prot · H40984 · 2017-03-22 00:00:00 — Staten äger redan en bank, och det är svårt motivera ytterligare statligt ägande. När det gäller finansmarknadsfrågor tar ett stort antal motioner under rubriken och betaltjänster upp frågan om skyldigheten att hålla kontanttjänster samt betaltjänster. Det finns också en motion om id-kapningar. Från om kontanthanteringen har behandlats i ett antal betänkanden . Det bör noteras att minskningen av kontanter i har gått betydligt fortare än i jämförbara länder. Det ska dock betonas att det fortfarande finns grupper som är beroende av kontanter, till exempel gruppen som ibland kallas äldre äldre, vissa funktionsnedsatta och småföretag med små dagskassor. Jag vill betona att det här inte handlar om småföretag på landsbygden, utan det handlar om småföretag generellt sett. Tror man något annat tycker jag att man ska åka ut till eller någon annan storstads förorter, för då kommer man att möta ett antal småföretagare som känner att de inte har någon möjlighet att bli av med sina dagskassor. Att det skulle vara ett problem som är exklusivt för landsbygden kan utskottet alltså inte hålla med om. Finansiell stabilitet och finansmarknads-frågor Till har också överlämnats den så kallade betalkontopropositionen. Denna reglerar allas rätt till att kunna ta emot och utföra betalningar. Den reglerar dock inte kontanthantering. Den statliga har därutöver menat att det är marknadens ansvar genom banker och andra finansinstitut att förse medborgare med betaltjänster inklusive möjligheten att ta ut och sätta in kontanter. Betänkandet är på remiss. Vidare har regeringen, som nämnts i det föregående, tillsatt en riksbanksutredning. Denna har fått i uppdrag att utreda frågan om kontanthantering. Det bör också i detta sammanhang vägas in olika former av nya tekniska innovationer för att både erhålla betalning och kunna utföra betaltjänster. Om det här vore i partisammanhang skulle man kunna säga att motionen från i och med detta är besvarad, eftersom man håller på med det arbetet redan. Under rubriken transparens på finansmarknaden finns ett antal motioner som tar upp frågan konkurrens, transparens och bättre lokal närvaro av banker. Utskottet kan konstatera att huvuddelen av regleringen av finansmarknaden återfinns i en rad olika regelverk i EU. Utskottet medger villigt att regelverket för finansmarknaden är mycket omfattande. Jag har tidigare suttit i näringsutskottet, och om jag ska vara lite raljant kan jag säga att när alla andra myndigheter och departement arbetade febrilt för att få ned företagens regelbörda ökade den ibland i stället, och det berodde nästan uteslutande på regelverken på finansmarknaden. Men det här måste också ses i förhållande till den stora internationella finansiella krisen. Det finns dock skäl att ha en översyn på EU-nivå. Detta görs också i arbetet med kapitalmarknadsunionen där man just nu ser över regelverken för att ta reda på om det behövs så mycket regler. När det gäller motionen om ökad lokal närvaro instämmer utskottet gärna i det som anförs. Problemet är dock att finansmarknaden som andra marknader rimligen inte kan beordras en ökad lokal närvaro. Frågan om att få ha kvar samma bankkontonummer har behandlats på EU-nivå där har man stött på en rad problem som måste lösas. När det gäller sparbankerna ser regeringen över möjligheten för dem att kunna ta in externt kapital. Under rubriken och tillsyn inom finansmarknadsområdet finns tre motioner: en om penningtvätt, en om missbruk med sakförsäkringar samt en om fondbolag. När det gäller penningtvätt har det överlämnats en ny proposition om detta som skärper reglerna. Man kommer också att förbättra tillsynen. När det gäller frågan om sakförsäkringar och fondbolag har det uppdragits åt att titta på det här och föreslå åtgärder. Under rubriken och inkassoverksamhet finns två motioner inlämnade om starkare kontroll över inkassoverksamhet samt hårdare krav för tillståndsbedömning i kampen mot bluffakturor. Utskottet konstaterar