prot · H40975 · 2017-02-28 00:00:00 — Det är en logistisk fråga, som också den hänger samman med hela processen från ax till limpa. Hur har människor kommit vidare, och hur ska de komma vidare? 11 (M): En vanlig dag är det ungefär 900 000 människor som inte går till jobbet. Enligt regeringens siffror kommer antalet att öka till bortåt 1 miljon. är det i storleksordningen en kvarts miljon människor som har sökt asyl i . En del får stanna, och andra inte. Till detta kommer anhöriginvandring. En del av de människor som kommer hit är väldigt erfarna och välutbildade, och andra är det inte. Sammantaget innebär detta stora utmaningar som kommer att möta . Vi känner till vårt eget track record, som visar att efter nio är har ungefär hälften av dem som har kommit till varit i arbete. En av fyra har haft ett heltidsjobb. Då måste det naturligtvis till en bred reformagenda för att få fler jobb och växande företag. Det handlar om fler enkla jobb, bidragstak, tredubblat och en hel del andra saker. Det handlar också om initiativet med snabbspår, som är ett viktigt initiativ för att försöka få in människor snabbare på arbetsmarknaden. Flera branscher har hoppat på detta för att se om man kan få det att funka. Det gäller inte minst besöksnäringen, där både fack och arbetsgivare var tidigt ute när regeringen kom med initiativet. Jag tycker dock, herr talman, att det också har väckts ett antal frågor kopplat till detta: Vad blir utfallet, och hur kan detta utvecklas framåt? Ett exempel är handeln. Handeln är en viktig näringsgren i . Där finns inget snabbspår eftersom parterna inte är överens. Vi vet att det finns mängder av jobb inom handeln. Det är inte enkla jobb, men det är ofta lågtröskeljobb som kan innebära fantastiskt goda möjligheter att ta sig in på den svenska arbetsmarknaden. Men denna dörr är alltså i det här avseendet stängd, och möjligheten finns inte. Detta tillhör egentligen formellt handeln, och det finns ett initiativ kopplat till farmaceuter. Man har identifierat att bland de nyanlända finns 600 personer som detta gäller. är det enligt uppgift i storleksordningen 40–50 som har varit inne i snabbspåret. Det sägs att det finns en del problem med när det gäller kartläggning, handläggning, regelverk och andra saker. Man ställer sig frågan: Hur kan det egentligen vara på detta sätt? Det finns ett tredje exempel, nämligen besöksnäringen, som var inne på. Man har identifierat i storleksordningen 300 kockar, och enligt uppgifter från Visita är det 81 personer som har genomgått snabbspår. Man ställer sig frågan: Var är de andra av dessa 300? Rimligen borde det också finnas väsentligt fler av de 163 000 som sökte asyl i som har erfarenhet av att jobba som kock eller något annat inom restaurangbranschen. Det finns ett antal frågor man kan ställa till arbetsmarknads- och etableringsministern. Den första gäller exemplet från svensk handel, och det är det bredaste. Vi vet att det finns viktiga arbetsplatser där. När nu parterna inte är överens – tycker arbetsmarknadsministern att detta är rimligt, eller är hon beredd att bidra till att man kan ha snabbspår också i en sådan bransch även i de fall då parterna inte är till överens? Den andra frågan är kopplad till det specifika farmaceutspåret. Om det ”bara” är 40–50 av 600 identifierade personer som är inne i snabbspåret – vad gör då ministern, via eller andra, för att se till att detta åtgärdas? Den tredje frågan är kopplad till besöksnäringen. är det tydligen 81 kockar som har gått igenom snabbspår trots att vi vet att det inom besöksnäringen finns ett stort behov av kockar. Medlemmar och restaurangägare har själva investerat pengar och vilja. Jag undrar: Vad är ministern beredd att bidra med för att detta ska funka bättre? Branschen vittnar själv om att Arbetsförmedlingen endast pekar ut personer i , och och inte i andra städer runt om i landet. Slutligen: Ministern skriver i svaret till att det handlar om att åtgärda hinder för en smidig process. Då ställer jag mig frågan: Vad är det ministern tänker sig att göra konkret för att detta ska funka på ett bättre sätt än det har gjort ? 