prot · H50950 · 2017-12-14 00:00:00 — Det är då man får inkomster, och det är då man kommer med i gemenskapen. Att höja bidragen, alla de bidrag som ni nu ska höja, betyder det att människor kommer tillbaka till arbetet snabbare? Nej, definitivt inte! Vi står oerhört långt ifrån varandra i det här sammanhanget. När det gäller att slå sig för bröstet och säga att när ni styr eller inte styr går det bra eller dåligt vet vi ju alla att konjunkturerna går upp och ned. Vi vet att det är betydligt lättare att få arbete , när det är högkonjunktur. Men förbjude att det på något sätt viker nedåt igen! Det vore förödande. Vi måste på alla sätt jobba på att få människor att medverka till att de kommer in i jobb. Det är det som är det viktiga. Då står ingen utanför. Att styra åt det hållet kan vilken regering som helst göra. Det gjorde vi under Alliansens tid, och det tänker fortsätta göra efter nästa val. Det kan jag lova. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktions-nedsättning Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 16.) § 12 Utbildning och universitetsforskning betänkande 2017/18:UbU1 Utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning (prop. 2017/18:1 delvis) 20 (M): Mina vänner och kollegor i denna kammare! I morse var det 1 ½ miljon barn som gick upp, borstade tänderna och förhoppningsvis åt frukost – om de också bäddade sängen gjorde de nog sina föräldrar lyckliga – innan de gick till skolan. Där möttes de av 200 000 lärare. Tillsammans tar dessa barn och ungdomar och lärare ett av de absolut största ansvar man kan ta för sitt eget liv och gemensamt för vårt land. De förkovrar sig, de utmanar sina egna färdigheter, de kämpar och sliter för att lära sig mer och växa som människor. Skola och utbildning är det absolut viktigaste instrument vi har för att skapa rättvisa möjligheter i en värld full av ojämlikhet. Alla föds vi med olika förutsättningar. Alla har vi olika bakgrund, och vi utvecklar olika intressen och förmågor. Men det är i skolan vi möts för att på gemensam grund bygga livschanser. Så möjliggör vi inte bara klassresor; så bygger vi också hela vårt land starkare. Med kompetens möjliggör vi fler konkurrenskraftiga företag, och med tillgång till kompetensutveckling möjliggör vi livslångt lärande och skapar omställningsförmåga. I ett land som fullt ut tror på idén att det är vart du är på väg som spelar roll och inte varifrån du kommer, som tror att den idén är på riktigt och inte bara en sliten politisk klyscha, är det en idé som förpliktar. Att skapa likvärdiga förutsättningar för alla kräver att kunskapsuppdraget får stå i fokus. Låt oss här vara tydliga med att vi i har misslyckats med det kompensatoriska uppdraget. När kunskapsuppdraget har fått stå tillbaka är det de som har de sämsta förutsättningarna som har drabbats värst. De som har goda förutsättningar klarar sig helt enkelt bra ändå. Skillnaderna är för stora mellan kommuner, mellan skolor och mellan klassrum. Det är en orimlig ordning. Varje förälder ska kunna känna sig trygg med att deras barn går till en bra skola när de ger sig iväg . Svensk utbildningspolitik och svensk skola förtjänar högre ambitioner. Vi vet av forskning och beprövad erfarenhet att höga förväntningar på elevers förmåga och kunskapsutveckling är avgörande för att nå goda resultat i skolan. Svensk utbildning har dock alldeles för länge präglats av ursäkter, och det är dags att vi på fullaste allvar har höga förväntningar på elevernas utveckling, lärarnas kompetens och våra rektorers ledarskap. Men det är också hög tid att svenska folket ställer högre förväntningar på vår utbildningspolitik. har avsevärt mindre undervisningstid än andra jämförbara länder. I tappar svenska elever ett helt läsår jämfört med andra. På vissa av våra gymnasieprogram har vi hälften så mycket undervisningstid som man har i andra länder. Svenska elever och studenter går långa dagar i skolan men får alldeles för lite undervisning. Detta är inte hållbart om vi vill vara något