prot · H50934 · 2017-11-21 00:00:00 — Men på bilförsäkringsmarknaden, där det är låg konsumentskyddsrisk, hög kunnighet och låg klagofrekvens, där det rör sig om ganska lite pengar och är lätt för kunden att byta försäkring, är up front-provisioner inte ett problem. Så risken är att man försöker komma till rätta med ett problem på livförsäkringssidan som inte finns och ställer till det för skadeförsäkringssidan, där dessa problem aldrig har funnits. Det är just detta som är problematiskt: Det finns inte några tydliga konsekvensanalyser, det är för svepande och man skickar för mycket makt till . Så nu får försäkringsbranschen bita på naglarna och fundera över hur kommer att agera. Detta är inte ett sunt sätt att stifta lag och reglera en marknad. Det är inte bara jag som tycker det, utan kritiken från remissrundan är massiv. 81 Statsrådet (MP): Till att börja med kan jag konstatera att vi har olika syn på EU-direktivet. syn är att om vi bara genomför det får vi en heltäckande reglering som skapar ett fullgott konsumentskydd på den svenska försäkringsmarknaden. Det är inte min och regeringens bedömning och inte heller den bedömning som många tunga remissinstanser har fört fram. Har man följt med på försäkringsmarknaden och i den rapportering som varit om de uppenbara problem som finns med oseriösa aktörer och rådgivning som i många fall är väldigt dåligt anpassad för kunderna tror jag att det är vanskligt att landa i den slutsatsen. I och med att detta är ett minimiregleringsdirektiv och att man också argumenterar för att det är så pass skilda förutsättningar i olika länder framgår det också av direktivet att det krävs olika lagstiftning i olika länder för att man ska kunna komma fram till en fullgod trygghet för konsumenterna och ett skydd för konsumentintressena. Det är också detta som sker i land efter land: Man anpassar regelverk och lagstiftning efter de nationella förutsättningar som finns. I finns det en hel del utmaningar. Vi har en annan form av sparstruktur. Svenska konsumenter väljer försäkringslösningar för sitt sparande i många fall. I andra länder ser det annorlunda ut. Det är lite märkligt när man, som jag anser att gör, silar mygg och sväljer kameler. Vi har ju tidigare haft uppe propositioner som rör reglering av andra delar av den finansiella marknaden, till exempel Mifid, som rör värdepappersreglering. Där har vi gett möjlighet att till exempel avgöra vad som är en sund form av provision och vad som är en provision som är till skada för kunden eller inte. Då var det uppenbarligen acceptabelt. Då var det uppenbarligen inte ett tillräckligt stort problem för att man skulle fälla förslaget eller säga att det är för godtyckligt i och ögon. Men , när man kommer till försäkringssidan, är det tydligen annorlunda. Då är det en helt annan historia. Det är precis den problematiken som jag är orolig för, det vill säga att vi får olika regleringar för delar av de finansiella marknaderna som utför liknande tjänster och skapar vad man på finansspråk kallar för ett regelarbitrage. Det kan bli ojämna konkurrensvillkor, helt enkelt. Jag tror att det vore olyckligt att landa i den ståndpunkten. Jag hoppas att och reflekterar ett varv till. har vi en chans att diskutera och analysera vidare. Det kommer också en lagrådsremiss i närtid. Då kommer vi att kunna göra en analys och fortsätta beredningen och titta på de remissynpunkter som kommer in. Det gör vi ju alltid i . Vi värnar och vårdar de synpunkter som kommer in, för vi tycker att det är värdefullt att ha en genomgripande remissomgång och ta in olika aktörers synpunkter. Men att vi skulle landa i en lösning där vi i slutändan får helt olika former av reglering för två delar av finansmarknaden som har likartade syften och tillhandahåller likartade tjänster anser jag vore genuint olyckligt. Jag delar inte heller riktigt analys av försäkringsmarknaden, att den är renodlad i olika stuprör och att de är lättseparerade från varandra, så att man kan säga att den ena delen