prot · H40972 · 2017-02-22 00:00:00 — Som sagt säger både Statskontoret och olika utredningar att det finns andra alternativ att jobba på, som en delegation – någon föreslår ett nationellt råd – och att det alltid är en regering som har det yttersta ansvaret för samordningen. Kommer regeringen att släppa det här ansvaret till myndigheten , eller hur kommer det att se ut? Kommer de stödfunktioner som de här verksamheterna har att finnas kvar? Jag tycker inte att någon av oss här har fått svar på det. 55 Statsrådet (S) replik: Makt, mål och myn-dighet – feministisk politik för en jämställd framtid m.m. Jag fick förut synpunkten att jag ska ställa frågorna , och jag gör så. Varför stöttade inte ni och era kollegor i Alliansen att permanenta de verksamheter som ni nu tar upp i era anföranden? Varför gjorde ni inte det , om ni tycker att de är så viktiga? Jag tycker också att de är viktiga, och vi kommer att permanenta verksamheter för att samla ihop dem i jämställdhetsmyndigheten. En del kommer att vara kvar på de platser där de finns . Men det som är strategiskt övergripande och som gör att man kan se om vi är på rätt spår eller inte, om vi får ut det vi har tänkt av våra pengar och om vi jobbar strategiskt på jämställdhetspolitikens område i förhållande till våra prioriteringar eller inte ska ligga på jämställdhetsmyndigheten. Jag undrar faktiskt varför ni inte tog chansen att permanenta de här verksamheterna under era vid makten. En delegation om våld mot kvinnor fanns när kvinnofridslagstiftningen infördes , . Vi gjorde det då. Allt det vi nu ser är en utveckling av det. Vi har kommit jättelångt sedan vi hade en delegation om våld mot kvinnor i . Vi har redan provat det. Allt det vi gör är en utveckling av kvinnofridslagstiftningen – åtminstone var den en startpunkt för väldigt mycket arbete. Den följdes också åt av en delegation. Vi är förbi det . Vi har över 180 myndigheter i . Ska vi inte styra på det sättet? Ska vi inte ha myndigheter i vår förvaltningsmodell längre? Om du tycker att vi ska ha myndigheter på andra områden, varför ska vi då inte ha det här, så att människor kan utkräva ansvar och få effekter för sina skattemedel också på jämställdhetspolitikens område? 56 (KD) replik: De verksamheter som vi har byggt upp med nationella har oftast haft långa avtal. fick väl bara i stället , om jag inte minns fel. Man kan absolut diskutera om de ska permanentas eller inte, men jag tror att det viktigaste är att vi har försökt hitta nya verksamheter som kan svara upp mot de stora behoven av kunskap, kompetens, stöd till olika verksamheter ute i landet och stöd till enskilda. Det är den typen av verksamhet som ofta efterfrågas. Vi måste bli bättre i myndigheter, i samhället och i ideella organisationer på att möta de utsatta kvinnorna. Då är frågan om det är det vi egentligen behöver bygga upp, snarare än en myndighet. Det är den avvägningen som vi ska göra här. Sedan är det absolut möjligt att vi skulle kunna landa i någon typ av myndighetsliknande form för samordningen. Men det vi i oppositionen kanske främst har ett fokus på är: Varför slå sönder de här väl fungerande verksamheterna, som vi har byggt upp , med så stor möda och med så stor kraft och som har så stor kompetens? Varför, statsrådet, måste vi slå sönder de här verksamheterna för att finansiera en ny myndighet? Jag tycker att det är konstigt att de ska behöva ta ut varandra. Det är det som har varit vår huvudkritik här . Jag tror att vi måste försöka se till de utsatta kvinnorna. Att en feministisk regering slår sönder de här verksamheterna känns inte särskilt aktivistiskt. Det är regeringen som leder landet, och det är regeringen och statsrådet som har ansvar för att jämställdhetspolitiken går framåt. Makt, mål och myn-dighet – feministisk politik för en jämställd framtid m.m. är min fråga: Kommer de här stödfunktionerna och det här operativa arbetet att kunna fortsätta efter att vi har fattat ett beslut här ? Det är jag inte så säker på, och det är här vi har vår kritik. 