prot · H409133 · 2017-08-31 00:00:00 — 25 Utrikesminister (S): Det är riktigt att den här sommaren har visat hur farligt det kan bli och hur viktigt det är att undvika att detta utvecklas till också en religiös konflikt. Det har visats hur försiktig och varsam man måste vara om en plats som är helig för tre världsreligioner och också hur nära det är att det här går oss helt ur händerna när det gäller våldsutvecklingen, och vi såg också hur man satte upp alla möjliga säkerhetskontroller och annat. Tack och lov lyckades det deeskalera senare, och det var väldigt bra. I textförhandlingarna mellan EU, och fick EU gehör för samtliga synpunkter. Får man gehör och får igenom sina krav är det kutym att man röstar för. Det är så det går till i FN, för annars minskar incitamenten från tredjeland att förhandla med EU:s medlemsstater såväl i som i andra sammanhang. Genom vårt agerande underminerade vissa av EU:s medlemsländer EU:s trovärdighet som förhandlingspart i multilaterala forum och minskade också EU:s framtida påverkansmöjligheter. Det var viktigt att vara konsekvent och följa gängse regler. EU-länderna delade upp sig i tre grupper. Och det är kanske viktigare att fråga det land som faktiskt bröt enigheten hur det kom sig. Utsattes man för påverkan på något sätt, eller vad var det som hände? Jag försvarar vårt beslut och vårt ställningstagande till i det här ärendet, för vi skulle bli omöjliga att ha att göra med om vi inte hade kunnat agera konsekvent ens en sådan gång då vi faktiskt fick igenom alla våra krav. Det är inte till mig som frågorna ska ställas. Det är till dem som bröt enigheten, som inte lyckades agera konsekvent. Det är en stor sorg för hela denna sakfråga. Sedan är det tråkigt att vi ska behöva ha den här debatten . undrar man om det leder framåt över huvud taget, att det bara blir strider om själva procedurerna. Jag är säker på att håller med mig om det. Det här behöver man diskutera . Men ett sätt att lösa det vore att genomföra kravet på att ha en som kan titta på fakta på marken och som kan hjälpa oss att förstå exakt vad det är som händer. Det skulle vara det allra bästa. Jag tror nog att du har kunnat höra att de som vi har arbetat med tycker att vi agerade konstruktivt. Vi söker alltid EU-enighet, men det har i ökande grad blivit svårt. EU-länderna spretar i alla möjliga riktningar. Tyvärr är det också så att när vi diskuterar i kommer allting som sägs där ut, och de som sitter där utsätts för påtryckningar. Det är inte acceptabelt. Här agerade vi konsekvent. 26 (M): Utifrån det som utrikesministern precis sa och det som hände ställde jag i min interpellation just frågan vad detta, tillsammans med allt annat som händer, får för konsekvenser för EU:s förmåga att ha en gemensam röst i utrikespolitiken. När EU agerar samfällt med samtliga sina instrument är det ju en verkningsfull global aktör och bör kunna vara så. Jag skulle vilja få ett svar på hur utrikesministern bedömer denna enskilda händelse och vad har gjort . Utrikesministern ställde frågan: Hur kom det sig? Ja, vad gör då för att undvika framför allt den här typen av väldigt överraskande händelseförlopp, som jag förstår är svåra att hantera under ett väldigt kort tidsförlopp? Vad har det fått för konsekvenser – det är nu sedan – för EU:s möjlighet att nå en gemensam röst, som man uppenbarligen inte har i den här frågan? Vad har då och utrikesministern gjort för att minska riskerna för att det här ska kunna hända igen? 27 Utrikesminister (S): Vad gäller den aktuella Unescoresolutionen verkade för EU-enighet. Vi beklagar att andra medlemsländer i EU bröt denna enighet och röstade emot eller avstod från att rösta, trots att samtliga framförda EU-synpunkter fick gehör. Om EU får igenom sina krav och forumet är det rätta bör EU rösta för – det gjorde , och många har tackat oss för det – annars slår EU undan benen på sig själv som trovärdig förhandlingspart och minskar sina påverkansmöjligheter. Regeringen ser fortsatt EU som vår viktigaste utrikespolitiska