12 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S): Låt mig först tacka för hennes engagemang. Jag tror att det är bra att det finns en bred uppslutning kring snabbspåren. Syftet är inte att någon ska gå före någon annan utan att det helt enkelt ska gå snabbare. Vi ska slippa dödtid och onödig väntetid. Snabbspåret för kockar var mycket riktigt det snabbspår som kom igång allra snabbast. Parterna och branschen sa sig klara av att ta emot 300 personer i valideringar och inom snabbspåret. Man utbildade handledare för detta. Det var branschens egen bedömning. Arbetsförmedlingen har misslyckats med att kartlägga kompetens för att kunna anvisa personer till snabbspåren i tillräcklig omfattning. Det var bara drygt 80 personer . Låt mig bara säga att det är oacceptabelt. Arbetsförmedlingen måste leverera bättre när det gäller att kartlägga kompetensen och välja ut rätt personer till snabbspåren. Ingen skugga ska falla över parterna i det här sammanhanget, utan det är Arbetsförmedlingen som måste leverera väsentligt mycket bättre. Arbetsförmedlingen har en ny organisation kring detta och nya ansvariga för snabbspåren. Jag träffade själv parterna inom just snabbspåret för kockar då vi hade ett möte på departementet med dem och med ansvariga personer inom Arbetsförmedlingen. Syftet var att säkerställa att vi får snabba kontakter direkt för att kunna ta bort de hinder som har funnits både när det gäller vissa upphandlingsproblem och när det gäller att anvisa tillräckligt många lämpliga personer. Jag är helt övertygad om att det finns långt fler än 300 personer som är lämpliga för snabbspåren. Vi tydliggjorde också att snabbspåren naturligtvis kan rikta sig även till den som inte är nyanländ. Restaurangfacket har till exempel vittnat om att man har personer i sin a-kassa som har erfarenhet av att jobba som kock. Det är personer som kanske behöver fräscha upp och validera sin kompetens för att kunna komma tillbaka i sitt yrke, och självklart ska vi också öppna snabbspåren för detta. Jag följer snabbspåren mycket noga, vart och ett av dem. Det gäller inte minst de ansvariga för kockarna, som jag som sagt träffade . Det är helt oacceptabelt att vi inte får fram personer i tillräcklig takt när det uppenbarligen finns många personer som skulle vara lämpliga för snabbspåren. Det är jag helt säker på. De olika snabbspåren har lite olika dynamik. Några har rullat på väldigt bra, och andra har haft en del inledande problem. För samtliga snabbspår där det har identifierats någon form av problem har min statssekreterare själv träffat parterna för att gå igenom och hands-on lösa de problem som kan finnas och som vi naturligtvis måste lösa. Man ska ärligt säga att parterna har varit både snabbare och flexiblare än Arbetsförmedlingen. Det är bra. Men det är också viktigt att Arbetsförmedlingen blir snabbare och flexiblare i sitt sätt att arbeta för att kunna möta en snabbt föränderlig arbetsmarknad och, inte minst, de stora behov som arbetsgivarna har på arbetsmarknaden. tar upp behovet av fler jobb och växande företag. Det är precis vad vi har; vi har fler jobb och växande företag. Det växer så att det knakar. Det huvudsakliga problemet just nu är att finna rätt personer med rätt kompetens för att kunna besätta de lediga jobben och att hjälpa de personer som inte har rätt kompetens att höja sin kompetens så att de också får en chans att komma in på arbetsmarknaden. När det gäller handläggningstiderna på är inte jag huvudansvarig, men jag vet att regeringen har satsat mycket stora resurser – utökade handläggningsresurser – på just för att man ska kunna bedöma utländska examina. Tiden har också minskat väsentligt, men när det gäller hur mycket har jag tyvärr inte någon uppgift med mig här i talarstolen . 