prot · H5095 · 2017-09-15 00:00:00 — En särskild professionsmiljard har avsatts, varav 300 miljoner har öronmärkts i syfte att ge fler sjuksköterskor möjlighet att bli specialistsjuksköterskor. Utöver detta har antalet utbildningsplatser byggts ut, resurserna för validering av utländska sjukvårdsutbildningar hos har kraftigt förstärkts, och ett flertal myndighetsuppdrag har getts på området. Regeringen har vidare annonserat en satsning riktad mot personalen inom hälso- och sjukvården på , som bland annat får användas till att erbjuda kompetensutveckling, öka bemanningen och utveckla arbetssätt i syfte att vårdpersonalen ska arbeta kvar. Arbetsgivarna har ett viktigt ansvar för att vårdens arbetsmiljö och arbetsvillkor gör det attraktivt för personal att bli anställda och att arbeta kvar i vården. Genom att steg för steg komma till rätta med kompetensförsörjningsproblemen i vården skapar man också förutsättningar för att färre vårdplatser ska vara stängda. Det är även angeläget att en patient skrivs ut från den slutna vården efter att den behandlande läkaren bedömt att patienten är utskrivningsklar. I annat fall kan detta också leda till överbeläggningar i slutenvården. En stor mängd vårdplatser uppehålls av utskrivningsklara patienter. En ny lag om samverkan vid utskrivning från sluten hälso- och sjukvård träder i kraft . Lagen innebär bland annat en tydligare process för utskrivning, däribland regler om tidig planering inför utskrivning och om samverkan mellan landsting och kommuner. Regeringen har också gett ett uppdrag att göra en kartläggning, nulägesbeskrivning och analys av hur brister i kompetensförsörjning och bemanning kan påverka risken för vårdskador i hälso- och sjukvården. har också lanserat ett samlat stöd till hälso- och sjukvården på patientsäkerhetsområdet, som myndigheten haft regeringens uppdrag att utveckla i samarbete med flera andra aktörer. Där finns samlad information om att förebygga vårdskador. Regeringen har även höjt de generella statsbidragen för landstingen med miljardbelopp , vilket ger förutsättningar för landstingen att prioritera resurser dit man bedömer att behoven är som störst. Min bedömning är att regeringen vidtar kraftfulla åtgärder för att ge landstingen förutsättningar för att överbeläggningarna ska kunna minska. kan jag konstatera att landstingen har det operativa ansvaret för våra sjukhus och ansvaret för att åtgärda de akuta situationer som uppstår. Regeringen och är överens om att gå fram med en proposition om tillstånd att ta emot offentlig finansiering. Verksamhet som bedrivs enligt hälso- och sjukvårdslagen kommer inte att ingå i den planerade propositionen. En utredning kommer att tillsättas skyndsamt med uppdraget att titta på olika lösningar för hälso- och sjukvården för att säkerställa att skattemedel används till det som de är avsedda för. 43 (M): Tack, ministern, för svaret! Ja, svensk vård håller mycket hög medicinsk kvalitet. står vården inför stora problem. har bland annat längsta väntetider, och vårdköerna ökar kraftigt. Tryggheten och tilliten till att få en tillgänglig och säker vård borde vara en självklarhet i ett land som . Begreppet trygghet är ett av de viktigaste begreppen. När man frågar människor vad som är viktigt här i livet säger de att det är att känna trygghet. Detta med överbeläggningar är också en trygghetsfråga. Man vill känna tryggheten att veta att om man har behov av att få en sängplats på sjukhuset ska man få det. När det gäller överbeläggningar och utlokaliseringar tycker jag att utlokalisering är ett märkligt ord. Man utlokaliserar statliga myndigheter, och i det här sammanhanget är det utlokalisering av patienter. Det ger inte enbart otrygghet utan även en ökad risk för vårdskador, eftersom det inte alltid finns tillräcklig kompetens och kapacitet för att möta patientens behov. I samband med utvecklingen av öppna vårdformer, den medicinska utvecklingen och överföringen av vissa ansvarsområden till kommunerna har behovet av