prot · H409128 · 2017-06-19 00:00:00 — Detta är något som har blivit angeläget i takt med att elever i allt större utsträckning byter skola inte bara en utan kanske . En stadieindelning förväntas underlätta huvudmannens planering men även uppföljning och avstämning. Timplanen blir helt enkelt mer lättöverskådlig. Det finns en tendens till att skolan prioriterar att eleverna klarar kunskapsmålen, snarare än att de får alla de undervisningstimmar de har rätt till. Självklart ska man även fortsättningsvis se till måluppfyllelsen, men ett viktigt verktyg, som man inte får underskatta, är att eleverna får den undervisning de har rätt till. Timplanen följer med beslutet om stadieindelning flera tidigare beslut i samma riktning. I samtliga kursplaner, utom i modersmål och hem- och konsumentkunskap, formuleras det centrala innehållet enligt 1–3, 4–6 och 7–9. Nationella prov och kunskapsmål utgår redan från avslutat stadium, och lärarutbildningen har numera stadieinriktning. Flera remissinstanser menar att alternativet att bedriva undervisning utan en stadieindelad timplan även fortsatt bör finnas. Regeringen och menar dock att detta ska vara möjligt endast i undantagsfall. I propositionen finns även förslag till beslut om att timplanen inte längre ska beslutas av utan att den regleras som en bilaga till skolförordningen i likhet med övriga obligatoriska skolformers timplaner. En reglering av timplan på förordningsnivå kommer att underlätta och göra förändringsprocessen snabbare. En motion från Liberalerna, , menar att en lagreglering säkerställer att alla förändringar av undervisningstiden i görs med ett brett stöd som är väl förankrat i partier. Jag kan inte låta bli att göra en stilla reflektion över hur olika slutsatser vi i detta fall drar. Att få ihop en riksdagsmajoritet är inte för mig liktydigt med ”väl förankrat i partier”, snarare motsatsen. För mycket av offentlig debatt och andras gillande riskerar i så fall att gå före en analys och en uppföljning av resultat och faktiska behov. Men oavsett om timplanen är lagreglerad eller reglerad i förordning är jag av uppfattningen att vi måste säkerställa att förändringar av undervisningstiden naturligtvis görs med hänsyn tagen till såväl ett brett stöd som utvärderingar, uppföljning och lärkapacitet. har matematik varit på agendan, eftersom det är ett ämne där svenska elever som helhet visat ett stort kunskapstapp . Matematiken utökas på lågstadiet och mellanstadiet. En förstärkning i årskurs 7–9 kommer att beslutas och träda i kraft . Här vill jag understryka att den stora bristen på behöriga matematiklärare har haft en högst bromsande effekt. Det är omöjligt att inte reflektera över den lärarbrist som vi redan har och som kommer att bli än värre framöver. Inte alla skolor och elever märker av lärarbristen. Flera skolor har behöriga lärare och kollegor som planerar, undervisar och betygsätter, medan andra skolor märker desto mer. Detta är en stor ojämlikhetsfråga. Obehöriga lärare och ständiga skolledarbyten ger en sämre kvalitet och en bristande kontinuitet. Varje gång vi lägger nya uppgifter på läraren eller fler uppdrag på huvudmannen måste vi minnas att den stora lärarbristen riskerar att leverera oerhört ojämlikt. Med andra ord: Arbetet med att öka läraryrkets attraktivitet och få fler att utbilda sig till lärare och fler att stanna som lärare och skolledare måste gå hand i hand med våra höjda ambitioner. En stadieindelad timplan i och närliggande frågor Inom forskningen råder samsyn om vikten av att barn och ungdomar ges goda möjligheter till fysisk aktivitet. Det är bra för välbefinnandet, för folkhälsan och för skolresultaten. Ändå är det väl belagt att barn och unga rör på sig alldeles för lite och är stillasittande en alldeles för stor del av dagen. gav regeringen ett uppdrag till , , vid Gymnastik- och att genomföra en fördjupad analys av idrottsrörelsens barn- och ungdomsverksamhet. har också i uppdrag att se över behovet av mer rörelse under skoldagen och