ska regleras på ett sätt och den andra delen på ett annat. Jag tror att det skulle leda till ett virrvarr och en ganska svåröverskådlig marknad som inte skulle vara till gagn vare sig för konsumenterna eller för bolagen som är utförare. Jag tror att det vore att föredra om man kan hitta en enhetlig reglering av försäkringsmarknaden. Både den svenska lagstiftningen och EU-direktivet handlar i grunden om att skapa en större trygghet för oss konsumenter, det vill säga att vi får de tjänster som faktiskt är bäst anpassade för våra behov och inte de tjänster som är bäst anpassade för rådgivarnas plånböcker, de tjänster där man får högst förmedlingsprovision. Det är ju i så fall en förmedling som inte är till kundens bästa. 82 (M): Alla är överens om att det finns regleringsproblem och att de måste tillrättaläggas med regleringar. I grunden har vi Mifid-direktivet, som såvitt jag vet alla här i kan ställa sig bakom. Frågan är då: Ska man , i ett tidigt skede, riskera att ge för långtgående verktyg till , som kommer att dra undan mattan för stora delar av försäkringsbranschen. Jag är kritisk till det. När vi diskuterade den här frågan för ett eller interpellerade jag ministern just gällande implementeringen av Mifid-direktivet. Då var provisionsförbud på tapeten, och Per argumenterade på ett mycket klokt sätt för att ett provisionsförbud skulle riskera att slå undan benen för konkurrensen, och det skulle vara väldigt svårt för nya aktörer att ta sig in på marknaden. I princip skulle hela förmedlingsbranschen få svårt att överleva, och vi skulle få en situation där företagen i stället för att sälja försäkringar via förmedlare går ut och ger dåliga villkor till kunderna direkt – de går alltså inte via förmedlare. Då kan man fråga sig vad man egentligen har åstadkommit. verkar det, på ett oroväckande sätt, vara så att ministern tänker slå in på en linje där man reglerar alltför långtgående. Det får konsekvenser. Jag tycker att IDD-direktivet är bra. Det slår tydligt fast att rådgivning måste vara värdehöjande. Sedan tycker jag att det får vara domstolsväsendets sak att fälla avgörande i de enskilda fallen och låta lagstiftningen utvecklas organiskt, i stället för att man ger långtgående verktyg till att reglera godtyckligt. 83 Statsrådet (MP): Tack, , för en bra och viktig debatt! Jag hoppas att vi kan fortsätta den här diskussionen, för den är väldigt viktig både för försäkringsbranschens aktörer och för alla oss som är kunder hos försäkringsbolag och kommer att göra nya affärer . Jag tycker att man ska vara väldigt försiktig med att dra säkra slutsatser av regleringen och speciellt för att slå på varningstrumman för att den dramatiskt skulle stöpa om marknaden eller slå ut många aktörer, som man verkar antyda i interpellationen. tar upp frågan om provisionsförbud. Det finns en anledning till att regeringen inte har landat i ett provisionsförbud. Det fanns starka krafter som gärna ville gå hela vägen och komma dit. Men vi tycker inte att alternativet är att ha en oreglerad eller tydligt underreglerad marknad, för det skapar inte den trygghet vi som konsumenter behöver. Vi behöver ta de nödvändiga stegen för att säkra en välfungerande marknad med seriösa aktörer som verkar för kundernas bästa. lyfter fram domstolsväsendet som ett alternativ. Om fäller avgörande i en fråga har människor alltid möjlighet att ta frågan till domstol för att få den överprövad. Då får vi just de domstolsavgöranden som är ute efter. Men om man vill gå en omväg och komma förbi att har tillsyn och prövar ärendena kommer man ju inte till något domstolsförfarande i slutändan. Jag är övertygad om att vi behöver hitta en reglering som är väl avpassad för oss kunder, som ger oss den trygghet vi behöver och ser till att försäkringsförmedlarna – det finns många goda sådana verksamheter – tydligt agerar för kundernas bästa, så att vi kommer bort från de avarter som finns på den svenska marknaden . De är tyvärr för stora och för tydliga. Det borde ingen av oss acceptera i slutändan. