prot · H409125 · 2017-06-14 00:00:00 — Och det gör vi på mängder av olika områden, i bostadsområden men också på brottsutsatta platser. Det är det centrala, inte varifrån människorna kommer utan framför allt vad de gör och varför de gör det. Och det hänger inte ihop med etnicitet i första hand utan med sociala faktorer och klass. Så enkelt är det. 213 (SD) replik: Tillsammans mot brott – ett nationellt brotts-förebyggande program Jag och har helt enkelt helt olika uppfattningar om vad som är viktigt att prioritera. Vi vill ge regeringen i uppdrag att beställa en rapport av . Det har funnits en sådan rapport tidigare, vars mätperiod slutade . Efter det har vi haft en historiskt stor invandring till , från kulturellt avlägsna länder. Det är klart att det får effekter på samhället. Det får effekter på kriminaliteten också. Om inte har varit uppmärksam på nyhetsreportagen om sexövergrepp på festivaler och liknande rekommenderar jag att han gör en liten nyhetssökning och en ny analys av varför de nya sexuella övergreppen sker runt om i vårt land. Det har inte endast med social bakgrund och klasstillhörighet att göra. Om man inte vill se det sviker man många brottsoffer. Då kommer man nämligen att blunda för många nödvändiga åtgärder, exempelvis när det gäller att jobba med integration och assimilation för att de personer som har kommit till ska bli en del av det svenska samhället, så att man får någon sorts grundläggande gemenskap på värderingsgrund. Då kan sexuella övergrepp som kan ha rasistisk karaktär motverkas. Jag rekommenderar att göra en liten nyhetssökning och ta en funderare på hur man bäst motverkar brott som inte endast har social klass och tillhörighet som bakgrund. 214 (MP): Det är sannerligen en glädjande dag . Först debatteras en klimatlag i kammaren, och ska vi diskutera regeringens skrivelse Tillsammans mot brott – ett nationellt brottsförebyggande program. Det är det första initiativet som en regering har tagit för att samla arbetet för att förebygga brott. Det är mycket glädjande och efterlängtat. När jag träffade människorna på i Järva var temat trygghet och hur vi motverkar brottslighet. Det efterfrågades satsningar på välfärden, satsningar på att barn ska klara av skolan. Och det efterfrågades satsningar på fler poliser nära medborgarna. Det efterfrågades helt enkelt fler satsningar för att förebygga brott på olika sätt. Det brottsförebyggande arbetet har många olika dimensioner, alltifrån att bygga en stark välfärdsstat till att sätta lås och larm på en enskild villa. Syftet med det brottsförebyggande programmet är att engagera alla aktörer vi behöver för att förebygga så många brott vi kan. Polisen har ett tydligt uppdrag i grunden om att förebygga brott. Många andra verksamheter, såväl statliga som kommunala, ideella och företag har helt andra syften i grunden. Men ibland är också deras verksamheter brottsförebyggande. Vissa har också som sitt huvudsyfte att förebygga brott. Med det här programmet vill vi engagera alla dessa aktörer så att vi tillsammans och i samverkan får bästa möjliga resultat. Kommunerna sitter på otroligt många möjligheter. Det är kommunerna som planerar bostadsområden. De kan göra det lättare eller svårare för polisen att ingripa mot brott. De kan göra det tryggare eller mindre tryggt för de kvinnor som går hem . känner sig var tredje kvinna otrygg. Tillsammans mot brott – ett nationellt brotts-förebyggande program Vi vill få med näringslivet. Det finns företag som har en affärsidé som i sig bidrar till att förebygga brott – jag nämnde Lås & Larm. De butiksägare som verkar i utsatta områden ska kunna bidra till att de själva inte utsätts för brott i lika stor utsträckning och till att minska brottsligheten i området. Civilsamhället har en helt central och värdefull roll. huvudsyfte är ju inte att se till att ungarna inte klottrar och kastar sten på polisen, men det är en värdefull bieffekt till det som de gör. Det finns föreningar som bedriver avhopparverksamhet från våldsbejakande