lämna förslag som syftar till mer rörelse under skoldagen för alla elever. Av CIF:s rapport stöd till idrotten – uppföljning 2016, som presenterades , framgår att av pojkarna och av flickorna som deltog i studien kommer att nå rekommendationen om daglig fysisk aktivitet. Eleverna som deltog gick i årskurs 5 och 8 och andra året på gymnasiet. För att få de positiva hälsoeffekter som vi menar behövs bör unga ägna minst åt pulshöjande motion och träning, enligt Svenska rekommendationer. I det ingår allt från att cykla till skolan och leka på rasterna till att ägna sig åt tävlingsidrott . Som en del i regeringens paket om samling för rörelse, som presenterades för en månad sedan, ska undervisningstiden i ämnet idrott och hälsa utökas i . Enligt regeringen ska en analys göras av i vilka årskurser en utökning ger störst effekt. Om timmarna förläggs till högstadiet innebär det ytterligare och ett tillfälle . Frågan om finansieringen kommer att hanteras i samband med budgetpropositionen . Men det är också viktigt att påpeka att det inte kommer att räcka med fler idrottstimmar. Fler idrottslärare behöver utbildas, och det kommer att fortsätta finnas elever som tycker att idrottsundervisningen är svår eller jobbig. Därför är det också viktigt att regeringen samlar lärarfack, forskning och frilufts- och idrottsrörelse för att samlat öka den dagliga rörelsen bland elever. Satsningar kommer att göras på fler utbildningsplatser och kompletterande kurser. Det behövs för att få fler behöriga idrottslärare och en kompetensutveckling kring fysisk aktivitet för övriga lärare, så att rörelse blir en naturlig del av skoldagen. Skolan behöver alltså ställa krav på att varje elev ska röra sig . Därför planerar regeringen att skärpa läroplanen, så att daglig rörelse blir en självklarhet i alla skolor. har regeringen också infört ett bidrag som skolor kan söka för att blanda in mer fysisk aktivitet i den övriga undervisningen. Propositionen innehåller också beslut om att moderna språk anges som ett ämne i skollagen och att undervisningstiden i sameskolan utökas för språkval; det är en avsatt tid inom vilken eleven kan göra vissa val. En stadieindelad timplan medför att undervisningen i språkval kommer att påbörjas senast i årskurs 6. Av den anledningen föreslås att betyg i och sameskolan ska sättas i samtliga ämnen från och med denna årskurs. Detsamma ska gälla i grundsärskolan om en elev eller en elevs vårdnadshavare begär att betyg ska sättas. I specialskolan ska betyg sättas från och med årskurs 7. En stadieindelad timplan i och närliggande frågor Dessutom innebär lagändringarna att bestämmelsen i skollagen om anpassad studiegång i , specialskolan och sameskolan förtydligas, så att det framgår att sådant särskilt stöd ska utformas så att eleven så långt det är möjligt får förutsättningar att nå behörighet till gymnasieskolan. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Jag vill också ta tillfället i akt att önska talmannen och mina utskottskollegor en god sommar. Jag tycker att det känns fint att vi gör det, även med tanke på att det råder en så stor enighet om propositionen. 108 (V) replik: Som jag nämnde i mitt anförande håller vi med regeringen om det mesta i detta betänkande, men det finns en reservation från om modersmålsundervisningen. Det finns flera rapporter som visar på bristerna i modersmålsundervisningen. Lärarna är såklart sällan en del av arbetslagen. De arbetar alltså inte på samma sätt som alla andra lärare gör tillsammans. Det här ser olika ut över hela landet, men jag vågar säga att av kanske 250 skolor som jag har besökt har bara ett fåtal haft ett inkluderande arbetssätt i modersmålsundervisningen. Det man kan se som anledningen till detta är bland annat att det här inte ingår i timplanen, vilket gör att rektorerna får utrymme att bestämma på vilket sätt det ska arrangeras. Ja, rektorerna ska självklart ha vissa möjligheter att vara flexibla och anpassa detta utifrån de möjligheter som finns. Men det ser väldigt kritiskt ut ; många elever går inte på modersmålsundervisning fast de har rätt till det, och av dem som gör det har en stor majoritet undervisningen utanför timplansbunden tid. Vad vill regeringen göra för att det här ska förändras? Som sagt finns det väldigt många bra förslag i betänkandet, men man tar inte tag i denna fråga, vilket sänder en felaktig signal. 