prot · H50918 · 2017-10-17 00:00:00 — Det var nämligen också problemet i : Det gick inte att få tag på vikarier trots att arbetslösheten är jättehög i . Men det var ingen som ville hoppa in och rädda posten som inte kom ut. Hur ska Postnord få tillbaka den grundmurade tillit som Posten hade tidigare. Vi sa ”som ett brev på posten”, precis som utredningen heter. Det kom , det var som klockan och så vidare. Men hur kommer denna tillit tillbaka igen hos människor och anställda? Den tar som sagt var att bryta ned och att bygga upp. jämför jag med överbeläggningar på sjukhus: Man skruvar ned resurser därför att man ser att det kommer mediciner och behandlingsmetoder som gör att människor inte behöver ligga kvar på sjukhus. Men man är alldeles för tidigt ute, för verkligheten ser helt annorlunda ut. Det är precis likadant med post: Vi tror och hoppas att alla ska skicka digitalt, men så ser inte verkligheten ut. Dessutom har e-handeln ökat väldigt mycket, och jag som kund förväntar mig att få min leverans inom så många dagar som anges när jag klickar och gör beställningen. Detta fungerar också väldigt dåligt, så allt hänger ju ihop. Jag är väldigt orolig för vad som ska hända. Vad är det ministern hoppas ska lösa det tillitsproblem som finns hos svenska folket? 19 (M): Jag vill inledningsvis säga tusen tack till riksdagskollegan , som har ställt en angelägen interpellation med anledning av den förtroendekris som tyvärr har eskalerat. Den har alltså inte vänt utan fortsätter att gå åt fel håll. Försenad och försvunnen post är på var mans läppar – ett diskussionsämne du kan möta i personalrummet när du kommer till jobbet . noterade ökade klagomål på Postnord och även inledningsvis . Det handlar om ungefär 6 000 klagomål varav flertalet gäller försvunnen post, som alltså aldrig dykt upp över huvud taget. Klagomålen gäller både förseningar och försvunnen och förstörd post, som inte heller dyker upp. Jag har exempel med mig från , från Mariestadsområdet, Hjo och , där individer under både kortare och har haft enorma bekymmer. På en del orter går Postnord ut och konstaterar att man har bekymmer, vilket på något sätt skulle rättfärdiga en förtroendebrist. På andra orter försöker man snarare att sopa det under mattan. Vi kan konstatera att det handlar om allt från sommarvikarier till sjukskrivningar och personalbrist, för att bara nämna några saker. Arbetsmiljöfrågan torde vara en av de ledande för staten när man fortsätter att styra sitt företag. För mig blir det väldigt dramatiskt när en äldre människa inte får det läkemedel som hon kanske absolut borde ha, eller när en företagare som försöker skapa jobb och företagande på landsbygden inte kan lita på postgången. Om hela ska leva, statsrådet, är det klart att postväsendet är en oerhört viktig del. Jag tror att både oppositionen och regeringen är överens om att hela ska ha företagande som fungerar och att man som äldre ska kunna lita på sin läkemedels- eller provsvarsleverans, oavsett var i landet man bor. För mig som bor på landsbygden är detta helt avgörande. Jag menar att det är här vi kan fortsätta att växa och att det är här saker och ting kan ske. Att då kunna lita på postgången är oerhört viktigt. Förtroendet för postväsendet har halverats. Det fortsätter dessutom att gå åt helt fel håll; man känner en fortsatt stor oro. Regeringen fastställde eller en tidsplan; det måste ske en bättring och en förändring. Trots detta fortsätter det att gå åt fel håll. Då måste regeringen börja fundera över sin strategi. Att återupprätta postväsendet och förtroendet för det och att styra statliga bolag – allt detta ligger på statsrådets och regeringens kollektiva bord att ta ansvar för. Om man har haft en strategi och den inte funkar, vad ska man då göra för att återupprätta den? skjuter man lite på frågan och säger: Vi ändrar i lagen i stället. Vi ser till att ändra förutsättningarna så kanske förtroendet går upp igen. Men så ser inte verkligheten ut för den äldre eller för den företagare som faktiskt behöver sin postförsändelse. Min fråga är: Vad är regeringens svar när det gäller att lösa de bekymmer som har orsakat förtroendekrisen, utöver att ändra i regelverk för att kanske sudda ut frågan fortsättningsvis? 