annat än mediokra. Kvalitet i undervisningen är och förblir prioritering nummer ett i skolan. För att göra detta möjligt behövs ett större fokus på ämneskunskaper och färdigheter. Det centrala kunskapsinnehållet måste bli tydligare, och kunskapsuppdraget måste återigen sättas i centrum. En förutsättning för detta är att det råder ordning och reda i skolan – att svenska lärare och elever har den trygghet och arbetsro som faktiskt behövs för att de ska kunna prestera. är tyvärr världsledande när det gäller sena ankomster och dålig ordning, när vi jämför oss med andra länder i bland annat . Hälften av eleverna uppger för Skolinspektionen att de störs på lektionerna. En fjärdedel av lärarna uppger att de har utsatts för hot eller våld. I går mördades en elev på en svensk skola. Ett liv släcktes när det precis hunnit börja. En annan elev har för evigt förstört sitt eget liv. Detta är en tragedi utan dess like på ett personligt plan, men det är också ett problem för hela vårt skolsystem när elever och föräldrar inte kan lita på att den trygghet som ska finnas i skolan finns där. Reformer behövs för att tydliggöra ansvar och befogenheter. Evidensbaserade arbetssätt mot hot, trakasserier och kränkande behandling måste in på skolan, och skolan måste på fullaste allvar bli en plats som präglas av trygghet och arbetsro. Det kanske viktigaste instrumentet för att utveckla svensk skola är våra lärare. Jag skulle vilja påstå att politiken länge har överskattat sin egen roll och underskattat lärarnas roll för förändring i skolan. Kvalitet är inget som uppstår vare sig i kommunens årsbokslut eller i betygsättning. Kvalitet uppstår när skickliga lärare möter eleverna i klassrummet, förmedlar sin kunskap och hjälper eleverna att utveckla sina egna färdigheter och kunskaper. Svensk politik behöver fokusera mer på att ge lärarna bättre förutsättningar. Vi har haft en positiv utveckling det , som måste fortsätta. Lärarutbildningen behöver innehålla mer ämneskunskap, mer ledarskap och mer ämnesdidaktik, och undervisningstiden för lärarna behöver öka. Vi behöver också se till att de bästa lärarna får chansen att jobba i de skolor som har de absolut tuffaste utmaningarna. Det är därför hög tid att vi utvecklar karriärtjänstreformen och ser till att de lärare som har de absolut starkaste kvalifikationerna tar sig an att jobba i utanförskapsområdena. förslag om utveckling av professionsprogram och kompetensutveckling för lärarna går hand i hand med det som också Alliansen har föreslagit. Det är en välkommen utveckling om vi kan få detta på plats så att vi inte behöver förlita oss på att det bara är lärarutbildningen som ger kompetensen för en hel karriär utan att lärarna också kan fortsätta att utvecklas i sin yrkesroll och vill vara kvar i yrkesbanan stället för att lämna den. En sak är klar om vi ska lyckas kompensera för den bristande likvärdigheten i svensk skola: Staten måste vara beredd att ta ett större ansvar för de skolor som underpresterar. Skillnaderna är som sagt för stora , inte främst mellan kommuner och mellan skolor utan faktiskt mellan klassrum. Detta är inte en ordning som kan accepteras. Samverkan för bästa skola, som den rödgröna regeringen har satt igång tillsammans med , visar tydligt att god kompetens finns hos för att faktiskt utveckla de skolor som har de tuffaste förutsättningarna. Men den kompetensen når inte ut dit där den bäst behövs. Därför har föreslagit att vi ska inrätta nationella kvalitetskrav för skolan och andra delar av välfärden så att det blir möjligt att följa upp i vilka skolor och vilka klassrum man lyckas med kunskapsuppdraget och i vilka man inte gör det. Där man misslyckas ska kunskapskontrakt tecknas så att åtgärder kan sättas in av huvudmannen och staten tillsammans. Den som inte vill delta eller som misslyckas och inte levererar det som utlovats ska drabbas av kännbara repressalier. Detta ska gälla oavsett huvudman. Ska vi ha höga förväntningar på våra elever och våra lärare måste vi också ha höga