prot · H409129 · 2017-06-20 00:00:00 — Det är avvägningar som är delikata och alltid kommer att vara det, i synnerhet när teknikutvecklingen går fortare än utvecklingen av lagstiftningen och samhället i övrigt. Det gäller drönartekniken i synnerhet. För bara hade jag inte kunnat tro att vi skulle stå här och prata om en teknik som gör det möjligt för privatpersoner i hundratusental att köra omkring med små kameror uppsatta på minihelikoptrar som kör runt i både vardagsrummen och ute i terrängen. Det är en helt ny företeelse historiskt sett. För att klara den snabba utvecklingen får politiken ibland gå på tvärs för att komma framåt. Högsta förvaltningsdomstolens beslut innebar en ganska rejäl, våt filt över en hel tillväxtbransch. Det är tusentals personer som hanterar drönare . De omsätter miljardbelopp och ger många arbetstillfällen. Framför allt är det en ganska gedigen teknikutveckling vi pratar om där ligger i absolut framkant. erna att använda drönare Om vi inte hade skyndat på och förändrat förslaget och haft det framme hade det i princip kunnat dröja innan den kommersiella drönarverksamheten i landet hade fått tydliga regelverk som möjliggör fortsatt utveckling. tar upp integritetsfrågorna och har en ganska adekvat argumentation, för vi måste naturligtvis se till att människor inte kan identifieras om det inte sker på rätt sätt. Vad vi anser är dock att Datainspektionen via sitt ordinarie tillsynsuppdrag klarar att ta fram föreskrifter, instruktioner och utbildningar för länsstyrelser och andra som är berörda av frågan om kameraövervakning, som man egentligen alltid har gjort. Ett av syftena med detta är att branschen ska kunna fortsätta att utvecklas, för den positiva sidan av drönaranvändning för ingenjörer, byggföretag, räddningstjänst, polis, lantmätare, jord- och skogsbrukare är enorm. Och det finns en enorm potential för effektivitetsökning i dessa näringar. Detta måste såklart vägas mot riskerna. Det har här tagits upp risker med illegitim användning för terrorattentat, spionage från främmande makt etcetera. Sista ordet är inte sagt i den här frågan, utan den kommer att fortsätta att utredas i ett antal olika utredningar framöver, även när vi ska utforma våra nationella regelverk efter att EU-direktiven har kommit till stånd, i bästa fall . Man kan vara väldigt filosofisk när det gäller drönare. Men det ska vi inte vara , utan vi ska försöka se detta som en så enkel och praktisk lösning som möjligt. Personuppgiftslagen håller temporärt, även om den är gammal, för att skydda den personliga integriteten. Det är regeringens bestämda uppfattning i frågan. 76 (M) replik: Vi är som sagt överens om att genomföra denna undantagsregel, för det finns många bra verksamheter som har ett behov av den, och det finns ingen anledning att bromsa ned en växande bransch som kan innebära många nya jobb. Men jag är glad att i alla fall kort konstaterar att det finns problem med den. Jag blir lite bekymrad när jag ser utskottets ställningstagande, därför att personlig integritet nämns i princip inte alls där. Man går förbi ämnet. Jag måste fråga : Hur ser du efter det att personuppgiftslagen upphör ? Finns det ett behov av en reglering? Ser behovet av att den som skaffar sig en kamera får en vägledning för hur den får användas och inte? Och kan se ett behov av en vägledning för hur den som upplever sig ha blivit kränkt ska kunna gå vidare? Den här kunskapen finns inte hos allmänheten. Men det är ganska uppenbart i remissvaren att kunskapen inte heller finns hos våra myndigheter, och då kommer det att bli svårt för den enskilde. Tycker inte , i likhet med oss, att man måste jobba vidare med den här frågan och ta fram ett fullgott skydd för den personliga integriteten? 