prot · H40987 · 2017-03-28 00:00:00 — De får förvara pengarna hemma i kassaskåpet, med ökad rånrisk och annat som blir följden av att de ska åka lång väg för att leverera de pengar som de inte behöver ha kvar i affären. Det är också dyrt att använda dessa kortkonton. Jag hörde av en person som har en lite mindre affär där köpen ligger på kanske 100–. Avgiften ligger på 3,50, vilket innebär att han om han har 200 köp lägger in för att hantera detta. Det är klart att det är påfrestande för ett litet företag att betala sådana avgifter – och dessutom till ett system som emellanåt kanske inte ens fungerar därför att uppkopplingar och annat havererar ute på landsbygden. Återigen: Jag fick inget svar. Anser ministern att det är rimligt att en bank ska kunna hantera kontanter, det vill säga både ta emot och lämna ifrån sig dem? Det vore intressant att veta om ministern har någon ambition i den frågan. Vi kan väl ändå inte ha som ambition att det är som ska ta över kontanthanteringen här i landet och att vi ska pumpa in skattepengar i systemet så att länsstyrelserna kan se till att man kan hantera ett betalningssystem som ska vara fullt legalt och kunna användas överallt. Vi har gett ut nya pengar i det här landet, men vi har inga – eller väldigt få – banker som kan ta emot dem. Regeringen har gått upp och satt sig på läktaren. Den har tillsatt en utredning som ska vara färdig om , och det är inte ens säkert att utredningen kommer att titta på den här delen. Jag tycker att det är oerhört passivt från regeringens sida att bara sitta där på läktaren och vänta in och se vad som händer. I nästa steg, fru talman, försöker man skylla på den gamla regeringen och att den inte gjorde något. Det är faktiskt så nu – hör och häpna, ministern – att det är ni som har makten för tillfället. Det är ni som kan göra någonting. Det är ni som har ansvaret för att göra någonting. Ni gör dock ingenting, utan ni sitter på läktaren. Var nu snäll och svara på frågorna, ministern. Anser du att en bank ska hantera kontanter in i och ut ur banken? 37 (S): Förutom att skälla, som tycker om att göra, kan man fråga vad Moderata samlingspartiet anser. Vilken uppfattning har i frågan? Efter att ha fört diskussioner med mina kamrater i finansutskottet vill jag påstå att de är väldigt tveksamma till att bankerna ska ha kontanthantering över huvud taget. Det är den sanning som råder. När det gäller detta med kortbetalningarna: Jag är hemskt ledsen, men det är ingenting som regleras i lag. Jag tror att det blir väldigt komplicerat om vi ska reglera detta i lag, men vill man reglera det i lag får man komma med en sådan motion. Det finns dock ingen sådan motion inlämnad under den senaste allmänna motionstiden. Jag har bara två minuters talartid, men jag ska säga en sak. Det är faktiskt företag här i som kontaktar oss riksdagsledamöter från regionen och säger att de har svårt att lämna in kontanter. Försök alltså inte göra detta till en stad–land-fråga, för då tror jag att alla vi ledamöter från och andra storstadsregioner sätter ned foten. Det är nämligen en fråga som är brännande het även för många småföretagare i . Det är ofta sådana som har ganska små kontantkassor och inte tycker att de har råd att sätta in pengarna. Jag kan naturligtvis bli förskräckt över avgifterna till bankerna – jag kan tycka att de är väldigt höga – men det är inte så att vi kan reglera detta från sida. Alliansregeringen hade som sagt chanser att tillsätta utredningar om detta, men det gjorde man inte. Vi har haft en utredning som inte tog tag i frågan, men står det tydligt och klart i direktiven. Kom inte och påstå någonting annat! 