prot · H40996 · 2017-04-19 00:00:00 — Den har blivit en förutsättning för frihet, men den har också inneburit en valfrihet. Det handlar om att själv kunna styra över assistansen och att fritt kunna välja utförare. Det handlar om principen att den som behöver assistans ska ha makt att själv bestämma både vem som ska ge assistans och hur den ska utföras. Personer med ett assistansbehov för grundläggande behov har rätt till assistansersättning från . Här har den enskilda brukaren möjlighet att till stor del styra över sin assistans, då det finns en mångfald av utförare att välja mellan. Stöd till personer med funktionsnedsättning Men när det gäller personer som har behov av 20 timmars assistans eller mindre är det kommunen som har ansvaret. Då har man ofta inte längre samma valfrihet. Möjligheten att välja en alternativ utförare finns, men timersättningen är ofta så lågt satt att den inte räcker till att anlita någon annan assistans än den som erbjuds av kommunen. I praktiken innebär detta att en person som efter omprövning beviljas eller mindre kan gå från att ha haft möjlighet att fritt välja till en i stort sett obefintlig valfrihet. Det här duger inte. För är det självklart att alla brukare ska ges likvärdiga möjligheter att bestämma över sin assistans. Det finns barn med stora assistansbehov, till exempel barn som har behov av avancerad vård i hemmet. Dessa barn är inte längre garanterade assistansersättning från utan hänvisas till sjukvården. Assistans är enligt lagen personligt utformat stöd åt den som på grund av stora och varaktiga funktionshinder behöver hjälp med sådant som sin personliga hygien, måltider och att klä sig liksom att kommunicera med andra. När vi då får rapporter om hur assistans har dragits in för basala behov som andning och där i stället föräldrar och anhöriga förväntas ta ett än större ansvar är man ganska långt från lagens intentioner. Dessutom har både handikapprörelsen och påtalat att ett flertal familjer där ett eller flera barn har funktionsnedsättning eller särskilda behov ofta även är tyngda av mängden kontakter med olika myndigheter. Vi ser att behovet av ett förbättrat stöd till de berörda familjerna är stort. Därför är det angeläget att se över frågan om samordnare till föräldrar med barn med funktionsnedsättning. ska ett beslut om assistansersättning omprövas för att avgöra om behoven fortfarande kvarstår. Skälen till omprövning grundar sig på det faktum att behoven kan ändras . För en del personer som har assistans är det dock högst osannolikt att hälsotillståndet och behovet av assistans skulle förändras. Eftersom tvåårsomprövningarna ofta är en mentalt påfrestande process för berörda anser vi i att systemet måste förenklas. Här måste regeringen se över frågan om att avskaffa tvåårsomprövningarna av beslut om assistansersättning för de personer som har en oförändrad funktionsnedsättning prövning. Det är en viktig fråga som handlar om mänskligt värde. utgångspunkt är att alla människor kan växa, vill försörja sig själva och vara fullt delaktiga i samhällslivet. Därför är det självklart för att värna assistansen och LSS samt valfriheten för den som har behov av assistans. Allt detta är med syftet att man ska kunna leva som andra och med det vara en del av samhället och samhällsutvecklingen – oberoende av vem man är eller vilka funktionsförutsättningar man har. – som jag vill passa på att gratulera på hennes födelsedag; jag tror att hon tittar på debatten – uttrycker i sin dikt: Som vattendroppar som möts kind emot kind innan de flyter ihop och samtalar genom de olika unika kroppsspråk som signalerar mellan hjärtans slag och framkallar ett lika värdes flow av glädje Stöd till personer med funktionsnedsättning 19 (S) replik: Jag fortsätter med att ställa samma fråga till representant . Vad är ert syfte bakom tillkännagivandet till regeringen när det gäller valfrihet inom assistansen? Den möjligheten stöds i lagtexten, och jag har varit tydlig med att regeringen inte kommer att ändra den intentionen. Bakgrunden är att ni inom Alliansen har olika motiveringar, och jag vill höra hur motivering lyder. 