prot · H40991 · 2017-04-04 00:00:00 — Med anledning av detta skulle jag vilja ställa ytterligare två frågor till inrikesministern. Jag konstaterar att det tog från att utredningen var klar till att vi fick en proposition nu i vår. Jag har all respekt för att internationellt polisiärt samarbete och internationellt lagstiftningsarbete tar tid, men finns det några lärdomar som vi kan dra från den processen så att liknande samarbeten inte behöver ta lika ? Jag har också en fråga som är kopplad till en aspekt av propositionen som inte behandlas särskilt tydligt i skrivelsen, nämligen samgruppering. Det finns exempel på gemensamma polisstationer i Haparanda-Tornio, och det har också funnits tankar på till exempel en gemensam polisstation för Lokalpolisområde och Hedmarks polisdistrikt. Jag tror att samgruppering kan främja, effektivisera och underlätta det dagliga polisiära samarbetet. Jag förväntar mig inte att inrikesministern har synpunkter på var enskilda polisstationer ska ligga, men jag skulle gärna vilja veta om regeringen har någon uppfattning om eller några invändningar mot samgruppering. 24 Statsrådet (S): ställde två frågor. Den första gällde varför det har tagit så och vad man kan lära av detta. Det är väldigt enkelt – den tidigare regeringen, där moderater styrde , valde att inte prioritera den här frågan. Inget arbete hade gjorts när vi tog över, och därför tog det så här innan vi kunde få en proposition på plats. Vilka lärdomar man kan dra av detta ska vi kanske låta vara osagt. Den andra frågan gällde samgruppering. Jag har absolut ingenting emot detta. Möjligtvis kan samgruppering ta bort en liten del av vinsterna i samarbetet – huvudpoängen med att samarbeta är ju möjligheten att kunna stötta den andra där den är som svagast och där man själv är som starkast. Men om det finns operativa och polistaktiska skäl för samgruppering har jag inget emot att man samgrupperar. Det är polisen som ska bestämma detta utifrån den operativa verksamheten. tar också upp frågan om fler poliser. Jag delar hans uppfattning. Vi måste ha fler poliser än vad vi har , och vi måste öka resurserna. Vi ska komma ihåg att vi har fler polisanställda än någonsin och att vi satsar mer pengar på polisen än vad vi någonsin har gjort. Den viktigaste frågan kommer inte att vara de tillkommande procenten utan hur vi kan få ut mer av de resurser som vi redan satsar på polisen. Regeringen har tagit ett Prümrådsbeslut, vilket vi redan har varit inne på. Jag har personligen varit i och invigt sammankopplingen av det svenska Rakelsystemet med norska Nødnet så att vi nu kan kommunicera gemensamt med ett radiosystem. Vi planerar att göra motsvarande sammankoppling med den finska sidan så att man även vid den finska gränsen kan kommunicera med ett gemensamt radiosystem. Vi går vidare efter Prümrådsbeslutet och förhandlar om ett fördjupat samarbete, där man kan göra ytterligare saker. Allt detta görs för att stärka den nordiska dimensionen och den gränsöverskridande dimensionen i polisarbetet. Målet är att vi bättre ska utnyttja de svenska, norska och finska polisiära resurserna gemensamt och bli starkare tillsammans. Där tror jag att jag och är helt överens. 25 (M): Jag tackar inrikesministern för denna debatt. Som inrikesministern säger har vi fler poliser . vet vi att vi inte har fler poliser i förhållande till vår folkmängd, och vi vet också att det finns ett stort behov av en ökad polistäthet. har färre poliser än många andra genomsnittliga europeiska länder. Grundproblemet är, som inrikesministern känner till, att vi i har betydande problem med en växande otrygghet och bristande lag och ordning. Som vi har diskuterat berör detta både stad och land. Till exempel var antalet ouppklarade mord högre än någonsin, vad jag förstår, och endast var sjunde mängdbrott klarades upp. Jag vill därför återgå till bristerna i polisens tillgänglighet och synlighet på landsbygden. De här bristerna är ett reellt problem, både för människors upplevda trygghet och