prot · H50943 · 2017-12-05 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollen för justerades. § 2 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2017/18:172 Interpellation 2017/18:172 Ett utvidgat tjänstemannaansvar av (M) Interpellationen kommer inte hinna besvaras inom tidsfristen. Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och andra inbokade arrangemang. Interpellationen kommer att besvaras . Interpellation 2017/18:195 Interpellation 2017/18:195 Stärkt äganderätt och näringsfrihet av (M) Interpellationen kommer inte hinna besvaras inom tidsfristen. Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och andra inbokade arrangemang. Interpellationen kommer att besvaras . Interpellation 2017/18:212 Interpellation 2017/18:212 Skrotbilar av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Statsrådet har inte möjlighet att besvara interpellationen inom anvisad tid på grund av redan inbokade engagemang. Interpellation 2017/18:246 Interpellation 2017/18:246 Sanktionsavgift vid kemikaliebrott av (V) Interpellationen kommer att besvaras . Statsrådet har inte möjlighet att besvara interpellationen inom anvisad tid på grund av redan inbokade engagemang. § 3 Ärenden för bordläggning Följande dokument anmäldes och bordlades: 2017/18:JuU1 Utgiftsområde 4 Rättsväsendet Sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkande 2017/18:UFöU3 deltagande i det permanenta strukturerade samarbetet inom Europeiska unionen 2017/18:UU2 Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd 2017/18:NU3 Utgiftsområde 21 Energi 2017/18:KU6 En strategi för arbetet med mänskliga rättigheter i § 4 Svar på interpellationerna 2017/18:177 och 179 om arbetsmarknadsutbildningar 1 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S): har frågat mig om jag och regeringen anser att det är legitimt att skattepengar ska satsas på arbetsmarknadsutbildningar för individer som hade kunnat få ett arbete utan denna insats. har också frågat mig, när det gäller insatsen Förberedande och orienterande utbildning, om min bedömning är att denna typ av utbildning leder till att fler kommer i jobb. En aktiv arbetsmarknadspolitik innebär att arbetssökande ska ges tillgång till insatser som stärker deras möjlighet till jobb. En arbetsmarknadsutbildning syftar till att underlätta för den enskilde att få eller behålla ett arbete och motverka att brist på arbetskraft uppstår på arbetsmarknaden. Förberedande och orienterande utbildning ska, som den förberedande insats den är, vara individuellt anpassad och riktas till den som särskilt behöver förbereda sig för ett annat arbetsmarknadspolitiskt program, utbildning eller arbete. Beroende på arbetsmarknadsläge och individuella förutsättningar ska Arbetsförmedlingen göra bedömningen av vilka insatser som är mest lämpade för att matcha en arbetssökande till ett jobb. En sådan bedömning ska bland annat göras inför att arbetsförmedlaren erbjuder en arbetssökande en arbetsmarknadsutbildning eller en förberedande utbildning. Det är angeläget att de insatser som finns inom arbetsmarknadspolitiken kan anpassas utifrån arbetsmarknadens behov och individers förutsättningar. Det är naturligtvis viktigt med en hög träffsäkerhet i användningen av arbetsmarknadsutbildningar och Förberedande och orienterande utbildning så att syftet med dem uppfylls. Självklart ska inte insatserna riktas till dem som får ett jobb ändå. Ett arbete pågår inom Arbetsförmedlingen med att utveckla arbetsmarknadsutbildningen och med att öka träffsäkerheten i användningen av Förberedande och orienterande utbildning. Jag följer detta arbete noga. Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv till den pågående . Enligt tilläggsdirektivet (dir. 2017:71) ska utredaren analysera och lämna förslag om hur arbetsmarknadsutbildningen kan svara mot arbetsmarknadens behov samt i vilken form och av vilka aktörer arbetsmarknadsutbildningar ska tillhandahållas. 