20 Statsrådet (MP): Jag får tacka för frågorna. Jag vill börja med att säga att jag är bekymrad över utvecklingen inom postväsendet. Det är alldeles uppenbart att vi har sett en negativ trend och stora problem när det gäller detta. Människors oro delas av mig och många andra inom politiken. De bakomliggande orsakerna är framför allt två. En är den stora förändring i samhället som är kopplad till digitaliseringen. har antalet brev minskat med en tredjedel. skickar vi mer än en miljard färre brev än vi gjorde . skickades 2,3 miljarder brev, och 2000 var det kring 3,5 miljarder. Detta är en enorm samhällsförändring. De allra flesta människor använder sig av e-post och av digitaliseringens möjligheter på ett sätt som man inte kunde göra tidigare. Detta drabbar naturligtvis en organisation som jobbar med det gamla systemet. Det skapar nya förutsättningar. Man måste delvis organisera på ett annat sätt. Man måste skära i kostnaderna när en stor del av intäkterna försvinner. Som nämndes här finns det en positiv post också, och det är att antalet paket ökar. Men det sker inte i samma omfattning som antalet brev minskar. Det är därför svårt att upprätthålla samma intäkter när antalet brev minskar. Den andra stora frågan handlar om organisation. Den tidigare regeringen gjorde en uppgörelse med och slog samman den danska och den svenska posten. Det har skapat rätt stora problem. har det skett en dramatisk förändring i , eftersom man precis efter sammanslagningen påskyndade digitaliseringen genom lagkrav. Det har skapat stora problem för företaget och skapar stora förluster i sammanhanget. Vi kan kanske enas om att den sammanslagning som den tidigare regeringen genomförde inte var så lyckad. sitter den , den danska regeringen och Postnord i förhandlingar om hur man ska reda ut denna situation för att undvika konkurser och mångmiljardförluster i bolagen och försöka undvika att de svenska skattebetalarna får ta stora kostnader på detta område. är frågan hur tilliten ska återupprättas. En del i en sådan förändring är att vi faktiskt måste vara beredda att göra förändringar i postlagen och i de regler som skapar förutsättningar för den som ansvarar för den samhällsomfattande tjänsten att klara denna verksamhet. antog vi ett förslag som utgör grunden i en sådan förändring. Jag får fortsätta att tala om detta i mitt nästa inlägg. 21 (M): Det är riktigt som ministern säger, att antalet brev har minskat med en tredjedel . Men det skrivs fortfarande väldigt många brev. Myndigheter skickar brev. Det som man gjorde i var att lagstifta om att all myndighetspost skulle skickas digitalt. Det var radikalt. Min fråga är om regeringen funderar på att göra likadant. Jag drog paralleller med överbeläggningar inom sjukvården. Det handlar också om kontanthantering. Så länge det finns bankomater kommer människor att ta ut pengar. Jag gör det inte, men många andra gör det. Företagare på landsbygden vittnar om att de inte vet hur de ska kunna bli av med kontanterna. har risken flyttats hem till småföretagaren i eller i , som inte kan åka någonstans och sätta in pengarna. Vi skickar fortfarande brev. Då måste vi ha en postgång som fungerar. Vi har fortfarande kontanter i omlopp. Då måste det finnas någonstans att sätta in dem. Vi har fortfarande människor som behöver ligga på sjukhus. Då ska vi alltså inte ha överbeläggningar, och vi måste ha sjukhussängar. Detta handlar om tilliten för viktiga samhällsfunktioner som får sig en törn. Det kan inte vara jätteroligt att vara anställd på Postnord med tanke på hur arbetsmiljön blir när det raljeras över företaget. Det finns människor som berättar att de inte vågar berätta att de är anställda på posten om de är på en middag, eftersom det då dras igång en massa saker och människor är