prot · H40981 · 2017-03-16 00:00:00 — Under våra regeringsår var vi och drivande för att få till stånd en utredning, vilken sent omsider kom på plats. har även checkat in, och det välkomnar vi. I regeringspartiernas reservation är argumenten för att säga nej till ytterligare uppdrag till utredningen lite hit och lite dit. De gick ju ändå med på utredningen, och de är nog trots allt lite bekymrade över resultaten och förtroendet för myndigheten. I ställningstagandet vill man ändå påvisa att det som vi vill tillföra genom tilläggsdirektivet ändå ryms i utredarens uppdrag. Men i övrig text säger de att de egentligen inte vill ha någon annan lösning än Arbetsförmedlingen. Dessutom kan vi höra utskottets ordförande insinuera om hur initiativet har tagits fram. Då måste jag tydligt klargöra att vi från Alliansen hade ett gemensamt uppdrag som sedan anslöt sig till. har vi haft ett annat ärende på vårt utskottsbord där stöder regeringspartierna. Då är frågan, om man använder samma retorik som utskottets ordförande: det ett utvecklat samarbete som regeringen har med ? är Arbetsförmedlingen en myndighet som fattar myndighetsbeslut och beviljar ersättning. Man ansvarar även för den andra delen att coacha och hjälpa till. Vi vill renodla myndighetsuppdraget. Utbildning, matchning, stöttning och nätverk vill vi i stället att fristående aktörer ska sköta. Det kan vara privata företag, organisationer, sociala företag eller kommuner. En central del i en sådan reform är uppföljning och kontroll samt ett system där ersättning i huvudsak utgår efter uppvisat resultat att få personer varaktigt i jobb. En majoritet av arbetsmarknadsutskottet är nu med på linje och vill att den pågående arbetsmarknadsutredningen får ett utökat uppdrag med förslag på hur delar av Arbetsförmedlingens uppgifter kan läggas ut på andra aktörer på arbetsmarknaden. Som vi ser det skulle detta möjliggöra att det kan införas ett system med jobbfixarpeng tidigt under nästa mandatperiod. Det känns lite ovant men också bra: Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 19 (L): I likhet med mina allianskollegor vill också jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Det är inte som vi gör det, men vi har inte tänkt att skriva reservationer i all evighet. Det är bra att det nu finns en majoritet i för att ta steg för att förändra Arbetsförmedlingen. Liberalernas uppfattning är att Arbetsförmedlingen i dess nuvarande form ska läggas ned. Det finns också sådana skrivningar i betänkandet, vilket är väldigt viktigt. gör undersökningar, så kallade anseendemätningar, där man frågar ett stort antal invånare i vårt land vilka myndigheter som de har förtroende för. Sifos senaste anseendeindexmätning kom . beskrev detta under rubriken: Arbetsförmedlingen har lägst förtroende igen. skrev: Som vanligt kammar Arbetsförmedlingen hem bottenplaceringen. Förtroendemätningen sträcker sig över en skala från minus 65 till plus 135, där minus 65 är sämst. Arbetsförmedlingen fick minus 22 i det senaste årets anseendeindex. Genomsnittet för svenska myndigheter är plus 29. Det är faktiskt bara två myndigheter som hamnar under noll. Det är Arbetsförmedlingen och . hamnade på minus 17, om jag inte minns fel. Detta följs upp i andra typer av mätningar. Det kom en mätning där man hade frågat 621 tjänsteföretag i om man där har förtroende för Arbetsförmedlingen. Det är av de 621 företagen som svarar att de har ett mycket stort förtroende för Arbetsförmedlingen. Totalt är det – knappt över en tiondel – som har ganska högt eller mycket högt förtroende för Arbetsförmedlingen. Det här är ett grundläggande problem. Det finns myndigheter som har mycket tuffa uppdrag och som därför blir impopulära. Det handlar om myndigheter som betalar ut olika typer av ersättningar och behöver ställa krav på sökande. Enskilda personer kan bli upprörda, och det kan man ha förståelse för, att det kan vara tufft för dessa myndigheter. Men är ju en myndighet som ska förmedla jobb. Det borde finnas fler personer