högerextremism. Kvinnojourer och brottsofferjourer gör ett enträget arbete som kan vara den avgörande faktorn för att en kvinna som har levt med våld ska våga ta steget och söka hjälp. bidrar till en minskad alkoholkonsumtion och därmed minskad brottslighet. Pensionärsorganisationerna ser till att de äldre får kunskap och verktyg för att värja sig mot bedragare. Vi vill att kommunerna krokar arm med dessa organisationer och ger det stöd som behövs för att de tillsammans med alla goda krafter i samhället ska kunna fokusera på sin kärnverksamhet. Det är också mycket glädjande att det nationella programmet har ett tydligt jämställdhetsperspektiv. Vi vet att kvinnor i större utsträckning känner otrygghet. Det är inte kopplat bara till utsattheten för brott, utan det är också kopplat till upplevelser och rädslor. Vi måste ta krafttag för att sluta den trygghetsklyfta som finns mellan män och kvinnor. Det finns också ett tydligt jämställdhetsperspektiv när det gäller dem som begår brott. Det talas om vikten av att motverka skolmisslyckanden. Jag instämmer i det. Vi har talat om vikten av att unga får arbete. Jag instämmer i det. Det är helt centralt. Men det talas också om mer perifera faktorer såsom vilket land ens föräldrar är födda i. Av alla sexualbrott begås av män. Därför är jag otroligt glad över att fokus nu riktas mot de destruktiva maskulinitetsnormer som ligger bakom idén om en mans rätt att inskränka en kvinnas kroppsliga integritet. Detta är något av det absolut viktigaste i det brottsförebyggande arbetet. Här hakar programmet på regeringens tioåriga strategi för att motverka mäns våld mot kvinnor, våld i nära relationer, våld i hederns namn, prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Det nationella brottsförebyggande programmet kommer att innebära ett mer strukturerat, kunskapsbaserat arbete som involverar fler aktörer. Det innebär också en helhetssyn. Mer av det brottsförebyggande arbetet ska integreras i bland annat kommunernas löpande arbete. Man kommer att arbeta mer med den situationella preventionen. Det kan vara kameraövervakning i parkeringshus men inte kameraövervakning i vartenda sovrum där en våldtäkt riskerar att begås. Mer forskning ska också användas i det praktiska arbetet. Det är så och inte genom att vi politiker hittar på våra egna lösningar som vi kommer att nå största möjliga framgång. Därför vänder jag mig starkt emot både rättsosäkra och i grunden plakatpolitiska förslag om zonförbud. Det går ut på att om någon beter sig lite subjektivt trygghetsstörande ska denna person utan rättegång kunna dömas till att inte få vistas på en viss plats. Tillsammans mot brott – ett nationellt brotts-förebyggande program Det som oroar mig är dock att vissa av de stora ambitioner som vi verkar att vara eniga om inte kommer att leda till den stora förändring som vi vill se. I och med det tillkännagivande som de borgerliga partierna och nu driver igenom plockar man bort ett verktyg från det brottsförebyggande arbetet, nämligen den nationella samordnaren. Syftet med den nationella samordnaren är bland annat att skapa medial uppmärksamhet och engagemang för dessa frågor. I när kommuner och andra organisationer står inför många olika utmaningar på många olika områden finns det risk för att det brottsförebyggande arbetet får lägre prioritet än vad det annars hade fått, och det är olyckligt. De borgerliga partierna tycker i fråga om det brottsförebyggande arbetet att det är nog med nationella samordnare. Argumenten är i grunden ganska byråkratiska. Man tycker inte att det är en bra modell för att organisera sig. Faktum är att något alternativ för hur vi ska entusiasmera kommuner och andra aktörer inte har presenterats. Jag hoppas att vi gemensamt ändå kan arbeta för att hitta en lösning på detta mycket viktiga område. Med detta vill jag yrka bifall till reservation 5. I övrigt vill jag tacka regeringen för ett bra arbete med ett nationellt brottsförebyggande program. 