38 Statsrådet (MP): Som svar på den fråga ställer – om man ska kunna lämna och hämta kontanter på ett bankkontor – kan jag säga att jag personligen tycker att det väl är rimligt att man ska kunna göra det. Men jag tvekar i frågan om vi ska införa en lag som säger att alla bankkontor ska ta emot och lämna ut kontanter. Först och främst tror jag inte att det gör så stor skillnad för många av dem talar om. Det handlar nämligen om orter där bankkontoren redan har försvunnit. Ska vi göra skillnad måste vi också ha en lag som säger att det ska finnas bankkontor på dessa orter, och vilka banker är det tycker vi ska tvinga att ha lokala bankkontor överallt? Är det Nordea, eller är det ? Vilka banker handlar det om? Vad vill här? Jag tycker att det kan vara rimligt att tala om vad man vill när man har den attityd har här. Han visar sig ganska kaxig i frågan utan att säga någonting om hur han själv eller tycker att man borde lösa den. Vi har ett system i där länsstyrelserna har att hantera frågan. Vi har pengar avsatta i statsbudgeten för att länsstyrelserna ska kunna göra upphandlingar och se till att det finns kontanthantering på orter där det behövs. Anser att det borde till fler sådana lokala upphandlingar och dealer där det finns en kontanthantering, eller vill han ha ett helt annat system – eller en lagstiftning, som jag inte har en aning om vad det betyder? Jag är villig att diskutera alla dessa frågor, men jag tycker att det är rimligt att man inte bara går upp i talarstolen och talar om att det är besvärligt. Vi vet att det är lite besvärligt för en del människor och att det är ganska mycket besvärligt för den som har svårt att ställa om sig i digitaliseringens tidevarv. Men har man den attityd har tycker jag också att man bör avkrävas något litet svar om vad man själv vill. 39 (M): Ministern är ivrig att få någon förklaring från på hur vi skulle kunna lösa detta, och jag förstår det. Man har nämligen inga förslag om detta. Man har inga idéer från den här regeringen, och man har inga tankar. Jag är självklart för utredningen; det var därför vi tog beslutet i att tillsätta den. Men det intressanta är ju att regeringen först tog på sig, efter tillkännagivandet, innan den tillsatte en utredning – som ska leverera någonting . Det är den orimligheten jag talar om när bankkontoren läggs ned, bankomaterna försvinner och människor drabbas där ute. Regeringen tillsätter en utredning som i stort sett aldrig blir färdig. Det är det som är bekymret. Tillsätt gärna en utredning som är villig att gå igenom det penningpolitiska ramverket och riksbankslagen! Det var det vi ville. Men blir jag lite orolig, fru talman, med tanke på att Vestlund säger att detta kanske kunde ha lagts fram tidigare om man hade tänkt till. Ja, hade man lagt fram det när utredningsuppdraget var klart hade det kommit fram tidigare. Men det som gör mig mest orolig är att ministern inte ens vet om detta finns med i utredningen eller inte. Då hamnar vi faktiskt i ett läge där regeringen har släppt frågan helt och hållet. Jag tackar annars för svaret att det är fullt rimligt att en bank kan hantera pengar. Det tycker jag också är helt logiskt med tanke på att vi har det betalsystemet i . Det är alltså helt okej. Detta håller ju inte, fru talman. Jag tycker självklart att man får snabba upp utredningen och se på hur man har tänkt lösa detta. För det kan väl inte vara så att det ska vara länsstyrelserna som ska lösa kontanthanteringen ute på landsbygden? Vi borde faktiskt kunna hitta ett system för att våra banker ska kunna klara av det på ett rimligt sätt. 40 Statsrådet (MP): Då fick vi ett svar från . Svaret var att han självklart är för att tillsätta utredningen. Han sa ingenting annat och gav inga konkreta förslag om att vi ska lagstifta om fler bankkontor överallt i eller att vi ska lagstifta om att det ska finnas system på något annat sätt som vi inte har någon aning om. är bara för att vi tillsatte den utredning som redan är tillsatt. Det är bra så, men jag tror inte att det gör många själar glada där ute . Jag tror att de vore mer betjänta av att vi faktiskt sa att de kan vända sig till . Om man tycker att det är väldigt problematiskt med kontanthanteringen i området där man bor kan man faktiskt vända sig till . Det är inte så långt bort – det är i samma region som man bor i – och det finns statliga pengar för att stödja en förändring och se till att det blir fler lokala kontor som får i uppdrag att hantera detta i de områden där det är besvärligt. Det är en lösning – jag har inte hört talas om någon annan just . var det Posten som hanterade detta, men vi har inte längre kvar Posten i den meningen. är man i stället ett bolag som jobbar på ett helt annat sätt och som inte längre har något ansvar för kassahanteringen. Vi har haft olika system, men det som infördes under den förra mandatperioden är fortfarande det enda system som vi talar om, vad jag har hört. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2016/17:369 om IS-återvändare 41 Kultur- och demokratiminister (MP): har frågat mig om jag har informerat mig om vad de cirka 150 IS-återvändarna gör i , vilket material jag kommenterade kommuns arbete mot våldsbejakande extremism utifrån, om mitt ställningstagande att den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism har lyckats i sitt uppdrag att motverka radikalisering och extremism samt om regeringen kommer att vidta åtgärder för att säkerställa att dessa frågor om säkerhet och terrorism hanteras samlat. Låt mig börja med att bekräfta att arbetet mot våldsbejakande extremism och terrorism är mycket högt prioriterat av regeringen. Den person som begått terroristbrott ska åtalas och straffas. Förundersökning om brott ska inledas när det finns skäl för det. Det är rättsväsendet och Säkerhetspolisen som har ansvar för att hantera personer som utgör hot mot och som är brottsmisstänkta, och regeringen har tagit initiativ för att stärka rättsväsendets kapacitet. Regeringen har genomfört skärpningar av den straffrättsliga regleringen. Till exempel infördes ett särskilt straffansvar för terrorismresor och mottagande av terrorismutbildning. På den operativa sidan har Säkerhetspolisen förstärkt sin utredningsverksamhet i syfte att utveckla förundersökningsarbetet mot identifierade resenärer. Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit att Säkerhetspolisen tillförs –2020, bland annat för att förstärka arbetet mot terrorism. har flera personer dömts för terrorismrelaterad brottslighet, bland annat för terroristbrott som begicks i . Samhället behöver göras motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism och terrorism. Det är därför även viktigt med ett effektivt och långsiktigt förebyggande arbete. Regeringen har kraftigt förstärkt den nationella samordnarens resurser och även säkerställt att relevanta myndigheter arbetar med förebyggande insatser. Bland andra , , , och har i uppdrag att arbeta med dessa frågor. Antalet myndigheter, kommuner och organisationer som deltar i det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism har aldrig varit större. Det åligger Säkerhetspolisen att bedriva underrättelsearbete och vidta åtgärder för att förhindra terroristattentat i . Det ligger därför i Säkerhetspolisens uppdrag att ha närmare information om de cirka 150 individer som har återvänt till från bland annat och . För att kommunerna ska kunna göra relevanta insatser för denna målgrupp är det viktigt att kommunala verksamheter via får information från Säkerhetspolisen om att det finns återvändare i kommunen. Denna informationskedja måste fungera för att kommunerna ska kunna göra insatser inom sitt ansvarsområde. Det finns dock viktiga sekretess- och integritetsaspekter att förhålla sig till. I bereds en hemställan från om en översyn av de sekretessregler som finns på området. För regeringen är det viktigt att det finns ett strukturerat förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism på plats i kommunerna. Vår ambition måste alltid vara att minska risken för att allvarliga händelser ska inträffa. Kommunerna bör därför utveckla arbetssätt för att möta de utmaningar som våldsbejakande extremism innebär. Det gäller även arbetet med att hantera återvändare från och . är ett exempel på en kommun som har utvecklat en beredskap och samverkan för att hantera frågor om våldsbejakande extremism. Det