att problem med bluffakturor och oseriösa inkassokrav bereds inom . Finansiell stabilitet och finansmarknads-frågor Slutligen finns i detta betänkande tre motioner om finansmarknadsföretaget . I den första tas frågan om statlig närvaro i hela landet upp, i synnerhet vad kan göra för att finansiera bostäder samt produktutveckling för små och medelstora företag, främst på landsbygden. Vidare finns två motioner om att sälja statens innehav i . I redogörelser har regeringen menat att inte har något uttryckligt samhällsuppdrag. Oavsett samhällsuppdrag eller ej måste agera på en konkurrensutsatt marknad och på marknadsmässiga villkor. Den statliga har berört en alternativ modell för att finansiera ett ökat byggande och om- och tillbyggnad av bostäder på landsbygden. skulle ha uppdraget att förmedla de statliga lånen. Ur ett finansmarknadsperspektiv kan en sådan åtgärd ifrågasättas då den bland annat skulle kunna innebära en snedvridning av konkurrensen på finansmarknaden. Slutligen vill jag säga att vad gäller avyttring av statliga ägande är detta bolag inte uppsatt på den lista som regeringen fastställde under sina i regeringsställning. 4 (V) replik: Socialdemokraterna vill gärna låta arga på bankerna för att de tar bort kontanter för medborgarna, men inget politiskt beslut fattas. kollega i skatteutskottet, , som snart kommer att komma upp hit till talarstolen, har bland annat sagt att alla banker ska ta emot kontanter. Men att göra något är Socialdemokraterna betydligt sämre på. Gång på gång har lyft upp frågan om tillgång till kontanter. Vi har gjort det under den borgerliga regeringens tid, och vi har gjort det under den socialdemokratiskt ledda regeringens tid. Men inget annat parti har någonsin slutit upp bakom våra krav, och det är svårt att förstå varför. Problemen med bristande kontanthantering är många. Många företagare påverkas negativt och har vittnat om problem att bli av med dagskassor. De har svårt att få tag i växel, tvingas åka mycket långt för att kunna utföra de ärenden som gäller bankservice med kontanter och känner att deras verksamhet är hotad på grund av bristen på kontanter. Många är de föreningar som på landsbygden finansierar sig genom lotterier, försäljning, bingo, kaféer med mera och som har svårt att sätta in de pengar de tjänar på sina konton. Lyckas de med det får de betala stora avgifter till banken för att göra det. Det är ett absurt system där de ideella jobbar för att stärka föreningens ekonomi. Folk som vill stödja föreningen bidrar ekonomiskt till föreningens verksamhet, och sedan tar bankerna en stor del av pengarna. Bankernas ansvar för samhället verkar inte särskilt stort. Frågan är: Varför vill inte Socialdemokraterna göra någonting åt detta? Varför gömmer ni er i utredningar, som i den tidigare utredningen om betalkonto och i ? Hur länge kan Socialdemokraterna egentligen gömma sig i en utredning? 5 (S) replik: Tack för frågorna, ! Jag vet inte riktigt vad jag ska säga, för jag tror att vi är ganska överens när det gäller problembeskrivningen om bristen på kontanter i samhället. Vi är helt överens om den delen. Jag nämnde inte föreningslivet specifikt, men återigen, det handlar inte om föreningsliv på landsbygden utan det är föreningslivet generellt sett som har problem med detta. Jag vill betona det. Finansiell stabilitet och finansmarknads-frågor Men är problemet att det finns ett förslag från om att vi ska utreda huruvida bankerna ska ha skyldighet att sköta kontanter. En sådan utredning har ju i det närmaste redan tillsatts. säger alltid: Den har inte den uppgiften. Men det svaret finns, och när man insåg att man inte hade utrett detta lade man till det till . Jag förstår inte vad menar egentligen. Vi är helt överens om de här frågorna. Jag förstår inte riktigt argumentationen i sammanhanget. 