2 (M): Det är två interpellationer i en debatt här. Den ena handlar om arbetsmarknadspolitiska utbildningar och den andra om de förberedande och orienterande utbildningarna. Anledningen till att jag skrev interpellationerna är att vi har diskuterat arbetsmarknadsutbildningarna – satsningar som det läggs mycket pengar på. Vi i har sagt att vi vill dra ned något på dessa satsningar utifrån resultatet av arbetsmarknadsutbildningarna. Vi har fått föredragningar från bland annat i arbetsmarknadsutskottet, där man har gått igenom resultatet av satsningarna. Även IFAU har lämnat kommentarer om de arbetsmarknadspolitiska utbildningarna. fick vi även en genomgång av resultaten av de förberedande och orienterande utbildningarna. har gjort en rapport: Effekter av Arbetsförmedlingens Förberedande och orienterande utbildning. Det man kan säga gällande både arbetsmarknadsutbildningen och de förberedande och orienterande utbildningarna är inget annat än att resultatet av dem måste ses som ett totalt misslyckande. själva utvärderade de arbetsmarknadspolitiska utbildningarna kom man fram till att resultatet av alla de miljarder vi satsar på arbetsmarknadsutbildningar var noll. Det är få andra som vi i skulle sitta och besluta att lägga miljarder på med vetskapen att de inte ger något av de önskade resultaten. När det gäller de förberedande och orienterande utbildningarna kommer fram till något som möjligtvis är ännu värre. Det har visat sig att sannolikheten att få ett arbete för de personer som deltar i de förberedande och orienterande utbildningarna är lägre än för dem som inte deltar i insatserna. Att ha insatser som i grunden leder till att folk kommer längre från arbetsmarknaden och har mindre sannolikhet att komma ut på arbetsmarknaden är något som borde göra oss ännu mer tveksamma till att satsa miljarder av våra skattepengar på dem. Jag har därför frågat arbetsmarknadsministern om bedömningen är att skattepengar ska användas till denna typ av insatser och därtill om ministern gör en annan bedömning än , inte minst när det gäller de förberedande och orienterande utbildningarna – att de leder till att fler kommer i arbete, i motsats till vad menar, nämligen att de är ett sätt att föra människor ännu längre från arbete. Det skulle vara intressant att höra ministern diskutera lite kring dessa frågeställningar. Anser ministern i motsats till att detta är bra insatser som skapar fler jobb, trots att utvärderingarna visar på motsatsen? 3 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S): Jag ska gärna diskutera detta, men låt oss först reda ut några saker. När det gäller arbetsmarknadsutbildningar och var det mellan av dem som deltog i dessa utbildningar som fick ett jobb direkt efter utbildningen. Sedan lades politiken om. kanske minns vilka som satt i regeringen och ansvarade för arbetsmarknadspolitiken 2007? Då skedde ett dramatiskt tapp, och efter detta gick det ned till 20–som går vidare till arbete efter arbetsmarknadsutbildning. Så kan man naturligtvis inte varaktigt ha det, utan siffrorna måste upp. Arbetsmarknadsutbildning måste användas på ett sätt som verkligen leder till arbete. är det fler som kommer i arbete efter arbetsmarknadsutbildning. Men jag är fortfarande inte nöjd. Jag tycker fortfarande att nivån är för låg, och mer behöver göras för att få en större träffsäkerhet, rikta utbildningarna till rätt personer och följa upp på rätt sätt efteråt. Låt oss vara ärliga, , och säga att det var som ni styrde på som vi var nere på noll effekt av arbetsmarknadsutbildning. har det stigit, dock inte tillräckligt. Jag är inte nöjd, och mer behöver göras. När det gäller Förberedande och orienterande utbildning är slutsatser mycket intressanta och viktiga. Den viktigaste slutsats som drar är att det inte går att dra någon slutsats. De säger att detta är svårt att mäta, och de uppmanar Arbetsförmedlingen att ha en annan systematik och andra strukturer för när man beslutar att sätta in Förberedande och orienterande utbildning, för vilka grupper och varför samt följa upp resultatet på ett annat sätt. Jag delar denna uppfattning, för det är viktigt att