som har förtroende för myndigheten och som känner att de är nöjda, som känner att de har kommit tillbaka till arbetsmarknaden tack vare den hjälp som man har fått. Men notoriskt har Arbetsförmedlingen lägst förtroende bland alla svenska myndigheter. Det arbetar ju tusentals handläggare på Arbetsförmedlingen, men det är inte enskilda personer som ska klä skott för detta misslyckande. Det har ju att göra med den politiska styrningen och hur myndigheten är organiserad. Både vänsterregeringar och borgerliga regeringar samt vi i den här församlingen har alla ett ansvar för att styrningen av Arbetsförmedlingen inte har fungerat. Och det är just för att ta detta ansvar som vi nu har detta betänkande. Det finns också en majoritet i för ett tillkännagivande, som i huvudsak handlar om att de delar som inte utgör myndighetsutövning ska kunna läggas ut på andra aktörer. Det handlar dock också om en större omorganisering eller en nedläggning av hela myndigheten. Det betyder inte, vilket ordföranden i utskottet, socialdemokraten , står och säger, att allt ska privatiseras. Det handlar absolut inte om det. Det vi har sagt från Liberalernas sida är att vi vill lägga ned Arbetsförmedlingen i dess nuvarande form, men vi vill givetvis att det ska finnas en myndighetsfunktion för kontroll, myndighetsutövning, utbetalning av stöd och annat. Men det behöver inte vara Arbetsförmedlingen som gör det eftersom den har ett så notoriskt lågt förtroende bland arbetssökande, arbetsgivare och allmänheten i i vidare mening. Det finns en rad olika aktörer som är jätteduktiga och på ett mycket framgångsrikt sätt kan bidra till att fler människor får jobb i . Dessa företag kan på olika sätt nischa sig och specialisera sig. De kan nå ett bättre resultat och vara mer effektiva. Men från vänstersidan har man ett reflexmässigt, slentrianmässigt motstånd mot att släppa in andra. Man vill ha en stor myndighetskoloss som man tror ska lösa allting, för man har den syn på arbetsmarknad och ekonomi som har följt med . Men samhället ser inte riktigt ut så . Vår arbetsmarknad förändras. Det sker snabba teknikskiften; nya jobb kommer och andra jobb går. Vi har en digitalisering och en urbanisering. Hela denna omvälvning i ekonomin innebär också att det blir svårare för en enskild myndighet att göra alla dessa kvalificerade analyser och för en enda aktör att nå fram till alla dessa resultat. Precis som flera talare har påpekat handlar detta om att det finns olika modeller och system som man kan titta på i en utredning för att se om de kan implementeras i den svenska modellen. och har nämnts, till exempel. Det finns olika system i olika länder, där man premierar de aktörer som levererar bra resultat och sållar bort dem som presterar för dåligt. På så sätt får vi sammantaget ett bättre resultat som innebär att fler människor får arbete i , att fler människor slipper leva på bidrag och att fler nyanlända kan komma in på arbetsmarknaden och få hjälpa till att bygga så att det kan bli ett ännu bättre land än vad det är . 20 (KD): stöder tillkännagivandet till regeringen om Arbetsförmedlingen. Jag skulle vilja börja med utredningen och vad som står i den nuvarande utredningens direktiv. ordförande försöker säga att detta med konkurrensutsättning redan finns. Men jag har suttit och jämfört texterna, så försök inte lura oss här! I de tidigare utredningsdirektiven från Alliansen står det ”konkurrensutsätta”, och i direktiven från den nuvarande regeringen står det bara ”att använda sig av externa aktörer”. Det är lite olika text, faktiskt, och det är viktigt att få fram. Alliansen har alltså tagit detta initiativ gällande Arbetsförmedlingen, och jag ska redovisa bevekelsegrunder för detta. som gått, 2016, fick Arbetsförmedlingen för att utföra sitt uppdrag. Det inbegrep administration för ca avseende 14 000 anställda. Regeringen avser att öka anslaget till . Det är ofattbart stora summor; försvaret har väl kring 40–45 miljarder. Självklart förväntar sig medborgarna att vi ska använda skattebetalarnas pengar på ett effektivt sätt. Vad går då dessa stora belopp till, vid sidan av administration? Ja, 12,5 miljarder går till a-kassan. Sedan köpte man tjänster av externa leverantörer för 7 miljarder, så Arbetsförmedlingen använder sig absolut av externa leverantörer – det är inget ovanligt. Man lade också ned 20 miljarder på lönesubventioner till olika arbetsgivare: nystartsjobben och alla sådana typer av subventionerade anställningar. Detta avsåg ungefär 135 000 personer. 