6 (V) replik: Vi är överens om beskrivningen av det, . Men vi är inte överens när det gäller om ska vidta några åtgärder eller inte. Diskussionen hamnar i ett läge där vi föreslår att man borde gå fram med lagstiftning, precis som i , och säga att bankerna ska tillhandahålla kontanter i den utsträckning som kunderna begär. Ni utreder och utreder. Så fort vi säger att något måste göras presenterar ni en ny utredning där ni har tagit upp frågan lite vid sidan av. Senast var det utredningen om betaltjänster, som byggde på ett direktiv från EU om att säkerställa grundläggande tjänster för medborgarna. Det sas att utredningen gärna kunde titta på kontanter. Men den tittar inte på kontanter. Man konstaterar i princip – nu raljerar jag lite – att de problemen kommer att lösa sig när tekniken tar över och när de som inte fattar tekniken, de som är för gamla, dör. Då kommer vi att kunna ha ett samhälle utan kontanter. Utredningen löste inte alls problemet. Då stoppas det in i en ny utredning, om riksbankslagen. Den kan sägas vara en grundlag för hur verksamhet ska bedrivas. Men där ska inte bankernas roll utredas utan roll. Det är att trycka pengar, i ett system där sedan inte har ansvar för kontanterna. Det står ingenting om bankerna. Det står bara att utredningen ska kolla på ansvar för kontantförsörjning. Det är som att kolla på den ena planhalvan men inte på den andra. Problemet har inte varit . Den har ett stort ansvar och en roll att fylla . Och riksbankslagar ska vi inte utreda hipp som happ. Det ska göras med långt perspektiv, 20–framåt. Det är bankerna som inte sköter sin uppgift. Då måste vi fråga oss om vi ska gå i samma riktning som till exempel . Där finns det lagkrav på banker som har kontor och bankomater att se till att kunderna har tillgång till kontanter. 7 (S) replik: Det finns en sak som jag och är helt överens om: Jag har svårt att se skälet för att bankerna ska avveckla bankomaterna. Det finns inget skäl för det. Bankerna har trots allt sagt att de ska ha bankomater. De har sagt att de vill ha det och har bildat ett gemensamt bolag för detta. Jag har svårt att se varför de ska dra ned på det. I det avseendet tycker jag att man kan göra något via . Finansiell stabilitet och finansmarknads-frågor måste dock ha läst de här direktiven väldigt slarvigt. Det står ganska tydligt hur kontanthanteringen ska lösas. Man föreslår samma sak, nämligen att man ska stoppa in det i en utredning. Det kritiserar oss för, att vi stoppar in det i en utredning, vill han också göra, men i en annan utredning. Det är ett resonemang som jag inte får att gå ihop. När det gäller att införa regelverk i brukar det aldrig fungera särskilt väl att överföra ett annat lands regelverk. Det har inte fungerat . har man provat. Då har man fått fila lite grann på det efteråt. Jag tror alltså att det är dumt att bara titta på . När talar om banker menar han dessutom de fyra storbankerna. Sparbankerna har ju i regel kontanthantering nästan överallt. Varför skulle nischbankerna komma undan? Varför ska inte de ha det ansvaret? Varför ska inte andra finansinstitut som sysslar med sådan verksamhet, till exempel de stora växlingskontoren, ha samma skyldighet? Jag har svårt att förstå den argumentationen. Varför pratar man bara om de fyra storbankerna – även om jag vet att de är största fiender? 8 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 och reservation 8 i finansutskottets betänkande 22. Arbetet med finansiell stabilitet är av central betydelse för hela den svenska ekonomin. Det syftar till att säkra betalsystemet, motarbeta risker i banksystemet och skapa förutsättningar för säker och långsiktig tillgång till finansiering. Om arbetet med dessa funktioner misslyckas riskerar viktiga samhällsfunktioner att skadas allvarligt. Det skulle kunna leda till mycket långtgående konsekvenser, både ekonomiska och sociala, med risk för stora skador på hela samhällsmaskineriet. Därför är det välkommet att frågan om finansiell stabilitet nu lyfts upp och ges större utrymme i debatten, bland annat genom den ändrade inriktningen i betänkandet. Arbetet med att trygga den finansiella stabiliteten ser lite olika ut i olika länder. I har vi ett