77 (S) replik: erna att använda drönare kommer att övertrumfa de temporära regler som vi kommer att besluta om här . Det innebär att fram till dess att EU-direktiven kommer till stånd måste vi utforma våra egna nationella regelverk, som naturligtvis ska ta hänsyn till de integritetsfrågor som har berörts i kammaren – alldeles självklart. Sedan har jag största förtroende för att Datainspektionen klarar av att på ett pedagogiskt och bra sätt informera de ansvariga myndigheter som ska se till att lagen följs. Det nämns i propositionen att man till exempel kan märka fordon, att man kan ha varselljus och annat, men det räcker naturligtvis inte. Det här är en tillämpningsfråga som myndigheten kommer att få jobba med , även efter att EU-direktiven har kommit till stånd, precis som i alla andra lagstiftningsärenden och myndighetstillståndsgivningar. Jag tror inte att vi har svaret i kammaren, men jag tror att vi gemensamt har ambitioner att hitta bra lösningar så att ett regelverk kommer till stånd. klarar nog Datainspektionen av att tillämpa detta på ett bra sätt. 78 (M) replik: Det är självklart att myndigheterna måste ha klart för sig hur detta ska användas. Men en förutsättning för att det ska fungera är att användarna vet hur de får använda detta. Här måste vi ha tydligare regelverk. hänvisar till Datainspektionen. lade fram sitt betänkande och konstaterade att Datainspektionen inte har dessa resurser . Det genomförs i princip inte några kontroller över huvud taget eftersom Datainspektionen har fått allt fler uppgifter. Men säger att han litar fullständigt på att dessa inspektioner ska ske. Om det på grund av resursbrist knappt sker vad gäller övrig reglering, hur ser framför sig att Datainspektionen ska kontrollera de tusentals privata användare som använder sig av kameraövervakning för rent nöjes skull? Jag tar inte lika lätt på detta ärende. Regeringen har tillsatt ett antal utredningar om hotet från drönare vad gäller skydd. Det är positivt. Men än så länge har ingen utredning tillsatts avseende den personliga integriteten. Tycker inte att det är dags nu om vi ska hinna till ? 79 (S) replik: Tillståndsmyndigheter har i allmänhet två uppdrag. Det ena är att tydliggöra regelverken så att de följs. I det avseendet kan man fortbilda, informera på hemsidan och skicka ut pedagogiskt material som tydliggör för i detta fall användare av drönare, allmänhet och hobbyflygare vad det är för regelverk som gäller. Detta och exemplifieringarna av vad som är tillåtet och inte tillåtet enligt bland annat skyddslagen belastar inte Datainspektionens resurser särskilt mycket utan kan göras relativt lätt. Jag är helt säker på att kommersiella företag, som vi i huvudsak talar om , kan tillgodogöra sig denna information på ett vettigt och bra sätt. rna att använda drönare Det andra uppdraget är tillsynsdelen. Självfallet kan inte Datainspektionen utöva tillsyn i alla de tusentals fall där någon köper en drönare i julklapp till sina barn som sedan flyger runt med den i villaområdet. Det är varken en ambition eller realistiskt att en tillståndsmyndighet gör detta, utan här ligger tyngden på information. Här har man tidigare gjort stora insatser vad gäller kameraövervakningslagen, och det hoppas jag att man kommer att göra även . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.) § 8 Fortsatt giltighet av en tidsbegränsad bestämmelse i inhämtningslagen Fortsatt giltighet av en tidsbegränsad bestämmelse i inhämtningslagen betänkande 2016/17:JuU28 Fortsatt giltighet av en tidsbegränsad bestämmelse i inhämtningslagen (prop. 2016/17:186) 80 (V): Hemliga tvångsmedel är en balansakt i rättspolitiken. Å ena sidan är det ett utmärkt verktyg för polisen för att kunna inhämta bevisning och styrka brott, å andra sidan är det ett stort intrång i den personliga integriteten. Regeringen vill förlänga en tidsbegränsad lag så att den ska gälla . Det är ingen bra idé. Inhämtningslagen är ett hemligt tvångsmedel som används innan en förundersökning har påbörjats. Det skiljer sig med andra ord från andra hemliga tvångsmedel som används under förundersökningen. Det innebär att inhämtningslagen godkänner ett stort ingrepp i den personliga integriteten hos personer som ännu inte är misstänka