underlättar beredskapen i ärenden som rör återvändare. Kommunens arbete kan inte påbörjas först när en återvändare är tillbaka. När det gäller kommuner som har konkret erfarenhet av arbete med just återvändare är ett bra exempel. Regeringen bedömer att kommunernas förebyggande arbete har förstärkts betydligt . Alla kommuner har en kontaktperson eller en lokal samordnare för frågorna. Mer än hälften av kommunerna har, eller utvecklar just , en handlingsplan eller riktlinjer för hur man ska hantera frågorna. Samordnaren har besökt nära nog alla 290 kommuner och genomfört riktade utbildningsinsatser rörande våldsbejakande extremism vid mer än 200 tillfällen. Samordnaren har också bistått en rad olika aktörer med expertstöd. Detta har i många fall inneburit en mer aktiv konsultation. Jämfört med var det inleddes under den förra mandatperioden är min bedömning att arbetet har tagit många viktiga steg framåt. Jag vill avsluta med att betona att det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism ska inordnas vid en befintlig myndighet , vilket tidigare kommunicerats. Den nationella samordnaren lämnade sitt förslag om den framtida organiseringen och kommunernas ansvar till regeringen . Betänkandet är remitterat och förslagen bereds nu i . 42 (L): Först vill jag tacka statsrådet för svaret på min interpellation. När jag läser svaret undrar jag om statsrådet har läst årsrapporten från Säkerhetspolisen – det gäller inte bara att ha med sig rapporten, utan man ska också ha läst den. Där står mycket, både om dem som i terrorsyfte har rest till och – till den så kallade Islamiska staten – och om återvändare. Där får vi också information om att det inte bara är återvändarna som utgör ett hot mot svenska intressen och mot vår demokrati. Även de som har försökt att resa, men misslyckats, och de som finns här och bedriver radikalisering, rekrytering och finansiering av terrorism utgör ett hot. Jag noterade i svaret, fru talman, att några av de förslag som jag och Liberalerna har drivit i åtminstone två – som regeringen varenda gång har sagt nej till – nu upprepas i detta svar. Vi kan börja med frågan om informationsdelning. Lokala myndigheter har slagit larm till regeringen om att detta inte fungerar. Den nationella samordnaren, som ligger under och ministern, har larmat om att detta inte fungerar. Vi har återkommande, officiellt , presenterat ett förslag med krav på att ändra sekretesslagstiftningen, så att Säkerhetspolisen kan lämna information till polisen och sedan ned till exempelvis . Statsrådskollegan, inrikesminister , sa i sitt svar på Liberalernas förslag att det inte var aktuellt att ändra offentlighets- och sekretesslagen, eftersom kanalerna mellan och kommunerna är fungerande. Detta visar dock att det inte stämmer. Det spelar ingen roll, fru talman, vilket statsråd i regeringen som har ansvar för dessa frågor om man inom loppet av ger olika besked i så viktiga frågor som rikets säkerhet och arbetet mot terrorism. Vi har också föreslagit obligatorisk förundersökning mot alla som kommer tillbaka från Islamiska staten och dessa konfliktområden. Här i svaret fick vi höra att det ska inledas en förundersökning om det finns skäl för det. Men om man inte har en förundersökning kan Säkerhetspolisen inte, som det är , obligatoriskt kalla dessa personer till sig för att fråga ut dem. Vi tycker att detta är en brist. Vi tycker att alla ska utredas för brott, och om man inte har begått några brott och inte misstänks för någonting ska man avskrivas. nämnde jag speciellt eftersom statsrådet i SVT-programmet kommenterade det förträffliga arbetet där. Det är möjligt att de har en lokal infrastruktur, men det visade sig att detta inte stämmer. Statsrådet har sedan förtydligat kommentaren om , men låt mig i stället ta upp exemplet . Det är extra intressant; det står nämligen i statsrådets svar att är ett bra exempel vad gäller återvändare. Men det viktiga arbete som görs där sköts av en person som heter , och han är lokalpolis