57 Statsrådet (S) replik: kan vara säker på att vi inte slår sönder någonting. I stället förstärker vi jämställdhetsarbetet. Jag upprepar: Den kritik som riktats mot det arbete Alliansen bedrev på jämställdhetsområdet har inte gått ut på att man hade för lite pengar eller att man gjorde fel saker från början, utan på att arbetet inte fick genomslag. Det fick inte effekt på de jämställdhetspolitiska målen, och därmed inte heller i människors liv. Man använde inte pengarna på ett effektivt sätt. Det var det som hände under de här åtta åren. Därför har vi tagit noga vara på de förslag och analyser som säger att det saknas en nationell sammanhållande struktur för genomförande av politiken. En kritik som man riktar i underlagen är att det är för splittrat. Varje ställe där man har bra verksamhet har ofta varit en lösning därför att man inte har haft en annan myndighet. Man har lagt det där man har kunnat. Det är väldigt duktiga individer, och det är också ofta verksamheter av god kvalitet som finns där. Man har lagt det så splittrat därför att det inte fanns ett sammanhållande ställe i på det här området till skillnad från alla andra politikområden, där vi har myndigheter. På de flesta har vi flera stycken. Jag är helt övertygad om att vi förstärker det samlade jämställdhetsarbetet i . Framför allt förstärker vi vår förmåga att få ut jämställdhetspolitiken så att den påverkar människors liv. Vi kommer väldigt varsamt att ta vara på den kompetens som finns. Vi för daglig dialog med i , NCK och i om detta för att göra det på så bra sätt som möjligt. 58 (SD) replik: Eftersom jag utgår från att inget statsråd vill fara med osanning – jag tror att det bara var en miss – kan jag inledningsvis upplysa om att inte är emot att vi har en abortlagstiftning i . Däremot är vi beredda att se över veckogränser i takt med medicinsk utveckling. Vi är inte för någon vårdvägran. Däremot står vi upp för den rätt som en gång var så självklar att man inte explicit skrev in den i vår lagstiftning om att sjukvårdspersonal inte ska behöva delta i samtliga arbetsuppgifter förutsatt att de arbetsuppgifter de inte vill delta i innebär släckandet av någon form av mänskligt liv. Det står inte på något sätt i motsättning till att de som vill genomgå en abort får den genomförd. Det fungerar alldeles ypperligt i flera andra delar av världen. Jag kan också konstatera att det är beklämmande att vi har en jämställdhetsminister som har så svag tro på kvinnors och för den delen mäns förmåga att själva utforma sina liv att hon per automatik utgår från att ett vårdnadsbidrag eller möjligheten till helt frivillig sambeskattning skulle styra in oss på förlegade strukturer som förut fanns i vårt samhälle. Makt, mål och myn-dighet – feministisk politik för en jämställd framtid m.m. Vi är när det exempelvis gäller sambeskattning i det här samhället väldigt bra på att se till hushålls totala inkomst när det gäller vad vi ska ta ifrån dem men inte till att de själva om de så vill ska få möjlighet att få välja att ha sambeskattning om de vill ha helt gemensam ekonomi. Jag är här för att ställa en fråga. Jag vill tacka statsrådet för att hon ägnade betydligt i sitt anförande än de ord som finns i skrivelsen åt hedersproblematiken i vårt land. Vi vet att det har gått med alldeles för många missar. Vi vet att vi var det enda parti som 2014 påtalade att äktenskapslagstiftningen inte räckte i och med det undantag som fanns. Min fråga är: När tror statsrådet att det kommer att finnas en lag där alla former av barnäktenskap är totalförbjudna? 