prot · H40969 · 2017-02-16 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollet för justerades. Förste vice talmannen meddelade att (KD) avsagt sig uppdraget som suppleant i finansutskottet. Kammaren biföll denna avsägelse. Förste vice talmannen meddelade att avsagt sig uppdraget som riksrevisor . Kammaren biföll denna avsägelse. § 3 Anmälan om kompletteringsval Förste vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp anmält som suppleant i finansutskottet samt att Socialdemokraternas riksdagsgrupp anmält som suppleant i svenska delegation. Förste vice talmannen förklarade valda till suppleant i svenska delegation § 4 Utökning av antalet suppleanter Valberedningen hade, enligt ett till kammaren inkommet protokollsutdrag, tillstyrkt att antalet suppleanter skulle utökas enligt följande: från 28 till 29 i från 29 till 30 i socialutskottet Kammaren medgav dessa utökningar. § 5 Val av extra suppleanter Val av extra suppleanter företogs. Kammaren valde i enlighet med valberedningens förslag till § 6 Anmälan om faktapromemorior Förste vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2016/17:FPM66 Direktiv om anmälningsförfarande för tjänsteregler KOM(2016) 821 till näringsutskottet 2016/17:FPM67 Förordning och direktiv om ett europeiskt elektroniskt tjänstekort KOM(2016) 823, KOM(2016) 824 till näringsutskottet 2016/17:FPM68 Meddelande om en europeisk dataekonomi KOM(2017) 9 till trafikutskottet 2016/17:FPM69 Initiativ rörande reglering av yrken KOM(2016) 820, KOM(2016) 822 till utbildningsutskottet 2016/17:FPM70 eDataskyddsförordning KOM(2017) 10 till trafikutskottet § 7 Ärende för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2016/17:85 till socialutskottet § 8 om asylboenden betänkande 2016/17:SfU9 om asylboenden (skr. 2016/17:63) Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 17.) § 9 om felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen om felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen betänkande 2016/17:SfU10 om felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen (skr. 2016/17:51) 1 (S): Vi ska nu behandla socialförsäkringsutskottets betänkande 10 som gäller om felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen. Först vill jag betona att vi ser mycket allvarligt på att det förekommer felaktiga utbetalningar i våra socialförsäkringssystem. Felaktiga utbetalningar sker i alla ärendeslag, och det kan bli fel av olika orsaker. handlar det om oförstånd hos den som söker. kan det vara information som missuppfattas eller blanketter och ansökningar som är svåra att förstå och fylla i. Jag vet att det pågår ett kontinuerligt arbete med att förbättra både information och blanketter. arbetar också med att förbättra handläggarstödet. En del förslag har kommit utifrån kontrollhandläggares arbete och har medfört förändringar i den tidiga handläggningen där en del nya kontrollåtgärder byggts in. sker felaktiga utbetalningar på grund av underlåtenhet att informera om olika uppgifter. beror det på att någon uppgett osanna uppgifter eller lämnat in oriktiga handlingar, alltså ett medvetet agerande från den sökande med syfte att tillskansa sig en ersättning som man inte har rätt till. Det här är bidragsbrott. I vardagligt tal kallas det fusk. Eftersom jag i min yrkesbakgrund arbetat med bidragskontroller skulle jag nu kunna berätta om hur och på vilka sätt det kan fuskas inom våra socialförsäkringar, men naturligtvis kommer jag inte att göra det. För bidragsbrott och överutnyttjande av ersättningar har vi inte någon som helst acceptans. När någon lurar våra försäkringar begår de ett brott, inte bara mot staten, utan faktum är att de begår ett brott mot oss alla – mot mig och mot dig. Vi är ju alla med och finansierar våra försäkringar, och då måste vi kunna lita på att rätt ersättning hamnar hos rätt mottagare. Det är ett system vi alla tjänar på. Därför pågår ett ständigt arbete hos med detta. På regeringsnivå pågår också en del. Det finns nu två pågående utredningsarbeten som