prot · H409116 · 2017-05-30 00:00:00 — Jag skulle se det som en fördel för den som vill gifta sig om det räcker att vända sig till ett ställe som kan ordna hela bröllopet åt en. 52 Justitie- och migrationsminister (S): Jag tycker ändå att man måste skilja på uppgifterna. Att vara vigselförrättare är en myndighetsuppgift. Den tillhandahålls av staten, och den är kostnadsfri. Det är en service som man som medborgare har. Jag skulle aldrig få för mig att moralisera över några former för bröllop. sa att vi redan har de värsta avarterna av bröllop. Jag förstår faktiskt inte vad han menar med det. Enligt min uppfattning finns det inga avarter av bröllop, utan jag utgår från att hur man än vill lägga upp denna stund som förmodligen blir ett minne för livet för de inblandade blir det helt rätt för dem. Och de måste ha full frihet att göra så utan att någon pekar finger åt dem. Det är dock inte detta vi talar om . Här handlar det om huruvida staten som myndighetsutövare och i detta fall vigselförrättare ska blandas samman med sådant som ett företag eller entreprenörerna runt omkring kan stå för. Jag tycker inte det. Staten ska hålla på sitt. Det är vi som ser till att vigselförrättare finns och att göra den avgörande juridiska sammanvigningen så att detta blir giltigt i statens ögon. Då ska dessa båda roller inte blandas ihop. Att kalla det för avarter eller att moralisera är ingenting jag ägnar mig åt. 53 (SD): Jag vill inte säga att bara för att det är kommersiellt är det mindre seriöst. Då gör man också en bedömning. En präst har faktiskt betalt när han utför en vigsel, liksom i så fall en person som är anställd av ett företag skulle ha. Så länge företaget i sig är seriöst och tar sitt uppdrag seröst har jag inga moraliska problem med att företaget utför vigseln. Med ”värsta avarter” menar jag snarare att det har funnits exempel på att man har gift sig naken eller har gift sig på märkliga ställen, till exempel då man har hoppat bungyjump eller fallskärm. Det är inte giftermålet i sig som jag menar utan att man gör det på ett udda sätt. Och kan man göra detta finns det ingenting som ett företag skulle kunna göra mer konstigt eller udda än det kan vara . Men om människor vill ha ett bröllop i samband med att de hoppar bungyjump ska de givetvis få ha det. Jag ser inga moraliska problem med det utan menar bara att det kanske är en udda sort. Avslutningsvis vill jag säga att företag inte nödvändigtvis är oseriösa i grunden bara för att de är företag. Man bör även som företagare kunna erbjuda en vigsel. Det är lite märkligt att bara religiösa får göra detta och att föreningar eller företag inte får ha en person anställd som kan viga. 54 Justitie- och migrationsminister (S): Som sagt: Jag lägger mig inte i hur folk gifter sig. Jag utgår från att de har gjort det precis så som de vill att det ska göras. Den friheten tycker jag är självklar. Man får gifta sig på alla möjliga sätt: hoppandes, springandes, uppochned, ståendes på benen, påklädd eller avklädd. Det spelar ingen större roll, utan det viktiga är att man får ett upplägg och en upplevelse som man bär med sig livet ut. Det jag säger är att jag vill skilja den statliga roll som vi har, där vi står för en myndighetsutövning, från det övriga. Det är precis detta som är min poäng, och därför vill jag inte blanda samman de rollerna. Den ordning som vi har ger full frihet att göra som man vill när det gäller hur bröllopet läggs upp. Men när det gäller vem som är vigselförrättare ska detta vara en service som staten tillhandahåller, och den ska naturligtvis gå att få sig till del kostnadsfritt. Överläggningen var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellation 2016/17:512 om mahr och andra äktenskapsförordsliknande avtal 55 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om jag avser att ta några lagstiftningsinitiativ för att klargöra rättsläget när det gäller avtal om mahr mellan personer som skiljer sig i . Det finns till att börja med ingen enkel