59 Statsrådet (S) replik: Att vägra kvinnor som söker sin lagliga rätt till abort en sådan insats är vårdvägran. Det är inget annat. Det fungerar inte ypperligt i andra länder. Det är en skymf mot kvinnor att påstå det. Det finns länder där enskild vårdpersonal och hela sjukvårdsinrättningar kan känna: Nej, jag har ingen lust med detta, åk någon annanstans. Det kan få fasansfulla konsekvenser för kvinnor. Vi måste tala om det vi talar om här. Det går inte att vara för vårdvägran och påstå att man står på kvinnors sida. Ni vill visst inskränka aborträtten. Den svenska abortlagen har möjligheter för kvinnor som söker abort senare i graviditeten att göra det. De som gör det senare än den tolfte veckan gör det ofta därför att de har sett svåra fosterskador eller för att det finns väldigt svåra psykosociala problem som den enskilda flickan eller kvinnan möter. Det är heller inte politiker som sätter gränsen i den svenska abortlagstiftningen, vilket jag tycker är ett bra system. Ni är inte för den svenska abortlagstiftningen. Ni är emot grundläggande delar i den som handlar om kvinnors frihet. Jämställdhet i bygger på att kvinnor liksom män kan försörja sig själva. Det är en väldigt viktig del i jämställdhetspolitiken och också i den svenska modellen. När särbeskattning infördes gjorde den att kvinnors arbetskraftsdeltagande steg enormt. Det är nog den enskilt viktigaste reformen för att åstadkomma det som vi bygger hela jämställdhetsarbetet på. Ni ifrågasätter det. Det går inte att vara för jämställdhet om man är emot särbeskattning. Det är omöjligt. 60 (SD) replik: Jag kan tyvärr inte tacka för svaret, för jag fick inget sådant. Min fråga kvarstår således. När kommer vi att ha en effektiv lagstiftning som stoppar alla barnäktenskap i vårt land på plats oavsett var och när de är begångna? Eftersom frågan kvarstår kan jag fortsatt kommentera de påståenden som jag fick tillbaka. Nej, vi är inte för vårdvägran. Ja, det finns länder där man gjort möjligheter till att det blir totalt stopp för möjligheten till abort. Det är inte okej. Men det finns också länder där det fungerar bra, exempelvis vårt grannland . Där har man inte några som helst problem med att kombinera samvetsfrihet och tillgänglighet till all form av vård inom barnavård och mödravård som finns inklusive abort. Makt, mål och myn-dighet – feministisk politik för en jämställd framtid m.m. Vi vet att vi har en stor brist på barnmorskor i vårt land. Det är väl alldeles förskräckligt om personer inte kan söka sig till den branschen för att de inte känner att de kan se till sin helhet. Där har vi snarare problemet än att några få skulle kunna säga: Just den här verksamheten kan vi väl försöka schemalägga så att jag inte deltar i den. Det är två helt olika frågor att diskutera rätten till samvetsfrihet och att hävda att det skulle vara detsamma som vårdvägran. Jag har också en kort sista kommentar om sambeskattning och särbeskattning. Vi är inte emot särbeskattning. Vi är däremot för fler möjligheter generellt. Vi har också tagit ställning för att det vore intressant att se och utreda. Skulle det över huvud taget vara möjligt för de familjer och par som så önskar att ha sin ekonomi gemensam fullt ut? Det skulle givetvis innebära att det återspeglades även på andra håll med gemensamma pensionsinbetalningar och sådant. Det skulle vara under tidsbegränsade tider, och det är inget skarpt förslag. Vi vill utreda möjligheterna över huvud taget. Vi vill inte låsa in myndiga personer i vårt land i strukturer som är byggda för att komma undan problem som fanns och som inte finns . 