100 000 personer deltog i tjänsterna Stöd och matchning, Introduktion till arbete och Yrkessvenska, och ytterligare 94 000 personer deltog i olika förberedande utbildningar och arbetsmarknadsutbildningar. De förberedande arbetsmarknadsutbildningarna har vi haft uppe i utskottet . visade att väldigt mycket fungerade ineffektivt. Man hade ingen kontroll över resultaten – vad man ville uppnå med utbildningarna. Det är alltså enorma summor pengar som vi använder utan att veta om det kommer att ge resultat. Arbetsförmedlingens viktigaste uppgift är att se till att arbetslöshetsförsäkringen fungerar som en omställningsförsäkring. För oss politiker som ska övervaka myndigheterna måste det innebära att vi ständigt ställer oss frågan: Hur gör våra resurser mest nytta utifrån uppdraget? Hur bidrar de på ett effektivt sätt för att människor snabbt ska komma i arbete? Det kan handla om första anställningen eller omställning till nytt arbete. Arbetsförmedlingens myndighetsutövning fungerar relativt väl , enligt flera undersökningar. Men man kommer också fram till att matchningsarbetet inte fungerar bra på Arbetsförmedlingen , och det är det viktigaste för att få ut människor i arbete. Bland nyanlända är resultaten tyvärr särskilt nedslående. Efter den tvååriga etableringsinsatsen, med etableringsersättning och i Arbetsförmedlingens regi för att försöka komma i arbete som nyanländ, är det som går vidare till arbete med eller utan subventioner samt studier. Enligt Arbetsförmedlingens egen rapport är det som i Arbetsförmedlingens regi går vidare till arbete utan subventioner. Detta måste ändå betecknas som ett ganska dåligt resultat. Detta visar på att vi nu måste diskutera dessa anslags storlek och komma mer till frågan om resultat. Det är något som vi har haft uppe i utskottet i samband med tidigare rapporter. vet vi att flertalet som kommer till Arbetsförmedlingen är personer som har svårigheter att komma in på arbetsmarknaden. Det är framför allt utlandsfödda, äldre personer och personer med nedsatt arbetsförmåga. Personer som har en anställning och blir uppsagda behöver oftast inte samma stöd eftersom de får hjälp från parternas omställningsorganisationer, som och . De klarar sig väldigt bra. Men har vi en extraordinär situation, fru talman. Av de 160 000 asylsökande som kom bara skulle vi kunna anta att beviljas uppehållstillstånd i . Det innebär att nästan 95 000 personer förväntas inträda på arbetsmarknaden i närtid. Vi vet att det är personer som kanske är väldigt dåligt rustade; har inte ens gymnasieutbildning. Mot denna bakgrund driver vi kristdemokrater att Arbetsförmedlingen måste reformeras. sneglade vi på det australiska systemet. Där införde den dåvarande socialdemokratiska regeringen en resultatstyrd arbetsmarknadsmodell som snabbt höjde andelen som kom i arbete från . Skulle vi jämföra det med skulle en konkurrensutsättning innebära att nästan 100 000 fler kom i arbete. Om man tittar på vad lönesubventioner för 135 000 personer innebär när det exempelvis gäller nystartsjobb ser man att det är 20 miljarder. Det innebär att vi skulle kunna ta hem åtminstone 15 miljarder. Det är jättestora pengar detta handlar om. tar upp frågan om cream skimming, alltså att vissa av företagen bara tar de enkla fallen. I är det inte så. Där får man inte välja personer, utan företaget måste ta emot alla som vill komma. Det man möjligtvis kan göra är att sätta ett tak för hur många man har kapacitet att ta emot. Det är självklart inte enkelt att ställa