arena. Vi kommer att fortsätta sträva efter EU-enighet i såväl som andra multilaterala sammanhang. Den här gången måste frågan ställas till någon annan. Vi gjorde faktiskt allt som föll på oss och kommer att fortsätta agera för enighet, för samförstånd och för en konstruktiv debatt, också om Mellanösternpolitiken. Överläggningen var härmed avslutad. § 21 Svar på interpellation 2016/17:506 om kemvapenattacken mot civila i 28 Utrikesminister (S): har frågat mig varför jag inte tydligare framfört kritik mot de två medlemmar av , och , som enligt är orsaken till att inte kunnat enas om ansvarsutkrävande åtgärder kring kemvapenattacken mot civila i . har även frågat mig hur jag kommer att verka för att ska kunna utkräva ansvar för brotten i . agerar outtröttligt för att skyldiga till brott begångna i ska ställas till svars. Regeringen stöder både FN:s oberoende internationella för (Independent International Commission of Inquiry – CoI) och FN:s nya mekanism för utredning och ansvarsutkrävande för krigsförbrytelser och andra allvarliga internationella brott begångna i (International, Impartial and Independent Mechanism, IIIM). ger politiskt, tekniskt och ekonomiskt stöd till Organisationen för förbud mot kemiska vapen (, OPCW) och till FN:s och OPCW:s gemensamma undersökningsmekanism (OPCW-UN Joint Investigative Mechanism, ) för deras hantering av fall av påstådd användning av kemvapen i . Att fortsätta agera i kretsen av invalda medlemmar i säkerhetsrådet för att utkräva ansvar för de fruktansvärda kemvapenattackerna är avgörande för att finna en långsiktigt hållbar lösning. Regeringen tvekar inte att sätta press på de permanenta medlemmarna om de agerar på ett sätt som står i strid med vår övertygelse om humanitär och internationell rätt liksom alla människors lika värde. Jag vill fastslå att har varit tydligt i kritiken gentemot inte minst , som lagt in sitt veto mot resolutionsutkast om kemvapenanvändning i . kritik mot framgår tydligt i den svenska röstförklaringen , där explicit beklagade det ryska vetot mot det av P3 (, och ) framlagda resolutionsutkastet om ansvarsutkrävande. Låt mig citera: ”We regret that a resolution was not passed because of a Russian veto.” Vi har återkommande fört bilaterala samtal med om dess agerande i , nu senast då jag själv besökte och mötte utrikesminister . Därtill har vi framfört vårt misstycke till övriga permanenta medlemmar vad gäller låsningarna i rådet i denna fråga. Som jag har redogjort för tidigare var tydligt med att uttrycka missnöje med de permanenta rådsmedlemmarnas agerande i samband med rådshanteringen efter attacken i . Då lades två olika resolutionsutkast fram för förhandling, ett från de tre permanenta medlemmarna och ett från , med den uppenbara konsekvensen att inget av alternativen skulle kunna antas. Mot bakgrund av låsningen mellan de permanenta medlemmarna sammankallades, på svenskt initiativ, samtliga icke-permanenta medlemmar. Enighet kunde nås i den kretsen om en resolutionstext – som i likhet med texten från P3 och i linje med EU:s uppmaning till säkerhetsrådet i ett uttalande – inkluderade ett kraftfullt fördömande av attacken och text till stöd för en skyndsam undersökning för att ansvariga skulle kunna ställas till svars. Dessvärre gick det inte att nå enighet bland de permanenta medlemmarna heller för denna text. Kemvapenfrågan i förhållande till diskuterades senast i rådet . beklagade då oenigheten i rådet och betonande vikten av att överbrygga meningsskiljaktigheter för att komma framåt i denna fråga. Vi kommer att fortsätta framföra kritik mot , liksom mot och övriga permanenta medlemmar i säkerhetsrådet, när deras agerande motarbetar rådets möjlighet att agera för att upprätthålla internationell fred och säkerhet. 