i området Vivalla. Men de har ingen uppsökande verksamhet. De gör ingenting åt de radikala extremistmiljöerna. Och det finns inga åtgärder mot dem som återvänder från Islamiska staten. är särskilt intressant, fru talman, eftersom är den kommun efter som har levererat flest terrorresenärer till Islamiska staten. Jag vill därför ta reda på lite mer om hur regeringen har kommit fram till detta svar. 43 (M): Även jag vill tacka statsrådet för svaret och även för de svar som statsrådet gav i , där statsrådet informerade utskottet om arbetet mot våldsbejakande extremism. Jag har kommenterat framträdandet som statsrådet gjorde i KU på ett sätt som statsrådet möjligen tycker är lite orättvist. Jag talade om att det gav uttryck för en omvändelse under galgen som brister i trovärdighet. Bakgrunden till de orden är att på förslag av KU-alliansen riktade ett tillkännagivande till regeringen, där uppmanade regeringen att säkerställa att myndigheter och kommuner är redo att hantera återvändare. , i budgetpropositionen som då beslutades av regeringen, redovisade regeringen att man ansåg att tillkännagivandet var tillgodosett, det vill säga att regeringen ansåg att man hade gjort det som beställt. Skälet till det var att ett par myndigheter hade utfärdat vissa riktlinjer för hur kommunerna skulle kunna arbeta med frågorna, men det var ju fråga om riktlinjer, ord på papper. När vi från KU-alliansens sida såg detta sa vi direkt att regeringen inte har redovisat om det finns någon verksamhet på marken som svarar mot kravet på att kommunerna ska ha en beredskap att hantera IS-återvändare. Regeringen har inte redovisat vilken verksamhet som faktiskt bedrivs runt om i för att hantera IS-återvändare. Resultatet blev att ett enigt konstitutionsutskott sa att man inte delade regeringens bedömning att tillkännagivandet var tillgodosett. Däri ligger också att KU förväntar sig ytterligare åtgärder från regeringen. Men i och med att regeringen och statsrådet ansåg att man var klar med jobbet vad gällde att säkerställa att det finns möjlighet i kommunerna att hantera IS-återvändare, är det klart att det brister i trovärdighet när statsrådet nu presenterar nya åtgärder efter den kritik som har framförts . Jag skulle vilja fråga statsrådet hur hon kunde göra bedömningen att regeringen hade gjort vad regeringen skulle för att det skulle vara möjligt i det svenska samhället att hantera IS-återvändare. Jag har svårt att se att de åtgärder som statsrådet då redovisade på något sätt svarar upp mot det som krävde och det som jag tycker att svenska folket har anledning att kräva, nämligen att det finns en tydlig beredskap för att hantera de här personerna som ju Säkerhetspolisen bedömer i vissa fall kan vara farliga. Självfallet är utgångspunkten att i den mån man kan bevisa brott ska brott beivras. Men det kan på grund av bevissvårigheter vara så att brott inte kan beivras, och då måste det finnas en beredskap för att hantera de här personerna. Staten måste ta ett mycket större ansvar än vad staten har gjort tidigare. Det är ganska uppenbart att den modell som har rått, där man har pekat på kommunerna som första och sista instans för att hantera IS-återvändare, inte är tillräcklig. Det är uppenbart runt om i att kommunerna inte har den förmåga som krävs för att hantera IS-återvändare. Då blir min slutsats att staten måste ta ledningen i detta arbete. Det är först nu när kritikstormen har varit som ministern och den nationella samordnaren presenterar konkreta förslag på hur staten ska kunna ta ledningen, då i form av expertteamet som har lanserats . Jag tycker att det är en bra åtgärd, men jag tror att det är otillräckligt och att staten behöver vidta än fler åtgärder för att hantera detta allvarliga samhällsproblem. 