om en så här stor organisation, men inom vården gjorde vi ju detta . Ni känner säkert till det. Förut var det de chefsläkare som skrek att de hade längst köer som fick mest resurser. Hade man långa operationsköer fick man jättemycket pengar. Det ändrade vi till att man skulle få betalt efter prestation, alltså att man fick betalt efter de operationer man utförde enligt en viss modell. Det var helt den omvända världen, men jag tror att inte ens Socialdemokraterna skulle vilja gå tillbaka till den gamla modellen. Självklart måste vi pröva andra incitament än vi har . Vi måste börja tänka annorlunda och pröva nya modeller. Arbetsförmedlingens personal gör i många stycken en god insats, men systemet är fel upplagt, som flera har framhållit tidigare. När handläggarna har på sig att hantera olika arbetssökande uppstår problemet att fel personer skickas till fel arbetsplatser, och matchningen fungerar inte. Och Arbetsförmedlingens egenregiverksamhet får betalt oavsett vilket resultat som uppnåtts. I får utförarna betalt när de matchar till arbete, och det är utförarna som tar fram kontakten med företag och arbetsgivare som vill anställa. I den nya Arbetsförmedlingen i skulle alltså den centrala myndigheten inte ägna sig åt arbetsgivarkontakter, för det kommer utförarna att sköta. Det är klart att det inte finns någon quickfix när det gäller personer som har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden. Men jag har ändå mött så pass många olika företag och organisationer som har kontakter och som kan jobbet att hitta arbetsplatser. Även fackliga organisationer och kooperativa verksamheter skulle kunna vara utförare. Vi skulle naturligtvis behöva rigga ett system som gynnar seriösa aktörer som har långsiktiga ambitioner. Det finns redan goda exempel i kommuner som , där man har en jobbpeng. Jag har varit på besök där . Det man kontrollerar är att aktörerna ser till att personer kommer i arbete. Personerna har till exempel fri tillgång till komvux och får själva välja om de vill gå dit. Hur kontrolleras då kvaliteten, undrade jag. Jag fick svaret: Om vi ser att de som har gått kurs hos en viss utförare kommer tillbaka till försörjningsstöd kommer vi att stryka den utföraren från vår lista. Man har alltså gjort det väldigt tydligt och klart att resultat lönar sig. Det är därför vi nu återigen anser att regeringen måste återuppta uppdraget som tidigare gavs från alliansregeringen till en utredare i syfte att förnya Arbetsförmedlingen. Vi anser att man ska ge om att ta fram förslag om hur de delar av Arbetsförmedlingens uppdrag som inte innebär myndighetsutövning kan läggas ut på andra aktörer på arbetsmarknaden samt hur det statliga åtagandet bör organiseras. Hela utredningsuppdraget bör redovisas . Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag. 21 (V) replik: Jag konstaterar inledningsvis att är inne på att största delen av de pengar som går via Arbetsförmedlingen är sådant som går till a-kassa och lönestöd. Jag undrar om det är detta som ska konkurrensutsättas och på vilket sätt det ska göras. Om det inte är så, förstår jag inte riktigt vitsen med att använda den summan för att motivera att det finns pengar att tjäna. Jag blir också som boende i lite orolig när vården anförs som en succémodell när det gäller hur det ska gå med Arbetsförmedlingen. Om det är detta som ska vara modellen är det ytterligare ett argument för att hålla sig långt från högerpartiernas experimenterande. Det som är intressant är att det finns en idé om att konkurrensutsättning och marknadsanpassning på något magiskt sätt skulle leda till att man sparar pengar. lyfter fram att detta blir extra viktigt eftersom det kommer många nyanlända och många som har svårt att komma in på arbetsmarknaden. Men just på de områdena har man ju haft etableringslotsar och jobbcoacher tidigare. Den konkurrensutsättningen har ju redan skett. Det var ju ett av de största misslyckandena i svensk statsförvaltning . Varför skulle det ge mycket bättre resultat med