förväntningar på att politiken levererar. Låt det en gång för alla vara klart och tydligt: Det är ingen rättighet i detta land att driva en dålig skola. Tvärtom har varje barn rätt att gå i en bra skola. Låt mig avslutningsvis konstatera att behöver en kunskapsskola – för att klara omställning och konkurrenskraft och för att möjliggöra livschanser. Detta kräver en skola med högre ambitioner och fokus på kunskap, där elever och lärare har arbetsro. och Alliansen är villiga att ta ansvaret och det politiska ledarskapet för att möjliggöra detta. Tyvärr har dock valt att ställa sig bakom regeringens förslag till budget. elever och studenter får således vänta på fler reformer för kunskap och ordning och reda i skolan. 21 (SD): Jag skulle vilja börja där föregående talare slutade. Vi hade, vilket talaren kanske inte håller med om, en chans att faktiskt fälla regeringens budget. Men de andra partierna valde att inte rösta så som vi föreslog, det vill säga på en gemensam alliansbudget, och då hamnade vi där vi är . ska vi tala om budget, herr talman, och jag avser att komma tillbaka till just punkten om pengar. Men först vill jag tala om några andra saker. Det var otroligt trevligt att läsa en artikel skriven av , före detta ordförande för . Han slaktar nämligen en helig ko som ingen vågat slakta: lärarutbildningen. Vi kan ändra och reformera, herr talman, hur som helst, men så länge lärarutbildningen ser ut som den gör, med samma utbildare , blir slutresultatet detsamma. Det finns alldeles för många utbildare som är alldeles för långt från verkligheten och skulle behöva komma ut i verksamheten. Eftersom skolan är mer eller mindre separerad från samhället, i stället för tvärtom, herr talman, blir det väldigt tokigt. Jag ska be herr talmannen tänka väldigt långt tillbaka, till den tid när han var en liten parvel och jag själv var ett litet barn. Det var ungefär på stenåldern vi var så unga. Då hade vi lärare med en väldigt bra utbildning. De var kunniga i sitt ämne och hade en bra ledarskapsutbildning, och framför allt var de pedagogiskt kunniga. Sedan har lärarutbildningen ändrats gång på gång. Vi har spridit lärarutbildningen på fler och fler olika högskolor. När var här och tittade föreslog de att vi skulle ta bort ungefär tio av de lärarhögskolor vi har därför att de inte håller kvaliteten. Vad var det då som gjorde att den här bästa läraren som herr talmannen kanske tänkte på förut när jag talade om skolan – vi har alla någon lärare vi tänker på som den bästa – var den bästa? var det att man var ämneskunnig, var en duktig ledare och pedagog och var närvarande. Man hade tid, och man orkade vara en bra lärare. Finns det många bra lärare i systemet ? Ja, herr talman, det finns otroligt många bra lärare. Men de orkar inte vara bra lärare, och jag ska återkomma till varför. Vad var det som gjorde att denna lärare var bra? Jo, det var för att man inte släppte in vem som helst på lärarutbildningen. Det var en viss standard. , för , visar det sig att man återigen kan komma in på lärarutbildningen med ett resultat på 0,05 från högskoleprovet. Jag anser inte att det är nästa generations duktiga lärare som har så lågt resultat på detta kunskapstest. Vad behöver vi göra? Vi kanske ska se till att vi har gemensamma tester på alla lärarutbildningar. Om man läser matematik på lärarutbildningen, oavsett vilket universitet eller vilken högskola man läser på, ska det en gång säkerställas att det är samma kvalitet på alla utbildningar. Det kan göras med ett enkelt digitalt test. Kan alla till exempel sats eller inte? Har de förstått det när de går utbildningen? Det ska kanske vara som i , där man går bredvid någon innan man ens över huvud taget söker in på lärarutbildningen. Staten betalar under en eller för att man ska kunna gå bredvid en duktig och kunnig lärare i denna Singaporemodell, som jag kommer att tala mer om . Där kan man direkt avgöra om en person har vad som krävs för att bli en bra lärare. och Linnéuniversitetet har infört ett lämplighetstest. 