handlar just om felaktiga utbetalningar. Ett av dem är Delegationen mot överutnyttjande av och felaktiga utbetalningar från välfärdssystemet. Man ska bland annat göra omfattningsstudier och identifiera behov av förändringar. Detta arbete ska slutredovisas , och man ska göra delrapporter kontinuerligt fram till dess. Regeringen har också tillsatt en särskild utredare som har i uppdrag att utvärdera bidragsbrottslagen och ta ställning till om det behövs förändringar och i så fall lämna förslag på detta. Detta ska slutredovisas . om felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen Till har det också kommit en proposition som gäller uppgifter på individnivå i arbetsdeklarationen. Det handlar kort om att arbetsgivare månatligen ska lämna uppgifter för sina anställda om utbetalda ersättningar och skatteavdrag till . Ärendet ligger nu hos skatteutskottet och kommer upp till beslut här i kammaren . När detta sedan är på plats kommer det att förenkla arbete med att få aktuella och säkra inkomstuppgifter för de ersättningsärenden som baseras på inkomst. Syftet med allt som görs på , hos regeringen och i måste vara att det ska vara lätt att göra rätt men svårt att göra orätt. Vi rödgröna har lämnat in ett särskilt yttrande. Vi välkomnar de åtgärder som regeringen målmedvetet vidtar för att stärka arbete med att motverka felaktiga utbetalningar. Det krävs kunskap för att kunna följa och bedöma utvecklingen av omfattningen av de felaktiga utbetalningarna. Det mörkertal som finns försvårar mätningar och ställer krav på att olika metoder tas fram för att bedöma omfattningen. Frågorna är komplexa, och studier är nödvändiga för att öka kunskapen. Men vi anser att det finns fokus på detta och att det pågår ett bra arbete, genom de uppdrag och utredningar som jag tidigare nämnde, för att vi ska motverka överutnyttjande och felaktiga utbetalningar. Vi konstaterar således att regeringen redan har vidtagit de åtgärder som ligger i linje med rekommendationer och yrkandena i motionerna om att mäta storleken på de felaktiga utbetalningarna. Därför finner vi ingen anledning att ställa oss bakom ett tillkännagivande. 2 (SD): Vi hörde representanten för ett av regeringspartierna här alldeles . Det var mycket klokt som sas, och det finns mycket som vi är överens om. Det är uppenbart. Men allt är vi inte överens om. ”Varje förslösad skattekrona är en stöld från folket.” Det slitna citatet kommer, som de allra flesta säkert känner till, från socialdemokraten . Problemet med citatet är att det förvisso låter bra men vid närmare eftertanke är ganska platt. De allra flesta stöder nog själva principen, men vad är egentligen en förslösad skattekrona? Det skiljer sig naturligtvis åt mellan olika grupper och individer. Jag och mina partivänner tycker exempelvis att de otaliga miljarder som ni andra har plöjt ned i ert gemensamma, blocköverskridande, mångkulturalistiska projekt är miljarder av förslösade skattekronor och därmed miljarder stölder från folket. På samma sätt kommer det utan tvivel att finnas de i denna kammare som har samma syn på satsningar gjorda av den sverigedemokratiska regeringen framöver. Kanske tycker någon gruppering att förstärkningar av försvar är slöseri med skattemedel. En annan gruppering – sannolikt i hög grad överlappande med den förstnämnda – tycker kanske att slösar med pengar när vi återupprättar tryggheten för vanligt folk och så vidare. Det där med förslösade skattekronor fyller sin funktion som retorisk utsmyckning men inte mycket mer, eftersom vi inte är överens om vad som är slöseri eller inte. om felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen Jag tror däremot att det råder konsensus bland oss politiker, möjligen med något enstaka undantag, om hur vi ser på de skattekronor som genom fusk eller misstag går till någon som inte har rätt till dem. Jag tror att vi är överens om att det ska förekomma i så liten utsträckning som möjligt, och helst inte alls. syn på felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringssystemet är i alla fall glasklar. De ska hållas på en miniminivå. Felaktiga utbetalningar kan delas in pedagogiskt i tre kategorier: slarv eller andra fel begångna av , slarv, okunskap eller andra fel begångna av försäkringsmottagaren samt rent fusk. De två första kategorierna måste bekämpas primärt inom myndigheten. Dessa drabbar för övrigt såväl skattebetalarna som de enskilda individer som i förekommande fall får ekonomiskt trassel med återbetalningar och onödigt arbete. Myndigheten behöver bättre rutiner, tydligare utformning av ansökningar och mycket annat. Ett sådant arbete pågår naturligtvis kontinuerligt, och förhoppningsvis kommer förbättringar. Den sistnämnda kategorin, fusk, behöver angripas på samma sätt som annan brottslighet – resolut och med kännbara påföljder. Att på falska grunder tillskansa sig pengar som är avsedda för behövande, inte sällan ekonomiskt svaga, är i mening i slutänden inget annat än stöld från utsatta människor. Det kan aldrig tolereras. Någon kanske tänker: ”Varför pratar han om det här? Vi diskuterar faktiskt inte några förslag om konkreta åtgärder mot vare sig fusk eller slarv .” Det är riktigt. Vi diskuterar ett förslag från både Alliansen och . Förslaget kommer ursprungligen från och är en rekommendation om att uppdra åt att regelbundet redovisa hur mycket de felaktiga utbetalningarna kostar. Det tycker , och med det utskottsmajoriteten, är ett bra förslag, inte för att det är särdeles skojigt utan för att det är första steget mot bättre kontroll, bättre möjligheter till uppföljning och bättre skydd mot stölder från folket. Ska man vara frank är det egentligen otroligt taffligt att det inte finns lättillgänglig och snyggt redovisad information om de felaktiga utbetalningarna . Regeringen slår ifrån sig svidande kritik på den punkten och hänvisar till utredningar och pågående åtgärder. Den taktiken kan man tycka vad man vill om; jag blir mest förvånad. Jag förstår inte att det är något att tjafsa om. Jag hoppas att alla åtgärder som regeringen vidtar och alla utredningar som man tillsätter blir effektiva och att man kan dra nytta av den kommande rutinen med regelbunden redovisning av felaktiga utbetalningar, som vi förhoppningsvis klubbar igenom här i . För formens skull yrkar jag bifall till utskottets förslag att regeringen ska se till att ska mäta storleken på felaktiga utbetalningar regelbundet. I detta anförande instämde (SD). 3 (KD): om felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen har ett generöst och i grunden väl fungerande socialförsäkringssystem som vi vill slå vakt om. betalar ut mer än i olika förmåner. Det handlar om sjukpenning, föräldrapenning, tillfällig föräldrapenning vid vård av sjukt barn och så vidare. För att ett system med den omfattningen ska vara långsiktigt hållbart krävs det att ändamålet uppfattas som angeläget av medborgarna, att det administreras väl och att det är så fritt som möjligt från missbruk. Men det behöver också vara ekonomiskt stabilt , eftersom stora svängningar påverkar andra områden i statsbudgeten. Med andra ord är det rimligt att kräva ordning och reda inom systemen och att ställa höga krav på att inga felaktiga bidrag eller ersättningar ska betalas ut. Ett första steg i arbetet mot felaktiga utbetalningar är att vi känner till hur stort problemet är och inom vilka områden det är mest omfattande. Att känna till omfattningen är viktigt för att kunna prioritera bland de olika åtgärderna och för att uppskatta om arbetet med att motverka felaktiga utbetalningar har fått önskad effekt. Från KD:s och Alliansens sida noterar vi att den senaste mätningen av omfattningen av felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen gjordes 2010 och att de sammantagna felaktiga utbetalningarna inom socialförsäkringen, enligt denna mätning, uppgick till . har dock inte genomfört någon ny mätning därefter. Regeringen har inte heller efterfrågat någon mätning. I denna debatt behandlar vi regeringens skrivelse om om felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen. har granskat hur arbetet mot felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen fungerar. Man gör bedömningen att detta arbete oroväckande nog har prioriterats ned , trots att studier visat på omfattande fel och trots att nivån på återkraven varit låg. anser vidare att det krävs kunskap om omfattningen av felaktiga utbetalningar, både för att regeringen och ska kunna prioritera insatser och för att man ska kunna uppskatta om insatser som görs leder till önskad effekt. Av dessa anledningar, och för att bättre kunna motverka felaktiga utbetalningar framöver, rekommenderar att regeringen ser till att regelbundet mäter omfattningen av felaktiga utbetalningar. KD och Alliansen har hörsammat detta. Vi har tillsammans lagt ett förslag på bord om att regeringen ska åläggas att se till att regelbundet mäter storleken på felaktiga utbetalningar. Med denna information som grund bör fler åtgärder vidtas för att stärka kontrollerna när så är påkallat och säkerställa att skattebetalarnas medel inte missbrukas. KD och Alliansen välkomnar att en majoritet i verkar gå på samma linje. blir det därför upp till socialförsäkringsminister och regeringen att se till att vilja respekteras, så att vi kan arbeta mer effektivt för att de felaktiga utbetalningarna ska minska. En av viktigaste uppgifter är att se till att de skatter som tas in används effektivt och att de inte missbrukas. Medborgarna måste kunna lita på att denna uppgift tas på största allvar. om felaktiga utbetalningar inom socialförsäkringen Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 17 §.) § 10 om informationssäkerhetsarbete på nio myndigheter om informa-tionssäkerhetsarbete på nio myndigheter betänkande 2016/17:FöU8 om informationssäkerhetsarbete på nio myndigheter (skr. 2016/17:42) 4 DAG KLACKENBERG (M): Vi ska tala om en tunn men skrämmande rapport som heter Informationssäkerhetsarbete på nio myndigheter – En andra granskning av informationssäkerhet i staten. Jag visar den nu för kammarens ledamöter. Den är processad i regering och utskott, och vi ska senare avgöra om den ska läggas till handlingarna. Rapporten känns redan passé. Vi läser nästan i tidningarna om olika incidenter. Vi får rapporter från om att man har trängt sig in i Demokratiska partiets informationssystem, att man har laborerat med elverk i och att man har flyttat räkningar. Det pågår någonting som vi borde skydda oss mot. Det har funnits incidenter även i . Det har varit attacker mot mediehus, mot banker och mot enskilda. Det har också varit ett antal attacker som ingen har vetat om. Man har nämligen gått in i informationssystemen och inte berättat att man är där. Man har sedan gått ut och kanske också ändrat. Rapporten kan sammanfattas i tre punkter. Riksrevisorerna menar att informationssäkerhetsarbetet är otillräckligt, på låg nivå och att inget har hänt. Man behöver egentligen inte säga mer, för det är precis så som det är. pekar på att man har gått igenom de nio myndigheterna, djupgranskat tre och sedan dragit slutsatser om att informationssäkerhetsarbetet även i en mängd andra myndigheter och verksamheter i förmodligen helt enkelt är otillräckligt och på för låg nivå. Inget har hänt . Man kan då fråga sig: Vad är det för skyddsbehov vi pratar om? Det är mycket enkelt. Man kan använda tre kärnord även där. Skyddsbehovet innebär till att börja med att den information som lagras ska vara riktig och förvaras på rätt sätt. Ingen ska kunna ändra i den. Det andra är att den ska vara tillgänglig. Man får inte slå sönder systemet så att man inte kommer åt informationen. Den måste vara tillgänglig för dem som ska ha den. Det gäller också att upprätthålla de sekretessbestämmelser som finns. Det är inte meningen att vem som helst ska kunna komma in i stora informationssystem. Men varför blir det då på det här konstiga viset? Jo, därför att ledningarna för verksamheterna är skäligen ointresserade av informationssäkerhetsarbete – för att inte tala om