vårdplatser minskat inom sjukvården. Antalet vårdplatser på våra sjukhus minskade med i genomsnitt , och fanns det 2,6 vårdplatser per 1 000 invånare. har lägst antal vårdplatser per invånare i . Detta i sig är inget problem, men när det inte längre finns vårdplatser när man behöver det uppstår svårigheter med såväl patientsäkerhet som arbetsmiljö. Detta med utlokaliserad patient innebär att patienter vårdas någonstans där man inte har den specifika kompetens som behövs för diagnosen. Överbeläggningar är inte ett problem enbart hos , som jag fokuserar på i interpellationen, utan det är ett problem över hela landet. Precis som ministern angav i svaret är det stora regionala skillnader. Det går säkert att förklara med brist på kompetens, att det ofta saknas sjuksköterskor och så vidare. Men vi sörmlänningar är väldigt oroade över att vårt landsting sticker ut så negativt i detta med överbeläggningar. hade ett av länets sjukhus 13,5 överbeläggningar per avdelning och dag, och då är snittet i ungefär 3, så ministern måste förstå att det är ett jätteproblem för oss i . Då det har varit så höga överbeläggningstal på sjukhuset börjar personalen att gå på knäna. Då blir det massflykt. Vi har nära till , så det är lätt att pendla dit i stället. Då blir det liksom katten på råttan och råttan på repet i den här frågan. Jag har följt en rad artiklar i sörmländska medier av en journalist som heter . Han har gjort ett gediget arbete och intervjuat personal, patienter och anhöriga. Det går inte att få fram om anser att det ökade antalet anmälningar om vårdskador har att göra med överbeläggningar, så det kan jag inte stå här och påstå. Det är ganska många anmälningar som till exempel rör felaktiga diagnoser, och det kan kanske snarare vara stressrelaterat, att personalen inte har den tid som behövs för att ställa rätt diagnos. Jag skulle vilja se en nolltolerans för vårdskador. Trafiken har ju lyckats mycket bra med det. Jag skulle vilja höra lite vad ministern säger om det. 44 Socialminister (S): Tack, , för en otroligt angelägen interpellation! Jag är glad att du börjar med att konstatera att svensk hälso- och sjukvård kvalitativt presterar väldigt väl. Faktum är att kvalitativt har vi en sjukvård som inom många områden är i världsklass, och det ska vi vara stolta över och lyfta fram. Icke desto mindre har vi alldeles för stora problem avseende tillgänglighet och bemanning i den svenska hälso- och sjukvården. Vi har ett hälso- och sjukvårdssystem i som till sin struktur är ganska gammaldags. Det är väldigt sjukhustungt. Vi har en primärvård i som är mindre utvecklad, som vi har en situation där allt fler lever med kroniska sjukdomar och med allt fler äldre. När inte den nära sjukvården är utformad på det sätt som den borde vara söker människor sig av naturliga skäl i mycket större utsträckning till akutsjukvården, med de resultat som vi i viss mån ser med kraftiga överbeläggningar och att man tvingas till utlokaliseringar. Som påpekar vet vi också att utlokaliseringar medför en betydligt högre risk för vårdskador. Det är väldigt bekymmersamt. Vi måste göra saker på både kort och lång sikt. Det är viktigt att de politiska förslag och satsningar som vi går fram med inom det här området inte bara är plåster på såren, utan det ska vara långsiktiga förändringar som gör att vi framöver kommer att ha en hållbar hälso- och sjukvård med tanke på hur vår demografi ser ut i det här landet. Jag är ute och träffar personal inom hälso- och sjukvården och tycker att de gör ett heroiskt arbete på många ställen, inte minst den personal som arbetar inom akutsjukvården. Jag var för inte så länge sedan på akuten på där man beskrev hur en arbetsdag innebär att när man har påbörjat sitt pass har man inte möjlighet att sitta ned förrän passet är slut. Det är klart att en hälso- och sjukvård som erbjuder den sortens arbetsvillkor inte är en attraktiv arbetsgivare. Både arbetsmiljöfrågorna och övriga villkor, till exempel den lön man får när man