vi vet och ser resultatet av de olika insatser som Arbetsförmedlingen har möjlighet att använda. Det är självfallet alltid viktigt att säkerställa att skattepengar används på rätt sätt. har ännu inte granskat hur Förberedande och orienterande utbildning fungerar för nyanlända i etableringsuppdraget, vilket är den största grupp som använder denna typ av utbildning. Majoriteten av dem som finns i Förberedande och orienterande utbildning är inskrivna i etableringsuppdraget . Det har sett annorlunda ut tidigare, under den förra regeringen, som är som också har granskat, men så är det . Detta håller nu på att granska, och det ska bli intressant att följa. Det finns självfallet saker som behöver både förbättras och förändras när det gäller såväl arbetsmarknadsutbildningar som de förberedande och orienterande utbildningarna. Men man kan inte dra slutsatsen att dessa utbildningar är ett fiasko. Jag tror att man ska vara lite försiktig om man företräder det parti som ansvarade för arbetsmarknadspolitiken och när det stora raset skedde i fråga om effekten av arbetsmarknadsutbildning. 4 (M): Låt oss vara ärliga, säger . Det förutsätter jag att vi från båda sidor är i alla debatter och vid alla tillfällen. Jag tror att vi ska vara tydliga och ha ett ärligt uppsåt. Det finns inget annat i mina frågeställningar till ministern. Det rabblas upp siffror, och det viktigaste är att få upp siffrorna. Ja, det viktigaste är att få upp siffrorna. Men siffrorna måste ha ett konkret innehåll och hamna där det är avsett. Självklart blir det så när man nu gör som man gör och de arbetsmarknadspolitiska utbildningarna riktas till dem som står närmare arbetsmarknaden än , vilket är sant. Vi valde att föra över medel till dem som stod längre från arbetsmarknaden. Då är det klart att siffrorna går ned. Vi tyckte inte att det var tillräckligt bra ändå, även om detta riktades till dem som stod längre från arbetsmarknaden. Men på den direkta frågan till – om man nu gör som eller som man gjorde före alliansregeringen, är bedömningen då att de personer på vilka man lägger miljarder i arbetsmarknadspolitiska utbildningar skulle ha fått jobb även utan de arbetsmarknadspolitiska utbildningarna – är svaret ja. Sedan är det självklart så att en myndighet inte vill ta ställning definitivt. Men man kan laborera lite och fråga: Om ni själva skulle satsa pengarna, skulle ni då satsa dem på folk som står längre från arbetsmarknaden eller på dem som står nära arbetsmarknaden? Då är svaret att man skulle satsa på dem som står längre från arbetsmarknaden, eftersom de personer som står nära får jobb ändå. Då stiger förhoppningsvis siffrorna. Men vi har inte löst det grundläggande och största problemet på svensk arbetsmarknad . Som vi kan läsa om i medierna i stort sett går det nämligen generellt sett mycket bra för . Vi är inne i en brinnande högkonjunktur, som dock med all sannolikhet inte kommer att vara för evigt. Så brukar det vara i svensk ekonomi och i alla andra länders ekonomier, nämligen att det går upp och ned. går det mycket bra. Men vi har en stor grupp människor i som det inte går bra för. Det är de människor som står långt från arbetsmarknaden och som dag för dag hamnar längre och längre från arbetsmarknaden och dessutom blir fler och fler. Dessa människor har vi svårt att hantera och få ut i arbete. Då är frågan: Bör inte insatserna snarare riktas just mot de grupper som står långt från arbetsmarknaden och som kanske inte av egen kraft utan assistans får jobb just ? Det är därför som vi från och Alliansens sida föreslår en lång rad insatser för att sänka trösklar för personer som står långt från arbetsmarknaden. Rätt styrt, rätt upphandlat och rätt fokuserat skulle säkert delar av arbetsmarknadsutbildningarna kunna göra nytta där. Men vi kanske inte bör dra in de personer som står närmast arbetsmarknaden i arbetsmarknadspolitiska utbildningar utan säkerställa att de kommer i jobb ändå. När det gäller de förberedande och orienterande utbildningarna är det aldrig jättelätt att