beskrivning av vad mahr är. De flesta rättsordningar med en islamisk rättstradition har regler om mahr, men innehållet i reglerna kan skilja sig åt. Ett avtal om mahr kan utformas på olika sätt och ha skilda syften. Situationen är alltså långt mer komplex än den bild som tecknar i sin interpellation. Vi lever i en värld där människor rör på sig och flyttar över landsgränser. Den internationella privaträtten syftar till att lösa tvistefrågor som har anknytning till flera länder. Reglerna kan leda till att svenska domstolar kan komma att tillämpa utländsk rätt som skiljer sig från de regler som gäller här i landet. Det är en naturlig ordning. Det kan få stora och oförutsedda rättsverkningar för enskilda om regler som de utgått från ska gälla inte tillämpas i . innebär reglerna om ordre public att en bestämmelse i utländsk lag inte får tillämpas här om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen. Det står fritt att tolka de domar som meddelat i fråga om avtal om mahr. Jag nöjer mig med att konstatera att med ledning av gällande lagstiftning har tagit ställning till hur de avtal om mahr som var aktuella i målen skulle kvalificeras, enligt vilket lands lag avtalens giltighet skulle bedömas och hur ett av avtalen skulle bedömas enligt svensk materiell rätt. Det går alltså att hantera den här typen av frågeställningar med gällande regelverk. Det bör i sammanhanget påpekas att inom ramen för ett fördjupat samarbete i EU har varit med om att ta fram två förordningar med internationellt privat- och processrättsliga regler om makars och registrerade partners förmögenhetsförhållanden. Förordningarna kommer i stor utsträckning att ersätta svenska regler. Förordningarna, som börjar tillämpas , kommer att underlätta för internationella par. Regeringen har utsett en särskild utredare som ska lämna förslag till författningsändringar med anledning av förordningarna. Det finns alltså flera skäl till att inte vidta några lagstiftningsåtgärder om mahr. 56 (SD): Tack, , för svaret. Jag tror att vi kommer att kunna återkomma till EU:s förordningar senare, när det finns konkreta förslag. I övrigt kan jag bara säga att det stämmer att det inte finns någon helt fast mall för vad mahr är, vilket beror på att mahr inte är något avtal utan i stället är kopplat till kulturella förespeglingar och traditioner. Mahr nämns även i . Mahr är normalt inte en reglering av de ekonomiska förhållanden som råder mellan personerna före vigseln, vilket är fallet med ett äktenskapsförord. Därför bör mahr aldrig vara giltigt i . Domen i klargör också att mahr i det fall som tas upp inte är giltigt som avtal eller som äktenskapsförord i . Dock finns det några skrivningar i domen som öppnar upp för en annan tolkning i andra fall. Annars är jag i stort sett nöjd med Högsta domstolens dom och tolkning. Jag är även nöjd med svar så här långt, så jag har inte för avsikt att utnyttja mina övriga inlägg i denna interpellation. 57 Justitie- och migrationsminister (S): Då finns det inte så mycket övrigt att tillägga, mer än möjligen att klargöra att det inte är så att svenska domstolar sitter och dömer lite hur som helst efter utländsk rätt och att detta skulle innebära att man systematiskt kränker kvinnor eller betraktar dem som mindervärdiga. Det är precis tvärtom – reglerna om ordre public är till för att sätta en bottenplatta för hur sådana domar ska se ut. I detta fall var det så att inte dömde enligt utländsk rätt, utan man dömde enligt svensk rätt. Men det är också så att om man hade valt att döma enligt – i det här fallet – iransk rätt hade utfallet för kvinnan förmodligen blivit bättre än vad som blev fallet, när man dömde enligt svensk rätt. Då hade hon nämligen haft rätt till de pengar som hon menar att hon blivit lovad i händelse av skilsmässa. Så kan alltså tillvaron också vara. I detta fall bedömde man dock att paret hade en sådan anknytning till att svensk rätt skulle gälla. Jag ska inte säga att det är vanligt förekommande att domstolar dömer enligt andra länders rättsordningar, men det förekommer. Det handlar inte bara om att man i dömer enligt utländsk lag, utan det kan också vara tvärtom. Utländska domstolar dömer ibland enligt svensk rätt, eftersom man måste ta hänsyn till avtal som tecknats i andra länder och till rättsordningen där. finns dock denna grundläggande bottenplatta – man kan aldrig gå under det som är grundläggande för vår rättsordning. Vi fortsätter förstås att följa detta väldigt noga. Några skäl för ytterligare lagstiftningsinitiativ finns dock inte, med anledning av domarna. