prot · H40958 · 2017-01-20 00:00:00 — Jag tar också del av den oro som och ger uttryck för här. Det är många löntagare som känner oro för hur det ska bli med deras jobb och deras arbetsplatser, och det gäller företrädesvis kvinnor och kvinnodominerade branscher. För den som lyssnar på debatten är det viktigt att poängtera att ingen lagändring är gjord. Regeringen har inte ändrat LAS för att tillåta hyvling, utan det är en praxis och dom i Arbetsdomstolen som har visat att lagen tillåter detta. Så kan man säga att situationen är. Som jag har sagt tidigare är jag inte beredd att här ta ställning till och bedöma situationen. Jag vill tala med parterna innan jag gör det. Låt mig ändå få göra en reflektion, nämligen att det faktiskt lite grann är två perspektiv som krockar. Vi har den svenska arbetsmarknadsmodellen med den svenska arbetsmarknadspolitiken, som faktiskt nästan bejakar att en del företag läggs ned eller att människor sägs upp för att omställning ska bejakas. Vi har en överenskommelse som har tjänat mycket väl om att inte till varje pris skydda arbeten utan att skydda löntagare genom att ha en trygghetsförsäkring vid omställning, genom att parterna tar ett ansvar genom omställningsavtalen, genom att ha en aktiv arbetsmarknadspolitik och genom att ha en solidarisk lönepolitik som utsätter alla arbetsgivare för samma eller liknande lönetryck, så att inte den som går dåligt subventioneras utan att ett förändringstryck faktiskt upprätthålls. Denna modell har tjänat mycket väl, och den bygger på att när det är arbetsbrist blir personer arbetslösa och kan sugas upp av andra jobb på arbetsmarknaden. Man kan säga att lagen om anställningsskydd är uppbyggd på ett annat sätt. Där är fokus att faktiskt undvika uppsägning och att reglera när uppsägning ändå måste ske – på vilket sätt och i vilken ordning. Då kan man säga att dessa lite grann står i motsättning till varandra. Det är i varje fall lite olika perspektiv, och båda perspektiven är viktiga på arbetsmarknaden. Det som vi nu har sett är att skyddet för att inte bli uppsagd också har kunnat användas i en situation då facken menar att det i själva verket handlar om en arbetsbristsituation och inte en omorganisation. Det är alltså dessa två perspektiv, och jag är, som sagt, ännu inte beredd att ta ställning till hur jag ska bedöma detta. Men jag är bekymrad, och jag har inte heller tillräcklig kunskap för att säga hur omfattande problemet är. Men jag möter samma oro som interpellanterna, där många säger att de har hört eller befarar att det ska komma hyvlingsbeslut på deras arbetsplats. Detta är därför definitivt en fråga som regeringen har anledning att följa mycket noga. 22 i (S): Jag tackar ministern för detta. Det är inte alls konstigt att vi delar synen i fråga om grunden på svensk arbetsmarknad och hur den är uppbyggd. Men jag har kanske en lite annorlunda syn på lagen om anställningsskydd, och jag ser inte att den står i motsättning till den svenska modellens ibland något karga syn på företag, uppsägningar och annat. Lagen om anställningsskydd är nämligen en del av den svenska arbetsmarknadsmodellen. Ja, ibland måste folk sägas upp eftersom det ibland råder arbetsbrist på företag. Då ska man försöka omorganisera och minska personalstyrkan för att företaget ska kunna fortsätta att arbeta på samma villkor som alla andra. Men när dessa uppsägningar sker måste de ske med ordning och reda. Det måste finnas något slags grundtrygghet för de anställda, så att de vet att dessa uppsägningar går rätt till och att någon inte blir av med jobbet för att han eller hon kanske inte är den som arbetsgivaren sätter högst upp på sin privata lista över favoritpersoner. Därför ser jag att lagen om anställningsskydd verkligen snarare kompletterar den svenska modellen än står i motsats till den. Vi delar, som sagt, den grundläggande synen på svensk arbetsmarknad. Men för att den svenska modellen ska fungera krävs det att vi har en fast och hållbar lagstiftning i grunden att