för polisens möjlighet att bekämpa och utreda brott på dessa platser. Vi moderater har sagt att vi vill ha 25 000 poliser och att vi vill prioritera polisen i brottsutsatta områden och i glesbefolkade områden. Vi anser också att polisen behöver ha högre löner. Detta är naturligtvis en form av erkännande för det viktiga arbete som polisen gör , men än viktigare är det kanske för att man ska kunna rekrytera poliser. När jag är ute och pratar på polisstationer runt om i , där jag kommer ifrån, är det två saker som jag brukar få med mig. Dels säger folk att det behövs fler poliser i yttre tjänst, dels att de är oroliga för rekryteringen . Många gör också medskicket att det är oerhört viktigt att man kan läsa till polis på distans, inte minst för att kunna karriärväxla om man till exempel har fyllt och har familj och barn. Jag vill därför avsluta med ett medskick till inrikesministern om vikten av att kunna läsa till polis på distans. 26 Statsrådet (S): Jag kan konstatera att jag och i stort delar verklighetsbeskrivning och syn på vad som behöver göras. Jag vill dock påminna om att har haft tre olika uppfattningar om hur många poliser som behövs. Ni började med 20 000 poliser, sedan blev det 22 000 och är budet 25 000 poliser. Frågan är om så mycket har förändrats under detta år att det motiverar den här lilla auktionen. I grunden är vi dock överens. Vi behöver fler poliser, och vi behöver skjuta till mer resurser till polisen, vilket vi också ska göra. Beträffande rekrytering till polisen tror jag att det handlar om arbetsmiljö, arbetsvillkor och ledarskap inom polisen. Polisen har en resa att göra när det gäller förmågan att motivera medarbetare med bra arbetsmiljö, bra arbetsvillkor och ett bra ledarskap. kanske man var polis tills man gick i pension. är arbetslivet betydligt rörligare, vilket också påverkar polisen. Det måste bli lättare att gå in i och ut ur polisyrket. Jag vill avslutningsvis säga att jag tror att är någonting viktigt på spåren när han säger att vi för att kunna rekrytera poliser i glesbygden måste ha en bra distansutbildning, som gör att man kan bo kvar hemma under delar av utbildningen. Vi måste också kunna garantera dem vi rekryterar på landsbygden att de kommer hyfsat nära sin bostadsort när de väl ska tjänstgöra så att man inte går på distansutbildning i och sedan får eller som tjänstgöringsort. Då kommer vi inte att klara att rekrytera tillräckligt många poliser, och vi riskerar att de poliser som vi rekryterar hoppar av. Vi har alltså saker att ta tag i vad gäller hur svensk polis fungerar, men jag uppfattar det ändå som att jag och har samma uppfattning även i de frågorna. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2016/17:383 om körkortsregler för de med mindre brister i sitt synfält 27 Statsrådet (S): har frågat mig om jag mot bakgrund av det material han har presenterat är beredd att till exempel tillsätta en oberoende utredare för att granska de svenska regelverken i denna fråga i ett internationellt perspektiv, i syfte att anpassa de svenska reglerna till internationell praxis eller till exempel regelverken i , som har bland världens lägsta dödlighet i trafiken. Regeringen har höga ambitioner på trafiksäkerhetsområdet och fattade beslut om en nystart för nollvisionen. Svenskt trafiksäkerhetsarbete är framgångsrikt, och dödstalen i vägtrafiken har halverats . Nollvisionen har även väckt intresse internationellt. De trafikmedicinska kraven på förare utgår från EU:s tredje körkortsdirektiv. Alla som har ett körkort utfärdat inom EU ska uppfylla de minimikrav på det medicinska området som ställs av direktivet. Medlemsstaterna ska införa kraven i nationell lagstiftning, och införandet kan – liksom inom många andra områden – variera mellan medlemsstaterna. I är Transportstyrelsen den myndighet som i detalj föreskriver de trafikmedicinska kraven. Transportstyrelsens föreskrifter har tagits fram i samråd med den medicinska expertisen inom ögonsjukdomar och har översatt synfältskraven i