enbart till dem som har behov av stöd och hjälp. Det är vettigare att vi riktar pengarna till dem som verkligen behöver det. Sedan ska vi se till att göra detta i brett samförstånd; det är jag övertygad om. 23 (L) replik: Herr talman och ! Jag läser ur regleringsbrevet: ska aktivt bidra till att minska antalet timmar i den personligt assistansen. Det är ett direkt utdrag ur regleringsbrevet till . Det var det som drog proppen ur badkaret. Det var där allting började. Det var där ett ras började från en ganska stabil nivå. Det är ett ras som är uppe i drygt 1 200 personer som har pressats ur den statliga assistansersättningen. Detta är inte rimligt, och det är inte värdigt vårt samhälle. Att följer sitt uppdrag från regeringen är helt naturligt. Det ska en myndighet göra, och man gör det självklart. Det är vi helt eniga om. och alla myndigheter har ett självständigt uppdrag att följa det uppdrag som sittande regering ger, och här har regeringen gett detta uppdrag. ser vi ministerkollegor till , som är ansvarigt statsråd för frågorna, stå i tv och säga att det behövs lagöversyn på en massa olika juridiska områden där praxis har förskjutits eller där lagstiftningen inte räcker till för att skydda samhället eller för att stödja medborgarna – utom på detta område. Vi såg att det kommer någonting nytt. Jag menar att det är två till . Man har haft möjligheten, och man har uppenbarligen inte velat. Det är detta jag menar när jag talar om betänkandet och propositionen: Det finns många delar som är bra, och jag är glad att vi nu får till stånd en helhetssyn när det gäller funktionshinderspolitiken. Detta är ett bra skelett, men det saknar de bärande delarna. Och det är inte bra. Nationellt mål och inriktning för funk-tionshinderspolitiken 24 (M): beslutade alliansregeringen att underteckna om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Konventionen med tillhörande protokoll trädde i kraft , och alliansregeringen presenterade en strategi för funktionshinderspolitiken som var baserad på konventionen. Funktionshinderspolitik är en del i arbetet för ett mer jämlikt samhälle, där människors olika bakgrund eller förutsättningar inte ska avgöra möjligheten till delaktighet i samhället. I det betänkande vi nu har att ta ställning till redovisas i propositionen Nationellt mål och inriktning för funktionshinderspolitiken även ett antal åtgärder som syftar till att bidra till det nationella målet för politiken. Det är viktigt att det i målet också finns ett tillägg som Alliansen har föreslagit om att det ska vara en mänsklig mångfald som grund. Det är också roligt att det finns en enighet i utskottet om formuleringen. Utskottet föreslår även ett tillkännagivande till regeringen om att det behöver tas ett samlat helhetsgrepp om funktionshinderspolitiken och att regeringen ska återkomma till enligt det beslut som har fattats tidigare i den här kammaren om valfrihet för den assistansberättigade i valet av utförare. Man ska själv få välja. Jag yrkar självfallet bifall till utskottets förslag. Det är viktigt att vi här i riksdag fattar nödvändiga beslut för att få sjysta villkor för dessa barn, ungdomar och vuxna så att de får leva ett liv som är så likvärdigt som möjligt med det vi andra lever. Det här är en skör grupp, som vi inte ska svika. Vi ska säkra kvalitet och förutsättningar för dessa människor att leva ett värdigt liv. Alla barn, unga och vuxna ska ges förutsättningar att pröva och utveckla sin förmåga och sina kunskaper till sin fulla potential oberoende av ålder, könstillhörighet och funktionsnedsättning. Det kan till exempel gälla arbete eller studier. När det gäller insatsen enligt LSS, som handlar om daglig verksamhet för människor , beskrivs i lagens förarbeten att denna verksamhet bör ha som mål att utveckla brukarnas och deltagarnas möjligheter till ett förvärvsarbete. Personlig assistans är en frihetsreform som vi är stolta över att ha infört. Det är en reform för ökad frihet i dess allra bästa bemärkelse. Men det finns också brister med denna reform i struktur och utformning. Det finns anledning att se över inslag i reformen för att utveckla högre kvalitet, tydlighet och fördelning av ansvar och befogenheter. Ordning och reda i välfärden är avgörande. Det handlar i grunden om vilket synsätt man har och ur vilket perspektiv frågor om personlig assistans betraktas. Vi moderater värnar alla människors rätt till ett rörligare liv. Det ska inte vara så att en funktionsnedsättning betyder att man plötsligt ses som en del av ett kollektiv med exakt samma behov av stöd och service. Alla som har en funktionsnedsättning ska kunna delta i samhället på så jämlika villkor som möjligt, och stödet ska finansieras gemensamt och solidariskt efter behov. Det ska dessutom vara tillgängligt för alla oavsett vilken betalningsförmåga den enskilde har eller var i landet man bor. Vi behöver en mer flexibel arbetsmarknad, där vi ser det friska och ger förutsättningar för personer med funktionshinder att arbeta och känna sig behövda. Nationellt mål och inriktning för funk-tionshinderspolitiken Rättigheterna till arbete på lika villkor regleras i om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. FN har också satt upp globala mål för hållbar utveckling, som ingår i Agenda 2030-arbetet. Ett av delmålen är att uppnå full och produktiv sysselsättning med anständiga arbetsvillkor för alla kvinnor och män, inklusive ungdomar och personer med funktionsnedsättning samt, självklart, lika lön för lika arbete. Utgångspunkten är att insatserna för funktionsnedsatta ska vara träffsäkra, flexibla och kostnadseffektiva. De ska också vara enkla och tydliga och samverka väl med andra insatser. Regeringens direktiv till i kombination med snävare tolkning av rättspraxis har lett till att många har fått neddragen eller helt indragen assistans. Det skapar naturligtvis en oro hos alla dem som omfattas av funktionsnedsättningar men också hos deras anhöriga. Det är kommunerna som svarar för de flesta av insatserna till sina kommuninvånare. Landsting och regioner ansvarar som regel för det som handlar om rådgivning och annat personligt stöd, och ansvarar för den beviljade assistansersättningen. Vi måste se till att det blir klart och tydligt vem som gör vad. Det får inte vara godtyckliga bedömningar som avgör om de svagaste i samhället ska få ta del av samhällsinsatser, och man ska inte falla mellan stolarna i olika bidragssystem. Här måste vi förenkla och förtydliga – allt för att ta till vara varje människas lika värde i vårt samhälle. 25 MAJ (V) replik: Socialdemokraterna hade verkligen en poäng i det tidigare anförandet här. När satt vid makten och höll i taktpinnen agerade man inte när man såg vilken utveckling den första domen hade. Vi har drivit frågan om att ändra lagstiftningen . , när det började talas om en utredning, var vi tydliga med att vi inte ville ha ett ensidigt kostnadsfokus i den utredningen. Det berodde på att även den förra regeringens retorik handlade om fusk och kriminalitet och om att man måste spara pengar. Det oroar mig att vi nu har kommit i en situation där den nuvarande regeringen verkar ha skjutit fram frågan till nästa val.