arbeta utifrån när det sedan tecknas kompletterande kollektivavtal och annat. När vi ser att det finns luckor i denna lagstiftning är det också vår skyldighet som parlamentariker i denna lokal att titta på vad vi kan göra för att stärka den. 23 (S): Jag tänker inte bli så långrandig. Jag håller helt med i hennes beskrivning av lagstiftningen, och det behöver inte upprepas. Men jag vill ändå passa på att tacka för svaret. Jag tror att vi kommer att få höra denna diskussion framöver, och jag kommer att följa resultatet av de partsgemensamma samtal som kommer att ha. Jag tycker att det är otroligt viktigt att vi kan fastslå att lagen om anställningsskydd ska skydda just anställningen och inte bara vara en lag om anställning. Det är en viktig princip att det ska vara en lag om anställningens skydd och inte bara vara en lag om anställning. Jag hoppas att vi kommer att landa i att vi får en lagstiftning som återigen ser till att det är så det fungerar på svensk arbetsmarknad. 24 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S): Låt mig göra ett förtydligande. Nej, LAS står definitivt inte i motsättning till den svenska arbetsmarknadsmodellen. Men det finns lite olika perspektiv i förhållande till hur vi hanterar omställning på arbetsmarknaden och skyddet för individens anställning. Arbetsmarknaden förändras , och nya utmaningar tillkommer . Då är det klart att vi måste ha en lagstiftning som är relevant och robust i förhållande till de utmaningar och den situation som vi har i , där kollektivavtalen hanterar den flexibilitet och de snabba lösningar som krävs och som har tjänat väl. Det är en modell som den här regeringen vill behålla. Jag vill tacka för debatten, som jag tror har varit klargörande för många som har lyssnat. Detta är definitivt en fråga som kommer att debatteras mer både här i kammaren och ute på arbetsmarknaden, och jag ser fram emot att fortsätta delta i denna diskussion. Överläggningen var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellation 2016/17:133 om det svenska stödet för medlemskap i () 25 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat utrikesministern hur hon kommer att agera i frågan om stöd för medlemskap i , . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. NSG är en exportkontrollregim med 48 medlemsländer, däribland . Dess arbete avser exportkontroll av listade produkter för nukleärt bruk samt andra produkter med dubbla användningsområden som kan användas i samband med utveckling eller produktion av kärnvapen. Även om inte är part till icke-spridningsavtalet, NPT, är den bredare och viktigare frågeställningen för om det vid en helhetsbedömning är bättre för det globala icke-spridnings- och nedrustningsarbetet att ha med i NSG eller inte. Efter att noggrant ha studerat ansökan och hur man praktiskt har agerat rörande icke-spridning har regeringen kommit till slutsatsen att det är bättre att ha med i NSG, för att där arbeta tillsammans med dem och övriga NSG-stater för en strikt global exportkontroll för att hindra spridning av kärnvapen, än att ha utanför. har signalerat en tydlig vilja och strävan att delta i arbetet inom de multilaterala exportkontrollregimerna. Vid plenarmötet i i hälsades välkommen som medlem i Missilteknologikontrollregimen, MTCR. Denna grupp syftar till att förhindra spridning av missiler som kan användas som bärare av massförstörelsevapen. MTCR är därför ett viktigt komplement till NSG. För att effektivt kunna hindra spridning av massförstörelsevapen måste vi även få stater utanför kretsen av länder i EU, , med flera – som tidigare ensamma haft tillgång till den sofistikerade teknologi som krävs på detta område – att ta sitt kontrollansvar. Med medlemskap i följer ett sådant ansvar. 