3–av alla elever som valde att göra lämplighetstestet fick inte gå vidare för att de var direkt olämpliga. Vi måste städa lärarutbildningen, och vi måste se till att den faktiskt innehåller saker som är viktiga för den. Hur gör vi detta? Vi kan börja med att lyssna på företagen. Det är faktiskt företagen som ska anställa de elever som kommer ut från utbildningen. Där har vi någonting som vi måste jobba otroligt mycket med. Jag tror nämligen att bilen inte blir bättre än den utbildning som mekanikern har. Om vi översätter detta till skolan tror jag att de flesta förstår vad jag talar om. Jag lovade att återkomma till pengarna, och det ska jag göra . Är det mer pengar som vi behöver i det svenska skolsystemet? Är det fler miljarder som vi behöver stoppa in? Nej, det är det inte. Det land som har lyckats bäst i världen med sin skola, nämligen , använder av sin bruttonationalprodukt till skolan. I använder vi , nästan dubbelt så mycket pengar. Men vi är inte närheten av resultatet i . Jag tror nämligen inte att ett badkar som läcker för att det har en massa hål kommer att fyllas om man häller i mer vatten. Jag tror att man ska laga hålen först. Hur gör vi detta? Vi har föreslagit Singaporemodellen som en modell som har 18 olika nivåer, där man fokuserar på ämneskunskap, ledarutbildning eller pedagogisk kunskap. I denna Singaporemodell finns det tillräckligt många olika nivåer för att alla lärare ska hitta sin plats. Självklart finns det olika kunskapsnivåer hos lärare; konstigt vore det annars. Här har man möjligheten. Det blir verkligen också en löneskillnad på riktigt för dessa personer. , som är en klok person, nämnde en sak men glömde att säga en annan sak. Det är nämligen så att de svenska eleverna har 200 fler timmar i skolan än barnen i . Det handlar alltså inte om antalet timmar, utan det handlar om kvaliteten på de timmar som man har i klassrummet. Vi har föreslagit jourklasser och även pliktskola. har återigen, och jag håller med föregående talare, en människa blivit dödad på grund av att vi inte har någon säkerhet i de svenska skolorna . När vi gick skolan fanns det också problem, men inte på den nivå som . Man knivmördade inte, man knivskar inte och man misshandlade inte. Detta fanns inte. Framför allt, herr talman, fanns inte dessa problem så långt ned i åldrarna – i 12–13-årsåldern – som . Det är stora problem kring detta. Vi har föreslagit pliktskola. Någonstans måste vi bestämma oss för att de elever som finns i det svenska skolsystemet måste vara skyddade när de går i den svenska skolan. Pliktskola innebär helt enkelt att man plockar bort den elev som är föremål för förundersökning eller som har befunnits skyldig till ett brott till dess att man kan hantera denna elev på ett korrekt sätt. Vi kan inte fortsätta att offra de elever i klassrummet som faktiskt vill lära sig någonting. Vilka lösningar är det som vi presenterar från i vår budget? Det handlar om kringpersonalen. Vilka är det? Jo, det är den personal som kommunerna har använt som budgetregulator. Så fort budgeten har varit lite dålig har man skurit ned på det svenska skolsystemet lite till, lite till och lite till. Vi lärare är lite dumma i huvudet, så vi gör dessa saker också. Vi tar i, sedan tar vi i lite till och så vidare. Till slut slutar vi, byter yrke eller sjukskriver oss. Så är lärare som människor. Vi är empatiska, och vi vill göra allting. Vi kan inte stå och titta på när en elev mår dåligt. Då vänder vi ut och in på oss själva. När man har skurit ned på antalet kuratorer, sjuksystrar, skolläkare och all personal som finns runt omkring lärarna, då måste lärarna göra detta också, därför att vi lärare vill att det ska fungera. Vi vänder ut och in på oss själva. Ett förstatligande av många av de saker som ligger på kommunerna skulle innebära besparingar både när det gäller pengar och när det gäller elever. Hur kommer det sig att vi har hamnat där vi är , i en skola som har så mycket problem? Jag skulle våga gissa, herr