20 PER LODENIUS (C) replik: Tack för frågan! Jag tyckte nog att jag var tydlig i mitt anförande. Det handlar om valfrihet oberoende av hur många assistanstimmar man är beviljad. Det handlar om varje människas valfrihet, det vill säga möjlighet att själv styra över sitt stöd och sin assistans. Det är den enkla förklaringen och svaret till tillkännagivandet. Det är bra och tydligt att flera partier ser behovet av valfrihet och möjlighet för varje individ att själv styra över sin assistans och sitt stöd. 21 (S) replik: Tack för ditt svar, Per Lodenius! Jag utgår från att värnar om det kommunala självbestämmandet. Det innebär att i motionsflödet från dina allianskamrater finns olika ingångsvinklar till valfriheten. En är LOV, lagen om valfrihetssystem, vilket innebär att den systematiskt tar bort hela det kommunala självbestämmandet. Därför vore det intressant att höra hur ser på den frågan. Jag tror inte att dina kamrater i kommunerna är speciellt glada om de inte får bestämma över sina egna kommuner. Jag säger än en gång att vi har inga intentioner att ändra lagstiftningen när det gäller valfrihet. Då är det snarare fråga om ett systemfel. Jag har hört att det funkar bra i många kommuner att välja utförare. Då är det inte schablonbeloppen utan partikamraterna i kommunerna som vi ska påverka. Det är kanske inte i kammaren vi ska fatta beslutet. 22 PER LODENIUS (C) replik: Självklart värnar vi i det kommunala självstyret, men vi värnar också varje individs frihet och möjlighet att själv styra över sitt liv och själv styra över det stöd man har behov av. Jag hänvisar återigen till mitt anförande i kammaren. Det är självklart olika partier som har yrkat bifall till tillkännagivandet, och vi har olika infallsvinklar. Men för är det återigen viktigt med individens möjlighet att själv påverka det stöd man behöver från samhället under olika delar av livet. Så enkel är vår förklaring till att vi stöder och står bakom tillkännagivandet. 23 MAJ (V): Stöd till personer med funktionsnedsättning Funktionshinderspolitiken är ett område som har varit flitigt debatterat . Det är en fråga som har väckt starka känslor, ibland utan att politiken verkar förstå varför. Anledningen till att frågan har väckt starka känslor är att det handlar om något så grundläggande som rätten att leva våra liv, rätten för var och en av oss att vara en aktiv samhällsmedborgare och att få våra mänskliga rättigheter tillgodosedda. Det är stora ord som kan vara svåra att konkretisera och faktiskt förstå men lätta att distansera sig från, att tänka att detta inte handlar om mig eller om oss utan om dem. De allra flesta behöver aldrig fundera. Att leva som alla andra är en självklarhet. Jag har tänkt på dessa frågor, på hur stora delar av mitt liv som jag faktiskt tar för givet. Jag vaknar , äter frukost, kanske går och tränar, går till jobbet, kan vara med mina barn och kan gå på bio om jag vill. kan jag till och med delta i ett politiskt möte, och jag kan göra min röst hörd. Inte en enda gång kalkylerar jag över mina toalettbesök eller hur det tar för mig att duscha. Jag har inte en enda gång i mitt liv funderat över min tuggprocess eller huruvida den processen ska vara avgörande för om jag kan delta i samhället. Inte en enda gång har jag räknat på vad det jag gör får kosta. Jag har aldrig behövt tänka på att mina medborgerliga rättigheter och friheter har en prislapp. Men så är det inte för alla. kan komma då det är så för mig. Många människor sitter just nu och oroar sig för om de ska kunna behålla sina jobb, ta hand om sina barn eller om den tid det tar för dem att duscha är tillräcklig för att de ska ha rätt till det som jag tar för givet. Det är därför detta är en så het fråga. Det handlar om att våra grundläggande rättigheter bedöms olika. var viljan däremot en annan. Då trädde den lag i kraft vars syfte var att säkra att oavsett vad som händer oss i