109 (S) replik: Det är helt riktigt att propositionen inte innebär att modersmålsstödet läggs in som en del i timplanen. Det är en del av elevens val om det är så att eleven har rätt till modersmålsstöd. Är man minst fem elever? Ska det vara en särskild grupp? Allt det där behöver jag inte stå och dra för , för det känner han väl till. Jag vågar inte säga på hur många skolor detta fungerar eller inte. Frågan som vi borde diskutera framöver är om det ska vara frivilligt att läsa modersmålsstöd eller inte. har regeringen inte landat i någon annan ståndpunkt än att det ska vara frivilligt att läsa modersmålsstöd. Men det är en skyldighet för huvudmannen att erbjuda detta för dem som vill under de former som man kan organisera detta på. 110 (V) replik: En stadieindelad timplan i och närliggande frågor Jag vill påpeka att det är modersmålsundervisning och inte modersmålsstöd vi pratar om i den här debatten. Det är två olika saker. Det finns som sagt flera problem med att man inte tar in detta i timplanen. Ett av dem handlar om undervisningstiden. Den text som jag läste upp om det här av eleverna är tagen från själva betänkandet. Det är inte någonting som kommer från , utan det är taget från den text som majoriteten själv har lagt in i betänkandet, vilket borde sända signaler till regeringen om att någonting inte står rätt till i modersmålsundervisningen. Dessutom är det här en fråga där forskningen är väldigt tydlig: Ju bättre och mer högkvalitativ modersmålsundervisning vi har och ju bättre tillgänglighet den har för alla elever som har rätt till den, desto bättre kommer det att gå för de eleverna i andra ämnen. Detta har stor betydelse för flerspråkiga nyanlända elever. Ett tredje problem är att dagens lagstiftning i sig skulle kunna hindra till exempel ensamkommande nyanlända från att ens kunna få modersmålsundervisning. En rektor kan neka dem det på grund av det som står i lagen, nämligen att det är rektorn som beslutar och att det ska vara språket man talar hemma, vilket skapar problem för nyanlända elever. Det finns vissa undantag även i den lagstiftningen, men de undantagen täcker inte in hela problematiken. Jag menar att regeringen borde ta tag i detta och ta in det i timplanen. Man kanske kan justera timplanen på något sätt, så att rektorn har lite flexibilitet. Men det ska inte vara en fråga om huruvida en person är nyanländ, ensamkommande eller något annat, utan det gäller att se till att alla barn som har ett visst modersmål har rätt till undervisning enligt samma kriterier. 111 (S) replik: Hur ser kvaliteten ut? Hur många elever som har rätt till modersmålsstöd är det som verkligen läser? Är det rätt väg att gå att säga att alla som har ett annat modersmål i hemmet ska läsa ett visst antal timmar? Detta är en betydligt större diskussion än den stadieindelade timplanen. Där har vi inte landat i någon annan slutsats. Jag antar att den diskussionen fortsätter. Om konsekvensen skulle visa sig vara att nyanlända inte har rätt till modersmålsundervisning för att de inte talar språket i sitt hem tycker jag att det stämmer till viss eftertanke. Så har inte jag tolkat nuvarande lagstiftning. Jag noterar dock att ger uttryck för detta. Är det så att vi märker det känner jag att utskottet har en arbetsuppgift framför sig. 112 (SD) replik: och jag kan ryka ganska mycket i luven på varandra här framme . Det är väl ganska bra att avsluta den här delen av året – terminen, tänkte jag säga som lärare – med att ha en trevlig diskussion. En stadieindelad timplan i och närliggande frågor Jag vill börja med att berömma regeringen för att det är en riktigt bra proposition. Den