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellation 2016/17:515 om automatisk gemensam vårdnad vid barnets födelse 58 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om jag och regeringen har övervägt att göra föräldraskapet i mer jämställt genom automatisk gemensam vårdnad. I alla frågor som rör barn ska det finnas ett tydligt barnperspektiv. Gemensam vårdnad är i de allra flesta fall en ur barnets synvinkel mycket bra vårdnadsform. Det är för barnets skull viktigt att båda föräldrarna är delaktiga i barnets förhållanden och tar ansvar för barnet, vilket även ger uttryck för. Föräldrar som är gifta med varandra har gemensam vårdnad om barnet från barnets födelse. För ogifta föräldrar som är överens om att ha gemensam vårdnad finns det möjlighet att på ett enkelt sätt få detta, till exempel genom att anmäla detta till socialnämnden i samband med bekräftelse av faderskap eller föräldraskap. För ogifta föräldrar som inte är överens får vårdnadsfrågan prövas i domstol utifrån vad som i det enskilda fallet är bäst för barnet. I sådana fall kan det saknas förutsättningar för gemensam vårdnad, till exempel om det förekommit våld eller andra övergrepp mot modern. Det framstår därför inte som lämpligt med en ordning som innebär att ogifta föräldrar automatiskt får gemensam vårdnad om barnet från barnets födelse. Jag kan också konstatera att vid ett flertal tillfällen, senast , tagit ställning till att det inte är aktuellt att se över frågan om automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar. 59 (SD): Mycket riktigt är det så att om föräldrarna är gifta har de automatiskt gemensam vårdnad om barnet. Om föräldrarna däremot inte är gifta finns det ingen naturlig rätt för pappan. Då är det upp till mamman huruvida pappan ska vara en del av barnets liv från början. Jag tycker att vi 2017, som vi nu har kommit en bra bit in på, borde ha kommit lite längre när det gäller jämställt föräldraskap än att lämna över det till mamman huruvida pappan ska få bli en del av barnets liv. , eller lite mer, gjorde civilutskottet ett gemensamt ställningstagande. Utskottet ville se att man kunde registrera faderskapet tidigare, alltså innan barnet hade fötts. Om man har registrerat faderskapet före barnets födsel vore det naturligt att man även får gemensam vårdnad när barnet väl föds. Då finns det, precis som vid ett äktenskap, en tydligt utpekad pappa. Dessutom finns det faktiskt inte någon garanti för att pappan är den som är mannen i förhållandet, så det skulle definitivt inte vara säkrare på grund av äktenskap. Sedan kan jag tycka att det är märkligt att pappan ständigt lyfts fram som potentiell våldsverkare gentemot barnet och mamman, för inte blir man mer potentiell våldsverkare för att man inte är gift. Det måste man i så fall vara även om man är gift med mamman. Och i det fall mannen är gift med mamman ser man ju inga problem med att de har gemensam vårdnad från barnets födelse. Givetvis ska vi inte ge våldsverkare, oavsett om de är manliga eller kvinnliga, rätten till vårdnaden om barnet, men det måste man hantera på ett annat sätt. Det kan ju faktiskt också vara en mamma som är olämplig för sitt barn. Då finns det förhoppningsvis vissa möjligheter för samhället att gå in och ta ifrån en sådan person vårdnaden om barnet. Att pappor i samboförhållanden eller i förhållanden där pappan och mamman inte bor tillsammans skulle vara sämre