61 Statsrådet (S) replik: Regeringen har aviserat att vi väldigt snart kommer att fatta beslut om utredningen om barnäktenskap och kommer att ha ett sådant förslag . Nej, det går inte att vara för vårdvägran, sambeskattning och för den delen vårdnadsbidrag. Listan kan göras lång på vad ni egentligen driver. Man kan driva alla de frågorna, men man kan inte vara för jämställdhet. Du sa i ett inlägg att du hade kunnat föreställa dig att göra vad som helst, att ha olika sorters yrken, och inte hade föreställningen att det ena hörde ihop med det andra. Det är toppen! Men det, , beror på andra kvinnors arbete för jämställdhet, inte ert. 62 (L) replik: Vi är överens om en del i detta. Det är bra. Det vi är överens om behöver vi inte diskutera så mycket i detta replikskifte. Vi har dock en synpunkt från Liberalernas sida på en av de delar där vi inte är överens. Det rör målstrukturen för jämställdhetspolitiken. får nu sex delmål för jämställdhetspolitiken. Det handlar om maktfördelning, ekonomisk jämställdhet, jämställd utbildning, jämställt obetalt hemarbete, jämställd hälsa och att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Sedan kan man förstås diskutera på varje område. Utifrån vilken ideologisk utgångspunkt man har kan man diskutera hur vi vill att den ekonomiska utvecklingen ska se ut, och så vidare. Vi har ett förslag från Liberalerna och även en reservation i detta betänkande. Vi anser att ett av de delmål som har – vi bör nämligen ha sju – bör vara integration. Det skulle kunna formuleras ungefär som följer: Kvinnor och män, flickor och pojkar, som invandrar ska mötas av samma förväntningar på alla områden i det svenska samhället och ha samma rättigheter och möjligheter att skapa sig ett självständigt liv i . Makt, mål och myn-dighet – feministisk politik för en jämställd framtid m.m. Jag måste säga att jag är lite förvånad över att regeringen inte vill detta, fru talman. Vi har alarmerande skillnader mellan kvinnor och män , framför allt inom till exempel etableringen. Det tar för kvinnor mellan nio och från mottagande innan hälften har kommit in på arbetsmarknaden. Motsvarande siffra för män är tre till . Vi ser på område efter område hur detta går igen. Min fråga till ministern är varför man inte vill att integration ska vara ett delmål för jämställdhetspolitiken i . 63 Statsrådet (S) replik: Vi är överens om vissa delar men inte om allting, och vi har fortfarande mycket att tala om här. När det gäller frågan om integration i förhållande till jämställdhet tycker jag att den är oerhört viktig, och det är någonting regeringen prioriterar. Det är därför vi har flera förslag, bland annat det jag talade om här, till insatser för att fler kvinnor liksom män snabbare ska kunna komma in på arbetsmarknaden och i studier. Jag för också samtal på de områden jag har ansvar för, när det gäller eller till exempel placeringar i kommuner, om att man verkligen ska se nyanlända kvinnor som familjeförsörjare lika väl som män. Man ska se kvinnor och män, även om de ingår i ett nyanlänt par, som de individer vi betraktar svenskfödda kvinnor och män som när det gäller förväntningar på egen inkomst och så vidare. För mig är detta oerhört viktigt; det är en del av både integrationspolitiken och jämställdhetspolitiken och viktigt för mig. Jag är inte främmande för att förstärka området på olika sätt. När det gäller antalet mål var jag faktiskt lite motsträvig till att utöka till sex mål. Jag tycker förstås att målen är bra, men när man ska ha tydlighet på ett politikområde tycker jag att det är viktigt att man har så få och tydliga mål eller delmål som möjligt, så att man är överens om hur man ska styra och vad det är man satsar medlen på. Sedan blev jag under resans gång övertygad om att vi behöver lyfta fram dessa ytterligare två mål, och det är jag glad för . Jag tar dock gärna med mig frågan, för jag tycker att den är viktig. Jag kommer att titta på hur vi ytterligare kan förstärka den, men jag anser att vi i skrivelsen har en rad förslag som gör det. 64 (L) replik: Det är glädjande om statsrådet vill ta med sig frågan och fundera ett varv till på den, för den är viktig. Det finns i någon