för brott. är det nödvändigt, men då ska regleringen vara gedigen och kontrollen stor. Den som kontrollerar att inhämtningslagen följs är , . Dess inspektion av Säkerhetspolisen visar att har angett ofullständiga brottsrubriceringar och använt sig av fel bestämmelser i inhämtningslagen. Det är av stor vikt att lagen används korrekt av brottsbekämpande myndigheter eftersom det innebär ett stort integritetsintrång för personer att utsättas för detta tvångsmedel. Det här är inte första gången som SIN kritiserar för felanvändning av lagen. Lagrådet är kritiskt och tillstyrker inte regeringens förslag, vilket är allvarligt. Regeringen har inte tillräckligt väl analyserat hur inhämtningslagen förhåller sig till dom om datalagring. Lagrådet är kritiskt och likaså. Myndigheter som använder sig av inhämtningslagen följer inte bestämmelserna i lagen korrekt. För att lagstifta behövs det utredning, analys och konsekvens. Myndigheterna måste kunna använda lagen korrekt. Inget av detta finns i denna proposition. Det anser inte bara utan även Lagrådet, och då är det allvar. Fortsatt giltighet av en tidsbegränsad bestämmelse i inhämtningslagen Därför yrkar jag på avslag på propositionen och bifall till reservationen. 81 (S): Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationen. Lagen om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet, det vill säga det som vi diskuterar , reglerar förutsättningarna för , och att i underrättelseverksamhet hämta in övervakningsuppgifter om elektronisk kommunikation från teleoperatörerna. Uppgifter får enligt huvudregeln hämtas in om omständigheterna är sådana att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott som har ett straffminimum på fängelse . Inhämtning av uppgifter är också möjlig vid brottslig verksamhet som innefattar vissa särskilt angivna samhällsfarliga brott inom ansvarsområde med ett lägre straffminimum än fängelse , till exempel sabotage och spioneri – detta enligt 3 § i lagen. Det har varit begränsad giltighet för just denna paragraf. Den har förlängts , och är det att förlänga den igen. har utvärderat inhämtningslagen och analyserat Säkerhetspolisens behov av en möjlighet enligt lagen att hämta in uppgifter om brottslig verksamhet som innefattar vissa samhällsfarliga brott. Utredningen föreslår bland annat att den tidsbegränsade bestämmelsen i 3 § inhämtningslagen ska göras permanent och att uppgifter ska få hämtas in när det gäller fler typer av brottslig verksamhet än vad som är möjligt . Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . har i en dom 2016 klargjort att den svenska datalagringsregleringen inte stämmer överens med , bland annat när det gäller de brottsbekämpande myndigheternas tillgång till lagrade uppgifter om elektronisk kommunikation. Mot bakgrund av detta har regeringen tillsatt en särskild utredare med uppdrag att se över regelverket och föreslå de förändringar som är nödvändiga. Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . Det slutliga ställningstagandet om vilken giltighet och utformning bestämmelser om inhämtning ska ha kommer att påverkas av de förslag som Utredningen om datalagring och förväntas lämna. Det lagstiftningsarbetet bedöms inte kunna avslutas innan giltighetstiden för 3 § löper ut. Regeringen föreslår därför att giltighetstiden för denna paragraf ska förlängas till utgången av 2019. Regeringen anför i propositionen att det givetvis vore att föredra att behandla förslag och de förslag som Utredningen om datalagring och kan komma att lägga i ett sammanhang och att inte ändra något i regelverket . Ett sådant lagstiftningsarbete kan dock inte genomföras innan giltigheten av den tidsbegränsade bestämmelsen i inhämtningslagen löper ut. Fortsatt giltighet av en tidsbegränsad bestämmelse i inhämtningslagen Frågan blir då om en ny förlängning bör göras i avvaktan på en samlad prövning eller om avgörande ska ses som ett hinder mot en sådan förlängning. Remissinstanserna har haft olika uppfattning i denna