livet ska vi ha rätten att leva. LSS är en fantastisk frihetsreform och en oumbärlig del av vårt sociala skyddsnät. Den är en försäkring för alla dem som har fått sina liv omkullkastade eller kommer att få det . LSS är en garant för allas vår rätt att leva våra liv, vara medborgare och kunna delta i samhället på lika villkor oavsett vilken vändning livet tar. Vi ska få hjälp när vi behöver den. Men den rättigheten är satt i gungning. Det tog nämligen inte speciellt innan politiken insåg att det finns en baksida av att stå upp för alla människors lika värde. Det kostar nämligen pengar. Det är därför detta är en så het fråga. Den handlar om att vår frihet och delaktighet har ett pris. Det finns ingen politiker som tror att det skulle vara en framkomlig väg att gå ut till folket och säga: Er trygghet har vi inte råd med; om något händer dig kan det betyda att du bara får existera. Då måste man först demonisera dem det handlar om, få det att framstå som att det är för dyrt med deras rättigheter. Då måste man föra en retorik som får folket att tro att fusket är anledningen till att friheten kostar, inte människors behov. Den borgerliga regeringen var experter på att prata om fusk, kriminalitet och utnyttjande, att ställa mänskliga rättigheter mot kostnader men förvrängt i andra ord. Stöd till personer med funktionsnedsättning Från mitt perspektiv kanske det inte var så konstigt att de gjorde så, men när en rödgrön regering tar vid och till och med går ännu längre blir jag verkligen bestört. Det är anledningen till att detta är en så het fråga. Människors liv står på spel, men de som är drabbade upplever att de betraktas som kriminella. Människor är med rätta arga för att de upplever att deras rättigheter tas ifrån dem. Vi är arga för att den lagstiftning som inneburit en frihetsrevolution är satt i gungning, men regeringen fokuserar trots det mer på kronor och ören än vikten av att på allvar säkra LSS. , när de nya riktlinjerna för grundläggande behov infördes, har politiken stått med armarna i kors och tittat på när dom efter dom från genererat en omfattande nedskärningsprocess inom assistansen. Konsekvenserna har blivit att bedömningarna för att få assistans har blivit allt hårdare och dessutom alltmer kränkande. Allt fler har fått sina rättigheter begränsade. Därför har vi krävt en översyn av domarna för att se hur, inte om, lagstiftningen behöver ändras för att leva upp till sin intention. Det var det vi ville att LSS-översynen skulle handla om, inte om att ensidigt fokusera på kostnader. har vi en ganska ensidig utredning, men regeringen kan fortfarande ta rodret och gå till handling när det gäller orden om att värna LSS. Då krävs att regeringen ser över de domar som fallit i deras helhet, inte bara den om det femte grundläggande behovet, och ser till att stoppa urholkningen av lagen. Det skulle vara ett stort steg för att återupprätta förtroendet i dessa frågor. Avslutningsvis vill jag klargöra en sak som gäller vår reservation. Vi motsätter oss utskottets tillkännagivande om att införa LOV men vill självklart inte ändra den del av LSS som ger människor rätt att välja sin utförare. Vi vill med andra ord att det ska vara så som det ser ut . Med detta sagt vill jag avsluta med att säga att vi självklart står bakom alla våra reservationer, men för att spara lite tid väljer jag att endast yrka bifall till reservation 18. 24 (KD) replik: Jag vet att och många andra företrädare för är mycket bekymrade över den situation vi har och över det regleringsbrev som sa att första uppdrag skulle vara att jobba med att bryta utvecklingen av antalet timmar. Detta var långt ifrån de formuleringar som fanns i regleringsbreven , med en kristdemokrat som ledare för departementet. Tyvärr kan inte bara utifrån detta svära sig fritt från ansvar för den situation vi befinner oss i. Vi vet tydligt, utifrån hur denna regering har agerat, att detta till syvende och sist styrs av att det är en budgetfråga. Man vill bryta utvecklingen av antalet timmar