prot · H40981 · 2017-03-16 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollet för justerades. Tredje vice talmannen meddelade att (S) avsagt sig uppdraget som ledamot av . Kammaren biföll denna avsägelse. § 3 Anmälan om fördröjt svar på interpellation Följande skrivelse hade kommit in: Interpellation 2016/17:366 Interpellation 2016/17:366 Inventering av nyckelbiotoper av (V) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. § 4 Ärende för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: KOM(2016) 864 till näringsutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . betänkande 2016/17:AU16 1 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationen innan vi börjar debattera detta utskottsinitiativ. I det finns förslag om ett tillkännagivande till regeringen gällande ett tilläggsdirektiv till en redan pågående utredning om arbetsmarknadspolitik och Arbetsförmedlingen. Förslaget går ut på att man ska utreda hur Arbetsförmedlingens verksamhet kan läggas ned och privatiseras. Ursprunget till förslaget kommer från och , och detta har övriga borgerliga partier sedan hakat på. Orsaken till förslaget sägs vara att integration och matchning inte fungerar, att Arbetsförmedlingen har ett lågt förtroende, att styrningen av Arbetsförmedlingen inte fungerar och att man har haft god tid på sig att vända utvecklingen utan att lyckas. Det kan vara på sin plats, fru talman, att ha en liten historielektion. med moderata arbetsmarknadsministrar, , styrde både departement och arbetsmarknadspolitik. Detta ledde till att en myndighet, Arbetsförmedlingen, blev kraftigt eftersatt i sitt utvecklingsarbete. Det ledde även till sämre kontakter med arbetsgivare. Det brast i dialogen med regeringen, alltså mellan myndighet och departement. Framför allt såg till att belasta Arbetsförmedlingen med en överdriven detaljstyrning som gjorde att förmedlarna fastnade i byråkrati och administration. Den moderata arbetsmarknadsministern såg till att bryta samverkan mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna. En mycket stark misstro växte fram bland Arbetsförmedlingens personal gentemot ledningen. Vi kommer ihåg hur skröt när de tillsatte den dåvarande generaldirektören. skulle minsann nya vindar blåsa. Men vad blev resultatet? Det gick dåligt för arbetsmarknadspolitiken, och framför allt blev fler människor arbetslösa. Det gick så dåligt att den generaldirektör som hade tillsatts av den moderata regeringen avsattes. Inte nog med det, man fick även byta ut Arbetsförmedlingens styrelseordförande. Och inte heller detta räckte, fru talman, utan dåvarande statsminister bytte ut arbetsmarknadsministern, som då fick sluta. Efter henne kom , som är vice ordförande i arbetsmarknadsutskottet. Allt detta ledde till att förtroendesiffrorna för Arbetsförmedlingen kraftigt sjönk. Jag måste få säga följande: Alla i denna kammare vet att en myndighet som Arbetsförmedlingen styrs via lag, förordning och regleringsbrev. Det är alltså politiker som sätter regler och ramar för en myndighet. Vi vet nu att när Arbetsförmedlingen styrdes av den moderata arbetsmarknadsministern och moderat arbetsmarknadspolitik ledde det till sämre resultat. Detta är orsaken till den negativa utvecklingen. Men lägger ni i oppositionen skulden på Arbetsförmedlingen och på dem som är anställda där, trots att det är politiken och arbetsmarknadspolitiken som styr. Myndigheterna ska göra så som regering och riksdag har bestämt. Det gjorde de också under era . Vad gör ni nu? Jo, nu lägger ni skulden på Arbetsförmedlingen. Det känns inte roligt, fru talman, att behöva säga det men jag måste ändå göra det: Jag tycker att det här är riktigt fegt. Efter valet fick den socialdemokratiskt ledda regeringen börja städa efter det moderata debaclet. Den nuvarande generaldirektören fick påbörja en förnyelseresa med myndigheten, och hela personalen är involverad. Detta gör man för att åtgärda gamla brister och förändra den gamla kulturen. Regeringen tillsatte efter press från