29 (M): Tack, utrikesministern, för svaret! Också denna interpellationsdebatt är sen men tyvärr minst lika aktuell och nödvändig får vi konstatera. Precis som utrikesministern konstaterar i sitt svar är den här konflikten fortsatt en tragedi. Det är ett fruktansvärt lidande och en svårlöst konflikt. Det krig genom ombud som regionala stormakter har fört och för på syrisk mark, tillsammans med det faktum att västländerna har fokuserat på kampen mot Daish, har komplicerat konfliktlösningen ytterligare. När för närmare gick in med militärt stöd till sin allierade blev det inte lättare. Sedan kriget började har över 400 000 människor förlorat livet, och över 11 miljoner människor är på flykt. FN:s särskilda sändebud försöker oförtröttligt lösa konflikten men har egentligen inte nått några större direkta resultat. Det är ett svårt läge, och omvärlden måste självfallet kraftigt fördöma våldet, särskilt de brutala attacker mot civila som har förekommit. Som vi har sagt måste agera så att de skyldiga kan ställas till svars. Kemvapenattacken mot civila i är just ett sådant brott. Vid attacken dödades närmare 100 personer, varav många var barn. Enligt , , var det sarin eller en sarinliknande nervgas som användes vid attacken. Presidenten har förnekat att man har genomfört någon gasattack, och har sagt att det var en gas som råkade komma ut i samband med andra bombningar. Poängen i min fråga är att vi vet att läget är väldigt låst i och har varit det . Jag menar att framför allt och har blockerat resolutioner för steg mot att komma vidare när det gäller att nå fred i . Vi måste vara tydliga, och därför blev jag förvånad när utrikesministern i en debattartikel beklagade att säkerhetsrådets permanenta medlemmar inte kan enas. Detta kan ha varit en förenkling i en tidningstext. I och med det, som jag uppfattade det, fördelades ansvaret lika mellan de fem permanenta medlemmarna, det vill säga , , , och . Enligt de rapporter vi har läst var det dock som emot. och har också lagt in veto mot sanktioner mot individer som enligt OPCW har varit inblandade i användning av kemvapen i . har utrikesministern i sitt svar visat och försökt beskriva de olika textvändorna vid det tillfället och vilka som var emot vad, men för mig väckte det oro när jag uppfattade att utrikesministern valde att fördela skuldbördan jämnt mellan samtliga permanenta medlemmar i . Det är viktigt att som medlem i säkerhetsrådet är väldigt tydligt. 30 Utrikesminister (S): Vad bra att jag får tillfälle att förklara lite mer. Jag hoppas att det inte blir alltför tekniskt, men detta är viktigt då det handlar om hur vi arbetar i säkerhetsrådet. Jag måste instämma i att det är otroligt viktigt att denna hänsynslösa konflikt får ett slut och att de ansvariga för alla avskyvärda brott som har begåtts ställs till svars. Vi får heller inte ge upp försöken att hitta en politisk fredlig lösning på konflikten, även om det just nu i första hand handlar om att rädda liv och lindra nöd. Jag kan försäkra om att vi inte drar oss för att kritisera säkerhetsrådets medlemmar, inte minst de permanenta, när deras agerande går emot säkerhetsrådets syfte. Vi tydliggör konsekvent vår ståndpunkt både i de bilaterala samtal vi har och i våra inlägg i säkerhetsrådets kammare. , , var det och som använde sitt veto mot den resolution som lagts fram av , och om ansvarsutkrävande för kemvapenanvändning i . I vår röstförklaring var vi tydliga i vår kritik mot och agerande. Vi sa: ”That the Council today was not able to honour its commitments, due to the use of the veto power by two of its permanent members, is deplorable.” Det gällde alltså och . En liknande text ingick sedan i anförande som medlem i exekutivrådet för OPCW, . Detsamma gällde röstförklaringen , då återigen använde sitt veto. Jag vill poängtera att i diskussioner på olika nivåer med representanter från , och har uttryckt missnöje också med deras agerande i förhållande till hanteringen i rådet under EU:s säkerhetsrådsordförandeskap, efter attacken i . Där fanns nämligen utrymme för en kompromiss, enligt vår bedömning. Det var anledningen till att tog initiativ till att lägga fram en alternativ text. Denna text inkluderade ett kraftfullt fördömande av attacken och stöd för en skyndsam