13 (M): Tack, statsrådet, för uppföljningen! Det är glädjande att få ett rakt besked, även om det är ett tråkigt besked. Jag hade skrivit ned ett antal punkter, men jag räknar nu med att statsrådet redan har tagit tag i detta. Det var ett tydligt svar om att det inte fungerar på Arbetsförmedlingen som det ska. Jag tänker på den rapport som kom som vi talade om sist och som statsrådet hänvisade till. Den skulle klargöra ett antal saker, och sedan skulle man ha ett möte med de ansvariga för varje snabbspår, om jag förstod det rätt. såg man i besöksnäringen att det stod stilla och kändes tomt när det gäller kockar. Arbetsförmedlingen har svarat att man kan ge ett svar senast . Det känns lite grann som en process som har mycket tomhet i sig, och det ser inte heller bättre ut framöver. Det kändes lite märkligt eftersom den rapport som skrevs måste ha föregåtts av en hel del insamlande av fakta. Jag skulle vilja tillägga något i diskussionen om roll och deras arbete med att utbilda. har man haft en avvecklingsprocess, som jag förstår det. finns på plats på orter där man skulle ha jobbat ihop med dem. Det sägs att det inte finns något avtal kvar trots att det egentligen finns ett avtal som inte har sagts upp. Jag undrar hur det förhåller sig med den delen eftersom det då skulle innebära att någon får betalt för att inte göra någonting medan någonting annat inte leder vidare. Jag skulle också vilja veta om det går att få svar från ministern på om det finns målsatta medel och någon tidsplan för detta framgent. Det görs en kontinuerlig uppföljning, men finns det några strikta tider för Arbetsförmedlingen nu när det gäller att leverera saker och ting och få det här på plats? nya eller fler verktyg? Behövs det internutbildning? Är det ett annat mindset som behövs? Vad är det som behövs för att det här ska kunna sättas i verket? 14 (M): Låt mig börja med det här med farmaceuter. Om i storleksordningen 600 farmaceuter som har kommit från andra länder har identifierats och vi vet att svenska apotek verkligen skriker efter farmaceuter men bara 40–50 av dem har kommit in i snabbspåret är det ett misslyckande som jag hoppas att man med kraft kan ta tag i. Det handlar om att snabbt och enkelt få in människor på svensk arbetsmarknad. När det sedan gäller detta med snabbspåret inom besöksnäringen är det en bransch som verkligen vill och som har investerat egna pengar och egen personal för att till exempel titta på hur valideringen kan gå till på arbetsplatsen och i restaurangköket. Man tittar på vilken erfarenhet som finns och vilka brister som finns. Det har konstaterats att Arbetsförmedlingen, säger branschen själv, inte har kunnat förse personer med lämplig utbildning för att fylla de luckor som finns. Det är inte rimligt att det funkar på det sättet. Dessutom, herr talman, har det återigen vittnats om att de bara kan anvisa personer – så här långt i varje fall – i , och . Det finns ju en massa krogar runt om i andra delar av landet också. Medlemmar inom Visita har förberett sig för att ta emot personer. Jag tänker att det här bara måste hanteras. Det är inte rimligt att det är på det här sättet. Sedan vill jag också, herr talman, komma in på frågan om handeln som ett exempel. Om parterna inte är hundraprocentigt överens blir det i praktiken inget snabbspår, och det innebär att man stänger dörren för en viktig del av svensk arbetsmarknad för snabbspår och goda möjligheter för nyanlända att komma in. Då undrar jag: Är ministern beredd att göra någonting för att det ska kunna bli ett snabbspår till exempel inom handelns område? Avslutningsvis vill jag i sammanhanget, herr talman, lyfta fram det här med samordningsnummer och personnummer. Vi vet att detta är som en helig graal när det gäller att komma in i det svenska samhället, få ett bankkonto, kunna dra A-skatt, göra jämkning och en massa annat. Vi vet genom många arbetsgivare att det där är ett jätteproblem som jag hoppas att man kan ta tag i brett för att underlätta för människor att komma in i samhället. 