oppositionen även en utredning, som leds av . Utredningen ska analysera statens åtaganden och hur Arbetsförmedlingens uppdrag kan utformas för att så effektivt som möjligt bidra till en väl fungerande arbetsmarknad. Med detta utskottsinitiativ slår ni in öppna dörrar. Utredning pågår redan. Ni vill privatisera Arbetsförmedlingens verksamhet. Men jag undrar om och övriga i kammaren kommer ihåg hur det var med alla företag som gjorde affärer med Arbetsförmedlingen. handlade det om 1 115 privata verksamheter – och det efter att Arbetsförmedlingen redan hade påbörjat en städning av det hela. Hur var det med fas 3? Hur var det med Jobbolaget? Hur var det med den massiva kritik som fanns då externa, privata aktörer kom in och hade passiviserade arbetslösa? Många av de privata kom in och gjorde en massa pengar utan att kunna redovisa några resultat som hjälpte de arbetslösa. Hur var det med etableringslotsarna? De sågades av utmed hälsenorna, om fru talmannen ursäktar uttrycket. Pengar rann ut, och det fungerade inte riktigt. Tänk att lösning alltid går ut på att privatisera offentlig verksamhet! Men det är klart, det handlar ju om jättestora summor som kan föras över från skattebetalarna till privata fickor. Nej, arbetsmarknadspolitik är inget som vi i regeringspartierna eller vill lämna över helt och hållet till den så kallade marknaden eller privata företag. Arbetsmarknadspolitik är en nationell angelägenhet, där staten har sitt givna ansvar. presterar Arbetsförmedlingen bättre än under regeringsperiod och ledning. Vi är dock inte nöjda . Regeringen har påbörjat arbetet med att ge förmedlarna mindre regelkrångel, minskad byråkrati och låta proffsen vara proffs. De visar nu bättre resultat, trots en stor ansträngning på etableringssidan. Om man ger myndigheterna bättre verktyg och större möjligheter att göra det som fungerar på riktigt kommer även resultat och prestationer att höjas. Visst har Arbetsförmedlingen en lång väg kvar till att bli en effektiv och väl fungerande myndighet. Men att påstå att myndigheten har haft god tid på sig att försöka vända utvecklingen utan att lyckas, som ni på er kant gör, är inte bara oseriöst och en grovt missvisande förenkling. Det är faktiskt ett flagrant exempel på en faktaresistent argumentationsteknik som breder ut sig, tyvärr även i det politiska samtalet. 2 (MP): beslutade regeringen att tillsätta en utredning om arbetsmarknadspolitikens roll och gränser samt Arbetsförmedlingens uppdrag. Även om läget förbättrats såg vi tecken på att arbetsmarknaden inte fungerade så som vi skulle önska. Vi konstaterade att vi står inför en tudelad arbetsmarknad, där efterfrågan på arbetskraft är stark men arbetslösheten fortsatt är hög i vissa grupper som har svårt att få fotfäste på arbetsmarknaden. För att nå en välfungerande arbetsmarknad behöver vi besluta hur Arbetsförmedlingens uppdrag ska se ut . Det ska vi göra utifrån ett genomarbetat och genomtänkt underlag. Utredningen ska bland annat analysera och lämna förslag på hur arbetsmarknadspolitiken kan göras effektivare och tydligare. Den kommer också att belysa hur användningen av externa leverantörer kan bidra till en välfungerande arbetsmarknad. De delar av uppdraget som rör bland annat just externa leverantörer ska redovisas , . tycker att det är viktigt att låta utredaren slutföra sitt arbete och lämna sina förslag på förbättringar. Det var inte så länge sedan Arbetsförmedlingen utsattes för en arbetsmarknadspolitik som inte blev så lyckad. Jag syftar på etableringslotsarna, som var avsedda att hjälpa nyanlända att komma snabbare in i samhället. Resultaten visar att det inte blev vare sig effektivt eller ändamålsenligt. Dessutom förekom en del fusk i systemet. tycker att Arbetsförmedlingen ska fortsätta att upphandla kompletterande aktörer. De företag som är duktiga på att leverera bra resultat kommer även i fortsättningen att göra det inom ramen för de upphandlingar som görs av myndigheten. Med de orden yrkar jag bifall till reservationen från Socialdemokraterna, . 