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2017/18:111 om riktade statsbidrag 84 Statsrådet (S): har frågat hur finansministern ställer sig till problematiken gällande riktade statsbidrag och om finansministern ämnar genomföra konsekvensanalyser innan eventuella framtida nya riktade statsbidrag införs för att säkerställa att dessa hjälper och inte stjälper kommunerna och landstingen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Regeringen är medveten om den problematik som lyfts fram kring de riktade statsbidragen av bland annat kommuner och landsting, SKL. I Statskontorets rapport styrning av kommunerna görs bedömningen att statens styrning av kommunerna har ökat i omfång, komplexitet och detaljeringsgrad under . Nya styrformer har tillkommit, och styrningen genom riktade statsbidrag har ökat. Regeringen anser att de generella statsbidragen ska vara utgångspunkten när staten fördelar pengar till kommunsektorn. Det finns dock tillfällen när riktade bidrag är lämpliga, och regeringen ser ett fortsatt behov av att rikta medel till specifika verksamhetsområden. Men mot bakgrund av att de riktade statsbidragen utgör en stor och ökande del av statens styrning av kommunsektorn har regeringen inlett ett arbete för att uppnå en mer strategisk och ändamålsenlig användning av de riktade statsbidragen. Det kan innebära att dels överföra riktade statsbidrag till det generella bidraget, dels förenkla befintliga riktade bidrag i den mån det är lämpligt. Regeringen arbetar kontinuerligt med att samla in information om samtliga riktade bidrag för att identifiera utvecklingsområden. Som ett led i regeringens förbättrade styrning av skolan behövs också en översyn för att till exempel lägga samman eller förenkla de riktade statsbidragen inom utbildningsområdet. Arbetet kring detta är påbörjat, och det är regeringens ambition att kommunerna ska ha möjlighet att planera sina verksamheter efter de ändrade förutsättningar som förändringar kan resultera i. Det är viktigt för regeringen att kommuner och landsting ges så goda planeringsförutsättningar som möjligt. Under den här mandatperioden har regeringen sett kommunsektorns behov av, och har också gett, stora generella tillskott till kommuner och landsting för att underlätta deras möjligheter att erbjuda alla medborgare en välfärd av god kvalitet. Även i den budgetproposition som vi lämnade till har stora generella tillskott till sektorn aviserats inför nästa mandatperiod. Tillskottet är permanent, och 2019 tillförs sektorn och 2020 ytterligare . Regeringens utgångspunkt när statliga bidrag till kommuner och landsting utarbetas framöver är generella bidrag kompletterade med riktade bidrag i de fall det är mest lämpligt. är det regeringens ambition att nya riktade bidrag ska ha breda användningsområden inom vilka det finns utrymme för lokal behovsanpassning. andra fråga handlar om konsekvensutredningar inför beslut om nya riktade bidrag. Processen inför beslut kring ett riktat bidrag ansvarar varje enskilt statsråd för, och detta statsråd är även bäst lämpat att svara på detta, då det kan skilja sig åt mellan olika bidrag på olika områden. Det är inte ovanligt att bidrag som regering och riksdag har beslutat om utvärderas av till exempel Statskontoret eller ses över i statliga utredningar. utvärderades bland annat satsningen på bemanning inom äldreomsorgen och karriärstegsreformen för lärare. Det finns också en utredning som just nu tittar på bidrag inom kompetensutvecklingsområdet. Granskningar av regeringens riktade bidrag görs också av andra aktörer, bland annat . 