delat ansvar mellan regeringen, i form av , och de tre myndigheterna , och Riksgälden. Det har dock visat sig att det regelverk som reglerar hur de olika aktörerna ska och kan agera är synnerligen bristfälligt. Det finns en rad oklarheter i ansvarsfördelningen mellan de tre myndigheterna när det gäller makrotillsynen. Detta har manifesterats i olika utredningar och rapporter , men också i allvarliga meningsskiljaktigheter mellan olika myndigheter. Vi har därför lyft upp frågan i en motion om organisation av arbetet med finansiell stabilitet. Jag kommer i huvudsak att kommentera den motionen och det förslaget. Avsaknaden av samsyn om verklighetsbeskrivning, inriktningsbeslut och vilka åtgärder som kan vara lämpliga och möjliga i en given situation riskerar att undergräva trovärdigheten i statens insatser. Vi såg ett tydligt exempel på hur tokigt det kan bli vid hanteringen av införandet av amorteringskravet. Det bollades mellan , regeringen och domstolsbeslut, vilket underminerade myndighetens beslutskompetens. Det skapade negativ uppmärksamhet kring vårt arbete med finansiell stabilitet långt utanför gränser. Finansiell stabilitet och finansmarknads-frågor drabbade och samman i ett offentligt meningsutbyte om en viktig del av makrotillsynen över den finansiella marknaden. Jag ska inte strö salt i såren genom att återge detaljer i den aktuella konversationen, men det är ett viktigt exempel på att organisationen av arbetet med finansiell stabilitet i har en påtaglig förbättringspotential. Hela den episoden bidrog till att undergräva arbetet med finansiell stabilitet i stället för att bygga stabilitet. Det sätter fokus på hur myndigheterna arbetar men också på vilka tillsynsaktiviteter och åtgärder respektive myndighet har möjlighet att agera med. Ingen som har insikt i arbetet med finansiell stabilitet kan sväva i okunnighet om hur det står till. De flesta aktörerna på den finansiella marknaden pekar på vikten av att de ansvariga myndigheterna måste ha en samsyn och agera samordnat i en given situation, för att åtgärderna mot brister i det finansiella systemet ska kunna bli effektiva. Till och med regeringen skriver på sin hemsida att ”samspelet mellan myndigheterna är viktigt, både i det förebyggande arbetet för finansiell stabilitet och vid en eventuell finansiell kris”. Däremot agerar man mycket lite för att lösa problemet. vet vi att samspelet mellan myndigheterna inte alltid fungerar på ett optimalt sätt, vilket jag bland annat beskrev tidigare. Detta vidimeras av utredarna i deras utvärdering av penningpolitik. Man konstaterar att ledningssystemet är vagt och att ansvarsfördelningen är otydlig. Samma resultat kommer en RUT-utredning, som vi initierade 2016, fram till. Där pekar man på problemen med en mycket otydlig ansvarsfördelning mellan myndigheterna, men också på de stora brister som finns i organisationen av arbetet med finansiell stabilitet. Även IMF pekar på dessa brister i sin rapport om arbetet med finansiell stabilitet. Att frågan är viktig och central för resultatet kommer FSPOS, Finansiella sektorns privat-offentliga samverkan, fram till i sin deklaration om kriskommunikation där man pekar på vikten av att ge en enhetlig bild av sakläget och beslutad åtgärdsinriktning. ”Det finansiella systemet bygger dock i högre grad på tillit. Själva systemets stabilitet bygger på förtroende, vilket innebär att misslyckad kommunikation kan utgöra själva orsaken till samhällsstörningen. kan lyckad kommunikation vara avgörande för lösningen.” Man kompletterar med: ”Överenskommelserna måste också vara förankrade innan krisen är ett faktum – under krisens gång är det .” Det saknas alltså inte underlag och fakta för att dra de slutsatser som vi har lagt fram i den motion som är grunden för vår reservation nr 1. Även regeringen borde ha uppmärksammat och redan ha åtgärdat situationen, men tyvärr har handlingskraften inte runnit till i detta avseende. Det är därmed viktigt att pekar ut färdriktningen och ger regeringen de