3 (V): har vi samlats för att debattera det faktum att de fem högerpartierna vill stycka upp och kommersialisera svensk arbetsförmedling utan att egentligen själva helt veta hur det ska gå till. Det är ett taskspeleri med frihet från ansvarskänsla och från respekt för fakta. Det är något som företrädarna för de här partierna egentligen borde skämmas för. Vi har här fyra partier som själva bär ett ansvar för att väldigt aktivt och med brinnande ideologisk iver ha kört arbetsmarknadspolitikens effektivitet och Arbetsförmedlingens förtroendekapital i botten, för att sedan ha mage att i ett läge där skadorna mödosamt håller på att repareras göra hurtfriska utspel om att myndigheten borde läggas ned. Och så har vi ett femte parti, som inte bryr sig så mycket om det här med politiskt innehåll, men hemskt gärna vill vara med och ställa till med lite oreda. har gjort det till en strategisk målsättning att integrera in detta parti i den falnande värmen från Alliansens korvgrillningar. Det är skamligt och ganska ynkligt. gjorde , själv arbetsmarknadsminister under slutet av Reinfeldteran, utspel om Arbetsförmedlingen. Hon fick svar i och av , en gammal trotjänare på Arbetsförmedlingen med erfarenhet från myndigheten, varav på chefsnivå. Han skriver bland annat så här: ”Att lägga skulden på en myndighet, som gjort det man fått order om, är att se sig själv som politiker i spegeln och förfasas.” Sedan pekar han på det som gör utspelet så extra ansvarslöst. Han skriver: ”Alliansen vill ha ’… en myndighet som främst har ansvar för myndighetsutövning, kontroll och uppföljning’. Det var ju precis det ni skapade under era vid makten och det har tagit oss dit vi är . Det var inget som Arbetsförmedlingen bad om!” Så långt . Och just så är det. Omvandlingen av Arbetsförmedlingen under regeringen var väldigt tydlig och presenterades också, som var inne på, som en väldigt viktig politisk landvinning. Man utgick från en ekonomisk politik som skulle skapa jobb genom att öka inkomstskillnaderna och genom att ekonomiskt och socialt bestraffa dem som av olika skäl hamnade utanför arbetsmarknaden. I stället för att identifiera de arbetslösas olika behov och lyfta den kompetens som behövde lyftas var idén snarare att trycka ned anspråk och förväntningar. Den idén ledde också styrningen av Arbetsförmedlingen. Det blev mer av detaljerad kontroll, mer av byråkratiska pålagor och mer av tvång uppifrån att upphandla tjänster utifrån och därmed slå sönder en del välfungerande egen aktivitet och kompetens. Det blev mindre utrymme för handläggarna att göra det som borde vara deras jobb: att möta de arbetslösa, möta potentiella arbetsgivare där de finns och samverka med andra myndigheter och institutioner som kan vara till hjälp för att hitta vägar framåt för de arbetslösa. Och nej, detta var alltså inte ett sådant där du-kan-aldrig-gissa-vad-som-hände-sedan-klipp. Det var många, inte minst de som har gedigna kunskaper och erfarenheter gällande arbetsmarknadspolitik, som varnade för resultaten. Låt oss bara konstatera att resultaten blev tydliga. Kvaliteten i flera av de arbetsmarknadspolitiska programmen blev dokumenterat lägre. Och naturligtvis dök populariteten och förtroendet för myndigheten. har vi en annan regering. Arbetslösheten är lägre och sysselsättningen högre. Arbetsförmedlingen har startat en resa som också den på flera sätt går åt rätt håll, även om det är svårt, tar tid och verkligen inte alltid blir rätt. Vad gör högerpartierna i det läget? Jo, de lämnar sans och balans därhän och glider förbi både fakta om resultaten av deras eget experimenterande och fakta om de stora utmaningar som finns på arbetsmarknaden. Det som ligger på bord efter alla spretiga utspel är ett förslag till tillkännagivande om att ge den pågående utredningen ”tilläggsdirektiv om att ta fram förslag om hur de delar av Arbetsförmedlingens uppdrag som inte innebär myndighetsutövning kan läggas ut på andra aktörer på arbetsmarknaden”. Det är ju