44 Kultur- och demokratiminister (MP): Tack och för inläggen! Rätt ska vara rätt. När vi inledde diskussionerna om tillkännagivandet i var det därför att vi hade tolkat det olika. Vi utgick inte från att allt var säkrat – absolut inte. Utmaningarna är enorma. Om det är något som vi har full kännedom om är det just detta. Det är mycket som återstår. , , hade jag samtal med den nationella samordnaren om de erfarenheter som hon då hade samlat på sig och som hon redogjorde för. Utifrån detta sa jag till den nationella samordnaren att denna verksamhet kan drivas i kommittéform. Utmaningen med våldsbejakande extremism kommer inte att gå över. Det är en enorm utmaning. Därför behöver den verksamheten finnas i en permanent myndighetsstruktur. Vi inledde arbetet med att sammanställa vad vi ytterligare behöver förstärka. Sedermera fick samordnaren i uppdrag av mig att ta fram förslag på vad vi ytterligare behöver göra, vilket delvis redovisas i dagens . Jag är tacksam för den diskussion som har förts i med allianspartierna, så att vi har en gemensam bild av vad som behöver göras. Detta är ett område som man inte får prioritera ned , utan det kommer att krävas fortsatta insatser. Jag ser fram emot att få återkomma till presidium och berätta under vilken myndighet verksamheten ska ligga men också beskriva på ett djupare sätt vilka ytterligare uppgifter som behöver komma till. Det för mig över till frågor om kommunernas arbete och vad de behöver. Ja, många kommuner behöver väldigt mycket stöd i det här arbetet. Det behövs en operativ nationell grupp som stöttar kommunerna i att utveckla arbetet och som också uppvaktar kommunerna och säkerställer att de bedriver detta arbete. Men vi kan inte lägga den bördan på alla kommuner, för många kommuner har helt andra förutsättningar än andra. De kommuner som har erfarenhet av att arbeta med svåra, komplexa frågor är mer förberedda än de som inte alls har samma erfarenhet. Det gör att det finns en bra grund i vissa kommuner att med ett nationellt stöd göra ytterligare insatser. När det gäller informationsdelning måste självfallet de som jobbar med de här frågorna i det lokala samhället ha den information som krävs. Därför är just nu en hemställan från polisen under beredning i . 45 (L): Jag tackar statsrådet. Jag har ställt några frågor tidigare, så sent som , till regeringen om en nationell riktlinje och att Försvarshögskolan bland annat har föreslagit en sådan åtgärd, vilket också kommenteras i interpellationssvaret. Men problemet är att inrikesministern i den debatten i princip sa nej till en nationell riktlinje och avfärdade forskarna vid . Flera av de här punkterna är återkommande, och frågan kvarstår: Varför har det inte hänt mer , trots att informationsdelning och en nationell riktlinje efterfrågades redan tidig höst 2016? Hur kommer det sig att detta kommer upp nu? Jag har jobbat med de här frågorna , fru talman, först i med ansvar för terroristfrågor och sedan i justitieutskottet. Och jag blev faktiskt mörkrädd, orolig, för att det fungerar så dåligt, trots alla program, trots alla debatter och trots alla larmrapporter. Då pratar vi inte om de små kommunerna, utan vi pratar om och vi pratar om . En medarbetare från , , medverkade i SVT. Hon sa: Hur ska vi på klara vårt uppdrag när det gäller återvändande IS-terrorister eller IS-resenärer om vi inte får någon information? Det är från stadsdelen i som flest unga personer har rest för att begå barbariska handlingar och mord eller för att stödja terrororganisationen staten. Det är en liten men farlig indikator på att inte har en fungerande verksamhet mot terrorism och kontraterrorism. Inte minst gäller detta det som faktiskt landar på statsrådet ansvar. Vi talar inte bara om Säkerhetspolisen, utan det handlar om vad myndigheter, kommuner och skolor ska göra med dem som inte ska sitta i fängelse. Statsrådet undviker gång på gång att svara på det. Det handlar inte bara om demokratifrämjande och att utbilda lärare. Det refereras till handlingsplaner. Jag tror inte att alla de handlingsplaner som det refereras till i interpellationssvaret finns på riktigt. Ta till exempel min hemkommun , sjätte största stad. Där antog kommunstyrelsen en strategi mot våldsbejakande extremism.