konkurrensutsättning den här gången? Sedan återkommer jag gärna till frågan om . Jag konstaterar bara att det har gjorts en del forskning om detta. Man pekade bland annat på avsevärda kostnader för upphandlingsprocess och övervakning. Är detta något som tycker är bra och vill ha mer av? 22 (KD) replik: Självklart skulle mycket av lönestödspengarna kunna sparas in. Men det jag framför allt är ute efter är: Om en aktör får betalt först efter att en person fått ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden slipper vi ju fortsätta med lönestöd. Problemet är att många får återkomma. Först blir de inte inlasade, utan de får ett nystartsjobb, och när arbetsgivaren sedan inte klarar att ha dem kvar utan lönestöd får de gå tillbaka till Arbetsförmedlingen. Detta bollande med människor hoppas jag att vi ska kunna komma ifrån, så att människor ska få hjälp in på den reguljära arbetsmarknaden och inte bara arbetsmarknadsinsatser av olika slag. Det som den nuvarande regeringen ser som lösning på allting – beredskapsjobb, nystartsjobb, extratjänster, traineetjänster och så vidare – är ju tillfälligt skapade arbeten som ofta inte är långsiktiga, tyvärr. Jag tror att lönestödsdelen om 20 miljarder skulle kunna användas mer effektivt för att få personer i arbete. När det gäller vården som succémodell var det exempel jag tog väldigt specifikt: Belönar man långa köer, eller belönar man den prestation som görs? Jag antar att också är för att Arbetsförmedlingens arbete ska visa resultat. Tittar vi på den senaste riksrevisionsrapport som vi har behandlat i utskottet måste väl ändå medge att en av de frågeställningar man hade där var att man inte ser på resultaten och att man inte har kontroll över kostnader? Låt mig ändå ställa frågan tillbaka: Visst måste resultat löna sig framför att man tittar på mängden personer som står i kö? 23 (V) replik: Självklart är resultat avgörande. Problemet med Arbetsförmedlingens komplexa verksamhet är dock att det inte alltid är lätt att säga vad som är resultat, förutom när någon går från att inte ha jobb till att ha ett jobb, vilket är det resultat som mäts. Men det finns ju en massa andra saker som görs, särskilt i relation till de människor som står väldigt långt från arbetsmarknaden. Om man har gått från att stå jättelångt från arbetsmarknaden till att ha blivit stärkt och har börjat klara sig bättre själv, även om man inte har ett arbete, är det ett viktigt resultat som är svårt att mäta. Mycket sådant arbete görs i de bäst fungerande projekten och den bäst fungerande verksamheten, till exempel ute i kommunerna. Om verksamheten är dålig är det de personer som står längst bort från arbetsmarknaden som drabbas ytterligare och blir nedtryckta och deprimerade. På papperet kan resultaten ändå se ut att vara desamma, men det är de . Detta är ett exempel på saker som gör det hela mer komplext. talar om att lönestöden på 20 miljarder skulle kunna användas på ett bättre sätt. Det förutsätter att de konkurrensutsatta aktörer som hon i ännu högre grad vill släppa in skulle sitta på en massa hemliga arbeten som de personer som får subventionerade anställningar skulle kunna få utan subventioner. De arbetena har ju ingen upptäckt! Vi har fått vänta på att det ska uppstå en massa konkurrensutsatta aktörer som ska leta reda på dem i tiotusental. Det är en mycket märklig bild av hur svensk arbetsmarknad fungerar. Jag vill återigen fråga om har tittat på den forskning som visar att man i exemplet hade mycket höga kostnader för övervakning och uppföljning och att det var massvis med problem som fixades först 10, 15 eller , bland annat genom nya regleringar. 