215 (V): Jag vet inte hur ni gör, men när jag går hem har jag alltid en nyckel i handen. Det är ju egentligen en ganska löjlig grej, för jag vet inte alls hur man slåss. Jag har inte en aning om det. Men jag går alltid med nyckeln i handen som ett slags trygghet. Jag har aldrig känt mig trygg utomhus, och jag har aldrig haft anledning att känna mig trygg utomhus. Det finns män där – män som jag har fått lära mig är farliga, män som springer omkring och skräms i elljusspåret, män som är fulla, män som våldtar, män som jag ska akta mig för. Jag ska akta mig för att ha för höga klackar, för då kan jag inte springa ifrån männen tillräckligt snabbt. Män är farliga helt enkelt. Och hjälper den där nyckeln i handen, i alla fall rent hypotetiskt. Brås senaste siffror visar att jag inte är ensam om att vara rädd. Jag är snarare en liten del av en stor mängd kvinnor som har blivit räddare . Och det är exakt det som den strukturella könsmaktsordningen har lärt oss – att vara rädda. Det här är inte ett problem som varje kvinna ska lösa individuellt genom något slags personlig övertygelse om att det faktiskt inte är alla män som våldtar och dödar kvinnor. Det är ett strukturellt problem som faktiskt börjar med mannen, med mansnormen och med varför män använder så hysteriskt mycket våld. Regeringens brottsförebyggande program är bra som tar ett stort grepp kring det brottsförebyggande arbetet. Det sker inte i ett sammelsurium av hårdare straff och fler poliser, utan det är ett arbete som sker från kommunen till staten och utifrån att ingen ska vara rädd när man ska gå hem . Brottsförebyggande arbete sker främst genom en bra skolgång, en stark välfärd och ett jämställt samhälle. Tillsammans mot brott – ett nationellt brotts-förebyggande program Det sexualiserade våldet är fortfarande ett av de största hoten mot kvinnors hälsa och ett hinder för att nå ett jämställt samhälle. Våldet präglar kvinnors liv, och överallt utmanas kvinnors rättigheter ständigt på olika sätt både i och internationellt. Mäns våld mot kvinnor existerar inte i ett vakuum utan är det yttersta uttrycket för ett ojämställt samhälle. Vi måste därför se hur maskulinitetsnormer, maskulinitet, makt och våld hänger ihop och hur stereotypa könsroller påverkar mäns beteende och syn på framför allt kvinnor och hbtq-personer. Detta måste vi göra för att sedan kunna vidta åtgärder och slutligen uppnå ett samhälle fritt från sexuellt våld. Det behöver tas fram ett nationellt handlingsprogram mot våldtäkter och sexuellt våld. anser även att sex- och samlevnadsundervisningen behöver utvecklas, att feministiskt självförsvar bör införas från årskurs 7 och att sexistisk reklam bör förbjudas. Vi vill öka genuskompetensen och stärka jämställdhetsarbetet inom förskolan och skolan, eftersom grunden för de föreställningar om kön och sexualitet som präglar hela vårt samhälle etableras där redan i mycket tidig ålder. Vi i är mycket glada och stolta över att vi tillsammans med regeringen har kommit överens om att avsätta pengar i budgeten för att finansiera införandet av obligatoriska moment om mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer i ett antal utbildningar till yrken där man just träffar utsatta kvinnor och barn. Det blir en obligatorisk utbildning för bland annat läkare, jurister och socionomer. I Brottsförebyggande rådets trygghetsundersökning svarade en tredjedel av de tillfrågade kvinnorna att de antingen kände sig otrygga, mycket otrygga eller att de inte alls går ut i det egna bostadsområdet sent om kvällarna. Bara en tiondel av männen svarade likadant. Detta är ett av alla skäl till att det brottsförebyggande arbetet i allmänhet och planeringen av stadsmiljöer och bostadsbyggande i synnerhet behöver ett tydligt feministiskt perspektiv. Men det går att göra vissa saker för att skapa trygghet, till exempel att planera städer bättre. Man kan bygga städer och bostadsområden så att de känns och upplevs som trygga. har länge drivit frågan om feministisk stadsplanering. I , där sitter som en del av