talman, att det beror just på nedskärningarna av kringpersonalen, som gör att lärarna inte orkar vara bra lärare. Vi tappar både kunskap och personer som kan ta hand om elever som inte mår bra. Har man ingen att tala med går man inte in i klassrummet och pratar, utan då blir man utåtagerande i klassrummet. Vi har också föreslagit förberedelseskola, så att de nyanlända som kommer till faktiskt kan svenska innan de kliver in i klassrummet och att de faktiskt kan tillgodogöra sig den utbildning som ges i det normala svenska klassrummet. Där behöver man gå tills man kognitivt, socialt och kunskapsmässigt när det gäller det svenska språket faktiskt kan tillgodogöra sig utbildningen. Det är trevligt att höra att även har tänkt som vi när det gäller academy schools, som vi fick med oss från när vi var där – ett statligt övertagande av de skolor som inte fungerar; det kvittar om de är privata eller kommunala. Vi måste gå in och se till att en skola år inte kan underprestera; det går inte. Det skulle vara trevligt att ta en kopp kaffe med och prata om detta. Då kanske vi kan ta fram en bra plan för detta, även med de andra partierna. Det viktigaste för alla våra lärare, elever och kollegor där ute är nämligen långsiktighet. Låt oss här inne bråka om småsaker i skolan. Vi hittar säkert på saker som vi kan bråka om. Men en långsiktighet när det gäller de viktigaste och de mest grundläggande sakerna är vad det svenska skolsystemet behöver, inte en massa nya reformer. Vi har även föreslagit att karensdagen ska tas bort för lärare och all personal i skolan. Alla som jobbar som lärare vet att när man jobbar som lärare är dessa kära barn ganska så snoriga vissa tider . Om man som lärare får en karensdag när man blir sjuk – en lärarlön är inte alltför stor att leva på – går man till skolan ändå och jobbar. Då smittar man sina kollegor och andra. Jag vet inte hur många lärarkollegor som har kommit in i fikarummet och hostat och sagt att de egentligen inte borde vara där. Nej, det borde de egentligen inte vara. Men man gör det ändå, eftersom man inte vill knuffa över allt ansvar på sina kollegor. Men vi föreslår att karensdagen tas bort för lärare och all personal i skolan. Hur vill vi att skolan ska se ut? Jag tror väldigt mycket på att vi behöver ha ett samhälle som sitter ihop. Vi kan inte som låta skolan och det övriga civilsamhället leva var för sig. Vi måste se till att koppla ihop dem. Det gör man med små och enkla medel som att se till att arbetslivsorienterad undervisning bedrivs. Vi ser till att företagen får komma in och berätta för skolorna vad de vill. Jag vet inte det. Det är jag jobbade som lärare, och jag har inte koll på exakt vad företagen vill . Lärarutbildningen innehåller inte heller direkt några bra fortutbildningar när det gäller vad lärarna behöver och vad eleverna behöver. Just nu är lärarutbildningen mycket flexibel, och det är bra, därför att samhället är mycket flexibelt. Med tanke på att samhället är så flexibelt som det är vet vi inte vad eleverna behöver kunna . Därför är det så otroligt viktigt att vi arbetar tillsammans med näringslivet, dit eleverna faktiskt ska. Vad är skolan egentligen? Det är av ett sätt att försöka lära sig hur man lär sig. Genom att ta till sig dessa saker och genom att ha kontakt med samhället vet man helt plötsligt varför man studerar. Jag ska ta ett exempel. Jag var på ett studiebesök på ett företag med en elev i årskurs 5 eller 6. Helt plötsligt blev elevens ögon hur stora som helst. Han kom in på ett företag som han insåg att han ville jobba på. Han sa: Magistern, här vill jag jobba. Prata inte med mig, sa jag. Prata med den som äger företaget. Det gjorde denna elev. Han gick fram och pratade med den person som ägde företaget. Ägaren av företaget talade om för eleven vad han skulle göra – att han skulle gå ut årskurs 9 med vissa betyg, att han skulle välja en viss gymnasieinriktning, att skulle ta körkort och att han skulle sommarjobba på företaget så mycket han kunde. Denna elev hade motivation under resten av sin studietid. Med detta sagt önskar jag alla lärarkollegor, alla rektorer, alla elever i och även mina kollegor i en skön jul. I detta anförande instämde (SD). 