utbildat sig till specialistsjuksköterska, innebär att vi har en stor brist. Många duktiga i personalen inom vården väljer att arbeta med enklare arbetsuppgifter och med bättre arbetsscheman, till exempel i primärvården eller för den delen i den kommunala hälso- och sjukvården. Det är därför som regeringen har valt att fokusera mycket på kompetensförsörjningsfrågorna, hur vi kan svara upp mot de behov som finns och hur vi kan förbättra arbetsvillkoren. Långsiktigt handlar det om att vi behöver få till en omläggning av den svenska hälso- och sjukvården. Det är ett arbete som vi har påbörjat, som egentligen redan alliansregeringen påbörjade med utredning och som har tagits vidare av regeringens primärvårdsutredare. Jag berättar gärna mer om det i nästa inlägg, för jag tror att det är viktigt. 45 (M): Ministern sa att det är få som väljer att gå vidare och utbilda sig till specialistsjuksköterskor. Det handlar om att få en betydligt högre lön om man gör det där lilla extra men också, regeringens representant här, om att man får behålla mer i plånboken. Det går naturligtvis hand i hand. Man lägger inte ned extra energi och tid på att få en högre befattning om man inte också får mer pengar kvar i plånboken. I artikelserien i hade man bland annat intervjuat en patient som hade blivit hemskickad, och hans tillstånd försämrades radikalt. När han blev bättre anmälde han detta till . I yttrandet till framgår det att sjukhuset angav kronisk vårdplatsbrist som skäl. Man får egentligen inte ange det. Att man har platsbrist är inte skäl för att skicka hem en patient. Då är det både konstigt och olyckligt att man uppger detta i ett svar till . Det måste alltid vara en klinisk bedömning som ligger till grund för om en patient kan skickas hem eller inte. Ministern talade om primärvården, och primärvården är det viktigaste steget i vårdkedjan. Har ett sjukhus inte vårdplatser som motsvarar behovet får man köer i väntrummet på akuten. Allt hänger ihop i vårdkedjan. Det finns ett systemfel, och här har vi en samsyn. Vi måste hitta betydligt bättre flöden, och vi måste hitta fler arbetsgivare. I stället för att det bara ska vara offentligt behöver både personal och patienter kunna välja andra arbetsgivare och vårdgivare. Den nära vården har stor betydelse. I är det gratis att gå till primärvården medan kostnaden för att gå till akuten har höjts. Då måste man se vad som händer i primärvården, för det är ju dit man har styrt flödena. Väntrummen där kan ju bli väldigt fulla, och dessutom klarar man inte vårdgarantin på ett bra sätt. Man måste noga analysera vad man gör när man skruvar om vårdkedjan och inte bara gå på magkänsla. Jag känner en oro här. Regeringen tog bort den framgångsrika kömiljarden som Alliansen införde. Den var konstruerad med motprestation och var väldigt bra. Vi såg att det gav effekt. Man var tvungen att göra en motprestation för att få pengar. Jag tror, precis som alliansregeringen antog, att incitamentsstyrda pengar är bra. Jag tror att landstingen och regionerna måste jobba precis på det sättet när det handlar om hälso- och sjukvård. Vi kommer att fortsätta att driva frågan om en kömiljard som är incitamentsstyrd. Den måste också utformas så att vårdgarantin blir mer heltäckande och samordnad. Vi tycker att man kan skruva på det, men det är definitivt bra att ha incitament för att vården ska få pengarna. Vi vill att kömiljarden ska vara bredare än tidigare och till exempel omfatta röntgen och laboratorietester, för det är ibland där det blir en bugg. Den ska också vara professionsneutral. Jag hoppas att vi får gehör för detta framöver. 