majoriteten, har vi sett till att skriva in krav på en feministisk stadsplanering i ägardirektiven för stadens bostadsbolag. Ytterst är detta en fråga om demokrati. Det offentliga rummet tillhör alla och måste därför vara tryggt och välkomnande för alla, oavsett vem man är. Det handlar om enkla saker. Väl upplysta gångstråk är viktiga för att öka tryggheten, men framför allt behöver det offentliga rummet återigen bli en viktig plats som angår oss alla. Även om det är kommunerna som har planmonopol och förfogar över stadsplaneringen bör regeringen kunna vidta åtgärder för att stimulera och uppmuntra till ett tydligt feministiskt perspektiv vid stadsplanering och bostadsbyggande. Regeringen bör därför återkomma med förslag på åtgärder som syftar till att uppmuntra och stimulera förekomsten av feministisk stadsplanering och bostadsbyggande. Tillsammans mot brott – ett nationellt brotts-förebyggande program Jag ska inte behöva gå hem med nyckeln i handen. Det ska ingen behöva. Men det är inte jag som ska ändra mig, utan det är männen. Det är därför brottsförebyggande arbete är viktigt, och det är därför det måste genomsyra allt i samhället. Det är i grund och botten en feministisk fråga. Jag yrkar bifall till reservation 3. 216 (L): Först och främst vill jag meddela att Liberalerna står bakom utskottsmajoritetens hantering av skrivelsen samt de motioner som vi har lagt fram. Vi har inga reservationer. Liberalerna får tvärtom bifall av en majoritet i utskottet för sina förslag att inte tillsätta ytterligare en nationell byråkrat, i det här fallet en nationell samordnare under myndigheten . Jag har tittat på budgeten för det brottsförebyggande arbetet. 25 miljoner är redan öronmärkta till regionala samordnare för det brottsförebyggande arbetet. Här kommer ytterligare en byråkratisering och ytterligare en urgröpning av budgeten som ska gå till det lokala brottsförebyggande arbetet. Detta ska vi alltså i första hand öronmärka till fler byråkrater inom statsförvaltningen. Om man menar allvar med detta tycker jag att det är helt felprioriterat och oansvarigt. Flera regeringsföreträdare har här talat om allt annat än innehållet i det brottsförebyggande programmet. Det är en indikator på att det här inte är något konkret. Det handlar om vad som helst och om allting. Vad betyder ”minska motivationen att begå brott”? Vad betyder ”öka formell och informell kontroll”? Så citerar betänkandet programmet. Detta är obegripligt. Inte ens jag som har suttit i utskottet förstår riktigt vad man är ute efter. På vilket sätt ska det lokala brottsförebyggande arbetet på riktigt och konkret stimuleras och stöttas? Själva lyfter vi till exempel, fru talman, upp behovet av kameraövervakning. Det finns nämligen referat i betänkandet om att detta är en viktig åtgärd. I Liberalernas budget avsätts 40 miljoner mer än vad regeringen gör under rubriken ”Bidrag till lokalt brottsförebyggande arbete”. Till detta ska läggas de resurser vi avsätter till det lokala arbetet mot våldbejakande extremism. Kom inte hit till kammaren och påstå att vi i de andra partierna inte prioriterar det brottsförebyggande arbetet! Det är inte sant. Vi har mer pengar till det lokala brottsförebyggande arbetet, och jag riktar mig nu till . När det gäller Brottsförebyggande rådets uppdrag kan detta låta som något extraordinärt och nytt. Men jag har tittat på ett antal regleringsbrev, regeringens uppdrag, till denna myndighet. Låt oss titta på innevarande år, 2017. Myndigheten ska utveckla, samla och sprida kunskap. Den ska stimulera, analysera och utvärdera brottsförebyggande insatser som bedöms vara av intresse. Den är även expertmyndighet när det gäller statistik, särskilt inom kriminalpolitiken. Det gäller hatbrott, sexualbrott och kvinnofridskränkning. Myndigheten har redan ett oerhört omfattande, brett och tungt uppdrag och behöver inga nya nationella brottsförebyggande program. Man gör ju redan detta. Varför sa ni från S, V och MP inte det när ni talade? gör redan precis allt detta