upprörda och skrattar bakom ryggen på dem. Detta har så att säga verkligen gått ned i källaren, och det är regeringen som har ansvaret här och . Samdistribution är intressant. Det tas också upp i utredningen att man skulle kunna samdistribuera brev och tidningar. är det inte så. Man kan också se detta ur miljösynpunkt. På landsbygden, där både och jag bor, kommer tidningen först , och sedan kommer två olika postföretag med post. Om man både ur en tidsmässig synpunkt och ur miljösynpunkt hade kunnat samdistribuera hade till exempel färre transporter behövts, inte bara på landsbygden utan också till distributionscentraler och så vidare. är det olika tidpunkter för leverans till kunder. Jag skulle vilja att ministern kommenterar hur han ser på samdistribution. Om jag inte minns fel tas det också upp i utredningen att man inte ska dela ut post i brevinkast i flerfamiljshus utan göra som i nyproducerade flerfamiljshus där man delar ut post i brevlådor som finns på bottenplanet. Detta skulle underlätta för brevbäraren, som skulle slippa springa i alla trappor. Men det kan också vara bra för till exempel äldre att röra på sig och gå ned och hämta sin tidning och sin post. Min uppfattning är att förutsägbarhet är viktigt. När man lägger ett brev i brevlådan ska man veta att det kanske kommer att ta för detta brev att komma fram. Enligt regeringens beslut sägs det, om jag inte minns fel, att av posten ska komma fram . Men det borde absolut vara . Jag vet att det har varit problem till exempel med den digitala sorteringen i . När man kör in ett nytt system blir det lite barnsjukdomar, men borde detta ha lösts. Jag har alltså några frågor. Hur ser ministern på samdistribution? I har man ett lagkrav på att alla myndigheter ska skicka sin post digitalt. Är det någonting som regeringen ämnar föra fram? 22 (M): Utgångsläget för regeringen är att fyra av tio har erfarenhet av att posten inte fungerar på avsett sätt. Regeringen talar om två föränderliga delar i detta. Den ena är digitaliseringen. Den andra handlar om att där man förändrar förutsättningarna ändras också organisation och struktur, och då måste man förändra för att göra om till det bättre. Det är två ganska naturliga förändringar som sker i stora delar av vårt samhälle i övrigt och som även borde hänga samman med att postväsendet ska fungera. Det som jag undrar i detta läge är varför regeringen inte har valt att agera snabbare på dessa utmaningar i stället för att vänta in och se om detta förtroende ändå kunde ha förbättrats. Vi backar nu alltså två, tre eller , och det är en resa som har gått åt helt fel håll. Då har man valt att se till att Postnord ska jobba med en lyssningskampanj. ska man lyssna, och på det sättet skulle förtroendet förbättras. I den andra delen har regeringen valt att skärpa tillsynen för . Den tredje delen som ministern tar upp är att försämrad service kanske är lösningen för att komma runt detta. Jag menar fortfarande att man inte har gått till botten med det som egentligen är den stora utmaningen, nämligen att regeringen på sitt bord har att styra en föränderlig kurva för ett statligt bolag och därmed måste se till dessa utmaningar. som vi hör detta handlar det om en arbetsmiljö som inte duger. Även människor som delar ut post vill bli sedda och hörda på jobbet. Följande fråga landar då åter på regeringens bord: Vad gör regeringen för att se till att arbetsmiljön för brevbärarna blir bättre, så att saker och ting ska fungera också under morgondagen, och för att förtroendet för postväsendet ska återupprättas? 