EU-direktivet till väl definierade gränsvärden. I och med att gränsvärdena kräver mätning med apparatur som används inom ögonsjukvården blir systemet med gränsvärden transparent för alla medborgare och rättsliga instanser. Systemet är ett sätt att undvika godtyckliga bedömningar, vilka skulle leda till stor variation och ökad rättsosäkerhet. Det finns också en möjlighet att få en testning i simulator till självkostnadspris. Systemet för detta är fortfarande under utveckling. Synfältskraven som gäller i är åldersstandardiserade, vilket innebär att man som patient vid en sådan undersökning jämförs med ett referensmaterial av personer i samma ålder utan ögonsjukdomar. För att räknas som en avvikelse från synfältskraven krävs enligt de svenska reglerna en tydlig och stor avvikelse från det normala för åldersgruppen. Flera andra EU-länder har införlivat texten från direktivet i nationell lagstiftning utan att ange hur den ska användas. Dessa länder har därmed lämnat åt sjukvårdens praxis att bedöma detta från fall till fall. Det finns även länder som liksom har tydligt föreskrivna regler. Ländernas dispenspraxis kan dock skilja sig från svensk praxis i sådana ärenden. De svenska kraven är framtagna utifrån en avvägning av risker från trafiksäkerhetssynpunkt och ur ett tillgänglighets- och rörlighetsperspektiv för den enskilde medborgaren. Min utgångspunkt är att Transportstyrelsens trafikmedicinska expertis kontinuerligt utvärderar de medicinska körkortskraven utifrån en omvärldsanalys som beaktar flertalet faktorer, varav praxis inom EU är en. Jag avser därmed inte att tillsätta en särskild utredare för att granska Transportstyrelsens synfältskrav i ett internationellt perspektiv. 28 (C): Jag tackar statsrådet för svaret på min djupt allvarliga interpellation om de hundra- eller tusentals personer med mindre brister i sina synfält som i orättmätigt, anser jag, berövas sina körkort. Jag är naturligtvis djupt besviken på svaret, som enbart återger vad ledande personer på Transportstyrelsen anser och som är regler. Jag ger röst åt så många desperata personer som plötsligt berövas sina körkort, trots att de ser bra. De tvingas att göra tester i synmaskiner som , med huvudet fixerat, under oerhörd stress och med världens strängaste krav. Det är det enda som avgör om de får behålla körkortet eller inte. De får inte, som väl i alla andra länder, göra utvidgade körprov. Detta har förbjudit. När nu en körsimulator äntligen tagits fram av VTI i , som är professionella, har Transportstyrelsen sett till att reglerna är mycket stränga även här. Man får inte förbereda sig inför provet, man får bara försöka en gång och man måste betala , vilket gör detta till en klassfråga, fru minister, som ger endast dem med resurser möjlighet att göra provet. Ändå köar redan 500 personer, tror jag, hos VTI, vilket säger det mesta om mörkertalet av de tusentals som berövats sina körkort. De första simulatorproven visar ändå att runt hälften klarar proven, vilket ju belägger hur många som har fråntagits sina körkort utan grund. Chefsläkare på Transportstyrelsen är den som med stort inflytande symboliserar unikt stränga och fyrkantiga regler på detta område. Han argumenterar ständigt för att redan mindre brister i synfältet gör att man kör på cyklister och fotgängare vid övergångsställen. Om stora delar av synfältet är borta ska man ju inte ha körkort, och då finns dessa risker. Men vid mindre brister kompenserar de flesta dessa genom att vrida på huvudet när de kör bil. har som enda land i världen, tror jag, av förmenta rättviseskäl och för att ögonläkare och körprovare ska slippa svåra avvägningar, det vill säga göra sitt jobb, förbjudit praktiska utvidgade körprov. Ett enda storskaligt exempel visar hur fel detta är. är vårt västra grannland. I är antalet trafikdödade per miljon människor det kanske lägsta i världen, och lägre än i . har ingen körsimulator utan låter dem med mindre synfältsbrister göra körprov för erfarna bedömare över hela landet. Om