24 (KD) replik: Jag kan naturligtvis inte svara på detta. Vi säger att vi ska ge en utredning ett direktiv, ett tilläggsdirektiv. Det är här alla sådana saker ska redas ut – hur ska upphandlingen gå till? Man kan väl ändå konstatera att Arbetsförmedlingens upphandlingskompetens tyvärr har brustit i väldigt många delar. En av sakerna handlade kanske just om etableringslotsarna. Där behövs det en förbättring. Skulle jobben bara helt plötsligt uppstå? Det finns väldigt många arbetsgivare som säger: Vi får inte tag på rätt kompetens och rätt personal. I alla fall ända sedan Alliansen kom har vi haft en diskussion kring matchning. Här är en som söker arbetskraft. Här är en som söker ett jobb. Hur ska de hitta varandra? Det är det som är grejen, och det är det som kallas för matchning. Vi tror inte att Arbetsförmedlingen, som tyvärr har alldeles för lite kontakter med arbetsgivare, är rätt för att hitta jobben till de här personerna. Vi måste titta utanför Arbetsförmedlingens hägn. Vad är det som gör att det skulle vara så farligt, , att gå utanför den modell som vi har haft och som många kritiserar? Är det inte bra att vi skickar ett tilläggsdirektiv till utredningen för att försöka utreda möjligheterna att se andra alternativ – detta för att människor som står långt ifrån arbetsmarknaden ska komma i arbete? Från sida ser vi att personer som är nyanlända har väldigt stora behov av stöd in på arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen kanske inte är den enda lösningen. Kanske finns det andra aktörer som också är väldigt duktiga. Då tror jag att vi behöver se det. Förutom att man tidigt börjar med etableringen i fråga om språk och så vidare tror jag att en konkurrensutsättning och de modeller som redan finns, till exempel i , bör tittas på som ett alternativ. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 9.) betänkande 2016/17:TU10 25 (MP): Vi har att debattera luftfartsfrågor, TU10. Jag yrkar bifall till reservation nr 1. I övrigt står jag bakom utskottets förslag i betänkandet. Jag skulle vilja börja med att göra en liten återblick på hur flyget har sett ut i relation till andra transportsektorer utifrån det som engagerar mig mest, det vill säga klimatet. När jag var ny i , 1998, hade man ett klimatmål för hela transportsektorn som sa att klimatpåverkan skulle minska successivt . Då skulle det vara tillbaka nivå. Det tyckte jag, när jag började arbeta, var ganska bra. När man ska ersätta olja med någonting handlar det nämligen om bioråvara, och vi vet att den är begränsad. Ska man ha ett långsiktigt hållbart skogsbruk och ska man se till samlad klimatnytta finns det inte obegränsat med biodrivmedel för att ersätta allt som driver lastbilar, flygplan, fartyg och så vidare. Vi jobbade med detta. Då fick vi ett nytt begrepp: fossilbränsleoberoende fordon. Då kunde man fundera på: Vad är fordon? Var det flygplan? Nej, det var det inte. Var det fartyg? Nej, det var det inte. Det var fordon i vägtrafik. Jag har försökt fråga om cykel i det avseendet också var ett fordon. Men det räknades inte. Det handlade om bilar och lastbilar. Då hamnade flyget lite i ett vakuum. Hur skulle man hantera klimatpåverkan från flyget? I de diskussioner jag hade i denna kammare sas det: Nej, men det kommer att lösa sig, för flyget ska in i utsläppshandeln. Det kommer att lösa det hela, för då får man ett rationellt, marknadsmässigt system där åtgärderna vidtas på de ställen där de gör bäst nytta. Jag var väl lite tveksam till det i debatten. Men dåvarande ministern, , försökte övertyga mig: Du ska inte oroa dig, för detta löser sig när flyget kommer in i utsläppshandeln. Jag tror inte att någon skulle kunna ställa sig upp och säga: Det här löser sig. Men jag tror fortfarande att man ska göra vad man kan så att utsläppshandeln blir effektivare, så att utsläppsrätterna blir dyrare och så att icke använda utsläppsrätter annulleras i stället för säljs. Vi ska inte släppa det spåret. Vi ska heller inte släppa spåret att försöka agera internationellt när det gäller flyget. Såvitt jag vet har inte sparat någon möda när det gäller att på möten med eller i andra sammanhang försöka hitta gränsöverskridande överenskommelser för att begränsa flygets klimatpåverkan och att hitta de styrmedel som behövs för att de facto ersätta fossilt flygbränsle med förnybart. återvänder vi till detta betänkande.