15 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S): Jag tror att tar upp en viktig fråga gällande om Arbetsförmedlingen är redo och om man behöver andra verktyg, internutbildning eller ändra sitt mindset, som säger, för att jobba bättre med snabbspåren. Jag tror att svaret på den frågan är ja eller i alla fall delvis ja. Arbetsförmedlingen har inte jobbat på det här sättet med att tillgodose arbetsgivarnas behov. Det är ett nytt sätt att jobba. Man har inte heller jobbat mot utbildning på det sätt som vi nu ber dem att göra. Det är helt nödvändigt för att vi ska kunna klara den viktiga efterfrågan från arbetsgivarna. Jag menar att den är berättigad, och den handlar om att Arbetsförmedlingen ska bidra till att säkerställa deras kompetensbehov. Det finns alltså ett stort behov av internutbildning inom Arbetsförmedlingen för att möta detta. Många gör redan det här, ska jag säga. Vi har haft flera utomstående bedömningar av Arbetsförmedlingen. Man kan säga att vad man ser är att Arbetsförmedlingen är på väg i rätt riktning. Men man kan också ha en kritik, som jag har, mot att det går väldigt långsamt i förhållande till de stora behov som vi har. tar upp frågan om . Jag vet inte säkert vad du menar, , men kanske handlar det om det upphandlade avtal om validering som har haft men som de inte vann i nästa upphandling. Det var alltså en annan leverantör som vann den upphandlingen. Då passar man förstås på att skicka så många som möjligt i det befintliga systemet innan avtalet löper ut. Jag tror att alla är betjänta av det så länge det avtalet gäller, men sedan kommer en annan leverantör in som har vunnit den nya upphandlingen. Det är det som händer när man har upphandlingar, och det är också, får man säga, avsikten, alltså att någon ska kunna konkurreras ut av någon annan. Det är själva grundidén med den offentliga upphandlingen, men det är klart att det innebär att man får byta från en leverantör till en annan. tar också upp frågan rörande om Arbetsförmedlingen behöver nya verktyg. Ja, det gör de också. Ett viktigt verktyg som de behöver är en förändring av etableringsuppdraget. Jag räknar med att komma till med sådana förslag. Det nuvarande regelverket är mycket hårt lagstyrt. Det gör att det är mycket oflexibelt, och det gör också att det är begränsat i etableringsuppdraget vilka krav Arbetsförmedlingen kan ställa på individen. Det är också ganska tungt belastat med byråkrati där man måste följa upp varje timme för att individen ska få ut sin ersättning. Min avsikt är att reformera etableringsuppdraget och behålla fokus på jobb och behålla ansvaret hos Arbetsförmedlingen men säkerställa att vi kan behandla nyanlända i etableringsuppdraget på samma sätt som andra arbetslösa. Det innebär större flexibilitet och tydligare möjligheter att ställa krav på individen att till exempel ta anvisat arbete, gå till anvisad utbildning eller andra insatser som bedöms som mest lämpliga för att personen ska kunna stärka sin ställning på arbetsmarknaden och också få ett arbete. Det är rimligt att vi kan ställa krav inom etableringsuppdraget på samma sätt som vi gör för andra arbetslösa och att det finns en flexibilitet som liknar den som finns i annan arbetsmarknadspolitik. Ett förslag på en sådan förändring räknar jag med att lägga fram för . Jag hoppas, eftersom det också är en del av migrationsöverenskommelsen, att vi får ett brett stöd i för de förändringarna. tar upp problem med samordningsnummer och bankkonton. Det finns ett berättigat krav från bankerna att man ska kunna styrka sin identitet för att kunna öppna ett bankkonto. Det står lite i strid med hur snabbt alla kan få ett samordningsnummer, för det handlar om hur man kan styrka sin identitet och vilka krav som kan, och måste, tror jag, ställas för att man ska ha möjlighet att öppna ett bankkonto. Det här är frågor som regeringen jobbar intensivt med. 16 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Jag vill börja med det som var inne på om branschen. När man gjorde den här överenskommelsen – jag talar fortsättningsvis om besöksnäringen eftersom jag har tittat på det här med kockutbildningen – gick man in i detta