tusentals personer som i berövats sina körkort långt innan blev trafikminister i stället hade bott i eller i andra länder hade de fått behålla sina körkort utan att trafikolyckorna hade ökat. Jag har varit i kontakt med så många av dessa drabbade och lider med dem. Transportstyrelsen litar på sina fyrkantigt tillyxade, stränga regler och har ingen medkänsla och så inte heller regeringen, tyvärr. Trafiksäkerhetsprofessorn och den mycket erfarne ögonläkaren är starkt kritiska till Transportstyrelsens stränga regler liksom ledande experter i länder som och . Det hedrar S- och MP-gruppen i trafikutskottet att de stödde en liknande motion från mig, och det hedrar och att de också gör det. Däremot är det oerhört trist att statsrådet och en utskottsmajoritet åter hänvisar till Transportstyrelsens subjektiva och delvis felaktiga uppgifter om regler i andra länder och om kraven i syntestmaskiner. I nästa inlägg ska jag visa på hur Transportstyrelsen silar mygg och sväljer kameler. Men min fråga till ministern är: , med världens lägsta trafikdödlighet, har ingen körsimulator och tillåter praktiska körprov, vilket Transportstyrelsen förkastar – gör ministern det också? 29 Statsrådet (S): Jag har inte för avsikt att bedöma eller betygsätta hur andra länder hanterar detta. Det är väldigt svåra frågor. Utgångspunkten måste naturligtvis vara att det ska vara så lite godtycklighet som möjligt i de här besluten och att trafiksäkerheten ska säkerställas så långt som möjligt. Det pågår ett arbete inom Transportstyrelsen, där bland annat simulatortestverksamheten är ett viktigt område att utveckla vidare. Avsikten är att den simulator som finns på VTI i naturligtvis ska prövas och utvärderas. Förhoppningen är att med dagens tekniska utveckling ska denna teknik kunna finnas på fler håll i landet och att man därmed också ska kunna få ned priserna väsentligt. Det här är en fråga som jag vet diskuteras på Transportstyrelsen. Jag har lite svårt att förstå detta med en oberoende utredning. Det antyder att Transportstyrelsen på något sätt går någon annans ärenden, och jag har lite svårt att se vem denne någon annan i det här fallet skulle vara. Min uppfattning är nog att Transportstyrelsen arbetar utifrån de direktiv och det uppdrag man har från regeringen, det vill säga att upprätthålla regelverk som främjar trafiksäkerhet och att balansera det mot behovet av rörlighet och tillgänglighet för enskilda medborgare. Det här är en fråga som jag tror kommer att lösa sig . Nackdelen med prov ute i verklig trafik är att risken för godtycklighet ökar, eftersom det är svårt att säkerställa att olika personer som testas vid olika tillfällen och på olika platser testas med samma förhållanden. Ljusförhållanden, vad som dyker upp alternativt inte dyker upp framför fordonet, hur vägar är beskaffade och så vidare skiljer sig naturligtvis åt, och det riskerar att leda till en bedömning som inte grundar sig på samma kriterier. Så vill vi inte heller ha det, tror jag att vi ändå kan vara överens om. Men vi kan också vara överens om att det sätt på vilket det fungerar inte är optimalt. Jag sätter stort hopp till den utveckling av den nya tekniken som pågår i samarbete mellan Transportstyrelsen och VTI och att den tekniken ska hjälpa oss att lösa problemet på lite sikt. 30 (C): Det ministern och Transportstyrelsen egentligen säger är att i vet de inte vad de håller på med, att deras körprov är godtyckliga och att de riskerar människors liv. har lägre trafikdödlighet än . Varför ska inte ögonläkare och erfarna körkortsprövare få göra sitt jobb? I stället testas det i i en syntestmaskin under oerhörd stress. Sedan har vi simulatorn som ett steg åt rätt håll, men det räcker inte. sätter alltså upp stränga krav på test som de med mindre synfältsbrister måste klara med huvudet fixerat i en synmaskin. Klarar man inte stressen och de stränga kraven får man inte körkortet tillbaka, punkt slut. De som fråntas sina körkort är de som läkare tvingas anmäla till Transportstyrelsen