eller mer våldsamma ställer jag mig definitivt tveksam till. Sedan tycker jag att regeringen har haft en väldigt konstig syn på pappan överlag. Man införde bland annat rätten till inseminering för ensamma kvinnor, och då var det helt plötsligt inget större problem att det inte fanns en pappa med i bilden. Då får mamman samtliga föräldradagar. Det finns många undersökningar som visar att barn behöver en närvarande pappa och att en frånvarande pappa kan ge nackdelar längre fram i livet. Därför borde det vara samhällets uppgift att försöka knyta pappan till barnet, så att barnet och pappan får en känsla för varandra redan från födseln. har infört automatisk gemensam vårdnad vid barnets födelse. Det är ännu för tidigt att säga vad det kommer att leda till. Det har inte skett någon uppföljning, vad jag vet, än så . Men jag har svårt att tänka mig att de skulle ha infört det om de såg så stora problem med att pappor i samboskap eller ogifta pappor överlag var våldsverkare. 60 Justitie- och migrationsminister (S): Jag tror att man skulle ta stora risker om man skulle göra det som är ute efter. Jag tror nog att vi vet ungefär hur det fungerar i grunden. Är man gift får man automatiskt gemensam vårdnad, för där finns en juridisk bindning i botten, som vi alldeles pratade om. Är man inte gift men är överens är det heller inga problem. Men det fall vi ser på här är när man inte är gift och inte är överens. Det är precis därför vi tar upp de fall där det verkligen kan bli helt stötande att göra som säger. Det innebär till exempel att om ett barn tillkommer efter en våldtäkt skulle våldtäktsmannen automatiskt bli vårdnadshavare till barnet. Det är ju helt stötande! Det kan inte ens stå bakom. Men det vore faktiskt en effekt om man skulle gå den väg som förespråkar. Ett annat fall är om pappan har utsatt mamman för våld, kanske , och hon då inte vill gå med på gemensam vårdnad. Om hon inte går med på gemensam vårdnad blir det en domstol som gör bedömningen utifrån barnets perspektiv, vad som är bäst för barnet. Så fungerar det , och det tycker jag är riktigt. Men skulle vi gå den väg som vill blir det exakt dessa stötande situationer, och det vill inte jag. Jag är inte bara för jämställdhet, utan jag ser också att de här situationerna ofta kan utmynna i att en våldsutsatt och svagare part kan råka väldigt illa ut. I det läget måste lagstiftaren stå på kvinnans sida. Så enkelt tycker jag att man kan uttrycka det. Är man inte överens, om våldsanvändning ligger i botten, till exempel övergrepp eller annat, är det till slut en domstol som sluter tvisten. Men det är för att inte hamna i de här situationerna som vi har den här typen av lagstiftning, och därför ska vi heller inte gå någon annan väg. 61 (SD): skarvar ganska friskt när det gäller vad jag sa och vad jag vill göra. Påståendet att våldtäktsmän skulle få delad vårdnad om barn är direkt barockt. Jag hänvisade till den lagstiftning som man införde i . I den proposition som lagts fram där står det tydligt att i de fall där det finns problem med våld eller våldtäkt i bakgrunden ska man inte ge gemensam vårdnad, utan detta gällde för de fall där barnet kommit till på ett normalt sätt och med ett normalt förhållande i bakgrunden. Det är samma sak när det gäller delad vårdnad efter våld mot mamman. Det jag vill ha infört i är precis samma lagstiftning som man nu provar i , och den tar hänsyn till om det finns våld eller våldtäkt inblandat. Det är inte en påtvingad gemensam vårdnad i det fallet. När vi får ett nytt regelverk, där faderskapet ska kunna tecknas innan barnet föds, vore det kanske lämpligt att också införa gemensam vårdnad, för även om man är överens är det inte så att man får gemensam vårdnad den dagen barnet föds. I det fall mamman till exempel skulle dö vid förlossningen kan barnet mycket väl stå helt utan vårdnadshavare, och det har faktiskt skett vid åtminstone ett par tillfällen. Det i sig borde inte behöva hända, speciellt inte om man kan registrera faderskapet tidigare. Har man då registrerat faderskapet före förlossningen borde man kunna få gemensam vårdnad, även om man inte har fyllt i rätt papper. 