85 (M): Till en början vill jag tacka statsrådet för svaret. Det är glädjande att civilministern delar min och många andras uppfattning: att riktade statsbidrag som regel inte är det bästa sättet för staten att ge sig in och detaljreglera de verksamheter som kommuner och landsting ansvarar för. Det är även positivt att regeringen har inlett ett arbete för att uppnå en mer strategisk och ändamålsenlig användning av de riktade bidragen respektive en förenkling. Problemet är bara, med all respekt, att civilministern sa ganska exakt samma sak i vår interpellationsdebatt . Och skrev han, tillsammans med bland annat finansministern, en debattartikel om hur detaljstyrningen av välfärden ska minska. Men vad har hänt ? Jo, regeringen har ökat de riktade statsbidragen, både i antal och i summa. När vi stod i dessa talarstolar fanns det 80 riktade statsbidrag för kommuner och landsting att söka. Enligt den senaste ekonomirapporten från Kommuner och Landsting, SKL, är de nu uppe i 130. Då ska man veta att det är förknippat med arbete att sätta sig in i de olika förutsättningarna och att ansöka. Det är ett arbete som inte minst för mindre kommuner kan vara så pass övermäktigt att de avstår. kan de riktade statsbidragen ha skapat förväntningar hos kommunens invånare, även om just de problem som de riktade statsbidragen är tänkta att lösa inte ens finns i den enskilda kommunen. Det har alltså blivit 130 statsbidrag i stället för 80 på bara . Det är en ökning med i antal. Men även omfattningen har ökat. har de riktade bidragen ökat realt , till totalt . har de generella statsbidragen, som 2018 beräknas uppgå till , enligt SKL i princip varit oförändrade. Visst började utvecklingen , men det är den nuvarande regeringen som står för den dramatiska ökningen i antal och summa trots att man uppenbarligen är väl medveten om nackdelarna. Att varje enskilt statsråd ansvarar för processen inför beslut om riktade statsbidrag må vara hänt. Men den ökning som skett har skett på så många områden att den måste anses vara systematisk. Dessutom är frågan om det ens är relevant. Regeringen bär ansvaret, och konsekvenserna slår mot samma kommuner respektive landsting. Jag har två ytterligare frågor: Hur kommer det sig att antalet riktade statsbidrag och summan av dem har ökat dramatiskt med den socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen trots att man hävdar att man inte vill det? Det är ju regeringen som lägger fram budgetpropositionerna. Kan statsrådet utveckla hur det kommer sig, och även utveckla betydelsen av, att regeringen visserligen skjuter till generella bidrag till kommuner och landsting i budgeten men att det inte påverkar nivån i reala termer? Enligt SKL är den oförändrad. 86 Statsrådet (S): Tack, , för interpellationen, för inlägget och för engagemanget i kommunsektorn! Vi delar det engagemanget. Jag är övertygad om att vi behöver jobba mycket mer i både regering och riksdag för att förstå den verklighet som kommuner och landsting hanterar och för att anpassa lagstiftning, finansiering och styrning till kommunsektorns förutsättningar. Detta är ett långsiktigt arbete. Det kommer att krävas många olika utvärderingar och åtgärder för att vi ska ge kommuner rätt förutsättningar. Här finns också intresseavvägningar som måste göras. Vi har intresse av att kunna rikta resurser till särskilda sektorer. Vi har från rikspolitikens sida intresse av att säkerställa likvärdigheten i landet, vilket i viss mån förutsätter styrning av välfärdens finansiering och styrningsmekanismer internt i verksamheterna. Men vi har ett intresse av att ge kommunerna och landstingen ett handlingsutrymme att anpassa verksamheten till de lokala och regionala behoven. Det är intresseavvägningar och en balansgång som inte alltid är så enkla. Det som är bra med regeringens politik är att vi tror på ökade resurser till kommunsektorn. Det har gjorts stora satsningar också vad gäller de generella bidragen till kommunsektorn. De pengarna har kunnat användas till att upprätthålla kvaliteten och nivån inom den offentliga välfärden. De har också möjliggjort investeringar. Vi ser nu bland annat att kommuner tar ett större ansvar vad gäller bostadsbyggandet och generella investeringar som rör den kommunala servicen. Det är bra. Det är bra för välfärden. Men vi har naturligtvis också haft den utveckling som beskriver, som har handlat om att förstärka resurserna