vid minsta brist i synfältet. Då anses man trafikfarlig. Körkortet ska tas direkt, och man får inte köra bil. Mångdubbelt fler i trafiken med samma synfältsbrister eller större går inte till läkare och märker inte att de har mindre brister. Det kan vara äldre, 80–. Synen påverkas och blir sämre ju äldre man blir, även synfältet. Förare med synfältsbrister som har EU- och internationella körkort, som har testats, kör i i tio- och hundratusentals. Vore de mindre brister i synfältet, som gör att Transportstyrelsen omgående berövar tusentals personer sina körkort, så allvarliga som Transportstyrelsen hävdar måste ju Transportstyrelsen bedriva en omfattande uppsökande verksamhet för att få fast alla de mångdubbelt fler på svenska vägar som kör med samma eller större synfältsbrister. Men se, det gör Transportstyrelsen inte alls, märkligt nog. Tvärtom motsätter sig Transportstyrelsen att allmänna syntester över huvud taget görs under människors körkortsinnehav. Chefsläkare har i stället deklarerat en stor tilltro till människors egna omdömen: De slutar säkert att köra bil när synen och synfälten blir sämre utan kontroll. Detta är oerhört märkligt. Personer med mindre synfältsbrister får inte visa sin körduglighet i praktiska körprov där man får vrida på huvudet. Kraven är stenhårda. får mångdubbelt fler personer med samma eller större synfältsbrister obehindrat köra vidare på våra vägar utan att Transportstyrelsen lyfter ett finger för att kontrollera deras syn. Transportstyrelsen måste begå allvarliga tjänstefel när man bara kontrollerar det fåtal som anmäls till Transportstyrelsen men inte gör något alls åt de mångdubbelt fler som utan åtgärd kör vidare på våra vägar. Om inte regeringen granskar denna märkliga uraktlåtenhet från Transportstyrelsen faller ansvaret tungt också på regeringen. Detta är något som och kanske KU borde granska. Min bedömning är att Transportstyrelsen nog gör rätt som inte regelbundet vartannat eller kontrollerar syn och synfält på körkortsinnehavare. Exemplet från visar att man har världens kanske lägsta trafikdödlighet. Då framstår den rigida strängheten för dem som läkare tvingas rapportera till Transportstyrelsen som fullständigt oförklarlig. Om de som kör vidare med mindre brister i sitt synfält inte är trafikfarliga, hur kan då de som klarar ett praktiskt körprov vara det? säger i sitt kommande betänkande att man förutsätter att regler inte är strängare än andra länders och att Transportstyrelsen ska mildra dem om så är fallet. Trafikministern antyder något liknande. Men både utskottet och ministern sätter bocken till trädgårdsmästare då det är Transportstyrelsen, som är väldigt sträng, som ska utvärdera sina egna regelverk. Denna analys kräver rättvisa för de människor som drabbas och att en oberoende utredare tillsätts. 31 Statsrådet (S): Jag skulle kunna göra flera invändningar mot sätt att argumentera och att hävda saker med viss tvärsäkerhet – saker som jag nog vågar påstå att faktiskt inte kan belägga. Men jag avstår från det och konstaterar i stället att detta, precis som redogör för, är ett problem. Det är också något som Transportstyrelsen har uppmärksammat, och man har ett aktivt arbete för att utveckla denna typ av tester. är det givetvis viktigt att den som har körkort i har tillräckligt god syn och inte minst tillräckligt brett synfält för att kunna upptäcka saker omkring bilen – detta för att säkerställa att vi har en god trafiksäkerhet. är inte ensamt om att ha god trafiksäkerhet. utmärker sig i internationella jämförelser, och vi ligger i den absoluta toppen tack vare att vi har strängare regler på ett antal områden. Det gäller bältesanvändning, hur barn ska färdas i bil, alkohollagstiftning och bilkörning, hastighetsgränser och så vidare. Vi har höga ambitioner och sätter till skillnad från många andra länder trafiksäkerheten högt. Vårt mål är att noll människor ska skadas allvarligt eller dödas i trafiken. Det medför såklart att vi har strängare regler på en del områden. Jag