undersökning för att ställa de ansvariga till svars. Det var beklagligt att denna text inte kunde läggas fram. Vi påminde om det inflytande som en enad krets av invalda medlemmar kan ha i säkerhetsrådet. Vårt agerande den gången – att vi tog detta initiativ och gjorde ett försök – rönte uppskattning bland de valda medlemmarna i säkerhetsrådet. Vi kan nog tyvärr förvänta oss att den fortsatta hanteringen av kemvapenfrågan i förhållande till kommer att präglas av att det är en infekterad stämning i rådet. Det fanns viss enighet . Då underströk som rådsordförande vikten av ansvarsutkrävande för kemvapenanvändning. Det har alltså funnits vissa tecken. Senast kemvapenattackerna i hanterades i rådet var , då chefen för briefade rådet. Det blir nog ett skarpt läge först när man får . Vi har fortsatt en viktig roll att spela när det gäller att försöka överbrygga motsättningarna och få rådet att fatta viktiga beslut. 31 (M): Precis som utrikesministern sa är det tekniskt ett ganska slutet system. Det finns röstförklaringar och uppteckningar, och det kommer ut bulletiner av olika slag. Jag efterlyser dock att utrikesministern och utrikesförvaltningen utåt och i mer vardagliga ordalag försöker beskriva och är så tydliga de bara kan i sin kritik mot dem som ska ha kritik och att de inte ger olika kritik beroende på vilket land det råkar vara eller om det är stort eller mindre stort. De fem permanenta medlemmarna är ju alla stora. Det som verkligen stör mig är om vi hamnar i någon form av kålsuparteori, det vill säga att alla bär lika mycket skuld och att alla minsann har gjort fel. I vissa fall har man säkert gjort fel, men i det här fallet har vi sett att och har varit de största bromsklossarna, om jag får uttrycka det så. Jag kan ha missat något, men som jag förstår det har lagt in sitt veto i säkerhetsrådet minst åtta gånger när det gäller förslag om . Det är ett starkt användande och, skulle jag vilja säga, ett missbruk av vetorätten. , å sin sida, har lagt in sitt veto mot sex av de åtta förslagen. Även om det först och främst är det syriska folket som har lidit har säkerhetsrådets och FN:s anseende och legitimitet lidit skada därför att man helt enkelt inte kan samla sig kring att ens ta steg mot fred i . Fred där är en svår uppgift. Dessutom är man inte så pass modig att de ansvariga för dessa fruktansvärda brott kan ställas till svars. Det är detta jag är ute efter. Hur gör då regeringen med sin plats i säkerhetsrådet för att sätta press på de permanenta medlemmarna? Behöver regeringen ibland sätta olika mycket press, eller är det lika mycket press på alla? Det var två frågor, och den tredje är från interpellationen. Hur kommer utrikesministern och att verka just för att vi kommer vidare i ansvarsutkrävandet för dessa förfärliga handlingar? Det gäller kemvapenattacker, men det är också många andra krigsförbrytelser som har plågat det syriska folket . 32 Utrikesminister (S): Kriget i är en skamfläck för mänskligheten. Det är också ett av de största tillkortakommanden man kan tillskriva . Det är detta som är det förfärliga: Det undergräver tilltron till FN-systemet att man inte ens kan utkräva ansvar för kemvapenattacker. Därför är det otroligt viktigt att vi är tydliga. Vi tycker förstås att vi har varit det, men jag hör vad du säger, . Det är viktigt att vi inte bara talar om det i form av processer utan är väldigt tydliga om ansvarsutkrävande. Det är inte samma sak, men vår roll i säkerhetsrådet är alltid att hitta en väg framåt där säkerhetsrådet uppfyller sin uppgift – att man faktiskt kommer till beslut och åstadkommer någonting. Helst bör man hitta enighet, så ibland måste vi verkligen speak truth to power, det vill säga se till att de länder som står i vägen för att hitta en lösning får klart för sig vad vi tycker. Man måste också försöka få de andra att låsa upp blockeringar och så vidare för att vi faktiskt ska komma vidare. måste man även mobilisera de icke-permanenta medlemmarna, som inte har vetomöjlighet, att bilda en