i de riktade statsbidragen. Många av de bidragen behövs. Vi behöver säkerställa att olika sektorer inom den kommunala verksamheten får resurser för att kunna erbjuda medborgarna en likvärdig välfärd. Men det finns definitivt utmaningar. Det är mot den bakgrunden som regeringen har satt igång arbetet med att först kartlägga statens styrning av kommunsektorn med hjälp av det underlag som vi fått av Statskontoret. har vi också gått in i den fas där vi jobbar med de riktade statsbidragen, inte minst inom utbildningsområdet, där vi har ett stort antal riktade statsbidrag. Där finns det behov av att slå ihop bidragen men också av att förenkla. Det är inte tillfredsställande som det ser ut . Jag vill understryka detta. Vi har för många riktade statsbidrag som är administrativt betungande och som styr i en detaljeringsgrad som inte ger kommunerna rätt handlingsutrymme. Där återstår en del arbete, som vi måste bedriva tillsammans med berörda departement. Det arbetet och den processen är igång, som sagt. Det kommer också att krävas en nära dialog med kommunsektorn. Därför har vi haft en dialog med Kommuner och Landsting. Företrädare för olika delar av försöker tillsammans med Kommuner och Landsting identifiera var behoven är störst och var vi behöver lägga mest energi vad gäller förenklingar och förbättringar av statsbidragen. Vi kommer att kunna se en del effekter . Men det kommer naturligtvis att vara en fråga som inte löses , utan det kommer att krävas ett långsiktigt arbete som handlar om statens styrning av kommunsektorn. 87 (M): Ja, det var sist. Jag tycker ändå att det har hänt lite för lite . Men det gläder mig att civilministern anser att situationen inte är tillfredsställande och fortsätter arbetet i den delen. I SKL:s senaste ekonomirapport, som jag var inne på tidigare, redovisas ett antal exempel på hur det rent faktiskt ser ut gällande de riktade statsbidragen. Det är exempel från skolan, sjukvården, äldreomsorgen och den sociala barn- och ungdomsvården, alltså från flera områden och verksamheter inom kommun och landsting, och det är delvis provocerande exempel. När det gäller skolan har till och med lagt ut en statsbidragskalender för att hjälpa kommuner och friskolor att hålla reda på de totalt 62 olika statsbidrag som finns för skolans område – 62 stycken, att jämföra med de totalt 80 riktade statsbidrag som fanns för alla områden när vi stod här . Statsrådet ansåg då att det var problematiskt många, och han hade påbörjat ett arbete för en minskning. Jag tänkte ge ett exempel från skolan, utan politiskt ställningstagande om själva området. Exemplet är statsbidrag till mindre barngrupper i förskolan. var bidraget kraftigt underutnyttjat på grund av att beslutet kom för sent och informationen var otillräcklig. Efter en omfattande informationssatsning sökte fler kommuner. Detta bidrog till att fick börja prioritera bland de sökande. Inför /17 prioriterades förskolor med störst barngrupper och lägst personaltäthet. Kanske inte ologiskt, kan man tycka, utifrån vad statsbidraget var riktat mot. Året därefter, alltså 2017/18, prioriterades i stället förskolor i områden med svåra förutsättningar, där det behövs särskilda insatser för att höja utbildningens kvalitet. Detta innebar att flera förskolor inte längre var berättigade till bidrag och därför måste ställa om – då beslutet togs till augusti då verksamheten startar – och att det påbörjade arbetet plötsligt måste avslutas. Dessutom baseras ansökan och beslut på prognoser över barngruppsstorlek på varje förskola per . Statsbidraget syftar alltså till ett långsiktigt arbete för att förändra förskolans struktur, men statens hantering med årliga ansökningar och förändrade kriterier för tilldelning skapar osäkerhet och kortsiktighet. Andra problem som SKL pekar på är att fokus flyttas från helheten och att det skapar osäkerhet och ökade kostnader. Konsekvenser av de riktade statsbidragen kan vara att kommunerna själva får gå in och fortsätta finansiera en verksamhet som