mening två delar i detta – dels sak, dels struktur. Man kan diskutera båda. Jag är övertygad om att vi kan vara överens om många av de sakliga åtgärder som genomförs och att vi kan vara oense om andra, men den strukturfråga vad gäller de jämställdhetspolitiska målen som vi diskuterar tror jag är väldigt viktig kopplat till integrationen. De integrationsutmaningar vi ser på jämställdhetsområdet går nämligen igen på en rad olika områden. Det handlar om arbetsmarknaden och inträde på den, att kvinnor tjänar mindre än män och att många kvinnor som har kommit hit till inte kommer ut och kan förvärvsarbeta nästan alls. Det går igen i pensionerna, och det slår på föräldraskapet samt på en rad andra områden också. Och är jag endast inne på områden som så att säga berör vårt beredningsområde i arbetsmarknadsutskottet, fru talman. Man kan komma in även på andra delar och se precis samma mönster. Det vore alltså väldigt positivt om man kunde diskutera hur integrationsfrågorna tydligare kan komma in som ett mål för jämställdhetspolitiken. Det handlar inte bara om alarmerande skillnader mellan kvinnor och män inom invandrargrupper eller inom den invandrade befolkningen; det handlar också om invandrarbefolkningen som någon sorts kollektiv jämfört med den infödda befolkningen. Där ser man stora skillnader som vi verkligen behöver motarbeta. Detta är några av de absolut viktigaste frågorna som vår nation står inför . 65 Statsrådet (S) replik: Regeringens jämställdhetspolitik omfattar alla oavsett bakgrund. Jämställdhetspolitiken är till för alla, och den är inte relativ. Sedan gäller det att hitta metoder för att uppnå de jämställdhetspolitiska målen och se till att alla omfattas av de rättigheter och den frihet det faktiskt innebär om vi når dit. Det kommer vi att arbeta för på olika sätt. Makt, mål och myn-dighet – feministisk politik för en jämställd framtid m.m. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 11.) § 6 Misstänktas rätt till insyn i förundersökningar betänkande 2016/17:JuU10 Misstänktas rätt till insyn i förundersökningar (prop. 2016/17:68) Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 11.) § 7 It- och postfrågor betänkande 2016/17:TU6 66 (M): Kammaren har att diskutera trafikutskottets betänkande nr 6 It- och postfrågor. Det är två ämnen som kanske inte direkt har så himla mycket med varandra att göra, men till syvende och sist är de ändå delvis kommunicerande kärl. Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservationerna 1 och 10. Vi står självfallet bakom samtliga våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bara bifall till nr 1 och nr 10. It-politiken i bygger på att den utbyggnad av bredbandsinfrastruktur som just nu är i full gång har förutsättningar att fortsätta i hög takt för att nå alla delar och hörn av vårt land. Mot bakgrund av det är det glädjande att regeringen har varit delaktig i att höja ambitionen för hur mycket bredbandet ska byggas ut och för de mål som finns på området. Det är också viktigt att takten detta görs i inte trappas ned. För att det ska vara möjligt måste vi ha en väl fungerande bredbandsmarknad där man slår vakt om förutsättningarna för konkurrens och lika villkor mellan olika aktörer. Det måste finnas förutsättningar att gräva, oavsett var i landet man befinner sig, när den här formen av fiber ska ned i backen. Det kommer vissa oroande signaler från delar av landet om att kommuner väljer att säga nej till kommersiella aktörer som på marknadsmässiga villkor och utan subventioner vill bygga ut vår svenska bredbandsinfrastruktur. Detta är frågor vi måste ta på allvar och problem vi måste komma till rätta med. För att det ska vara möjligt måste vi i den här salen och regeringen ta ansvar för att de rätta förutsättningarna för marknadsmässig utbyggnad ges och komplettera med det vi behöver