front för att få de andra med sig. Det är alltså det vardagliga, diplomatiska arbetet som pågår där. Jag skulle nog säga att vi tycker att vi har varit så tydliga som vi kan vara med de verktyg vi har – med röstförklaringar och med sättet vi talar bilateralt, liksom faktiskt politiskt i mina möten. Det gäller även uttalanden vi gör, från tweets till vad det nu är för någonting, som vi kan lägga ut och publicera offentligt. Men jag tror att det är ett viktigt påpekande att vi alltid måste anstränga oss ännu mer för att se till att det blir klart och tydligt hur vi menar att vägen framåt ska se ut. Just nu är det en landsomfattande vapenvila, att häva belägringarna, ge skydd åt civila och se till att det blir humanitärt tillträde. De kraven kvarstår. Löftena har getts vid i alla fall fyra tillfällen – och brutits lika snabbt. Det är dock viktigare . Vi ger också stöd till den politiska processen. Jag uppskattar dock denna debatt, för i grunden har vi samma analys av läget och vad som är nödvändigt att göra. Det är viktigt att vi hjälps åt så mycket det över huvud taget går för att ska kunna fullfölja sin roll i säkerhetsrådet och för att vi ska kunna tala med en stark röst mot dem– i det här fallet och – som har använt sitt veto för att förhindra att säkerhetsrådet ska kunna vara effektivt i att hjälpa dem som slutligen drabbas mest, nämligen de civila i . 33 (M): Jag tackar utrikesministern. Jag hoppas att vi kan avsluta detta samtal om en av de mest brännande frågorna och den mest brännande konflikten just nu med att få en försäkran från utrikesministern om att varken utrikesministern eller någon annan som representerar regeringen i säkerhetsrådet väjer för att kritisera den som kritiseras skall. Man ska inte använda kålsuparteorin eller hopbuntningsprincipen. Det är för mig viktigt att få den bekräftelsen från utrikesministern här . 34 Utrikesminister (S): Jag hoppas att det ska vara okända principer i FN-arbetet. Jag vet inte ens om det finns någon engelsk översättning av ”kålsuparteori” och ”hopbuntningsprincip”, och vi ska se till att det inte blir någon heller. Det är ju tvärtom så att detta är det forum där man faktiskt ska se till att ansvar utkrävs – inte minst när det gäller så allvarliga brott mot mänskligheten som användande av kemiska vapen. Man ska också leva upp till sina löften och inte använda sin vetorätt på ett sätt som faktiskt förhindrar FN från att fullt ut spela den roll organisationen har i att förhindra krig, konflikter och mänskligt lidande runt om i världen. Jag tackar för debatten. Överläggningen var härmed avslutad. § 22 Svar på interpellation 2016/17:537 om stöd till Somaliland 35 Utrikesminister (S): har frågat mig: Varför har inte som första land i världen erkänt Somaliland som självständig nation och visat dem sitt stöd för deras fantastiska framgångar? Vad krävs för att regeringen framöver ska ta steget att erkänna nationen som en självständig nation? Vad gör den specifikt för att stötta Somaliland och deras folk för att nå ytterligare framgångar? ger stöd till freds- och statsbyggnadsprocessen i . För fortsatt framgång i utveckling anser regeringen att nationell försoning är en avgörande faktor. Genom svenskt bistånd ges i detta syfte stöd till flera dialog- och medlingsinsatser i . Det inbegriper bland annat stöd till dialog mellan den federala regeringen och Somaliland. Den gör bedömningen att ett erkännande av Somaliland som självständig stat inte skulle gynna den fortsatta fredsprocessen i . Det skulle också kunna inverka negativt på utvecklingen i regionen. Regeringen ser därför inte anledning att ompröva sin inställning i denna fråga. Det kan också konstateras att inget annat land erkänt Somaliland som självständig stat. När det gäller avslutande fråga kan sägas att ger stöd till ett antal större landsomfattande, givargemensamma fonder och program som även kommer Somaliland till del. Vidare har gett stöd till den demokratiska utvecklingen i Somaliland genom stöd till flera av de val som genomförts i Somaliland, liksom förberedelserna för det val som skulle ha genomförts . 