23 Statsrådet (MP): Vi kommer då tillbaka till vad vi nu ska göra. Regeringen har lagt fram ett förslag om en ändring i postförordningen och också ett förslag som innebär förändringar i postlagen. Detta kommer att underlätta för Postnord, eller någon annan som möjligen har ansvar för detta , att klara av arbetet i den nya världen med ett minskat antal brev. Detta handlar också om situationen när det gäller samgåendet med det danska företaget. Det som jag tycker är mycket viktigt i detta sammanhang är att vi ser att vi har en uppgift och ett ansvar för att se till att skapa förutsättningar för att man ska klara av en bra postservice i hela . I har man motsvarande krav på sig när det gäller . Trots detta samgående försöker vi hålla isär detta, även om det har inneburit stora problem även för den svenska delen av posten att klara av denna verksamhet. En fråga handlar om samdistribution, som underlättas när man går över till att det kommer att ta för ett brev att komma fram. Det innebär betydligt fler möjligheter jämfört med tidigare för Postnord och andra aktörer att samdistribuera, eftersom detta möjliggör en mer flexibel lösning när det gäller att man kan ta emot och lämna . Detta har framgått väldigt tydligt i såväl den utredning regeringen tog initiativ till i början av mandatperioden, och som lades fram , som i de samtal vi har haft med oppositionen. En annan åtgärd jag gärna skulle se är att man genomför den förändring talade om, det vill säga att man ställer krav på fastighetsboxar också i städerna. Vi som bor på landsbygden tycker nämligen att vi får vara med och ta den kostnaden, men man verkar inte vara tvingad att vara med och ta den i städerna. I nybyggda fastigheter är det alltid fastighetsboxar, och jag hör aldrig någon som klagar på det. De flesta upplever att det är väldigt bra. I samtalen med oppositionen innan vi lade fram propositionen svarade man dock från allianspartierna att man inte var beredd att ta det steget. Om kan få sitt eget parti att ändra hållning i frågan tycker jag alltså att det vore bra. Det skulle även underlätta för och skapa en bättre arbetsmiljö för brevbärarna, och facket är starkt inne på samma linje som jag – att det vore bra om vi fick till en sådan förändring. En viktig fråga att ställa tillbaka är därför vad vill i denna fråga. Jag har egentligen inte hört något konkret förslag från än så länge, men om och står på samma sida som jag i frågan om fastighetsboxar är det ändå ett steg framåt. I övrigt håller jag med om att bolag måste styras, men när förutsättningarna förändras så att intäktsbasen rycks undan handlar det ju även om att vi som lagstiftare måste vara beredda att ändra förutsättningarna. Det går inte att tro att vi kan fortsätta som tidigare och säga att man får fixa detta med samma regelverk. Det är det jag gör , och jag hoppas att vi är överens om det. 24 (M): Det är ju så här, ministern, att det inte finns något förslag på bord . Vi kommer naturligtvis att återkomma i frågan från moderat håll och från Alliansen. Jag kan konstatera att ministern anser att man ska få tidningen . Om det ska vara samdistribution i det beslut regeringen har fattat kommer det ju att innebära att man får sin dagstidning . Frågan är alltså hur detta ska gå till, men det kan ministern svara på sedan. Jag tycker att det tog upp var viktigt, och det handlar om boende och företagare på landsbygd. Det är de som blir mest sårbara när postdistributionen inte fungerar. Den som är företagare på landsbygd är helt förtvivlad; jag har mött många och fått kontakt med många företagare. Jag bor i . Det är inte direkt en obygd, men man kan ha väldigt långt till sin postdistribution. När det inte fungerar kan företagare tappa kunder på att människor inte kan lita på att de får den leverans de faktiskt har beställt. Det gäller både företagare och enskilda som har beställt någonting från dessa företag. Det jag inte förstår i hela den här tillitsproblematiken är följande: Vi vet att försändelserna har minskat med en tredjedel. Hur kan då kvaliteten ha försämrats så radikalt på den brev- och postutdelning som ska ske? Det måste ju betyda att man har skruvat ned antalet medarbetare för fort. Jag undrar hur regeringen har styrt sitt bolag, för kvaliteten borde inte bli sämre för att det är färre brev att dela ut. Jag förstår inte det. Det är trasiga försändelser, de kommer inte fram och de läggs i fel brevlådor. Vilket är problemet? Vi väntar som