dra slutsatser och ha exakta siffror. Men det framgick ändå mycket tydligt i att det var lägre arbetsinkomster för arbetssökande som hade deltagit och som var öppet arbetslösa . Det är ändå en varningssignal som gör att man borde sätta sig ned och gå igenom och analysera riktigt noga för att se hur man kan se till att skattepengar används på ett mer effektivt sätt. 5 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S): Jag håller helt med om det sista som sa. Jag menar att när det gäller förberedande och orienterande utbildningar verkligen är en grund för att sätta sig ned och gå igenom och analysera hur man kan använda resurserna på ett så bra sätt som möjligt och mer träffsäkert än vad man nu gör. Jag delar helt den uppfattningen och utgår från att Arbetsförmedlingen också gör det. När det gäller frågan om vem som ska erbjudas en arbetsmarknadsutbildning är det två kriterier som ska vara uppfyllda. Det första är att det ska vara en person som inte hade fått jobb ändå. Självklart är det så. Personer som kan få jobb utan arbetsmarknadspolitiska insatser ska inte ha arbetsmarknadspolitiska insatser. Så är det. Det är ett av skälen till att vi till exempel avvecklar en del insatser som vi har infört och som faktiskt har visat sig inte behövas. Ungdomar fick jobb utan hjälp av till exempel traineejobb. Självklart ska arbetsmarknadspolitiska insatser inte gå till personer som kan få jobb ändå. Men när det gäller det andra kriteriet, som jag menar bör uppfyllas, är det möjligt att vi skiljer oss åt. Det kan svara på . Jag menar att arbetsmarknadsutbildningar inte ska gå till personer som inte har en god chans att få arbete efter utbildningen. Om man använder arbetsmarknadsutbildningen som en insats utan att man tror att den leder till att en person kommer att få jobb i det yrke som han eller hon utbildar sig för, menar jag faktiskt att det är stor risk att man slösar med skattebetalarnas pengar. Denna utbildning ska alltså ges till personer som med hjälp av insatsen har en god chans att få jobb. Den ska inte ges till personer som har en god chans att få jobb utan insats, och den gruppen är ganska stor. Där finns också personer som träffas av arbetsmarknadsutbildningar. Men man måste jobba bättre med hur man följer upp efteråt. För att nyansera debatten vill jag också gärna säga något om då arbetsmarknadsutbildningarna uppvisade noll effekt – som vi hade en moderatledd styrning på , då man mätte man hur stor andel som fick jobb direkt efter utbildningen. Men IFAU har i en större analys visat att de gav en långsiktig effekt efteråt. Arbetsmarknadsutbildningen gav individerna en högre inkomst än de skulle ha fått utan en sådan arbetsmarknadsutbildning. Detta kanske indikerar att man också måste mäta effekten av arbetsmarknadsutbildningen lite längre än de som jag tror att Arbetsförmedlingen mäter. IFAU:s rapport visar nämligen att en effekt av arbetsmarknadsutbildning kan komma , alltså att utbildningen har ett längre bäst-före-datum än jag kanske trodde. Det är det som man kan utläsa av IFAU:s granskning. 6 (M): Jag kan börja med att konstatera att väldigt mycket handlar om att det är bättre nu än förr och att det som inte fungerar är alliansregeringens fel 2006–2014. Det tror jag inte på fullt ut. På samma sätt tror jag inte att den nuvarande regeringen fullt ut har ansvaret för och ska ha äran av den högkonjunktur som vi nu befinner oss i. Jag tror att även den nuvarande regeringen och arbetsmarknadspolitiken under tid, som jag anser saknar alldeles för mycket när det gäller förslag för fler jobb och för att utanförskapet ska minska, på vissa punkter träffar rätt. Självklart är det så. Jag tror att alla har ambitionen att göra bra saker, och sedan har vi olika förslag. Givetvis tycker jag inte att vi ska genomföra arbetsmarknadspolitiska utbildningar som inte säkerställer att folk har någon rimlig möjlighet att komma i arbete. Men jag tror också att de allra flesta människor har ett uns av arbetsförmåga. Därför anser jag att det är rimligt