46 Socialminister (S): Låt oss vara lite noga. Det fanns en stor samstämmig kritik mot kömiljarden från vårdens professioner. Det var orsaken till att vi tog bort den. Den ledde bland annat till undanträngningseffekter, vilket de professioner som arbetar inom vården påpekade. Man kan, , absolut överväga hur man på ett bra sätt kan utforma ekonomiska incitament så att det blir träffsäkert och förhoppningsvis också leder till kortare väntetider. Jag har inget principiellt emot detta. Det får bara inte bli så att det plåstret på såret är det som man tror ska lösa grundproblematiken. Det handlar inte bara om att om man får extrapengar så springer man fortare. De resursförstärkningar som regeringen har gjort till landstingen är helt nödvändiga för att vi långsiktigt ska kunna få en hälso- och sjukvård som kan svara upp mot den demografiska utvecklingen och de behov vi ser i hälso- och sjukvården. Men det kommer inte att lösa problemet om inte resurserna också går till att göra hälso- och sjukvården tillräckligt attraktiv som arbetsgivare så att människor ska vilja arbeta där. Man måste kunna erbjuda arbetsmiljöer som gör att de medarbetare som finns i hälso- och sjukvården inte blir sjukskrivna på grund av stress. Detta måste man ha klart för ögonen. Ja, man kan behöva göra saker för att öka de ekonomiska incitamenten, men det får aldrig förta att de grundläggande, viktiga satsningar vi måste göra är de strukturförändringar som krävs i hälso- och sjukvården långsiktigt. Vi måste också se till att den personal som finns i hälso- och sjukvården får så bra förutsättningar som möjligt att leverera en professionell vård till medborgarna. Låt mig återknyta till den mer långsiktiga frågan om omställningen i den svenska hälso- och sjukvården. har tagit över efter utredning och ska nu ta hans skiss över hur svensk sjukvård behöver läggas om och ge oss en tydlig karta på hur och inom vilken tidsram vi kan göra detta. Jag är helt enig med dig, . Vi behöver bygga ut en trygg och bra nära vård där våra äldre kan känna sig trygga med att de får tider och att de behov de har kan tas om hand där. Vi behöver en nära vård som erbjuder betydligt fler multiprofessionella team än vad som finns . Vi behöver ha fler specialiteter. Detta lade fram en tidsplan för , i sitt första delbetänkande. Där var hon också inne på incitament, för hon talade om en förstärkt vårdgaranti där man ska kunna möta fler professioner än läkare om man har andra behov. Det handlar om att ha båda dessa delar i huvudet och att påminna sig om att om det är något som svenska medborgare bör kunna förvänta sig att känna sig trygga med så är det att vi ska ha en svensk hälso‑ och sjukvård som levererar. Då måste vi politiker våga säga som det är. Det finns långsiktiga behov som vi behöver ta om hand. Det kommer inte att ske över , men vi gör också saker här och för personalen och för ökade incitament så att rätt saker ska hända i vårdkedjan. 47 (M): Man måste våga göra den nödvändiga strukturomställningen och förändringen inom vården. Det är till viss del här problemet finns, för som landstingspolitiker – och jag talar av egen erfarenhet som landstingsråd – orkar man, om jag ska vara helt ärlig, inte riktigt ta tag i grundproblematiken. För träffade jag en vårdplatschef i ett annat landsting än mitt eget. Hon skulle gå i pension och sa: Jag har arbetat inom vården , och det jag mest har gjort är att mota patienter med ”det där är inte vår patient; den ska dit i stället”. Hon sa också: Alla säger att patienten ska vara i fokus, men vad menas konkret med det? Det har jag aldrig fått uppleva. Jag har tagit med mig detta, att man motar. Är man vårdplatschef måste man se till att sängar är lediga och flytta på patienter på olika sätt. Detta är dessutom , så det är ingen ny problematik. Ministern och jag har tidigare talat mycket arbetsmiljö i kammaren. Det här är just en sådan vårdpersonalkategori som har stora sjukskrivningstal inom stressrelaterad psykisk ohälsa – kvinnor i offentlig sektor. Det är en jätteutmaning att få unga tjejer och killar att söka sig till yrken som är kopplade till hälso- och sjukvård. Detta är en ödesfråga för . Får vi inte tillräckligt med kompetent personal i de frågor som är närmast människor, tryggheten i hälso- och sjukvården, ja, då vet jag inte riktigt vad som kommer att hända med . 