med utsagan från Arbetsförmedlingen att det handlar om 300 personer. Det är, återigen, mycket märkligt att man började i den änden utan att ha den kartläggning som man tänker sig ska finnas när olika parter går in och har ansvar för olika delar. Uppenbarligen har man inte tagit det ansvaret såtillvida att man har sagt att det handlar om en kartläggning. Någon har alltså satt en siffra på någonting, och jag kan hålla med statsrådet och kan tänka mig att man kan hitta fler än så i systemet. Det är olyckligt eftersom det andra har varit på plats. Där har jag också förstått att Arbetsförmedlingen inte har fungerat som myndighet, för upphandlingen går till väga så att inköp planeras , och långt innan ett inköp ska avslutas börjar man processen med det nya. Om jag har förstått saken rätt har de här processerna inte kommit igång som de ska, utan det blir en överraskning. Man vaknar upp och säger: Oj, vi har ett antal upphandlingar att göra! Det är ett problem som inte bara Arbetsförmedlingen har utan även andra. Det är högst olyckligt eftersom det handlar om mycket pengar och om att få bästa möjliga nytta och kvalitet för pengarna. Jag ser fram emot det nya och reformerade uppdraget som vi ska få höra om. Det ska komma . Vad det innebär vet vi inte riktigt, men om det finns möjlighet till det skulle vi gärna vilja ha ett datum för när de här förändringarna och målen ska levereras. Statsrådet har uttryckt en ambition att kvinnor och män ska vara i utbildning . Frågan är om det kommer att lyckas. Vi ser i alla fall fram emot det här med förnyandet av Arbetsförmedlingen. 17 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S): Jag vill tacka för den här viktiga debatten. Propositionen räknar jag med kommer enligt plan. Den finns uppsatt på propositionslistan och kommer att kunna behandlas av i vår som planerat. Jag gör ingen annan bedömning. Det är för mig självklart att samtliga arbetslösa som har erfarenhet av att arbeta som kock ska prövas och, om det verkar lämpligt, anvisas till ett snabbspår som kock. Någonting annat är inte acceptabelt, med tanke på den stora arbetskraftsbrist vi har. Vi ska hitta de personer som har den erfarenheten och som med validering och kompletterande utbildning kan bli fulländade kockar. Att vi inte får fram tillräckligt många kockar hämmar utvecklingen i branschen. Vi kan inte acceptera någonting annat än att vi lyckas med detta. Jag lovar att jag följer frågan mycket nära. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellation 2016/17:323 om materiel och infrastruktur i försvaret 18 Försvarsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag som försvarsminister är beredd att vidta för att åstadkomma ett moratorium i den pågående avvecklingen till stöd för och Försvarsberedningens handlingsfrihet. Regeringen har i inriktningen för Försvarsmaktens verksamhet för åren 2016 tydligt fastslagit att befintlig tekniskt och operativt relevant materiel med kvarvarande livslängd inte avvecklas utan att en justering av relevant krigsförbandsspecifikation först prövats, enligt regeringsbeslut 7 från . Motsvarande inriktning har även getts till , enligt regeringsbeslut 8 från . Innebörden av inriktningen är att den potentiella nyttan av användbar överskottsmateriel ska övervägas nogsamt före eventuell avveckling. Driftsättningen av förbandsmateriel till det återuppsatta kustrobotbatteriet utgör ett exempel på hur användbarheten av materiel som inte är förbandsatt kan omvärderas. Min bild är att sådana analyser sker löpande i Försvarsmakten. Myndigheten redovisar därtill förestående avvecklingar i sitt årliga budgetunderlag, vilket ger regeringen möjlighet att pröva planerade åtgärder mot den styrning som lämnats i inriktningsbeslutet. 