med sina . Tillsammans mot brott – ett nationellt brotts-förebyggande program Det finns även kritik mot , men det kan vi diskutera i ett annat sammanhang. Liberalerna kommer inte att yrka avslag på detta dokument, men om det hade varit en proposition hade jag gjort det eftersom det här inte är konkret. Det är inte tillräckligt tufft och effektivt utan för luddigt och fluffigt. Men detta är en skrivelse från regeringen, och den kommer att läggas till handlingarna. När det däremot gäller den nationella samordnaren vill vi verkligen markera vårt avståndstagande mot fler sådana. Beträffande kommunernas uppdrag att arbeta brottsförebyggande har vi i Liberalerna föreslagit att kommunerna i kommunallagen ska åläggas att arbeta brottsförebyggande. Så är det inte . Jag tror dock att ni har yrkat avslag på vår motion. Detta skulle faktiskt ha kunnat vara ett riktigt verktyg i det kommunala arbetet. I Brås egna utvärderingar, som kom för ett och , och i vårt betänkande står det att det finns brister i kommunernas prioritering. Men det finns också brister hos polisen. Jag ska inte gå in på polisens situation under den av min talartid. Vi vet dock alla att polisen är en väldigt pressad myndighet. Det som verkligen tär på resurserna är det brottsförebyggande arbetet, att få ut fler synliga poliser och att få ut fler områdespoliser, som ska göra just allt det som många av er förväntar er att de ska göra. Men den stora frågan är: Vem ska göra det? Polisen har inte tid, resurser eller kapacitet till det brottsförebyggande arbetet, för det är inte prioriterat. Jag tycker att man ska vara oerhört försiktig, fru talman, när man överdriver betydelsen av den här typen av program och inte minst ger sken av att det här inte bedrivs. Det är självklart. gör nationella trygghetsundersökningar. De gör specifika program som redovisas , och det tycker jag är bra. 217 (MP) replik: Det är glädjande att tar i från tårna när han skryter om hur Liberalerna nu satsar på det brottsförebyggande arbetet. Faktum är att hans parti i regeringen inte tillförde en krona till den delen av Brottsförebyggande rådets verksamhet. Vid vårt första studiebesök med utskottet på konstaterade de att detta i praktiken innebar nedskärningar, eftersom man inte kompenserade för pris- och löneuppräkningar. Huvuddelen av Brottsförebyggande rådets arbete handlar om att föra statistik, samla kunskap och skriva rapporter. Det är otroligt viktigt. Men det som vi pratar om nu är framför allt det konkreta stöd som många kommuner efterfrågar. Vi vet att arbetet varierar kraftigt ute i kommunerna. Det finns stora kommuner med mycket muskler och resurser och ett väl strukturerat arbete med anställda som tar till sig den kunskap och forskning som finns. Det finns också mindre kommuner som inte har lika stora resurser att bedriva ett strukturerat brottsförebyggande arbete. Det kanske är en person i kommunen som har att leda den här delen av arbetet vid sidan av många andra viktiga arbetsuppgifter. Därför har regeringen stärkt både och länsstyrelserna och gett dem ett regionalt uppdrag att arbeta för att så många som möjligt ute i kommunerna ska få ett kunskapsbaserat och kvalitetssäkrat konkret arbete. Tillsammans mot brott – ett nationellt brotts-förebyggande program Jag måste säga att jag fortfarande inte blir klok på varför man säger nej till insatser om man tycker att det är viktigt med brottsförebyggande arbete och vill att kommunerna ska prioritera detta. 218 (L) replik: Vi säger inte nej till insatser. Vi säger nej till fler nationella samordnare. Vi säger nej till regionala byråkrater på som äter upp budgeten. Det är inte den regionala personen på som ska jobba operativt, utan det är mina kamrater och kollegor och våra medborgare i som ska göra det. Det är och skolpersonalen. Det är Citysamverkan, som jobbar med citys utveckling. Det är områdespoliserna, om det finns några sådana. Det är de som ska göra allt det här jobbet. Men inte en enda kommentar om det fick jag från . erkänner inte att vi lägger 40 miljoner mer bara under rubriken ”Bidrag till lokalt brottsförebyggande arbete” utöver pengar till lokalt arbete mot våldsbejakande extremism. Vi lägger mer pengar än vad din regering gör, . Det är det som är relevant och ska diskuteras. Men vi ger stödet direkt till verksamheten, inte till fler samordnare. 