för att detta kostar så mycket. har vi fått en prognos från där man sedan den förra prognosen – inte sedan mandatperioden började eller – gör bedömningen att man bara under innevarande år, 2017, har lyckats åstadkomma en besparing på en halv miljard. Tittar man därefter handlar det därutöver om ungefär en kvarts miljard , enligt den nuvarande prognosen; det kan såklart bli ytterligare pengar man räknar med att spara. Vi talar alltså om en mångmiljardbesparing på de mest utsatta i samhället, och detta är en budget som stöder. Stöd till personer med funktionsnedsättning Så mina frågor till är: Vad har gjort för att sätta hårt mot hårt mot regeringen? Hur mycket har ni prioriterat detta i budgetförhandlingarna och sett till att det får vara stopp och att regeringen vidtar åtgärder för att se till att människors rättigheter garanteras? Det räcker inte med ett högt tonläge. Vad gör ni i praktiken? 25 MAJ (V) replik: Det är bra att du begär replik, för det känns som att vi är helt överens i dessa frågor i debatten. För det första vill jag säga att vi inte sitter i regeringen – vi förhandlar om budgeten. Jag tror att du är väl medveten om att vi drev en stenhård kamp i dessa frågor när vi satt och förhandlade. Det har ju faktiskt inte gjorts några nedskärningar. Däremot gick vi med på en del saker där vi hade velat att det såg annorlunda ut, till exempel schablonbeloppet. Men jag tror att du är väl medveten om att situationen tyvärr hade varit än värre om vi inte hade suttit med. Jag tror att vi har en oerhört viktig roll att fylla i dessa budgetförhandlingar, och jag tror att regeringen också vet vad vår ingång är när vi sätter oss vid det bordet. Dessa frågor har vi drivit med tydlighet, och det har inte bara varit ord; det tror jag att du också har sett i våra handlingar. Men visst har vi absolut en roll att fylla, inte bara med ord. 26 (KD) replik: Stämmer de rykten jag har hört om regeringens ambitioner var det inte bara att göra en väldigt låg uppräkning av beloppet utan att helt frysa det. Så det är klart att det har funnits ambitioner hos den nuvarande regeringen att göra ytterligare besparingar på de mest utsatta. Frågan är om det var krafter inom eller inom Socialdemokraterna eller om det var som var mest bidragande till att besparingen inte blev så stor utan mindre. Men under det innevarande året kommer man ändå att göra en besparing på en halv miljard. Det är mycket jämfört med det man basunerar ut som stora satsningar. Och under budgetdebatten i går stod också finansministern här i talarstolen och slog sig för bröstet och sa att det aldrig förr varit så många som klarar sig utan samhällets stöd. Det handlar inte om att man klarar sig utan. De ansvariga myndigheterna säger att de faktiskt inte vet vad som händer med dem som får sin assistans indragen. Man vet inte om de får sina behov tillgodosedda på något annat sätt. Men vi vet att detta sparar statskassan en halv miljard bara och ytterligare pengar framöver. står bakom den budget som gör att detta är ett faktum, för statskassan men också för de människor som drabbas. Så jag skulle ändå vilja höra inte bara vad gjort för att se till att det inte blivit andra, ytterligare besparingar, utan vad man gör för denna situation. Vad ställer man för krav på regeringen att faktiskt återkomma här och , inte om eller , med något som kanske förbättrar situationen för dem som får sina beslut indragna eller får ett avslag? Vad gör nu? 27 MAJ (V) replik: Stöd till personer med funktionsnedsättning När det gäller den extrema utvecklingen i fråga om personlig assistans delar jag din oro till och anser verkligen att regeringen måste agera kraftfullt – inget snack om det. Men det som är lite lurigt är att detta inte är något som har skett i budgetförhandlingarna. Man har inte sparat genom budgeten, utan det som ligger till grund är till exempel regleringsbrevet. Vi var verkligen drivande för att få det ändrat, så där gjorde vi det vi skulle. Det var ett av skälen. Sedan har vi domarna som behöver ses över. Detta har vi drivit , och det kommer vi att fortsätta med. Jag tror att detta är en grunddel i den utveckling vi ser. Precis som du sa började vissa av dem användas efter det att denna regering tillträtt. Detta är verkligen oroväckande, och jag tycker att vi gemensamt ska sätta extremt hård press för att se till att vi får en ordentlig översyn, inte bara av en dom utan av helheten, så att vi kan komma till rätta med detta. Om vi på allvar vill värna LSS måste vi också se till att den inte urholkas. 