26 (V): Jag tackar ministern för svaret. Jag blir dock inte riktigt klok på detta. Det var nämligen just provsprängning av kärnvapen 1974 som ledde till bildandet av denna grupp, det vill säga NSG. Bakgrunden var att , tvärtemot givna löften, hade använt kanadensiskt importerat plutonium inte för civilt bruk, som man hade lovat, utan för att utveckla kärnvapen. NSG har som syfte att säkra icke-spridning av kärnvapen genom riktlinjer för export av kärnteknologi och till denna relaterade produkter. Och ska av alla länder släppas in i denna kontrollgrupp – , som inte ens skrivit på fördraget om icke-spridning av kärnvapen! Det blir jag inte klok på. Man kan kanske säga att det är bättre att ha pyromanen anställd i än utanför, men det är sällan vi resonerar på det sättet. ingick ett avtal med om handel med kärnteknik med mera för civilt bruk, det vill säga det struntade i 1974. Då ville göra undantag för , för detta bröt ju mot principen. , som då var utrikesminister, ville förstås gå till mötes och stödja detta undantag. Då protesterade dock ledande socialdemokrater livligt. Exakt vad har föranlett 180-graderssvängen i denna fråga? Ett fullt medlemskap är ju mer än det man diskuterade . Vad har hänt, förutom att Socialdemokraterna sitter i regeringen? Det blir jag inte heller klok på. I vapenexportkretsar, liksom i NSG, talar man ibland om produkter med dubbla användningsområden, det vill säga både civilt och militärt. Jag tycker att politiken ska ha dubbla användningsområden; den ska vara konsekvent oavsett om man sitter i opposition eller i regering. Jag hoppas att ministern delar den uppfattningen. har alltså gått vidare och föreslagit att även ska kunna få fullt medlemskap i . Det skulle då bli det första medlemsland som inte är part i NPT, det vill säga icke-spridningsavtalet, eller något avtal om en kärnvapenfri zon – detta trots att NSG:s principer för medlemskap kräver att stater antingen är part i och följer icke-spridningsavtalet eller är part i en kärnvapenfri zon. Att acceptera som medlem försvagar som jag ser det hela arbetet för kärnvapennedrustning, och det är flera forskares bedömning att så är fallet. Man menar att inte klarar NSG:s principer för medlemskap och inte har följt de löften som gavs i samband med undantaget 2006. Till exempel säger , respekterad vd på i , att formeln som beskrivs lägger ribban oerhört lågt för att komma i åtnjutande av de bästa privilegierna för kärnteknikhandel och kräver inte några ytterligare icke-spridningsåtaganden. Därför är detta särskilt förvånande, herr talman. Om man ens ska diskutera ett medlemskap är det i så fall nu det skulle finnas en möjlighet till det som utrikesministern har talat om – att det går att göra både och, det vill säga verka såväl för ökad anslutning till icke-spridningsavtalet och provstoppsavtalet som för en utökad krets av länder i detta NSG. Exakt vad gör för att åtminstone villkora medlemskap med åtaganden åt dessa håll? Det vill jag veta. Använda vårt veto ska vi tydligen inte göra, nämligen. 27 Justitie- och migrationsminister (S): mål är och har länge varit nedrustning och att eftersträva en kärnvapenfri värld. Det får aldrig råda någon tvekan om att det är vår ingång. Vi vet alla vad ett kärnvapenkrig skulle kunna innebära. Ett sådant krig skulle i realiteten hota hela mänsklighetens existens. Vi i har haft ett starkt engagemang i detta. Basen för arbetet är som beskriver icke-spridningsavtalet , som sedan tillkomsten har syftat till att förhindra att fler länder skaffar sig kärnvapen, utöver de ursprungliga fem som hade det vid avtalets tillkomst – , /, , och . har varit en stark förespråkare för arbetet och drivit på för att få alla jordens länder att skriva på. Det har också varit framgångsrikt; vi har en situation där nästan alla länder har anslutit sig. Utan icke-spridningsavtalet skulle vi förmodligen ha haft ett mycket större antal kärnvapenstater och därmed också dramatiskt ökade risker för ett kärnvapenkrig. Utöver NPT finns det vi talar om , det vill säga NSG – . Gruppen består av länder som har känslig kärnteknik som skulle kunna användas för att framställa kärnvapen. 