som att ta det pyramidala fiaskot med de så kallade etableringslotsarna och delvis med jobbcoacherna och använda det som modell för fullskalig förändring. Den betoning på kontroll och misstänksamhet som redan har skadat uppfattningen om Arbetsförmedlingen hos många arbetssökande ska tydligen helst renodlas. Arbetsförmedlingen har tagit in andra aktörer när någon specifik uppgift har behövt lösas, till exempel en särskild utbildning. Det är bra. Det är rationellt använda resurser. Men att bara pumpa ut pengar till kommersiella företag som ska tjäna pengar på det som är en central samhällelig uppgift, nämligen att på olika sätt rusta människor för och hjälpa människor till arbetsmarknaden, är huvudlöst. I högerpartiernas förslag talar man själv om att det skulle behövas ”en rigorös uppföljning och kontroll”. Ja, det är sådant som vi vet kan bli exceptionellt kostsamt. Skulle man på allvar göra det som förslaget antyder skulle det innebära en av de största byråkratiseringsprocesserna i modern svensk förvaltningshistoria. I betänkandet nämns också som hastigast som en lösning att man ska ha ett ”system där ersättning i huvudsak betalas ut efter uppvisat resultat”. Men det är inte så svårt att förstå vad som händer då. Inom viktiga välfärdstjänster som är kommersiellt drivna men offentligt finansierade finns ett fenomen som man kan kalla för ”cream skimming”. Det innebär att de kommersiella aktörerna tjänar sina pengar i huvudsak genom att hitta de personer som är i minst behov av stöd, till exempel genom att placera vårdcentraler där folk är friska. I det här fallet skulle det handla om att sikta på de personer som redan har störst chans att få jobb. Alternativt kommer man att konkurrera om volym, det vill säga ta in många arbetssökande och pressa kostnader genom att göra rätt lite. Det var det vi såg inom fas 3-verksamheten till exempel. Ingetdera blir bra, och det blir definitivt inte billigare för samhällsekonomin. Den här möjligheten att omvandla stora statliga resurser till privata profiter är naturligtvis något som de främsta specialisterna på just den här typen av utbildningsverksamhet, , redan har sniffat sig fram till. Till exempel hade man i går kallat till ett seminarium på , ett stenkast från den här kammaren. Där skulle man av programmet att döma ha med representanter för några bemanningsjättar som skulle ge sin bild av en lukrativ framtida marknad. Dessutom skulle politiska företrädare, bland annat ekonomisk-politiska talesperson, ge sina synpunkter. Det blir samma sorts drivkrafter runt detta som inom välfärdstjänsterna. Vi ser en enorm mobilisering från bolagen för att försvara sina vinster. Det borde vara en tydlig varningssignal till svenska folket att inte falla för locktonerna om effektivitet och mångfald vid en sönderstyckning av Arbetsförmedlingen. Det finns massor av saker som vi skulle behöva ha en seriös diskussion om när det gäller arbetsmarknadspolitiken. Hur förbättrar man innehållet i arbetsmarknadsutbildningarna? I vilka situationer är det snarare det reguljära utbildningssystemet som ska vara alternativet? Hur förbättrar man verktygen så att personer som har stått länge utanför arbetsmarknaden ska få tillbaka självförtroendet? Hur fortsätter vi att förbättra samverkan mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna? Det är en samverkan som för övrigt monterades ned under Alliansens omvandling av Arbetsförmedlingen. Hur ska onödig byråkrati och dokumentation ersättas av tid för att odla kontakter med lokala arbetsgivare? Arbetsförmedlingen har varit en myndighet i djup kris, och den dras utan tvivel också med stora bekymmer på en del områden. För varje utspel från högerkanten har det blivit ännu tydligare att det vore en tragedi att låta dem diktera villkoren för Arbetsförmedlingen igen. Låt mig igen citera arbetsförmedlingsveteranen från en replik på en Expressenartikel skriven av företrädare för Alliansen: ”Att i politiska utspel vara använd som slagträ är Arbetsförmedlingen van vid. Men en saklig debatt är alltid stimulerande om det inte finns så många alternativa fakta som bara sprider oförtjänt förakt. Kanske skall vi ändra namnet till ’’?” behöver en välfungerande nationell arbetsförmedling. Det får vi genom att kombinera en ekonomisk politik för full sysselsättning med ett systematiskt förbättringsarbete på Arbetsförmedlingen som myndighet, inte genom oansvariga utspel och genom att göra Arbetsförmedlingen till en pengafontän för privata aktörer. Jag yrkar bifall till reservationen. 