28 (L): Inledningsvis vill jag säga att jag naturligtvis står bakom samtliga reservationer från Liberalernas sida, men för tids vinnande yrkar jag endast bifall till den gemensamma alliansreservationen 15 under punkten 17. Den svenska funktionshinderspolitiken har haft väldigt höga ambitioner. Personer med funktionsnedsättning ska ha goda levnadsvillkor och kunna leva som alla andra. Den har gett frihet åt människor att leva sina liv, inte bara överleva. Denna frihet måste , tyvärr, försvaras. Detta samhällskontrakt, som man kan kalla det, med dem som behöver mest stöd för att kunna delta i samhället fullt ut efter sina villkor har varit en överenskommelse mellan samtliga partier i denna kammare och har fungerat . I går debatterades regeringens vårproposition i denna kammare. Jag vill citera den del av texten som berör detta område med en enda mening: ”Det är viktigt att lagens intentioner värnas.” Denna enda mening tycks beskriva att det samhällskontrakt jag talar om fortfarande gäller. citerade tidigare sin partikongress, och det är bara att konstatera att det låter väldigt bra. Men frågan är hur det ser ut i verkligheten. Ja, verkligheten är helt annorlunda. Antalet personer med assistansersättning har gått ned sedan lagen infördes , från 16 152 personer 2015 till 15 931 personer 2016, och i sina prognoser räknar regeringen iskallt med att detta ska fortsätta. Dessutom stämmer inte siffor överens med de siffror som står i vårpropositionen. egna siffror och uppföljning är än värre än regeringens siffror. Stöd till personer med funktionsnedsättning Men om vi nu håller oss till regeringens siffror: Där ser man en liten minskning, kan tyckas, men då bortser man från att varje ental står för ett liv som satts på undantag. Då är minskningen katastrofal. På betänkandets 142 A4-sidor tas drygt 70 yrkanden upp. Det är 70 förslag på förändringar och förbättringar från samtliga partier. Regeringspartierna väljer att inte ta till sig något enda av dessa. Allt detta sammantaget visar på en politik som faktiskt har havererat – ett samhällskontrakt som aktivt brutits av sittande regering. Den här debatten är intressant och klargörande. Vi har regeringsföreträdare, de personer i som är högst ansvariga för just funktionshinderspolitiken, som dels medger att de inte är uppdaterade på sin egen myndighets senaste siffror, dels förklarar att regleringsbrevet var dåligt och ett misstag men att det hela är förbättrat till 2017. Men regleringsbrev innehåller ju exakt samma sak fast med fler ord och något vänligare skrivsätt! Verkligheten har man inte ändrat. Många är de som vittnar om hur kommuner, landsting och regioner liksom systematiskt prövar snålast möjliga tolkningar av regelverken. Man väljer bort, ger avslag och drar ned på antalet insatser. Och man går allt oftare till domstol och driver mål mot våra medborgare. Allt detta gör man faktiskt med regeringens goda minne. Ja, herr talman, man gör till och med det på regeringens uppenbara uppmaning. Var fjärde svensk uppger att de har någon form av funktionsnedsättning. Personer med funktionsnedsättningar finns i alla åldrar, klasser och yrkesgrupper. De lever i staden och på landet, ensamma och i familjer. De arbetar, studerar, är arbetslösa och sjukpensionärer. De har olika värderingar och intressen – det vill säga: De är precis som alla andra. När man talar om personer med funktionsnedsättning handlar det inte om någon homogen grupp av individer som det är synd om, som står