48 Socialminister (S): Jag håller verkligen med dig, . Jag möter också detta när jag är ute och träffar medarbetare i hälso- och sjukvården, nästan oavsett var de arbetar men framför allt i den sjukhustunga delen. Man beskriver där att de unga tjejer och killar som utexamineras som undersköterskor eller sjuksköterskor och som börjar arbeta på till exempel akuten inte vill arbeta under de premisserna och i dessa arbetsmiljöer, med de arbetstider som de tvingas ha. Vi vet att detta är en ödesfråga för oss. Det här är verksamheter som måste fungera . Jag har stor respekt för det du säger, , nämligen att man som landstingsråd sällan har möjlighet att ta itu med de stora strukturella förändringarna därför att man måste se till att det fungerar i vardagen för medborgarna. Där är samspelet mellan den nationella nivån – Kommuner och Landsting – och våra landstingsföreträdare där ute jätteviktigt liksom att vi som nationella politiker verkligen har örat mot marken och lyssnar på vilka förutsättningar som behövs och som vi kan ställa till förfogande. Jag tror mycket på de satsningar som vi nu gör genom att se till att man får ökade resurser inom hälso- och sjukvården, som man kan använda som man vill, men också riktade medel till exempelvis bemanning för att pröva nya arbetstidsmodeller och belöningssystem för att öka attraktiviteten som arbetsgivare. Vi kommer att få jobba med detta. Vi kommer inte att vända det över , men jag tror att det är ett steg i rätt riktning. Vi ska inte stänga några dörrar för goda och smarta idéer utan ta till vara dessa, oavsett om de kommer från privat eller offentlig verksamhet. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2016/17:601 om väntetider inom barn- och ungdomspsykiatrin 49 Socialminister (S): har frågat mig om jag har förtroende för att den officiella statistiken för väntetiderna inom barn- och ungdomspsykiatrin är pålitlig och vad jag anser bör göras för att få fram adekvat statistik på området. Låt mig börja med ett något bredare perspektiv. Regeringen har höga ambitioner när det gäller hälsa. Regeringen har satt det långsiktiga målet att inom en generation sluta de påverkbara hälsoklyftorna. För även om hälsan i generellt är god är den inte det för alla. Psykisk ohälsa är ett stort och växande samhällsproblem. Andelen personer som upplever och rapporterar besvär på grund av psykisk ohälsa har ökat . antog regeringen en ny strategi inom området psykisk hälsa, som gäller för åren 2016–2019. Regeringens strategi ska stimulera utvecklingen av förebyggande och främjande arbete generellt men också tidiga insatser till dem som inte mår bra eller är i risk för psykisk ohälsa. Regeringen avsätter 2017 för insatser inom psykiatri och psykisk hälsa. Genom en överenskommelse med Kommuner och Landsting avsätter regeringen av satsningen för att stimulera och stödja huvudmännens arbete med psykisk hälsa. Regeringens strategi ska stimulera utvecklingen av förebyggande och främjande arbete generellt men också tidiga insatser till dem som inte mår bra eller är i risk. Enligt den nationella vårdgarantin ska man få ett första besök inom den planerade specialiserade vården . Efter beslut om behandling ska man få denna . Följer man tillgängligheten inom barn- och ungdomspsykiatrin utifrån dessa tidsgränser är den relativt god. av patienterna i kön hade väntat kortare än på första besök i planerad specialiserad vård . I ett pilotprojekt har en nationell modell för uppföljning av Första linjens verksamhet för barn och unga med psykisk ohälsa arbetats fram. Första linjen är den funktion eller verksamhet i kommuner och landsting som först möter ett barn eller en ungdom med ett indikerat problem. Alla Första linjen-verksamheter erbjuds att delta, och följer omkring 35 verksamheter upp sin tillgänglighet till Första linjen. Mätningen av tillgänglighet riktar sig till alla Första linjen-verksamheter som arbetar med barn och unga . Mot denna bakgrund ser jag ingen anledning att betvivla tillförlitligheten hos den officiella statistiken, även om den inte alltid speglar alla delar av en vårdkedja. 