62 Justitie- och migrationsminister (S): När det gäller de fall där faderskapet registrerats har jag förstås ingen benhård inställning. Det är klart att det där skulle kunna finnas en öppning. Men det är inte det som det här i grunden handlar om, utan det handlar om att vända på synsättet, det vill säga att automatiken här ska vara det som är grundregeln. Om man går den väg som vill göra vid låt säga en våldtäktssituation är det alltså den våldtäktsutsatta kvinnan som ska väcka och driva processen för att få den gemensamma vårdnaden upphävd. I står lagstiftaren i det fallet i stället på kvinnans sida. Här ställer sig inledningsvis alltså på mannens sida, den man som har utövat våldet, och det tycker jag är djupt stötande. Den ordning som vi har tycker jag fungerar väl, och jag är inte beredd att ändra på den. När man är i dessa svåra situationer måste man känna att man har lagstiftaren i ryggen. 63 (SD): kommer återigen in på detta med våldtäkter. står det klart och tydligt i den proposition som antogs i att våldtäkter och våld i olika former skulle göra mannen till icke havande av gemensam vårdnad. Han skulle alltså inte längre ha rätt till gemensam vårdnad. Jag ser egentligen inte någon anledning till att jag ska förklara en gång till att det givetvis inte är dessa fall det handlar om. För att framhålla hur viktiga båda föräldrarna är för barnet borde det vara naturligt att båda föräldrarna får gemensam vårdnad när barnet föds. Det är intressant att inte kommenterar hur man ska göra när det gäller mammor som dör i samband med förlossningen. Där försvinner den gemensamma vårdnaden plötsligt helt, eftersom det är mamman som ensam har vårdnaden som det ser ut . Det är ett problem som man skulle bli av med om man hade gjort så som vi vill, det vill säga ge gemensam vårdnad i normalfallet. Det måste alltid finnas en pysventil där man kan ta bort vårdnaden från pappor som är olämpliga. Det måste man även kunna göra från mammor som är olämpliga. Också mammor kan utsätta sina barn för våld. Det är inte bara pappor som kan utgöra ett problem. Jag ser inte varför det skulle vara ett mycket större problem med pappor som inte är gifta med mamman jämfört med dem som är gifta. Gifta får ju automatiskt gemensam vårdnad. Men med dagens dåliga statistik vad gäller giftermål borde vi se över systemet så att det fungerar även bland ogifta föräldrar. 64 Justitie- och migrationsminister (S): Vi måste ändå förhålla oss till verkligheten. säger att det finns kvinnor som utövar våld. Ja, det finns det, men det mesta våldet som utövas i vårt samhälle, både inom och utom husets väggar, utövas faktiskt av män. Risken att hamna i en sådan här situation är därför mycket större för kvinnor än för män, och ska kvinnor känna att de har lagstiftaren i ryggen. Om modern skulle dö i samband med förlossningen, vilket händer ytterst sällan i , har vi en ordning för det. Då får man fastställa faderskapet efteråt och ta vårdnadsfrågan då. Såvitt jag kan bedöma fungerar det utmärkt. Jag tror att har konstruerat ett problem som han vill få löst genom att göra ett systemskifte i dessa viktiga och grundläggande frågor, men det är jag inte beredd att bidra till. Överläggningen var härmed avslutad. § 9 Svar på interpellation 2016/17:482 om utfodring av vilt 65 Statsrådet (S): har frågat mig om jag och regeringen har påbörjat en beredning av ett nytt förslag till regelverk för utfodring av vilt och när jag och regeringen kommer att återkomma till med skarpa förslag som rör utfodring av vilt. antog inte regeringens förslag i proposition 2015/16:199 Vildsvin och viltskador eftersom det ansågs för långtgående. Därefter har uppmanat regeringen att komma med ett nytt förslag som går mer i linje med synpunkter. Det har även kommit förslag från organisationer, bland annat från , och , , som till stor del