att vi ändå satsar lite mer på dem som har en längre väg till arbetsmarknaden. Även om kriterierna nu är sådana att man egentligen inte ska ge arbetsmarknadspolitiska utbildningar till personer som ändå får jobb är det talande att gör bedömningen att en mycket stor del av dessa personer skulle få jobb ändå. Då tror jag att det är bättre hushållning, mer effektivt och ett större ansvar med skattebetalarnas pengar att säkerställa att vi försöker bryta utanförskapet och se till att de som står långt från arbetsmarknaden återigen kommer in på den. 7 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S): För att vara tydlig: Det är självklart jag som är helt ansvarig för den arbetsmarknadspolitik som bedrivs, och det har jag varit . Det är helt och hållet mitt ansvar och inte den tidigare regeringens. hänvisade dock till en period då vi hade en riktigt liten övergång från arbetsmarknadsutbildning till arbete, och den perioden var faktiskt under den tidigare regeringen. ökar andelen som går till arbete. Dock är jag inte nöjd. Mycket mer behöver göras. Vi får anledning att återkomma till denna fråga. Jag tackar för debatten. Överläggningen var härmed avslutad. § 5 Svar på interpellationerna 2017/18:181 och 186 om jobbklyftan mellan inrikes- och utrikesfödda 8 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S): har frågat mig om jag avser att vidta nya åtgärder för att minska jobbklyftan mellan inrikes- och utrikesfödda. Han har även frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra arbetsmarknaden och stärka integrationen. Trots en stark utveckling på arbetsmarknaden med över 200 000 fler i arbete sedan regeringen tillträdde, en ungdomsarbetslöshet som är den lägsta och en sysselsättningsgrad för utrikes födda som är den högsta sedan mätningens början finns det givetvis mer att göra för att fler ska lämna arbetslöshet för arbete och för att arbetsgivare ska hitta den arbetskraft de söker. I budgetpropositionen satsar regeringen på att stärka insatserna inom arbetsmarknad och nyanländas etablering. Ett nytt regelverk för nyanländas etablering i arbets- och samhällslivet träder i kraft . Det nya regelverket stärker Arbetsförmedlingens möjligheter att ge rätt insatser utifrån individens behov som kraven på individen tydliggörs. Den förra regeringen införde en rättighet för nyanlända att få del av insatser för etablering. Denna regering tillför en skyldighet att delta. I den svenska modellen står rättigheter och skyldigheter i balans, lika för alla. införs en utbildningsplikt för nyanlända. Alla som kan jobba ska jobba, men den som behöver utbildning för att kunna komma i arbete ska ta del av utbildning. För att långsiktigt komma till rätta med den tudelade arbetsmarknaden är det avgörande att fler skaffar sig den utbildning som krävs för att de ska kunna ta de lediga jobben. Regeringen skärper därför också kraven på alla arbetslösa som bedöms vara i behov av utbildning att söka och ta del av reguljär utbildning. Detta gäller all utbildning som kan bedrivas inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program med aktivitetsstöd, utvecklingsersättning eller etableringsersättning. Möjligheten till en subventionerad anställning utgör en viktig väg till jobb för grupper som står långt ifrån arbetsmarknaden. De olika subventionerade anställningarna har dock uppfattats som komplicerade, svåröverskådliga och sammantaget inte tillräckligt kraftfulla. Regeringen avser därför att reformera systemet för de subventionerade anställningarna. Ett flertal anställningsstöd slås samman till ett enhetligt, mer kraftfullt stöd – introduktionsjobb. Det kommer att leda till ett enklare system som bedöms skapa förutsättningar för att fler ska kunna få en subventionerad anställning. Alldeles för få utrikes födda kvinnor deltar på arbetsmarknaden. Att fler utrikes födda kvinnor ställer sig till arbetsmarknadens förfogande och får en egen försörjning är en högt prioriterad fråga för regeringen. För att kunna sluta sysselsättningsgapet mellan inrikes och utrikes födda är det en förutsättning att fler utrikes födda kvinnor kommer i sysselsättning. I budgetpropositionen presenterar regeringen en rad insatser för att främja att fler utrikes födda kvinnor deltar på arbetsmarknaden. Det handlar bland annat om insatser för att öka kvinnors företagande, ytterligare främjandemedel till Delegationen för unga och nyanlända till arbete samt resurser till och motiverande insatser särskilt riktade till utrikes födda kvinnor. 