vågar inte hävda att vi inte riskerar att få en ökad trafikosäkerhet med mindre stränga krav på synfält. Jag tror inte att heller vågar påstå det om jag står på mig. Men jag avstår som sagt från det. Som jag sa i mitt inledningsanförande tror jag på den tekniska utveckling som sker med den simulator som redan finns i och som prövas med goda resultat. Jag hoppas att den ska kunna spridas till fler ställen i landet och att det därmed ska bli en betydligt lägre kostnad för att låta sig testas. Drygt hälften av dem som betalar de ganska dryga pengarna för att bli testade i simulatorn får inte behålla sitt körkort. Man kan på goda grunder anta att de som betalar dessa pengar för att bli testade själva uppfattar att de ser ganska bra, för annars hade de inte tagit detta extra steg. Det går nog inte heller att dra slutsatsen att det är nästan hälften som blir felaktigt fråntagna körkortet av alla dem som inte blir testade i simulator. Vi kan vrida och vända på detta, men till syvende och sist är det en avvägning mellan höga trafiksäkerhetskrav och den enskildes möjlighet till tillgänglighet och självbestämmande. 32 (C): Jag talar inte om alla, utan jag talar om dem som har mindre brister och som klarar praktiska körprov, som i och alla andra länder. Utskottet säger i sitt kommande betänkande att inte ska ha strängare regler vad gäller synfält, och är de strängare ska Transportstyrelsen anpassa dem. Jag hoppas att ministern tycker detsamma. Ministern svarade inte på min fråga. Transportstyrelsen är jättesträng mot dem som rapporteras medan man inte gör något mot dem som inte rapporteras men som har samma eller större brister, är äldre och kör bil. Om det är så farligt är det tjänstefel att inte granska alla som kör bil och alla som kommer med internationella körkort eller EU-körkort, som ju har genomgått mycket lättare syntester. Det är mycket märkligt. Jag har engagerat mig i frågan och skrivit 15 blogginlägg. Där finns material som visar att är unikt stränga, vilket Transportstyrelsen menar att inte alls är. Där visas också att det görs körprov i alla andra länder, vilket Transportstyrelsen nu äntligen medger efter att ha sagt till regering och riksdag att vi har samma regler. Det stämmer alltså inte. Den som vill titta på argumentationen hänvisar jag till mina 15 blogginlägg. Om ni googlar mitt namn, , hittar ni dit. Jag vill vädja till trafikministern, som har innehaft sitt ämbete och inte varit med med alliansregeringar och andra regeringar, och till Transportstyrelsens nya generaldirektör att låta oberoende krafter som inte är så låsta, låt vara inom regeringen och Transportstyrelsen, granska regler i förhållande till praxis i andra länder. 33 Statsrådet (S): regelverk förhåller sig som sagt till EU:s tredje körkortsdirektiv. Transportstyrelsen ansvarar för hur det praktiskt ska genomföras och vilka exakta krav som ska ställas. Jag tror inte att det är meningsfullt att göra en jämförelse med andra länder. Vi har rådighet att själva bestämma över vilka krav vi ställer så länge de inte kolliderar med . Det finns dock stora behov av att utveckla testverksamheten för att säkerställa en rättvis bedömning. Här sätter jag stort hopp till den tekniska utvecklingen. Det kommer säkert att fortsätta att diskuteras huruvida syntester med visst intervall för att säkerställa fortsatt god syn hos den breda allmänheten är nödvändig eller inte. Jag utgår från att denna diskussion kommer att finnas kvar. Ju längre man kommer i att minska trafikdödlighet, desto svårare blir det att ta nästa steg. Vi har vidtagit ganska många åtgärder på trafiksäkerhetsområdet som andra länder inte har vidtagit, och vi har nått goda resultat. Det innebär dock att varje nytt steg vi tar för att närma oss noll kräver lite högre ambitionsnivå än vad andra länder har. Detta ska vi vara stolta över, men ska vi självklart säkerställa en rättvis och rättssäker bedömning av medicinska skäl för att få ha körkort eller inte. Överläggningen var härmed avslutad.