liknar miljö- och jordbruksutskottets förslag. LRF kom med en ny framställan där förbundet föreslår nya regler i jaktlagstiftningen som ger möjlighet att villkora, inte förbjuda, utfodring av klövvilt. Frågan är komplex, och det tar tid att analysera och bereda hur vi bör gå vidare med olika förslag. publicerade en kunskapssammanställning, Utfodring av klövvilt – direkta och indirekta effekter på viltet och den omgivande miljön. Även om denna kunskapssammanställning inte ger några konkreta lösningar eller svar när det gäller utfodring kommer den att ligga till grund för fortsatta arbete när det gäller utfodring av klövvilt. Dessutom pågår forskningsprojekt på om hur älgars hälsa kan påverkas av utfodring. har alldeles presenterat nya riktlinjer för viltförvaltning och jakt där riktlinjerna för utfodring är mer strikta. har fått i uppdrag att aktivt motverka stödjande utfodring . Regeringen arbetar med frågan kontinuerligt och engagerat under den fortsatta beredningsprocessen och följer utvecklingen av olika aktörers initiativ. 66 (M): Jag tackar statsrådet för svaret. Jakt och viltvård har ett brett folkligt stöd i . Det är djupt förankrat i den svenska folksjälen att vara i skogen och jaga, och det är välkommet. Vi har en svensk modell för detta där samarbete och förståelse kanske är de viktigaste ledorden. och jägarna är här en viktig röst för att berätta om hur det står till med djuren i skogen och hur viltstammarna utvecklar sig. Inte minst i viltförvaltningsdelegationerna är svenska jägare en viktig röst som tampas med andra. Lägg därtill att kött från vilt är välkommet i ett land där vi talar mer och mer om hållbara livsmedel. Det är ju både antibiotikafritt och ganska magert. Vår svenska modell för jakt och viltvård ska vi värna. Vi ska utveckla och inte avveckla den. Vi borde lära andra, för har vi haft en god utveckling för våra fyra stora rovdjur och för viltet generellt i . När det gäller frågan om utfodring av vilt var regeringens förslag väldigt långtgående. Att föreslå ett generellt förbud var verkligen att skjuta med stora bössan. Jag instämmer till i att det finns problem med utfodring, men problemet rör inte allt vilt. Det rör i huvudsak utfodringen av klövvilt, så det är detta man borde se över och rikta in sig på. Jag kan hålla med om att det finns problem. Skulle man till exempel välta ett lastbilsflak med godis i skogen för att djur ska äta upp det och man sedan ska jaga dem, ja, då är det ett stort problem. Det är dock ett miljöbrott. Men ett generellt förbud som man måste söka dispens från skulle även gälla saltstenar, talgbollar och annat som är mycket mindre och faktiskt bra viltvårdsåtgärder som vi vill se mer av. Jag hoppas att regeringen jobbar aktivt med denna fråga även om den kan vara komplex. har många frågor som har legat i gränslandet mellan naturskydd och jakt och viltvård eller skogsbruk, till exempel artskyddsförordningen, terrängkärningslagen och livsmedelsstrategin, antingen blivit försenade eller till och med legat kvar i en byrålåda någonstans. Det vore tråkigt om så skedde här, för detta är en fråga som vi behöver komma framåt med. Jag hoppas att regeringen tar krafttag för att få till ett bra regelverk innan mandatperioden är slut, för nu brinner det faktiskt i knutarna. Har statsrådet möjlighet att utveckla hur han ser på LRF:s förslag om att villkora snarare än förbjuda utfodringen? Det skulle vara intressant att ta del av det. Jag instämmer i mångt och mycket med det som miljö- och jordbruksutskottet sa . Vi vill ha en reglering, men den ska kunna vara områdesspecifik och tidsbegränsad. Vi vill inte ha ett generellt förbud mot utfodring av djur eftersom det kan leda till att djur svälter, och det vore fel väg framåt för jakten och viltvården i . 67 Statsrådet (S): Jag vill tacka för möjligheten att diskutera detta så att jag kan få ge min syn på frågan om utfodring av vilt. Jag håller med om att jakt och viltvård är djupt förankrade i den svenska folksjälen.