är bra skriven och innehåller väldigt mycket. Sedan är vi inte överens i vissa små sakfrågor. Men det är en viktig sak att få in i hela systemet, och det vill jag tacka för. Jag hör att här talar sig varm för mer idrott i skolan och alltihop. Jag kan som idrottslärare inte annat än hålla med om hur viktigt det är. Jag hade turen att få vara med den klass som man grundade hela på. Är det någonting vi i är dåliga på är det att ta lärdom och inte uppfinna hjulet själva. Om man tittar på – eller till och med Bunkeflomodellen, som det heter – rörde sig barnen som gick i skolan från ettan till nian. I stället för att, som , av eleverna klarar av att komma in på gymnasiet gick de till av eleverna, i princip alla elever i den klassen. Jo, säkerligen för att de rörde sig och mådde bättre. Mår man bra presterar man bra, herr talman. Min fråga är: Hur mycket tänker regeringen titta på de redan befintliga projekten som är funktionella och har visat med nio, tio och forskning att de ger riktigt bra resultat? Om vi kan återanvända modeller som är funktionella har vi förkortat ledperioden för att införa det i . De skolorna tog in näringsliv, föreningsliv och alla möjliga externa enheter för att få in dem i skolan. Det innebär att det inte kostade skolan en krona. De vuxna som kom var från verksamheter utifrån. De vann på det eftersom de fick elever som var där och tränade. Skolan vann på det och fick friskvård för både elever och lärare. 113 (S) replik: Det finns delar i betänkandet som vi inte är överens om. Om jag ska kommentera det som frågade om, nämligen idrotten, vill jag egentligen upprepa det som jag sa i mitt anförande. Mycket tar sin utgångspunkt i det uppdrag som regeringen gav till Gymnastik- och och . Det menar vi definitivt är beprövad erfarenhet men också anpassat utifrån de förutsättningar som finns. Den förväntade fysiska aktiviteten kan inte lösas bara i skolan. Därför har det varit så viktigt att involvera att se både vad skolan har för uppdrag och hur föreningslivet tar sin viktiga del och gör sin del av denna läxa. ligger kanske närmare till hands när det återkommer för att titta på hur det skulle kunna se ut. Om jag får spåna lite fritt i talarstolen tänker jag att vi har lite olika lyft av olika slag. Det är klart att det finns en annan typ av kompetensutveckling för idrottslärare. Det finns ytterligare en typ av behov för den som arbetar som idrottslärare men som inte är behörig. Det finns ytterligare ett kompetensutvecklingsbehov för den som jobbar på låg- och mellanstadiet och som inte är idrottslärare men som förväntas göra daglig rörelse till en del i sitt vardagliga arbete. En stadieindelad timplan i och närliggande frågor Jag besökte själv en skola i med en mycket entusiastisk lärare som verkligen hade tagit pulshöjande aktiviteter på stort allvar och sett till att på olika sätt använda för att eleverna skulle röra sig och också lära sig mer. Han kallade det inte för Bunkeflomodellen eller någonting annat. Det var ett väldigt intressant arbete som jag hoppas ger ringar på vattnet runt honom och runt många andra. Det är väl så vi får arbeta. 114 (SD) replik: Jag hör att det inte råder någon större oenighet om detta. Frågan är bara vad vi ska kalla det för någonting. Jag tror inte att Bunkeflomodellen blir ledsen ifall det införs mer idrott i skolan oavsett om man skulle kalla det någonting annat. Det Bunkeflomodellen hade som grundtes var att använda det befintliga föreningslivet. Då fick man eleverna att få en kvällsaktivitet. Många elever fick kanske pröva på 20 olika sporter under en termin. De hittade oftast någonting som de verkligen föll för och som de kände att de ville göra . Skulle det inte vara en av de aktiviteterna kom någonting annat . Man gjorde det oftast i femveckorssjok och stoppade in olika idrotter under fyra . Om vi nu ska tala om vidareutveckling, herr talman, är det verkligen det för idrottsläraren när det kommer in specialister på dans, pingis, fotboll, badminton eller