de kanske inte hade tänkt att satsa på, att kommuner kan få ökade framtida pensionskostnader som inte täcks av statsbidragen och att statsbidrag riktas mot fel problem. Ökad personaltäthet är kanske inte alls lösningen, utan det vore bättre att jobba smartare med den personal man har, kanske med hjälp av ny teknik. Problemen i kommuner och landsting ser olika ut. De riktade statsbidragen tar slut, och då står man där med varaktigt högre driftskostnader. Allt detta går emot det sätt är organiserat, med ett starkt kommunalt självstyre. Det går också emot kommuners och landstings behov att arbeta för att klara framtida utmaningar på bästa sätt. Anser statsrådet att ovan nämnda exempel visar på bästa sätt att använda skattemedel? 88 Statsrådet (S): Jag ska ge ett direkt svar: Nej. Vi har utmaningar. Det är därför regeringen har satt igång arbetet. Det är därför vi jobbar tillsammans med för att förenkla de riktade statsbidragen inom utbildningsområdet. Det är därför det också finns ett behov av att kontinuerligt utvärdera effekterna av statens styrning av kommunsektorn. Det märks tydligast inom utbildningsområdet. Sedan kommunaliseringen av den svenska skolan har vi ju också haft en hel del utmaningar vad gäller styrningen av skolverksamhet som inte minst utvärderades och kanaliserades av . Det här kommer att kräva ett förändrat synsätt från regeringens sida. Det kommer att kräva ett större ansvarstagande från statens sida inom vissa områden som rör styrningen av skolan men naturligtvis också förenklingar och förbättringar av finansieringsuppläggen inom utbildningssystemet. Det här kommer att behöva prioriteras . Det är ingen tvekan om det. Vi för en kontinuerlig diskussion om detta, inte bara med Kommuner och Landsting utan också med enskilda kommuner, och en aspekt som jag gärna vill lyfta fram i den här diskussionen är hur de riktade statsbidrag som är administrativt betungande påverkar de små kommunernas möjligheter att ta del av statliga medel. Det finns en risk att det skapar en obalans i systemet som innebär att de kommuner som har sämst förutsättningar och minst resurser att ansöka om medel missgynnas, och det är ju inte riktigt tanken med de satsningar som regering och riksdag gör. Det återstår alltså en hel del arbete. Jag är ändå glad över att vi har kunnat ta viktiga steg vad gäller ökningar av de generella bidragen till kommunsektorn, och jag är väldigt glad över att vi i budgetpropositionen också aviserade förstärkningar av resurserna i de generella bidragen till kommunsektorn . Det är viktigt. Det här måste gå före skattesänkningar. Vi måste fortsätta att satsa på välfärden, men det är klart att innehållet och utformningen av bidragen är viktiga här, och vi kommer att fokusera på detta. 89 (M): Att det är viktigt att satsa på välfärden är vi överens om. Alliansregeringen kunde ju visa på att man kunde öka skatteintäkterna till välfärden genom att sänka skatter. Vi ser lite olika på den delen. Kommuner och landsting står inför stora utmaningar . Jag vet att även civilministern är väl medveten om det. Dessa utmaningar hänger ihop med befolkningsstrukturen, som påverkar både försörjningsbördan och möjligheten till kompetensförsörjning, men även med andra trender som urbanisering, globalisering och digitalisering. Att staten då i sin tur försvårar för kommunerna och landstingen att arbeta effektivt genom ökad byråkrati och genom att detaljstyra utan kunskap om de lokala förutsättningarna lägger ytterligare sten på börda. Det verkar vi vara ganska överens om. Detta skapar osäkerhet och främjar kortsiktighet i stället för den långsiktighet som är nödvändig. Det innebär vidare att skattepengarna inte används på bästa möjliga sätt. De av den nuvarande regeringen rejält höjda riktade statsbidragen är därför ett resursslöseri som påverkar oss alla. Jag är förvånad över att nuvarande regering så dramatiskt arbetar emot det man själv säger sig vilja åstadkomma. Jag kan i detta fall bara beklaga det och hoppas på bättring.