medarbetarna vid myndigheterna. De är ännu mer ointresserade, för de tycker nämligen att säkerhetsarbete stjäl tid och energi från deras viktiga kärnverksamhet som de egentligen är till för. om informa-tionssäkerhetsarbete på nio myndigheter Säkerhetsansvariga personer på it-avdelningar och andra blir squeezade mellan ledningarnas ointresse och kanske också okunskap och alla tjänstemäns iver att utföra sin kärnverksamhet och inte ta på sig säkerhetsåtgärder som kan hindra dem i arbetet. Jag har egen erfarenhet av detta. Jag har varit it-säkerhetschef och it-chef, och jag har varit chef för dessa chefer. Jag har varit utsatt för ledningens tryck på att jag inte skulle ställa till några problem i arbetet. Jag har också varit utsatt för medarbetarnas, det vill säga kollegornas, förakt för att jag har hållit på saker som hindrar dem från att syssla med viktigare uppgifter. Det här var på UD, och det var , men det var precis så. Detta är alltså självupplevt, så jag förstår den här rapporten mycket väl. Sedan finns det alltid en känsla av att ansvaret för informationssäkerhetsarbetet ligger någon annanstans. Det är väldigt svårt att få dem som arbetar med viktig information att förstå att de också har ansvar för att hantera informationen. De måste förstå att den måste skyddas. Men de tror att det finns några medarbetare någonstans som skyddar informationen, att det fungerar ungefär som att städningen och vaktmästeriet fungerar. Varför skulle då inte också informationssäkerhetsarbetet fungera? Revisorerna kommer fram till att regeringen måste efterfråga de incidentrapporter som ska produceras från myndigheterna när det har hänt någonting. Men om regeringen inte efterfrågar dessa rapporter kommer ledningarna inte att tro att de är så viktiga, och då kommer man inte att ge det stöd till informationssäkerhetsarbetet som behövs. Det är min uppmaning från talarstolen att regeringen rutinmässigt måste efterfråga rapporterna och inte använda dem som någon sorts nummerlek för att säga att det har varit så och så många incidenter. Man måste också försöka att sätta sig in i vad som gick fel. Vad handlade incidenten om? Vi har ofta uppfattningen att det är någon skum, främmande makt som utsätter myndigheterna för attacker. Det kanske förekommer, men väldigt ofta kan det vara handhavandefel, kunskapsbrist, fel i materialet, fel på servern, felprogrammering och buggar. Det är mycket som kan ha hänt, och då gäller det att analysera detta i rapporten. MSB ställer upp och gör ett mycket gott arbete, och det blir bättre och bättre. Men man kan inte begära av MSB att MSB också ska ge det operationella stödet och ta ett operativt ansvar för myndigheterna. Detta måste myndigheterna själva ta till sig, antingen genom att skaffa folk som kan det eller att inhandla konsulttjänster. Det är några som har föreslagit att ett slags informationssäkerhetsmyndighet skulle skapas. Det är ett steg i fel riktning, för det innebär bara att man återigen tror att någon annan ska ta ansvaret. Vi måste sätta tryck på myndigheterna att själva ta det här ansvaret. Från moderat håll har vi gått ännu lite längre. Det finns två reservationer, nr 1 och nr 5, till vilka jag naturligtvis yrkar bifall. Vi har funderat rätt mycket på: Vad är den enskildes ansvar i det här sammanhanget? På andra samhällsområden har man som chaufför, hundägare, om man arbetar inom sjukvården eller i trafiken ett ansvar också som individ. Men på informationssäkerhetsområdet är det lite mer oklart vem som har ansvaret. om informa-tionssäkerhetsarbete på nio myndigheter Mycket av säkerhetsarbetet skulle kunna göras om man hade ordentliga rutiner för backup och om man var säkerhetsövad. Man borde ha sårbarhetstestat it-systemen. Man bör bara använda godkänd programvara, så kallade vitlistade varor. Min erfarenhet är att man på många ställen tycker att man har ett slags rättighet att ta med egen programvara och använda den i systemet. Det är klart att det då är mycket som kan inträffa, och säkert har