48 länder, däribland , är medlemmar i detta samarbete. Det omfattar materiel både för kärnvapen och för civila ändamål, som forskning och kärnkraft. Syftet med samarbetet är att förhindra att tekniken kommer i händerna på länder som skulle vilja framställa kärnvapen. Det är en exportkontrollregim där medlemmarna åtar sig att förhindra export av känslig teknik för tillverkning av kärnvapen. Jag sa tidigare att NPT är och har varit ett framgångsrikt avtal som har arbetat mycket hårt för att få full täckning för. Det är dock inte fullständigt, utan vi har några länder utanför – däribland , som ju har skaffat sig kärnvapen ändå. Där hade vi alltså den första provsprängningen . har det gått . säger nu att man vill vara med i NSG, och då är frågeställningen: vi tillåta landet att vara med i även om det inte har skrivit under icke-spridningsavtalet? Jag tycker att detta är ett klassiskt exempel på att inte göra det bästa till det godas fiende. Det är klart att det bästa hade varit om skrotade sina kärnvapen och anslöt sig till NPT, men det är nog bara att konstatera att det inte kommer att hända – i alla fall inte i närtid. Men om åtminstone åtar sig att inte sprida den teknik man har haft , det vill säga ställer sig under den exportkontrollregim NSG faktiskt innebär, är frågan hur vi ska se på det. Huvudfrågan för svenskt vidkommande är enligt min uppfattning vad som bidrar mest till fred och stabilitet i världen. Hur ser vi på effektivast sätt till att tekniken inte kommer i orätta händer? Bidrar vi mest till en bättre stabilitet i världen genom att ha med i NSG, eller bidrar vi mest till en bättre stabilitet i världen att ha utanför? Det är precis den frågeställning vi har, och enligt min uppfattning är det faktiskt bättre att ha inom denna exportkontrollregim än att ha landet utanför. Det bidrar bättre till stabilitet i världen. 28 (V): Vi måste fortfarande kunna se att det har skett en 180-graderssväng , och jag undrar på vilket sätt argumenten har förändrats så grundligt att plötsligt är välkommet som full medlem i stället för att enbart ha något slags avtal. Jag undrar också vilka villkor som har ställts på för att bli medlem, och om inte tillräckliga villkor har ställts undrar jag varför vi inte använder vetorätten. Ministern säger att har arbetat och arbetar för en kärnvapenfri värld. Det håller jag helt med om, och jag tycker att det är hedersamt. Det gäller inte minst beslutet att gå med i Humanitarian och så vidare; det är jättebra. Däremot håller jag inte alls med ministern när han säger att vi alla vet vad ett kärnvapenkrig skulle innebära. Tyvärr är det inte alls så; vi vet vad som händer i den värld vi lever i. har tagit beslut om att satsa för att modernisera sina kärnvapen. har tagit ett beslut om att satsa någonstans på att modernisera sina två kärnvapenbestyckade u-båtar. har ett ambitiöst program för att upprusta. Iskanderrobotar har flyttats till , möjligen med kärnvapen – de kan i alla fall vara kärnvapenbärande. Det är ganska nära . Tydligen vet inte alla effekten av detta, och det är väldigt allvarligt. Jag återkommer till den fråga jag har ställt. Att gå med i NSG innebär ganska stora privilegier, som man uttrycker det på i . Där menar man att det inte har ställts särskilt många hårda villkor. Det är ju nu chansen finns. Vidare vet vi att , inspirerat av , också har lämnat in en medlemsansökan. Kommer i rättvisans namn att välkomna även , med samma argument? Who’s next, som någon frågade sig – är det ? Länder som , , och – länder som liksom normalt brukar arbeta aktivt mot kärnvapen – är emot att ska bli medlem i NSG, enligt vad jag har kunnat inhämta. Ministern har dock kanske färskare uppgifter. Hur förklarar ministern nya position för dem? Den går ju i stort sett tvärtemot det som vi har tagit ställning för tidigare. Ministern meddelar slutligen i sitt svar att regeringen har kommit fram till denna slutsats efter att noggrant ha studerat ansökan. Men vad gjorde ni då 2006? Tog ni då ställning utan att ha studerat ansökan noggrant? Varför denna omsvängning? 