sagt på att ett förslag läggs på bord. 25 Statsrådet (MP): Först får vi ta detta med tidningen. Vi kommer fortfarande att ha fem dagars utdelning i ; det kommer det inte att bli någon skillnad på. Man kan alltså samdistribuera och ha större möjligheter i att det kan ta lite innan ett brev kommer fram. Samdistributionen ökar möjligheterna, och det kommer inte att vara så att tidningen behöver komma för att breven i vissa fall tar lite på sig. I många fall kommer breven att komma fortare fram när vi nu ställer ett högre krav, nämligen . är det ju ofta så för den som bor på landsbygden att ett brev tar kanske tre på sig innan det kommer fram. Det vet väl , som påstår att hon bor på landsbygden eller åtminstone har närhet till den. En annan sak är att digitaliseringen ska nå hela . Vi har i budgeten annonserat en förändring från till som det grundläggande kravet för alla i hela . Detta ska man kunna få med det mobila nätet. Det kommer att medge en situation där alla kommer att ha möjlighet till en hygglig internetuppkoppling var de än bor i landet. Det ger också möjlighet till en annan penninghantering, som användning av Swish eller andra system, som är betydligt bättre än . frågar vilket problemet egentligen är. I ett företag där intäkterna minskar – där breven och verksamheten minskar – måste man naturligtvis skära i kostnader. Annars går man med miljardförluster, och då slutar det med att vi i statsbudgeten måste betala för postservicen i stället. Det är den situationen jag försöker undvika. Överläggningen var härmed avslutad. § 9 Svar på interpellation 2017/18:11 om ansträngningar för 26 Utrikesminister (S): har frågat mig om ansträngningar för , som är frihetsberövad i . Interpellanten har också frågat vilka initiativ tar både som enskilt land och som medlem i EU för att ska respektera grundläggande mänskliga rättigheter och upphöra med förföljelserna av fria medier, den kurdiska befolkningen och oppositionella. Jag ser mycket allvarligt på gripandet av de tio människorättsaktivisterna i . Jag är oroad över att åtta av dem är fängslade, däribland den svenske medborgaren . Vi har tagit del av anklagelserna mot Gharavi, och vår uppfattning ligger fast: var i för att delta i ett fredligt seminarium om internetfrihet och mänskliga rättigheter. Vi har sedan gripandet arbetat intensivt med Gharavis fall. Vi har bland annat kallat upp ambassadör till UD, och vi tar ständigt upp fallet med turkiska myndigheter i frågan, både i och i . Vårt generalkonsulat i besöker Gharavi i fängelset så ofta som möjligt. Även ambassadör i har besökt honom i fängelset. Detta är ett arbete som kommer att fortsätta oförtrutet, och vi ser över möjliga vägar framåt. Det är viktigt att komma ihåg att Gharavi för tillfället är underställd det turkiska rättsväsendet. Med det sagt kommer vi att fortsätta göra vad vi kan för att uppmärksamma fallet hos turkiska myndigheter och arbeta konsulärt för att förbättra fängelseförhållandena för . Jag delar interpellantens stora oro över utvecklingen i , inte minst beträffande massavskedanden och arresteringar samt kränkningar av mänskliga rättigheter, till exempel begränsningar av yttrandefriheten. Fria medier, yttrandefrihet, politisk opposition samt en välfungerande rättsstat är förutsättningar för ett demokratiskt samhälle. Detta har vi framfört vid ett flertal tillfällen till turkiska företrädare i och och på andra ställen där möten ägt rum. Vi har understrukit att agerande har en direkt inverkan på och EU:s relation till . Regeringen är också pådrivande när det gäller att lyfta fram kränkningar av de mänskliga rättigheterna inom ramen för de internationella forum som vi anser mest lämpliga för dessa diskussioner och där resultat kan uppnås. Därför är regeringen aktiv inom främst EU och för att på så vis långsiktigt söka påverka utvecklingen i . Vi uppmärksammar situationen för oppositionspolitiker, journalister, akademiker och civilsamhällesaktörer och driver på för att EU:s medlemsstater ska fortsätta