utanför, som ska tas om hand eller som är särskilt utsatt. Det handlar om människor som finns överallt, här och , med ambitioner och livsdrömmar. Det är människor med förutsättningar som i vissa avseenden skiljer sig från majoritetens men som är en viktig del av samhällsgemenskapen och har rätt till delaktighet i den. Funktionshinderspolitiken handlar ytterst om frihet och rätten till delaktighet, om självständighet och självbestämmande. En liberal politik innebär att friheten försvaras. Det handlar om att skapa förutsättningar för att alla ska kunna bli sitt bästa jag också om man har funktionsnedsättningar, tvärtemot regeringens politik, som går ut på att ställa vid sidan, lämna utanför och förminska människor med de största behoven. Vad jag tror att regeringen inte inser i sin neddragningsiver är att funktionshinderspolitikens delar är kommunicerande kärl. Låt mig ta några exempel. Om landsting och regioner snålar med rehabilitering och hjälpmedel som tar bort LSS-insatser leder det per automatik till inlåsning och mindre självständighet för de berörda. Någon som hade kunnat arbeta och betala skatt blir i stället beroende av sjukersättning. En annan kanske blir helt beroende av sina föräldrar, sina närstående eller av . En tredje kan inte vara aktiv och vårda sin hälsa och behöver därför mer sjukvård. En fjärde kommer inte hem från sjukhuset över huvud taget. Kortsiktiga uteblivna investeringar i människor leder per automatik till högre kostnader på lång sikt. Regeringens politik inom området är tydlig: Systembygget går före den enskilda människans möjlighet till liv. Allt tal om samhällsbygget, att alla ska med, bevarandet av den svenska modellen och trygghet i en ny tid gäller helt uppenbart inte alla. Friheten ska beskäras eller tas bort. Stöd till personer med funktionsnedsättning egna siffror talar ett mycket tydligt språk. Det blir allt svårare att få assistansersättning. Regeringens signalpolitik har fått sin totala och ganska hänsynslösa effekt. Rekordhöga av dem som sökte assistansersättning fick avslag . Som sagt: På betänkandets 142 A4-sidor tas drygt 70 yrkanden upp – 70 förslag på förändringar och förbättringar från alla partier. Regeringspartierna och regeringens stödpartier väljer att inte ta till sig något enda av dem. De har bestämt sig. Den inslagna vägen med neddragningar för utsatta ska fullföljas. Mottot ”trygghet i en ny tid” borde nog när det gäller funktionshinderspolitiken bytas mot ”otrygg i nutid”. Friheten måste försvaras. 29 (S) replik: Det var väldigt starka ord använde i sitt anförande. Han känner precis som jag mycket väl till historien bakom LSS. Detta är en process som har pågått och som även hans föregångare är lika skyldiga till. Det var först för sedan vi fick siffror på vad rättspraxis enligt innebär. Det innebär att måste följa dessa domar. Du vet mycket väl, , att regeringen inte kan gå in och lägga sig i gällande lagstiftning. Därför är det väl ändå klokt att regeringen nu snabbanalyserar vad konsekvenserna i praktiken innebär och kommer tillbaka här i kammaren med förslag på åtgärder? Vi är lika oroliga över utvecklingen som du och ditt parti är. Det var först för sedan vi fick siffrorna. Men påstå inte att detta är en medveten strategi när själv säger att man inte är säker på vad utvecklingen beror på! Min fråga till dig är: Hur anser då Liberalerna att vi borde ha gjort annorlunda? Vi har ju fått siffror och tar oss an detta och gör en utredning och en analys. Det är väl ändå på det sättet vi måste jobba innan vi vidtar åtgärder? 30 (L) replik: Först vill jag bara kommentera de domar som har återkommit till under hela den här debatten. Det är sant att domarna finns där. De kan inte förbises. Men den senaste dom som har fått förödande konsekvenser är . Av någon outgrundlig anledning implementerades den av först . ansåg att det inte var möjligt att ta den i anspråk, just för att den skulle få för stora konsekvenser. Detta är egna citat. Stöd till personer med funktionsnedsättning