22 (M) replik: Jag får väl ta och tacka och för fikainbjudan. Jag tror dock inte att det skolor behöver är fler fikapauser, utan jag tror att det som behövs är fler reformer för stärkt kunskap. Jag tror att det är där vi ska ta vår utgångspunkt. Om primärt är intresserade av att fika tror jag att det finns andra politiska partier man kan göra det tillsammans med och där man har större framgång just på fikafronten. Den svenska skolan behöver reformer för att stärka kunskapsutvecklingen. En sådan reform vore att göra tioårig genom att se till att förskoleklassen faktiskt blev den nya årskurs 1. Det är någonting denna riksdag har fattat beslut om ett flertal gånger tidigare, men där har bytt fot. Man har gått på den rödgröna regeringens linje och valt att i stället göra förskoleklassen obligatorisk. Förskoleklassen faller därmed utanför de viktiga delarna av läroplanen och skollagen, vilket hade varit den stora fördelen med att inkorporera den i . Då hade även pedagogiken kunnat användas hela vägen igenom. Vi vet också från modern forskning att elevernas syn på förskoleklassen är att den ger en känsla av att tvingas börja skolan två gånger. I stället för att fika borde alltså kanske i stället fundera på hur stringent man är i sin politik och leverera reformer som faktiskt leder till ökad kunskapsutveckling. Detta väcker också vissa andra frågor om hur egentligen ser på utbildningspolitiken. Man står i talarstolen och hävdar att mer pengar inte är lösningen, men den som läser budgetförslag ser att det handlar om mer pengar överallt. Det är småsatsningar överallt, på alltifrån att rusta upp skolgårdar till att finansiera skoluniformer till elever. Detta är ett återkommande tema från , i utskott efter utskott och på område efter område: Pengar ska kastas på alla problem, helt enkelt. Det tvingar mig att ifrågasätta seriositeten i politik. 23 (SD) replik: Om man har jobbat som lärare i ett system där det under en kort lärarkarriär har genomförts reformer fem gånger inser man ganska tidigt att det inte är mer ryckiga reformer vi behöver. I stället behöver vi en långsiktig politik. Jag förstår att tycker att det är kul att göra sig lustig över detta med fikapauser, absolut, men det vi som politiker behöver göra är att faktiskt sätta oss ned och gemensamt komma överens om en långsiktig politik – precis som gjorde. Jag tror att det var 1985, fru talman, som bestämde sig för att det var dags att sluta bråka om skolan. Alla politiska partier satte sig ned, och har man genomfört en halv reform. har genomfört fem stora reformer. Det är inte fler reformer vi behöver. Huruvida man anser att vi har bytt fot eller inte beror nog på om man läser vad vi har skrivit från början. Vi är ju vågmästare i riksdag, och av den anledningen kan vi ibland försöka tvinga fram olika steg från de olika partierna. Eftersom de olika partierna konsekvent väljer att inte tala med oss, oavsett hur bra politik vi har, och eftersom har valt att kopiera extremt mycket av vår politik – , – och springa ifatt oss i olika ämnen är ju frågan: Varför inte sätta sig ned och tala om dessa frågor? Nej, vi har inte bytt fot, . Om du läser exakt vad vi har skrivit från början ser du att vi stod i mitten i den här frågan. Regeringen låg någonstans långt ute på kanten, och Alliansen låg lite närmare oss . Därefter har regeringen närmat sig oss, och helt plötsligt var regeringens förslag närmare vårt originalförslag än vad Alliansens var. Då väljer vi att genomdriva den politik som ligger oss närmast om hjärtat och inte det Alliansen tycker. Om ni känner er svikna av det är det ert problem, inte mitt. 24 (M) replik: Ja, att svensk skola inte behöver ryckiga reformer utan långsiktiga spelregler är helt korrekt. Det är just därför det är så anmärkningsvärt att inte ser bjälken i det egna ögat.