inträffat. Man måste ha motåtgärdsträning, precis som vid en brand då alla genom brandövningar ska veta var brandsläckaren finns. Ser man att det är en incident på gång ska man som handläggare eller chef ha en aning om vad man ska göra. Man måste intrångstesta systemen. Det görs väldigt sällan, men det är ganska intressant att göra det. Jag har själv gjort det i det egna systemet, och det visade sig att det var väldigt lätt att ta sig igenom brandväggen. Man måste också brandväggstesta. Det finns alltså väldigt mycket att göra. Man måste kanske begränsa antalet befogenheter som it-administratörer har. Jag är helt övertygad om att kommer att återkomma till detta i många omgångar tills man får en rimlig lagstiftning på det här området. Avslutningsvis yrkar jag återigen bifall till reservationerna 1 och 5. 5 (SD): För tids vinnande yrkar jag endast bifall till reservation 2. Det talas till leda om it-försvar. Det är ett modeord. Det verkar som att ju mer vi talar om ett it-försvar, desto mindre måste vi göra åt saken. Det gillar inte vi. Vi tror att det faktiskt behövs ett it-försvar och att vi ska vidta åtgärder så att vi snart har ett på riktigt. Om det aktiva it-försvaret ska vi inte tala om . Det aktiva it-försvaret tillhör det militärt taktiska. Vi ska tala om det passiva it-försvaret, det som ska skydda vår information. Vi kan läsa granskning. har granskat hur nio myndigheter arbetar med sin informationssäkerhet och om regeringen säkerställer att de granskade myndigheterna har en effektiv intern styrning och kontroll av sin informationssäkerhet. Den samlade slutsatsen är att arbetet med informationssäkerhet på de granskade myndigheterna ligger på en för låg nivå. Vi kan också läsa regeringens instämmande. Regeringen instämmer i huvudsak i iakttagelserna och avser därför att ta fram en nationell strategi för samhällets informations- och cybersäkerhet. Varför krävdes det en Riksrevisionsrapport för att förstå dessa svagheter hos myndigheterna? Hur kommer det att ta innan regeringen gör något konkret? Vi behöver ett passivt it-försvar som fungerar. Policy och strategi borde vara klart för länge sedan. Utskottets majoritet oroar sig också över att ”de granskade myndigheterna ligger på en för låg nivå och inte heller ser ut att ha utvecklats i tillräcklig grad ”. Om inte regeringen gör något måste leverera tillkännagivanden som stöd för regeringens fortsatta arbete. om informa-tionssäkerhetsarbete på nio myndigheter Naturligtvis är det inte roll att gå in i detaljer. Men det finns iakttagelser som inte kan betraktas som detaljer, till exempel att myndigheter har servrar stående utomlands, att alla svenska myndigheter håller sig med olika teknik och konsulter. Hade informationsteknologin satt fart under förra hade totalförsvaret säkert kunnat hantera säkerheten på ett klokt sätt. har ni avvecklat totalförsvaret. Det finns därför ingen styrning längre. Detta till trots måste vi kunna gå från policy och strategi till handling . Allra senast i nästa försvarsbeslut bör det beslutas om en operativ civilförsvarsmyndighet med avdelningar för bland annat it-försvar. Grundtänket i svensk krishantering med ansvars-, likhets- och närhetsprincipen är helt rätt. Nivåerna för att hantera kriser – kommunerna, länsstyrelserna och regeringen – är också en klok avvägning. Men vad som saknas är alltså en civilförsvarsmyndighet med operativa resurser. Låt mig gissa att förr eller senare kommer känsliga myndigheter att ges tillgång till standardplattformar med såväl hårdvara som mjukvara som är särskilt utformade för att klara av attacker. Vi föreslår alltså att vi redan nu ska börja titta på en sådan utveckling. Förutom sårbarheten hos varje myndighet och inom varje fast infrastruktur finns det en sårbarhet i internet. Vi har okritiskt dragit nytta av internets möjligheter när vi har byggt våra kontroll- och ledningssystem. Problemet är att det internet som vi nu har och delar med resten av världen aldrig kan bli säkert. Det har inte en sådan struktur.