fråga. Regeringen har framhållit följande. Säkerhetspolisen har ett uppenbart behov av att få del av uppgifter för att bedriva kontraspionageverksamhet och bedriva arbete mot terrorism. Lagrådet i sin tur anför att detta inte räcker som skäl för att behålla en lagreglering vars tillåtlighet är oviss. Regeringen instämmer faktiskt i att det är av avgörande betydelse om förlängningen är förenlig med unionsrätten. När det gäller sådan verksamhet som bedrivs av Säkerhetspolisen bör det noteras att det enligt finns ett större utrymme jämfört med andra områden för att få tillgång till lagrade uppgifter när vitala intressen för nationell säkerhet hotas av terrorism och det finns objektiva omständigheter som ger skäl att anta att uppgifterna i ett konkret fall effektivt skulle kunna bidra till att bekämpa terrorism. Dessa uttalanden från måste enligt regeringen anses innebära att det även efter domen finns ett utrymme för att hämta in uppgifter för att förebygga, förhindra eller upptäcka sådan brottslig verksamhet som avses i 3 §. Hur stort detta utrymme är och vilka förändringar som är nödvändiga kommer att analyseras närmare av Utredningen om datalagring och . För att inte försämra Säkerhetspolisens förmåga att förebygga, förhindra och upptäcka samhällsfarlig brottslighet, vilket skulle kunna medföra allvarliga men för rikets säkerhet, anser regeringen sammanfattningsvis att Säkerhetspolisens möjlighet att inhämta uppgifter enligt 3 § bör förlängas till . I likhet med regeringen anser utskottet att det är viktigt att få till stånd en väl avvägd reglering av tvångsmedelsanvändningen som står sig stabilt . Regeringen har tillsatt två utredningar som lämnar var sitt betänkande, och ytterligare en utredning är tillsatt för att titta på överensstämmelsen med . Utskottet delar regeringens uppfattning att förslag och de förslag som Utredningen om datalagring och kan komma att lägga bör behandlas i ett sammanhang, och utskottet har förståelse för att ett sådant lagstiftningsarbete inte kan genomföras innan giltigheten av den tidsbegränsade bestämmelsen löper ut. Regeringen har vidare väl motiverat Säkerhetspolisens behov, och har självklart en viktig roll i arbetet med att bevaka att reglerna för att skydda den personliga integriteten följs. Utskottet anser inte att Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens kritik av Säkerhetspolisens tillämpning är av så allvarligt slag att den nu skulle hindra den föreslagna lagstiftningen. är en oerhört integritetsskyddande organisation, och det är bra, men man kan ibland fundera över håg när det gäller vems integritet det handlar om att skydda. Är det offren eller den framtida banditen som man vill skydda? Fortsatt giltighet av en tidsbegränsad bestämmelse i inhämtningslagen Att Lagrådet avråder händer då och då. Jag har här en lista med exempel från . Det gäller exempelvis handläggning av brottmål efter rättspsykiatrisk undersökning, utjämningssystem för kommuner och landsting, en miljöbalk, grundläggande kassaservice, vissa åtgärder mot illegala vapen samt kränkande fotografering. Att man inte alltid lyder Lagrådet ser jag inte som något skäl till att vi inte skulle genomföra den här lagstiftningen. 82 (M): Jag börjar med att yrka bifall till propositionen och därmed förslaget i utskottets betänkande och avslag på motionen. När det gäller bakgrunden och förutsättningarna för när 3 § inhämtningslagen kan användas hoppar jag över det, för jag tycker att det har redogjorts för på ett bra sätt alldeles . Man kan säga att i den bästa av världar inträffar ingenting som gör att man behöver en inhämtningslag. I den bästa av världar kan man göra allting i rätt ordning därför att det inte finns någonting som hindrar eller något intresse som är så starkt att det inte går att göra saker och ting i rätt ordning. Det är väl helt uppenbart, med tanke på hur terrorismen har utvecklats i världen, att vi inte lever i den bästa av världar. I så fall hade det sett annorlunda