att agera samlat för att respekten för mänskliga rättigheter och rättsstatens principer i ska förbättras. Inom ramen för bilaterala reformstöd gör vi insatser för att öka kapaciteten hos det civila samhället, medier och andra förändringsaktörer. Vi ger också stöd till organisationer som utbildar journalister för att bland annat främja grävande journalistik. Gällande kurdernas situation fortsätter vi i samtal på politisk nivå att understryka vår oro och driva att frågan tas upp inom EU. agerar även lokalt – till exempel bevakar svenska utlandsmyndigheter i rättegångar mot HDP-ledare som en del av det diplomatiska uppdraget. fortsätter att nära följa utvecklingen i , och i fokus för vårt engagemang står stärkt respekt för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. Vidare avser vi att driva på för att situationen även fortsättningsvis ska uppmärksammas inom EU, och andra relevanta internationella forum. Vi försitter inga möjligheter när det gäller att inskärpa våra budskap till turkiska myndigheter, såväl på egen hand som i samverkan med andra EU-länder. 27 (V): Jag vill börja med att tacka utrikesministern för svaret på min interpellation. Jag är glad för att ministern ser mycket allvarligt på gripandet av de tio människorättsaktivisterna i och för att ministern delar min oro över att åtta av dem fortfarande sitter fängslade, däribland den svenske medborgaren . Det är bra att på olika sätt har arbetat med Gharavis fall och har kallat upp ambassadör till UD samt tagit upp fallet med turkiska myndigheter, både i och i . Det är också av stor betydelse att vårt generalkonsulat i och den svenska ambassaden i har engagerat sig. Jag tycker dock att det vore bra om utrikesministern kunde uttrycka sig ännu tydligare och ta kraftfullt avstånd från anklagelserna genom att uttrycka det absurda i fängslandet av och övriga MR-aktivister. måste klargöra att det aldrig någonsin kan vara ett brott att kämpa för mänskliga rättigheter. Under Erdoğans styre har utvecklingen i tagit tydliga steg i fel riktning, precis som ministern uttryckte. Sedan det misslyckade kuppförsöket har inskränkningarna av de demokratiska fri- och rättigheterna ökat betydligt. Sedan kuppen har över 110 000 människor blivit avskedade eller avstängda från sina jobb och över 50 000 har arresterats, bland dem ett stort antal journalister och parlamentsledamöter för . Det är uppenbart att Erdoğan använt kuppförsöket som en ursäkt för en alltmer repressiv politik mot sina meningsmotståndare. Genom en konstitutionsändring har ännu mer makt samlats hos Erdoğan, och ett återinförande av dödsstraffet diskuteras. Attackerna på människorättsförsvarare sker i då deras roll i är viktigare än . De åtta människorättsförsvararna greps under en workshop i digital säkerhet och psykosocial hälsa och hålls alltså fortfarande i förvar. De är anklagade för att ha begått brott i en terroristorganisations namn, utan att vara medlemmar, vilket är anklagelser helt utan grund. Bland de gripna finns chef i , Idil , och svensken . Enligt anhöriga är tillstånd dåligt. Han känner sig deprimerad och isolerad. Hans möjligheter till kontakt med omvärlden är mycket begränsade, och han får endast ta emot ett fåtal besök. Han skulle även behöva läkarvård av en engelskspråkig läkare. Mot den bakgrunden är det bra att det svenska konsulatet och den svenska ambassaden har besökt honom, men hur ofta sker dessa besök? Jag undrar också om ambassaden skulle kunna hjälpa till med att få till stånd läkarvård. Jag skulle mot denna bakgrund vilja fråga ministern om hon tänker ta ytterligare initiativ för att , både som enskilt land och som medlem i EU, ska verka för att släpper och de övriga människorättsförsvarare som greps . Har ministern eller statsministern tagit upp frågan på högsta politiska nivå i kontakterna med den turkiska regeringen, eller finns det tankar på att göra det? 28 Utrikesminister (S): Jag kan bara hålla med om att gripandet av och de tio MR-aktivisterna är väldigt bekymmersamt.