instruktioner som behövs för att man ska klara av att vidta relevanta åtgärder. Finansiell stabilitet och finansmarknads-frågor Grunden för arbetet med finansiell stabilitet läggs i myndighetsbedömningar av de faktorer som påverkar den finansiella stabiliteten. Dessa presenteras i rapporter om finansiell stabilitet . och gör var sin rapport helt oberoende av varandra, och det är ett av huvudproblemen. Eftersom de olika myndigheterna har ansvar för olika delar av arbetet är det väsentligt att deras olika grundläggande bedömningar om en viss faktors risknivå pekar i samma riktning och att man inte kommunicerar divergerande budskap. Det är just sådana olikheter som har ventilerats offentligt ett antal gånger och skapat osäkerhet kring arbetet med finansiell stabilitet. Om man läser FSPOS kommentarer förstår man att detta inte är bra. Att det kan bli så beror på oklarheterna i respektive myndighets uppdrag, befogenheter och hur arbetet organiseras. Det är naturligtvis inte acceptabelt att det för avgörande arbetet med finansiell stabilitet undermineras av sådana brister. Därför menar vi att det krävs en uppstramning av hur det övergripande arbetet med finansiell stabilitet organiseras, så att myndigheterna tvingas att skapa en gemensam bild av verkligheten som omfattar samtliga berörda myndigheter och ger en gemensam beskrivning av det aktuella läget i rapporteringen om finansiell stabilitet. För att det ska vara möjligt måste ansvarsfördelningen göras väsentligt mycket mera strikt än vad som är fallet . Givetvis måste respektive myndighet ha ansvaret för sina respektive delar av rapporten. Sådana ändringar skulle i sig utgöra stabiliserande faktorer i förhållande till den nuvarande ordningen. Dessutom behöver vi en ordning där regering och riksdag utarbetar och beslutar om en tillräckligt omfattande uppsättning med verktyg som de olika myndigheterna har att arbeta med för att hantera de olika situationer som uppkommer. Dessa verktyg måste finnas på plats när de behöver användas så att arbetet inte drar ut och så att illasinnade krafter inte ges möjlighet att utnyttja brister i myndigheternas möjligheter att agera snabbt och effektivt. Det pågår nu en utredning om roll och eventuella ändringar i riksbankslagen. Det är bra, men inte tillräckligt, eftersom oklarheterna i ansvarsfördelningen är spridda över hela det berörda myndighetsområdet och därmed inte omfattas av utredningens uppdrag. För att undanröja problemet föreslår vi därför följande. För det första bör organisationen av makrotillsynen därför ses över och förtydligas. För de områden där det kan vara praktiskt med ett fortsatt delat ansvar ska det klart framgå vilka moment respektive myndighet har huvudansvar för samt hur myndigheterna ska samverka för att åstadkomma en gemensam syn. För det andra bör Finansiella stabilitetsrådet bli ett forum för samverkan med en gemensam beslutsprocess. Rådet bör också vara avsändare av den gemensamma rapporten om finansiell stabilitet. Det är viktigt att processen för överväganden och beslut blir fortsatt transparent i delar där det inte motverkar syftet, det vill säga att bygga stabilitet i det finansiella systemet. För det tredje bör myndigheternas befogenheter och verktyg utvecklas och göras tillgängliga för respektive myndighet att hantera under eget ansvar. Det är i det sammanhanget viktigt att respektive myndighet ges en tillräckligt bred och djup befogenhet, men också ansvar för att kunna agera och tillräckligt kraftfullt. Finansiell stabilitet och finansmarknads-frågor För att kunna genomföra detta har vi utarbetat ett utkast till ett kommittédirektiv. Det delar vi med glädje med oss till er i övriga partier om ni är intresserade av det. 9 (S) replik: Om jag i föregående inlägg hade anledning att säga att slår in öppna dörrar kan man säga att här sparkar man in öppna dörrar, rusar in och säger: Vi har lösningen. Man har tillsatt en riksbanksutredning som också nämnde. Men det intressanta är att man, just på grund av de