29 Justitie- och migrationsminister (S): Det är ju så att världen förändras. Det är den första provsprängningen skedde. Det är vi skrev 2006. Man måste alltid ta ställning till dessa frågor utifrån de förutsättningar som råder när frågeställningen kommer upp. Det som har varit vägledande för oss är huvudfrågan: Vad är det som mest gagnar stabilitet och fred i världen? I det här fallet är vår slutsats att risken för spridning av kärnteknik – att den hamnar i orätta händer – ökar om inte är med i NSG. Detta är huvudfrågan. Kan inte se den risken? När det gäller NSG:s krav och kriterier är det fem huvudkrav som ställs för om man ska få lov att vara med. Det första är att man ska vara tillverkare av denna typ av teknik. Det andra är att man ska följa riktlinjerna som NSG har satt upp. är tillverkare, och följer man riktlinjerna. Det tredje kravet är att man har en fungerande inhemsk exportkontroll med lagstiftning och verkställighet. Även detta lever upp till. Det fjärde är att man har skrivit på icke-spridningsavtalet, eller motsvarande avtal, och även har skrivit på . Det är ju detta vi diskuterar – har skrivit på , men man har inte skrivit på icke-spridningsavtalet . Det andra kriteriet lever man dock som sagt upp till. Det femte och sista kravet är att man verkar internationellt för nedrustning av massförstörelsevapen, vilket faktiskt gör. Dessutom har ett ensidigt proklamerat stopp för provsprängningar av kärnvapen. Till grund för dessa fem kriterier ligger också en bör-formulering – det vill säga att medlemmar bör leva upp till detta. Av dessa fem krav kan man säga att åtminstone lever upp till fyra och ett halvt. Jag tycker att det är mot den bakgrunden som man ska göra denna helhetsbedömning. Tjänar världen i stabilitet på att är med under den här exportkontrollregimen eller inte? Vår bedömning är att riskerna för spridning av den här tekniken minskar om är med i denna samarbetsorganisation. I den bästa av världar hade aldrig haft några kärnvapen, och provsprängningen hade aldrig ägt rum. I den bästa av världar hade åtagit sig att skrota ut sina kärnvapen och att nedrusta. Där är vi dock inte , och då måste man försöka att se hur förutsättningarna ser ut just . Därför är vår slutsats att , i denna situation, bör kunna beviljas medlemskap i . 30 (V): Det är sant att världen förändras, men jag kan inte se att det har skett någon radikal förändring vad gäller kärnvapen . Möjligen kan jag se att det är skillnad mellan att vara i opposition och att vara i regeringsställning, men detta får ministern i så fall utveckla. Kärnvapen är inte ett mindre hot nu än 2006. Med den upprustning, modernisering och utbyggnad som försiggår lever vi i ett farligare tillstånd nu än vad vi gjorde 2006. Det är klart att vi ska ta ställning till de förhållanden som råder och till vad som gagnar arbetet bäst. Ministern säger att det här gör det, men jag hör inte de goda argumenten för detta. Jag kan framför allt inte förstå varför vi i så fall inte lika gärna kan välkomna eller med exakt samma argument. Jag tycker inte att det finns någonting som särskiljer och här. lever upp till fyra och ett halvt av fem krav – det låter som att man nästan är i mål. Men det absolut viktigaste lever man inte upp till: NPT, icke-spridningsavtalet. Detta är lite som att säga att ”det här är en alldeles utmärkt semla – det fattas bara grädde”. Då är det ingen semla. Här är det nog så att man inte kan ta det styckevis och delt. Det är inte bara jag som är bekymrad. Det finns organisationer som arbetar mot kärnvapen och kärnvapenspridning som är väldigt bekymrade. Jag har citerat , och även i finns till exempel Svenska Läkare mot Kärnvapen. De och jag ställer oss lika frågande till detta beslut som vi är glada över regeringens ställningstagande att vi röstar för ett förbud mot kärnvapen. Jag tycker att det är tråkigt att inte använder sin vetorätt, att vi inte pressar på för väldigt hårda villkor utan lägger ribban lågt, enligt den här organisationen, och att vi inte har bättre argument. 