4 (M): Jag skulle vilja börja med att be om ursäkt för att jag brast ut i ett skratt när vi hörde arbetsmarknadsutskottets ordförande föredra sin och regeringens uppfattning i frågan. Det var en eldig argumentation om hur högern nu förstörde ett fundament i samhället. Vi ägnade oss åt en total katastrof. Det var näst intill ondskefullt enligt beskrivningen. Sedan avslutade arbetsmarknadsutskottets ordförande med att hävda att vi slår in öppna dörrar. Det blev en stor komik över det, måste jag säga. Vi gör något fruktansvärt, men det är att slå in en öppen dörr eftersom regeringen redan gör det. Det blir inte så bra, , när man ägnar sig åt den typen av retorik. Jag tänker försöka föra tillbaka samtalet till en seriös nivå. Först och främst vill jag göra ett påpekande. Vi diskuterar ett område som har varit problematiskt och är problematiskt, men det behöver sättas in i rätt kontext. Det låter gärna på företrädare från kommunisterna – från vänster och in till mitten av socialdemokratin – som att allt var bra . Men då är det lätt att glömma bort att , då allt enligt var bra, hade det högsta antalet i utanförskap. har så många människor stått så långt bort från arbetsmarknaden som när allt, enligt , var som bäst i . Antalet minskade sedan under Alliansen till 2014 till det lägsta antalet i utanförskap som någonsin har haft. Det var inte en katastrof, utan det blev 350 000 fler jobb . ska vi i stället blicka framåt. Det har varit lunchtid, eller är fortfarande lunchtid, i . Det plingar från mikrovågsugnar och det är köer till serveringar. Där diskuteras vad man ska göra , hur det är med barnen, vilka ambitioner och drömmar man har samt vad man oroar sig för i stort och smått i livet. Man har en gemenskap med arbetskamrater och kollegor som knyter trygghet till och ger mening i tillvaron. Det finns givetvis sämre lunchraster också – de som har avbrutits av en extra patient eller en gammal tant som har trillat. Magen får kurra långt in i hårt jobb och hårt slit. Båda dessa skäl är egentligen mycket goda skäl till varför det är så viktigt med en väl fungerande arbetsmarknad och en väl fungerande arbetsmarknadspolitik, både den gemenskap och trygghet som ett arbete ger och starka ekonomiska drivkrafter för att arbeta. är det utmanande. Det gör att man kan behöva ställa andra krav på tillvaron, prioritera om och inte göra det som är roligast. Detta är grunden för hela Alliansens jobbpolitik. Den ska knyta ihop människor och samhälle, skapa en gemenskap som går bortom varifrån man kommer eller vem man är samt ge starka drivkrafter att arbeta. Det är faktiskt en uppoffring. Många yrken har inte alla gånger den största arbetsglädjen i sig själv. Då är drivkrafterna för att arbeta mycket viktiga. Arbetsförmedlingen utgör en viktig del av arbetsmarknadspolitiken. Den har flera syften. Det kommer nog alltid att finnas en anledning, fru talman, till att vara missnöjd med Arbetsförmedlingen. Man kan alltid rikta kritik mot den eftersom den har svåra uppdrag att hantera. Arbetsförmedlingen ska bidra till att hantera konjunktursvängningar, strukturomvandlingar på arbetsmarknaden, bistå de människor som har det allra tuffast och svårast, som på grund av funktionsvariationer eller trasslig tillvaro generellt i livet har hamnat långt från arbetsmarknaden. Man ska klara av att kompensera för misslyckanden i det svenska utbildningssystemet eller i skolan. Man ska klara av att generellt sett göra något som är svårt enligt alla läroböcker i