ut. Dilemmat är om den här bestämmelsen, som har förlängts ett antal gånger tidigare och som en utredning har föreslagit ska göras permanent och dessutom utvidgas till fler brott av samhällsfarlig karaktär, inte skulle förlängas därför att vi måste göra saker och ting i rätt ordning. nämnde det här med balansgång, och det är helt riktigt. Jag delar den uppfattningen. Det måste alltid vara en balansgång eller en avvägning mellan olika intressen. I det här fallet vill jag påstå att det är uppenbart att de behov av kontraspionageverksamhet och arbete mot terrorism som finns bland annat inom väger väldigt tungt. Det är därför vi över huvud taget har den här typen av lagstiftning. I annat fall skulle det inte vara motiverat. Eftersom det då inte går att behandla den tidigare och förslagen som ska komma från Utredningen om datalagring och och innan den här tidsbegränsade bestämmelsens giltighet går ut tycker jag vid en samlad bedömning att förslaget som regeringen lämnar här är väl avvägt. Det är viktigt att komma ihåg, och det gäller all rättstillämpning, att förutsättningen för att hämta in uppgifter enligt både den här regeln och andra eventuella regler som inte är tidsbegränsade, som gäller och som skulle kunna komma i konflikt med förhandsavgörande ska uttolkas i ljuset av det förhandsavgörandet. Sedan är det också viktigt att det här området som avser säkerhet – ett område som bland annat Säkerhetspolisen arbetar med – ligger utanför det område där EU har behörighet därför att det specifikt rör nationella intressen. Man kan också se det i ljuset av att har uttalat att det finns ett större utrymme jämfört med andra områden att få tillgång till lagrade uppgifter om den här typen av intressen hotas. Dessutom säger att i motiverade brådskande fall skulle nationella behöriga myndigheter ha tillgång till lagrade uppgifter utan förhandskontroll av en domstol eller en oberoende myndighet. Fortsatt giltighet av en tidsbegränsad bestämmelse i inhämtningslagen Ser man det här sammantaget måste man dra slutsatsen att domen inte sätter möjligheten att hämta in uppgifter enligt 3 § inhämtningslagen ur spel. Däremot kan man inte säga exakt vilka implikationer den här domen har på regelverket i sig. Det får väl framkomma i de här två utredningarna, varav den ena är avslutad och den andra är tillsatt. Därmed finns det inte anledning att inte förlänga tiden för giltigheten av bestämmelsen. Jag yrkar alltså bifall till propositionen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.) § 9 En tidsbegränsad vapenamnesti 2018 betänkande 2016/17:JuU32 En tidsbegränsad vapenamnesti 2018 (prop. 2016/17:185) Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 15.) § 10 Samverkan om vård, stöd och behandling mot spelmissbruk Samverkan om vård, stöd och behandling mot spelmissbruk betänkande 2016/17:SoU13 Samverkan om vård, stöd och behandling mot spelmissbruk (prop. 2016/17:85) 83 (M): ska vi debattera betänkande SoU13. I betänkandet behandlas regeringens proposition Samverkan om vård, stöd och behandling mot spelmissbruk. Vidare behandlas sex motionsyrkanden som väckts med anledning av propositionen och tre motionsyrkanden från allmänna motionstiden. Regeringen föreslår i propositionen att socialnämndens ansvar att förebygga och motverka missbruk av substanser utvidgas till att även omfatta missbruk av spel om pengar. När det gäller barn och unga föreslås dessutom en särskild bestämmelse om att socialnämnden aktivt ska arbeta för att förebygga och motverka missbruk av spel om pengar. ska alltså, i likhet med vad som gäller för missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande medel, enligt regeringens förslag bistå med insatser eller försöka motivera spelmissbrukare som behöver stöd, vård och behandlingsinsatser att söka hjälp för att komma till rätta med sina problem. När det gäller barn och unga ska socialnämnden arbeta aktivt för att förebygga och motverka missbruk av spel om pengar. Samverkan om vård, stöd och