19 (L): En av de första interpellationer som jag lämnade in som riksdagsledamot handlade om de fasta kustbatterierna som var placerade utmed Sveriges kuster. Inte minst i fanns det rikligt med sådana. Det var tämligen moderna anläggningar som var uppförda för investeringar motsvarande miljarder kronor. fattades det beslut om att avveckla dem. Jag ringde då till regiondirektören för i och frågade: Vad kostar det att avveckla Erstabatteriet i ? Han förklarade att man skulle fylla ut med matjord, asbestsanera och göra olika handpåläggningar. Han hade precis fått in ett anbud på . Jag frågade då: Vad är hyran för Försvarsmakten avseende det här batteriet? Den uppgick till inklusive underhåll. Innebörden är att vi avvecklade denna förhållandevis moderna materiel till en kostnad motsvarande 100 årshyror. Det var en parentes. Jag kan konstatera att försvarsministern inte direkt svarar på min fråga om ett moratorium. Han hänvisar till ett regeringsbeslut där det står att ”befintligt, tekniskt och operativt relevant materiel med kvarvarande livslängd inte avvecklas utan att en justering av relevant krigsförbandsspecifikation först prövats”. Det är inte vad jag skulle vilja kalla ett moratorium. Medan vi står här och talar håller man till exempel på att vattenfylla ett mycket stort bergrum ute vid . Det är ett bergrum som inte längre används av Flygvapnet men som likväl in används av Livgardet för förvaring av materiel på ett skyddat sätt. I tidningarna pågår det just nu en debatt om ubåtshamnen på , närmare bestämt i . Försvarsmakten lämnade den hamnen för sex . Man hävdade att sundet var för grunt för de nya Visbykorvetterna. Man skulle först etablera sig i Kappelshamn, och sedan i . Det blev ingenting av det – jag och försvarsministern har diskuterat detta tidigare i de här talarstolarna. vill man komma tillbaka till det man lämnade för sex . Jag skulle kunna göra en mycket lång lista över exempel på avvecklingar som borde ha varit ogjorda i det svenska försvaret. har vi en materielutredning som ska titta på i vilket tillstånd vår materiel och infrastruktur befinner sig. Vad behöver vi spara för framtiden? Vad kan avvecklas? Slutsatsen av den utredningen ska gå rakt in, utan föregående remissrunda, i Försvarsberedningen, som sedan ska göra de politiska prioriteringarna. För att vi då inte, på nytt, ska göra misstaget att avveckla något som det senare kommer att visa sig att vi behöver menar jag att man under borde stoppa all pågående avveckling inom Försvarsmakten. Jag förstår att ministern inte delar denna min bedömning. Han hänvisar dock till ett återuppsatt kustrobotbatteri. Det gäller de två tunga kustrobotarna på lastbil som togs fram . Är det kustrobotbatteriet verkligen förbandsatt och återuppsatt? Är det bemannat? Finns det taktisk, teknisk och ekonomisk målsättning? Finns det sensorer? Har vi utsett chef för det förbandet? Om inte svaret på alla dessa frågor är ja kan man knappast kalla det för ett återuppsatt kustrobotbatteri. 20 Försvarsminister (S): har det nog skett mycket som man skulle kunna ifrågasätta om det över huvud taget var rimligt. Och det skedde nog mycket långt innan jag kom in i det här. När man ställs inför exempelvis en sådan fråga som ubåtshamnen i finns det verkligen anledning att fundera på vad som hände. har Försvarsmakten ändå, via , agerat för att återföra hamnen till Försvarsmakten. Problemet är att det enligt regelverket är myndigheten som ska hantera det, och om det inte går att komma överens ska ett expropriationsförfarande ske. Innan man kan gå in i en expropriationssituation måste man ha gjort försök att komma överens frivilligt. Om det inte har gjorts kan man inte gå vidare. Sedan ska Försvarsmakten skicka en ansökan till regeringen, och regeringen ska ta ställning till frågan. Om regeringen säger ja till expropriation går ärendet vidare genom möjlighet att ansöka om detta till Mark- och miljödomstolen, som ska ta ställning till det här. Det är en lång och omständlig process. Jag hoppas att staten ska kunna återfå ubåtshamnen. Men de regelverk som finns gäller. Alla ska förhålla sig till dem. Det går inte att göra på särskilt många andra sätt än man nu gör. När det gäller kustrobotbatteriet deltog man med det vid den övning som var för sedan och som jag själv besökte.