219 (MP) replik: Jo, jag erkänner det, men det jag påpekar är att Liberalerna kommer med detta först , i opposition. När man verkligen hade makten att påverka gjorde man inte de här insatserna. Man lät det gå mellan de nationella brottsförebyggande programmen. vill man från Liberalernas sida stryka de strategiska insatser som regeringen gör för att stärka det lokala brottsförebyggande arbetet. Det tycker jag är mycket tråkigt, och det rimmar väldigt illa med att man säger sig vilja ha brottsförebyggande arbete. Faktum är att man nu har gjort ett negativt tillkännagivande i strid med svensk konstitutionell praxis för att förbjuda regeringen att tillsätta en av delarna i det stärkta brottsförebyggande arbetet utan att peka ut vad man ska göra i stället. Vi kan inte låtsas som att potten med pengar till den person som skulle arbeta med att engagera fler kommuner i att sprida det här nationella programmet skulle kunna göra nytta genom att vi pytsar ut den till fler områdespoliser, socialsekreterare och skolor. Det är inte proportionerligt. Det enda man gör här är att man tar bort ett ganska kraftfullt verktyg, som är tänkt att driva fram prioritering av det brottsförebyggande arbetet och kunskap om det nationella programmet, och ersätter det med absolut ingenting. I praktiken är det alltså en ambitionssänkning som blir resultatet av Liberalernas tillkännagivande. 220 (L) replik: Vi vill att kommunerna i kommunallagen åläggs att jobba brottsförebyggande. Vi föreslår ett sådant krav. Det har inte ni föreslagit. Men det är så man styr från den nationella nivån. Det är vi som lägger 40 miljoner på ökade resurser till kommunerna för att de över huvud taget ska kunna jobba med de här frågorna. Det här är något som kommunerna inte har råd med eller kapacitet till. Vi lägger mer pengar till polisen för att få ut fler områdespoliser som ska jobba brottsförebyggande. Vi hade också ett tillkännagivande om ökad kameraövervakning som ni reserverade er emot. Tillsammans mot brott – ett nationellt brotts-förebyggande program har redan ett uppdrag att ta fram forskningsstudier, underlag och statistik och stödja kommunerna. far med osanning. Och överdriver definitivt den roll som den tilltänkta nationella samordnaren ska ha . Det är ni som har suttit vid makten. Varför kommer denna satsning nu? Det är ni som har makten, inte jag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 14 om upprättandet av tillfälliga gränskontroller vid inre gräns om upprätt-andet av tillfälliga gränskontroller vid inre gräns betänkande 2016/17:JuU25 om upprättandet av tillfälliga gränskontroller vid inre gräns (skr. 2016/17:118) 221 (V): Låt oss vara ärliga och säga vad den här debatten egentligen handlar om: en positionsförändring i svensk politik. Det var nu ett tag sedan den skedde, så man märker den nästan inte längre. Men det var när jag fick en kram av en afghansk tjej, som utanför manifesterade sin oro över tvångsutvisningarna som sker till , som jag insåg att jag har vant mig. Jag har vant mig vid det hårda tonläget. Jag har vant mig vid att papperslösa jagas. Jag har vant mig vid att gränskontroller är något som behövs. Det var därför jag behövde den där kramen – för att bli påmind om att vi alla behöver ta hand om varandra. Jag vägrar att vänja mig. Gränskontroller och id-kontroller är en del av det politiska maktspelet. Men det är en del av spelet som är annorlunda, för det är den del av spelet som tar människors liv. Det är den del av spelet som skickar tillbaka människor till döden. debatterade vi en annan positionsförändring, den om id-kontroller. Det var en lucka i lagen som gjorde att id-kontrollerna inte skulle gälla .