behandling mot spelmissbruk Regeringen föreslår vidare att kravet på överenskommelse om ett samarbete mellan kommun och landsting när det gäller personer som missbrukar substanser även ska omfatta personer som missbrukar spel om pengar. Därutöver föreslår regeringen att hälso- och sjukvårdens ansvar att särskilt beakta ett barns behov av information, råd och stöd också ska omfatta när barnets förälder eller någon annan som barnet varaktigt bor med har ett missbruk av spel om pengar, på samma sätt som vid missbruk av alkohol eller andra beroendeframkallande medel. Lagändringarna föreslås träda i kraft . lever 76 000 barn i en familj där en av föräldrarna är spelmissbrukare, och 260 000 personer är direkt drabbade, enligt siffror från . Enligt uppgifter från lider av befolkningen i åldern 15–av spelmissbruk, och ytterligare ca 7–har riskabla spelvanor. Detta motsvarar ca 130 000 spelmissbrukare som har svårt att kontrollera sitt spelande och där spelandet fått allvarliga följder. Missbruk gör människor oerhört utsatta och involverar många, inte bara den som missbrukar. Många gränser passeras utan att anhöriga, vänner och övriga i samhället fullt ut uppmärksammar det och inte minst tar tag i det. Pengar är ofta ett stort problem för den som är spelmissbrukare. Det är ofta det enda tecknet på ett missbruk. Men med ökat missbruk kan den sociala situationen snabbt bli ohållbar. Missbruket uppdagas ofta först när privatekonomin är nära en kollaps. Vi i allianspartierna ställer oss bakom regeringens förslag om ändring i socialtjänstlagen och förslag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen. Dessa förslag, som bland annat innebär krav på överenskommelse om ett samarbete mellan kommunerna och landstingen, också när det gäller personer som missbrukar spel om pengar, är bra men inte tillräckliga. Vi anser att bestämmelserna i socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen om huvudmännens skyldighet att teckna överenskommelser om samarbete kring personer med missbruk var en god start. De är av yttersta vikt när det gäller personer som missbrukar spel om pengar. Men några detaljer om hur ansvaret ska fördelas mellan huvudmännen i överenskommelserna eller vilka verksamheter som ska bedrivas har inte specificerats. Av Myndigheten för vård- och omsorgsanalys rapport komma överens framgår att inte tillräckligt många kommuner har tecknat sådana överenskommelser. Det är nu dags att ta ytterligare steg. Därför föreslår vi att det ska bli obligatoriskt för huvudmännen att sluta samarbetsavtal när det gäller insatser för och vård av personer med missbruk av spel om pengar. Syftet är att ingen ska riskera att hamna mellan olika myndigheters ansvarsområden när det gäller insatser och vård. Därtill bör betydelsen av en sammanhållen vårdkedja och sociala insatser inom missbruks- och beroendevården betonas. Det ska vara tydligt för den som missbrukar spel om pengar hur han eller hon kan få den hjälp och vård som behövs. Slutligen föreslår vi att Myndigheten för vård- och omsorgsanalys ska få ett uppdrag att kontinuerligt följa upp och analysera resultatet av att samverkansavtal träffas. Med dessa ord vill jag yrka bifall till vår reservation 2. 84 (C): Samverkan om vård, stöd och behandling mot spelmissbruk Det är bra att vi har möjlighet att i diskutera ytterligare en bit i det komplexa med beroendesjukdomar. Det är spelmissbruket. Fram till , när vi kan fatta det här riksdagsbeslutet, har det varit oklart vem som i själva verket har ansvar för att behandla, stötta och hjälpa dem som är fast i spelmissbruk. Det här är en process som pågått . Vi är flera partier som har varit pådrivande. Därför är det här ett stort och viktigt steg. Ett av de stora problemen kvarstår dock, vad gäller beroendesjukdomar som helhet. Det är därför Alliansen har yrkat om att man ska försöka brygga över det. I har vi nämligen en anomali; i fråga om alla andra sjukdomar är det sjukvårdshuvudmannen som är huvudansvarig för behandling.