problem som uppstod och de gräl som har varit mellan de olika myndigheterna, har gett i uppdrag att titta på dessa frågor för att se hur man ska kunna lösa dem. Jag håller gärna med om det som gäller överskuldsättningen i hushållen, domstolshanteringen och andra dumheter som förekommer i det sammanhanget. Men vi ändrade ju lagen. Har missat det helt och hållet? hänger man inte med i olika motioner, men här har man ju inte ens läst betänkandet. Jag kan inte se att det finns någonting i detta som i allt väsentligt inte berörs av . Möjligen finns det också en del pågående arbete inom EU. 10 (SD) replik: Det här blir nästan lite komiskt. har inte förstått vad vår motion och vår reservation i det här sammanhanget innehåller. pratar om en öppen dörr. Nej, det finns inga öppna dörrar, för det finns inte ens en dörr. Vi har ganska grundligt tittat på hur arbetet med finansiell stabilitet organiseras. Vi har också tittat på de olika utredningar som pågår. är ju avgränsad till organisation, arbetssätt och funktion. Den berör inte , inte Riksgälden och inte hur myndigheterna ska samverka, eftersom bara berör . Där är helt ute och cyklar med sin kommentar. Men vi har en ganska omfattande utredning som vi bygger detta på, och den ska jag med glädje överlämna till så att han kan läsa vad vi egentligen vill, om han inte förstod huvuddragen i mitt anförande. 11 (S) replik: Jag brukar läsa de motioner som tas upp i era anföranden. Jag brukar inte bara läsa yrkandena, utan jag läser hela motionen för att se vad man menar. Beskrivningen är korrekt. Det är ingen tvekan om att det finns ett problem med de olika myndigheterna och organen som har att besluta om detta. Man pekar också på den utredning som Goodfriend och King gjorde. Det är alldeles tydligt att detta behöver göras. Men man har också gjort det. Det är sant att den här utredningen i första hand handlar om , men det innebär ju inte att utredningen är förhindrad att ta initiativ för att reda ut de konflikter som har funnits. Det är ingen tvekan om att det har varit oklart om vem som har haft ansvaret för makrotillsynen. har det uppstått en ganska pinsam situation mellan de olika myndighetscheferna. Finansiell stabilitet och finansmarknads-frågor Jag har fortfarande svårt att förstå detta. Jag lovar att jag har både läst motioner och tagit en rejäl titt på Goodfriends och utredning, så i detta sammanhang känner jag mig helt lugn med att det är dessa frågor som kommer att utredas i . 12 (SD) replik: berör dock , inte och Riksgälden. Där har i sak fel. Det stämmer att vissa delar av det vi talar om finns med i kommittédirektivet till , men det är bara en liten del av det hela. Det är helheten som är viktig när vi talar om hur vi organiserar det övergripande arbetet. Det handlar inte om detaljer för en enskild myndighet utan om hur vi bygger upp ett helt arbetssätt med finansiell stabilitet. Jag vill läsa upp slutsatsen från den utredning som vi initierade och som gjordes av , . Jag nämnde den tidigare. Den säger ganska väl vad detta handlar om. Utredningen är på totalt 19 sidor och beskriver hur illa regelverket för dessa myndigheters arbetssätt är utformat. Slutsatsen är ungefär följande: Det är alltså i praktisk och formell mening inte helt klarlagt hur arbetet med finansiell stabilitet ska fördelas mellan och . Detta arbete med och fördelningen av ansvaret för makrotillsyn och finansiell stabilitet rörande det finansiella systemet har ännu inte utkristalliserat sig med avseende på formella ansvar. Detta är grundpelaren och säger nästan allt. Det handlar inte bara om och inte heller om bara någon av de andra myndigheterna utan om det övergripande arbetet. 13 (S): Jag har tillsammans med min partivän i motionerat om kontanthanteringen. Bakgrunden är enkel. Vi rör oss ute i våra valkretsar. I och i träffar vi människor. Få frågor berör människor så mycket som nedlagda bankkontor, igenmurade bankomater och straffavgifter för att få lämna in sina resurser från föreningar av skilda slag.