50 (SD): Jag tackar statsrådet för svaret och för att hon tar sig tid att debattera denna mycket viktiga fråga. Det är ytterst få i-länder som uppvisar samma tendens som när det kommer till den psykiska ohälsan bland barn och unga. En snabb genomgång av statistiken visar att antalet unga i som söker hjälp hos barn- och ungdomspsykiatrin fördubblats . sjunker självmordstalen för samtliga åldersgrupper utom unga i åldern 15–, där det snarare har skett en ökning det . Vidare finns det endast 140 vårdplatser inom BUP som ska räcka till alla över hela , och det finns landsting som inte har en enda vårdplats inom psykiatrin för unga personer. Med utgångspunkt i frågeställningen i min interpellation har jag pratat med psykologer runt om i landet för att bilda mig en bättre uppfattning om läget inom BUP, och bilden de gett mig är tydlig och samstämmig: Barn- och ungdomspsykiatrin är överfull. Anledningen till att min fråga till statsrådet handlar om statistiken kring vårdköerna och inte om åtgärder för vårdköerna i sig är att det från regeringens håll verkar ha funnits utrymme för diskussion om varför vi över huvud taget har vårdköer i . Vad gäller uttalandet från statsrådets företrädare, som citerades i interpellationen och som gav uttryck för den mycket märkliga ståndpunkten att problemen inom svensk psykiatri skulle ha att göra med söktrycket från patienter, är det inte en tes som stöds av de yrkesverksamma psykologer jag har pratat med. De anser i stället att problemet ligger hos politikerna, som konsekvent ignorerat ropen på hjälp när det gäller att få de resurser som krävs för att klara av att ge vård till dem som behöver den som mest. Många vittnar till och med om att vårdköerna de facto är längre än vad vi känner till, tvärtemot regeringens tidigare kommunicerade ståndpunkt. Jag kommer att gå in mer på statistiken för vårdköerna i nästa inlägg men skulle först vilja veta om statsrådet delar sin företrädares analys att vårdköerna kan förklaras av att för många söker hjälp hos barn- och ungdomspsykiatrin och inte av organisatoriska eller resursrelaterade faktorer. 51 Socialminister (S): Tack, , för en väldigt viktig interpellation! Jag kan bara bekräfta de siffror som du läser upp. Vi har en situation där psykisk ohälsa är det nya svenska folkhälsoproblemet. Det är inte så nytt – det har pågått ganska länge – men man kan säga att det är först som det har uppmärksammats. släppte sin slutrapport . Där tittade de på nio olika västländer där den psykiska ohälsan ökar kraftigt. är ett av de länder som var med i den studie som gjort. Man pekade på den kraftiga ökningen, och man hade också en del förslag om vad vi i måste göra för att vända denna utveckling. En sak som man tryckte mycket på var att vi kommer in alldeles för sent i barns och ungas liv och att det behöver göras betydande förstärkningar redan i mycket tidiga år för att kunna upptäcka tecken på eventuell psykisk ohälsa eller liknande problem. Det är bland annat därför regeringen har valt att förstärka elevhälsan. Jag var så sent som i går på , som har ett arbete som handlar om späda barn med misstänkt psykisk ohälsa. Det var mycket intressant att lyssna till. Som socialminister har jag också ansvar för aktivitetsersättning för unga. Med gamla ord kan man säga att det är förtidspensionering för unga under 30. Den är tidsbegränsad och ges när man bedömer att en ung person av olika skäl inte står till arbetsmarknadens förfogande. var andelen under 30 som beviljades aktivitetsersättning mycket lägre. Åtta av tio beviljades aktivitetsersättning på grund av ett fysiskt funktionshinder. Utöver att vi har haft en brant stigning av andelen som beviljas aktivitetsersättning, kan vi av dessa siffror se att åtta av tio som beviljas aktivitetsersättning beviljas en sådan på grund av en psykiatrisk diagnos. Jag vill bara bekräfta denna bild. Det handlar om att göra flera olika saker.