bågskytte, som det var i där jag var. Det var verkligen utvecklande för mig. Det var experter som kunde de små detaljerna i teknikträning, hur man skulle göra vissa moment, parövningar och alltihop. Jag tror nästan att jag lärde mig lika mycket tillsammans med massvis av olika idrottsföreningar som jag gjorde under hela min idrottslärarutbildning. Det fanns experter som man kunde titta på. Det mest positiva, och det är kanske något för oss politiker som sitter still väldigt mycket, är att lärarna deltog i aktiviteten. Det var två friskvård utan att det kostade en krona. Det gjorde dem också hälsosamma. Sjukskrivningstalen i är alldeles för höga. Det är en modell som jag tror att vi kan vinna många saker på. 115 (S) replik: Det kanske blir förmånsbeskattning för de timmarna om man inte passar sig! Vi kan diskutera länge vad olika modeller kallas för. Det är viktigt att fundera över hur förutsättningarna ser ut på olika skolor, i olika åldrar. Låg- och mellanstadieelever har mycket enklare att röra sig . Det är lättare för en lärare att involvera rörelsen som en del i de andra ämnena. Det är en stor skillnad med högstadieeleverna, där det krävs duschar och helt annat utrymme och där de inte är lika lättlockade att hoppa multiplikationstabellen, eller vad det nu kan handla om. Det är till exempel mer på högstadiet. Jag skulle själv hoppas att man landade i någonting sådant. Men det är inte som ska bestämma det. Myndigheten ska få se över i vilken del av det kommer till bäst nytta. En stadieindelad timplan i och närliggande frågor Fritidsverksamheter tycker jag inte att vi ska glömma. Det handlar om det samlade föreningslivet och hur man lägger upp arbetet. Det ser olika ut inte bara för att skolledare tänker olika och lärare tänker olika utan för att det ser väldigt olika ut i . Det finns bra många kommuner och skolor där man inte har specialister. De har inte vare sig dansinstruktörer eller tränare till en massa olika sporter, utan de har kanske bara ett fåtal. Då kan man fundera över hur vi på olika sätt ser till att eleverna rör sig och att de oavsett detta introduceras i idrotten. Det är inte heller så att rörelse är socioekonomiskt lika fördelat. Tvärtom är skillnaderna väldigt stora. Det är ett arbete som alla elever kommer att dra väldigt stor nytta av och där vi också har stora socioekonomiska vinster att göra. 116 (M): Vi har inget eget yrkande i dagens betänkande eftersom regeringen i det mesta väsentligt följer Alliansens förslag, utan vi hänvisar till vårt särskilda yttrande. Detta är en fantastisk tid. Det är bara att titta ute hur naturen just nu står som mest i prakt. Vi har veckor bakom oss då tusentals elever har slutat skolan. Jag hade själv förmånen att vara med på två fantastiska skolavslutningar. Det var underbart att se den glädje och stolthet som präglade dessa skolavslutningar från både elevernas och lärarnas sida. Jag skulle önska alla lärare i att få vara med om den avslutningsceremoni som eleverna i årskurs 4 till 6 på Ryrsjöskolan i gav sin älskade lärare när han slutade efter många års tjänstgöring. Det var tal, rim, sång och dans. Det var en fantastisk uppskattning av en lärare som hade betytt kolossalt mycket. Så skulle jag vilja att det såg ut på alla skolor och för alla lärare. Därför vill jag också rikta ett varmt tack till alla de lärare som under det senaste läsåret har gjort stor skillnad för elever, barn och ungdomar i . Även går mot sin ledighet. Det är sista debatten för utbildningsutskottet. Under detta liksom under många andra riksmöten har varit ett ganska vanligt citat som har florerat i flera sammanhang. Vi summerar nu för regeringen och tre riksmöten. De har i mångt och mycket tyvärr saknat väldigt mycket av konkreta förslag. Mycket hängdes upp på den skolkommission som för sedan levererade sina förslag. Det är en skolkommission som hade en hel del intressanta idéer och embryon till intressanta förslag. Men det handlade också till alltför stor del om ett antal nya utredningar