36 (SD): Jag vill börja med att tacka utrikesministern för svaret. har utgått från tre uttalade kriterier som ska uppfyllas för att man ska kunna erkänna ett självständigt land: Det ska finnas ett folk, det ska finnas ett territorium och det ska finnas en regering som kan utöva kontroll över territoriet. Somaliland uppfyller samtliga av dessa tre kriterier – och många utöver dem. Regeringen har tydliggjort att man avser att vara ett humanitärt föredöme. Man värnar om ordning och reda samt önskar främja demokrati, jämställdhet och andra mänskliga rättigheter. Även här kan jag tycka att Somaliland är värdigt att det internationella samfundet, kanske med i spetsen, faktiskt erkänner de framgångar landet har gjort och den självständighet det de facto redan har. Somaliland har fria demokratiska val och fungerande institutioner. Man erbjuder kostnadsfri skolgång för samtliga barn och ungdomar. Man har egna institutioner och diplomatiska förbindelser, ministrar och parlamentariker, och man har en egen president. Man har en egen valuta, en egen flagga, egna pass, en egen nationalsång och en egen huvudstad. Listan kan göras mycket längre. Man kan fråga sig varför jag, eller för den delen någon annan, lägger så mycket fokus på en fråga som just denna. Det handlar dock i grund och botten om moral, och det slutar inte där. Somaliland har inte vunnit sin frihet genom separatism, våld eller på något sätt genom att bryta mot internationella regleringar. Det var snarare kaoset i som lämnade just denna region utan styre, och då valde Somalilands folk att ta styret i egna händer. Det finns inte heller någon historisk eller demografisk förankring som stöder tesen om att detta ska tillhöra resten av det vi kallar – som, till skillnad från Somaliland, tidigare var en italiensk och inte en brittisk koloni. Det är också viktigt med erkännandet, då hela världen på ett eller annat sätt faktiskt håller ihop. Genom att stötta Somalilands folk främjar vi inte bara utveckling i hela , vilket är det somaliländarna själva vill, utan även utvecklingen här i och i . Genom ett erkännande kan vi utveckla handel och stabilitet, agera direkt med Somalilands regering och visa hela världen att det lönar sig med fred. Det lönar sig att uppnå alla de framgångar Somaliland har uppnått med demokrati och skolgång. Vi kan hjälpa dem till större framgång, vilken också kan sprida sig till övriga delar av regionen. Mot alla odds har Somaliland skapat en fredlig demokrati av västerlandsslag i en av världens mest våldsamma regioner. Det faktum att Somaliland dessutom är en muslimsk fungerande demokrati är i sig värt att tänka på. Det bör erkännas som ett föredöme för många av de länder som befinner sig i eller har befunnit sig i en liknande situation och kämpat sig till mer framgång. Sist men inte minst: har erkänt stater på betydligt mer tveksamma grunder än vad som har anförts nu av utrikesministern. Regeringens ställningstagande tyder i grund och botten på ett inkonsekvent agerande som är desto sorgligare i då vi har chansen att påverka andra länder inom . Jag vill inte tro att det finns andra skäl till att man exempelvis erkände , men agerandet tyder tyvärr på att så var fallet. 37 Utrikesminister (S): Det är riktigt att utvecklingen i Somaliland historiskt sett har varit mer framgångsrik än utvecklingen i övriga . Somaliland har inte varit drabbat av inbördeskrig, och de statliga institutionerna har därför heller inte utsatts för samma kollaps som i framför allt de södra delarna av . På så sätt har Somaliland utgjort, och utgör till stor del fortfarande, ett positivt exempel för övriga . Det kan finnas både för- och nackdelar med att ingå i en större federation. Att göra det kan ha både ekonomiska och säkerhetspolitiska fördelar. Förhoppningen är att den positiva utvecklingen i också kan gynna Somalilands utveckling, men detta förutsätter att Somaliland inte står utanför processen.