9 (M): Jag tackar för svaret på mina interpellationer. Frågan rör återigen hur vi ska försöka förbättra arbetsmarknaden, försöka förbättra tillträdet till arbetsmarknaden samt stärka integrationen för de personer som har kommit till vårt land. Det handlar om att minska den stora jobbklyfta som vi ser mellan inrikes och utrikes födda och som givetvis ökade ytterligare efter flyktingkrisen –2016. Alla effekter har vi väl inte heller sett fullt ut , med tanke på att en hel del personer ännu befinner sig i etableringsfasen. Regeringen hade hög svansföring inför valet , med ett gäng större satsningar. Den riktigt stora var traineejobben, som man utlovade 32 000 av. Det blev det liksom ingenting med; det var några personer som fick traineejobb, men det blev en hög kostnad. Traineejobben har avvecklats, och jag tycker att det var ett klokt förslag. Även om det var ett av de viktigaste vallöftena är det ju bra att regeringen, när detta visar sig inte fungera, sväljer stoltheten och faktiskt skrotar projektet. Vi vet att kommer att ha en rad argument som visar att arbetsmarknaden går bra, att det är högkonjunktur och så vidare. Men det hjälper ju föga för de människor som jag talade om i den tidigare debatten, alltså alla de personer som befinner sig i utanförskap och långt ifrån arbete – eller som kanske aldrig haft ett jobb – och som för som går hamnar allt längre ifrån ett arbete. Dessutom får de för som går fler kompisar genom att allt fler personer hamnar i detta utanförskap. Alla är inte utrikesfödda, och alla är inte nyanlända, men en väldigt stor del är det. har vi överenskommelser mellan Alliansen och regeringen kring en del migrationsfrågor. Vi har givetvis tryckt på för en hel del skärpningar, och det tror jag är klokt. Jag tror att utbildningsplikt för nyanlända är klokt. Jag tror att den reform regeringen vill genomföra kan vara bra, men det är svårt att veta var den landar eftersom man uppenbarligen inte har fått svar från fackligt håll . När det gäller fackligt håll har ministern en väsentligt mycket närmare relation och tätare band genom facklig-politisk samverkan än vad vi moderater har. Det vi kan konstatera är att en rad har sagt att de inte vill vara med i den nya jobbreformen, och därför vidhåller vi fortsatt våra inträdesjobb som en möjlig ny, alternativ anställningsform – utifrån att det är så viktigt. Vi har dock inte med i vår politiska ledning, så vi har inte den direktkontakten. Det kunde dock vara intressant att få höra någonting mer där. I övrigt tycker jag mig nämligen inte se speciellt många konkreta förslag från vare sig arbetsmarknadsministern eller andra ministrar om hur och i så fall när man avser att genomföra tydliga åtgärder för att minska jobbklyftan mellan utrikes och inrikes födda och hur man ska förbättra och stärka integrationen. Det är ju nyckeln för att vi ska kunna dels ta ett bra ansvar gällande mottagande av flyktingar, dels säkerställa att folk får vara med och bidra till och bygga den svenska välfärden. 10 Arbetsmarknads- och etableringsminister (S): Låt mig först komma med några klargöranden. Sysselsättningsgapet mellan inrikes och utrikes födda minskar. Det har minskat stadigt , och det fortsätter det att göra. Sysselsättningsgraden för alla grupper ökar, men den ökar snabbare för utrikes födda kvinnor och utrikes födda män än för inrikes födda. Gapet minskar alltså. Antalet människor som lever i det brukar kalla ”utanförskap”, det vill säga de som är beroende av försäkringar eller bidrag för sin försörjning, är på en historiskt låg nivå.