nationalekonomi, det vill säga klara en god matchning på arbetsmarknaden. Det är tuffa uppgifter. Jag förstår vad och anför, nämligen att många kan uppleva en frustration inför den utmaningen. Den är komplex och komplicerad. Och framför allt, fru talman, finns det ingen quick fix för att lösa problemet. Vi ser en oroväckande utveckling på arbetsmarknaden med en växande tudelning mellan de av oss som är inne och väletablerade på arbetsmarknaden och en växande grupp som står inte bara utanför arbetsmarknaden utan också allt längre bort från att ens ha möjlighet att få jobb. Delar av detta, fru talman, möts vi, åtminstone i form av konsekvenser, numera av i nyhetsrapporteringen, det vill säga våld, våldsbrott, otrygghet, organiserad kriminalitet, människor som inte har ett arbete, människor som aldrig har känt någon som har ett arbete, människor som själva inte känner något hopp om att få ett arbete. De kan givetvis enklare rekryteras till rent destruktiva saker. Jobbpolitiken är den viktigaste motorn för ett tryggt samhälle som håller samman. Det är därför jag yrkar bifall till utskottets förslag, det vill säga utskottsinitiativet från Alliansens sida som sedermera har fått stöd av . Det är en liten riktning i att göra bättre. Det vi gör här, som har kallats att slå in en öppen dörr och orsaka stor skada – en tveksam kombination kan en regeringsföreträdare tycka – är att vi lite grann vill vässa den liggande utredningen genom att göra det tydligare att, som har anförts här, det system som finns och har funnits inte fungerar perfekt utan behöver förbättras. Den viktigaste poängen som Alliansen för fram i det gemensamma förslaget, som har vunnit majoritet i utskottet, och som kommer att skicka en tydlig signal till regeringen om vad som borde göras, är att de som vill skapa mervärden på den svenska arbetsmarknaden, de som vill göra det enklare att ta sig in på arbetsmarknaden, och ägna sig åt det på heltid och på ett professionellt sätt, inte ska vara kompletterande delar i verksamheten utan vara verksamheten, själva kärnan, i vad som görs – ingenting mindre. Det var också detta som seminarium handlade om i går. har själva lyft fram på ett förtjänstfullt, men givetvis inte perfekt, sätt hur detta kan göras. Det finns många kloka alliansföreträdare, fru talman, och jag tänkte återge vad en av dem har sagt, nämligen Liberalernas ekonomisk-politiska talesperson , som under detta seminarium konstaterade något slående om Arbetsförmedlingen. Hur kan det komma sig att , som har till uppgift att ta ifrån människor deras pengar, har så hög popularitet och så stort förtroende, medan Arbetsförmedlingen som har till uppgift att ge människor jobb har ett så lågt förtroende? Det rimliga och intuitiva borde vara att det skulle vara tvärtom. Det finns ingen anledning att Arbetsförmedlingen permanent ska ha så lågt förtroende som den har. En del av detta bedömer vi beror på att Arbetsförmedlingen har en för komplicerad och komplex uppgift, som jag redan har beskrivit, där man ska göra för många saker . Alliansen vill att utredningen ska titta närmare på och inför regeringsskiftet förbereda att Arbetsförmedlingen ska få ett tydligare uppdrag i sin myndighetsutövning och i sin kontrollerande funktion av de aktörer som finns. De människor som kan bedriva matchningsverksamhet ska få göra det. Det ska bli en del av en ny arbetsförmedling i . Ingen nedläggning, ingen kommersialisering, ingen privatisering, men en tydligare uppdelning mellan olika funktioner så att vi kan bryta det nya utanförskapet. 5 (V) replik: Jag noterar inledningsvis att sa att han ämnade föra tillbaka debatten till en seriös nivå. I slutet av inlägget bekräftade han att de utspel som har gjorts där man har sagt att man ska lägga ned Arbetsförmedlingen och så vidare har varit oseriösa från borgerligt håll. Det är bra att känna till. Som jag konstaterade är det inte det som förslaget går ut på, utan det handlar om att renodla några av de sämre sidorna av Arbetsförmedlingen.