innan vi konkret kan gå vidare med vad svensk skola behöver. Det har varit många debatter, följdmotioner, tillkännagivanden, uppmaningar till regeringen och, inte minst, långa och många fikastunder. Dagens debatt är ett exempel på ett återkommande tema under många av dessa fikastunder. Den proposition som vi diskuterar tog sin början i en rapport och en utredning som visade att svenska elever inte fick den undervisningstid som de har rätt till. Det visade sig att det skiftade oerhört mycket, men bilden handlade i alltför stor utsträckning om att elever inte fick de timmar i undervisning som de har rätt till. En stadieindelad timplan i och närliggande frågor Vi var i dessa diskussioner från Alliansens sida tydliga med våra krav på mer matematik och mer idrott. Det fördes in i varje diskussion, och vi fick nej till svar från regeringen. förklarade att det inte är aktuellt med mer idrott och att det är alldeles för låg kvalitet på den svenska undervisningen i idrott. var inne på samma tema och förklarade att det inte är fler betygsatta timmar som behövs i ämnet idrott och hälsa. Han hade några vaga förslag om rörelsematte – vad det nu kan tänkas vara. Det hade varit klädsamt om utbildningsministern hade deltagit i dagens debatt. Den gäller en proposition som betyder väldigt mycket. Regeringen har svängt i sin inställning, och det är vi från och Alliansen naturligtvis glada över. Men det är tragiskt och tråkigt att det finns ett antal årskullar som har missat denna viktiga undervisning med duktiga, skickliga och engagerade lärare som hade kunnat ge fler årskullar mer av både matte och idrott. Med en regering som har varit så utan förslag och idéer kan man inte avhålla sig från att ställa sig frågan om regeringen verkligen tror på detta förslag. Eller är det så att när regeringen nu går in på upploppet med sina sista två terminer ser man att man också behöver prestera någonting konkret? Matten har varit någonting som Alliansen har drivit . införde vi mer matematik för lågstadiet. Jag är glad att vi föste regeringen framför oss med att genomföra Alliansens förslag om mer matte på mellanstadiet 2016. Men jag är ledsen över att vi inte vid samma tillfälle kunde komma hela vägen fram med mer matte även för högstadiet. När det gäller idrotten visar forskningen tydligt vilka kunskapshöjande effekter den har. Men det finns också viktiga aspekter när det gäller folkhälsa och, inte minst, det ökande problemet med barnfetma. har nämnts tidigare i debatten. Det har varit en viktig första vägvisare, och det har följts av en hel del ytterligare forskning som entydigt visar åt samma håll: att detta är viktigt för ökade kunskapsresultat. Vad är då regeringens betyg för ingångna överenskommelser? Betyget blir än så länge F, herr talman. Varken företrädare för Socialdemokraterna eller kan känna sig speciellt stolta över det facit vi har när det gäller ingångna överenskommelser. Friskoleöverenskommelsen är ett sådant exempel. Betygsöverenskommelsen är ett annat. Det handlar naturligtvis om försöksverksamheten med betyg i årskurs 4, men det handlar också om den överenskommelse vi hade om att nationella prov i årskurs 6 i SO och NO skulle vara frivilliga. Det höll sig inte regeringen till, utan man tog helt enkelt bort detta. Regeringen har också aviserat att nationella prov i årskurs 3 ska försvinna. Jag kan lova att Alliansen kommer att kämpa emot det. När det gäller överenskommelser börjar vårt tålamod att sina. För vad är en överenskommelse med den här regeringen värd? Det är inget bra track record. Så här bygger man varken tillit till politiken eller en starkare och bättre skola. Därför är vi tydliga i vårt särskilda yttrande: Om inte regeringen återkommer med förslag på det man säger sig planera att göra kommer vi att åter ta upp frågan med den majoritet som vi har i riksdag. En stadieindelad timplan i och närliggande frågor Det här handlar inte bara om två enskilda ämnen. Det handlar om ett långsiktigt byggande av svensk kunskapsskola.