31 Justitie- och migrationsminister (S): Det bästa argumentet är det som själv använde – att kärnvapen inte är ett mindre hot än vad det var för 10 eller . I många avseenden är det snarare ett större hot , och vi ser att ett antal länder försöker att utveckla kärnvapen på olika sätt. Det är just därför – för att se till att den här tekniken inte kommer i orätta händer – som vi behöver ha effektiva exportkontrollregimer. Detta är också mitt huvudargument: I det här läget anser vi att det tjänar världens stabilitet och fred bäst att får denna möjlighet. Då ställer man sig under den exportkontroll som detta avtal innebär, och då minskar risken för att den här tekniken ska komma i orätta händer. talar om och , men de har visat en helt annan attityd i förhållande till fred och stabilitet. Det kommer aldrig att komma i fråga att skulle kunna vara aktuellt. Som jag var inne på tidigare är huvudfrågan att inte göra det bästa till det godas fiende. I den bästa av världar hade vi haft ett mycket mindre antal länder som hade skaffat kärnvapen. I den bästa av världar hade vi varit på väg mot en nedrustning, där vi kunde se till att göra oss av med alla kärnvapen. Där är vi dock inte, och då måste vi i stället se till att det finns effektiva kontrollmekanismer som gör att spridningen av denna teknik kan hållas så liten som möjligt. Det är precis detta som NSG handlar om. Jag tackar för debatten. Jag är inte säker på att vi kan komma överens i grundfrågan, men jag hoppas i alla fall att jag har kunnat göra huvudargumentet tydligt. För oss handlar det om att bidra till ökad stabilitet och fred totalt sett i världen. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellation 2016/17:195 om kommunernas situation med att ordna bostäder till flyktingar 32 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig hur jag ser på att försvårar för de svenska kommunernas möjligheter att hantera bostadssituationen för nyanlända och om jag är beredd att ge direktiv till om att släppa alla hyrda lägenheter inom allmännyttan som används som asylboenden, för att på detta sätt lindra bostadskrisen i kommunerna. Det finns flera anledningar till att de lägenheter hyr är att föredra framför de tillfälligt upphandlade boendena. De tillfälliga boendena är betydligt dyrare än hyreslägenheterna. Dessutom har de sällan självhushåll, vilket innebär sämre aktiverings- och integrationsförutsättningar för de asylsökande, som varken måste handla eller laga sin mat själva. Vidare är det viktigt att komma ihåg att de lägenheter som hyr huvudsakligen inte ligger i de kommuner som har störst behov av bostäder till nyanlända. Enligt kommuntalen skulle de tio kommuner som har högst mottagande ta emot närmare 6 900 nyanlända . I dessa tio kommuner hyr lägenheter motsvarande knappt 80 boendeplatser. Att frigöra lägenheter är därmed inte lösningen på kommunernas utmaning med att ordna bostäder åt nyanlända. Jag kommer mot bakgrund av detta inte att ge några direktiv till om att släppa alla hyrda lägenheter inom allmännyttan som används som asylboenden. 33 (M): Jag får tacka ministern för svaret. Men jag tycker att ministerns ståndpunkt är närmast obegriplig. ingick i migrationsöverenskommelsen, och vi gick med på att göra det obligatoriskt för alla kommuner att ta emot nyanlända. Men vi utgick från att regeringen och inblandade myndigheter då också skulle göra allt för att stötta och underlätta för kommunerna i arbetet med att få fram bostäder. är det precis tvärtom. Man motarbetar aktivt de svenska kommunerna, och det tycker jag faktiskt är oanständigt. Sedan jag ställde min interpellation har ett betydande antal kommuner larmat om akut bostadsbrist. Jag har till och med fått mejl från kommuner som tycker att det är bra att jag lyfter fram den här frågan. Vissa kommuner har till och med deklarerat att man helt enkelt vägrar att ta emot fler nyanlända. I försöker kommunen att ta sitt ansvar. Man har sagt upp från ett tjugotal lägenheter, och har gett staden rätt.