komplettera med för att se till att bredband med hög hastighet når hela vägen ut i hela landet. För att kunna göra detta är det viktigt att man tar fasta på det som har sagts tidigare i både utredningar och tillkännagivanden från detta hus om att de statliga fibernät som finns inom andra verksamheter, till exempel inom ramen för och , ska tillgängliggöras än mer. Det handlar om att vi ska kunna använda dem för vanlig internetkommunikation, telefonkommunikation och andra elektroniska kommunikationer på marknadsmässiga villkor. Det är nämligen statlig kommunikationsinfrastruktur som bör komma alla invånare till del. Det är också viktigt att se till att vi inte ägnar oss åt felsatsningar med kommunala eller statliga medel. Där måste också ledarskapet från regeringen och denna kammare vara tydligt. Det är inte så att satsningar på omfattande kommunala trådlösa nätverk i innerstadsområden gör någonting annat än att gröpa ur förutsättningarna för att ta vinster från det som skapas i innerstadsområden och bygga ut kommunikationsinfrastrukturen på landsbygden. Det blir alltså en subvention i ena änden som skapar behov av än större subvention i andra änden. Det blir dyrare, och det blir sämre. Därför finns det en moderat reservation där vi betonar just detta. Det är också viktigt att tillgängliggörandet av 700-megahertzbandet fortsätter i så hög takt som möjligt, som man slår vakt om blåljusmyndigheternas möjligheter att skapa ett nationellt, säkert kommunikationsnät så att vi även i svåra tider har en väl fungerande polis, väl fungerande räddningstjänst och väl fungerande ambulanstjänst. Vidare ska försvaret ha tillgång till goda kommunikationer, och andra samhällsbärande strukturer ska stå sig starka även i ett så kallat skymningsläge. För att vi ska kunna ta till vara denna fantastiska utbyggnad av infrastruktur och tillgängliggörande av frekvensspektrum krävs ett starkare ledarskap i digitaliseringsprocessen än vad vi möjligen ser . Vi har börjat komma till den punkten i utvecklingen där vi inte längre pratar bara om hur många kilometer kabel som ska ut utan också om vad som ska finnas i den. Hur ska vi digitalisera våra statliga myndigheter och möta människor i den digitala eran? För sedan kunde jag erfara att när jag skulle hjälpa min farmor med att ansöka om utökad hemtjänst farfar gått bort kunde jag inte få den blanketten skickad till mig via mejl. Den fanns bara i pappersformat. Självfallet ska man ha möjlighet att få alla statliga blanketter och allt vad det kan vara i pappersformat, men att det inte ens går att få vissa myndighetsblanketter i digitalt format är underkänt, fru talman! Om det råder en struktur med 290 kommuner, med starkt kommunalt självstyre, som det är i ett land som , vilket i grunden är viktigt och bra, krävs ett än starkare ledarskap från regeringen när man ska göra en samfälld digitalisering av offentlig sektor. Ett sådant ledarskap lyser tyvärr med sin frånvaro. Detta är en fråga som också kommer att beröras i en interpellationsdebatt under morgondagen mellan mig och statsrådet . Så till posten! Det är ett område som, tror jag, berör många av oss. Det är fråga om en samhällsservice som vi förväntar oss ska finnas på plats, och som har funnits på plats i och i många andra delar av världen, . Den har varit stabiliteten i vårt kommunikationssystem. Även om den vanliga postgången kanske är det som utgör den stora mängden i vår kommunikation med varandra är det viktigt att den fungerar. Att kunna transportera föremål och skicka brev är även i fortsättningen viktigt. Men vi måste se till att det finns en postservice i landet som möter de nya behoven i en ny tid med digitaliseringens förutsättningar. Därför måste vi dra konsekvenserna av de minskade brevvolymerna för att göra det möjligt att få en stark samhällsservice även . Vi måste se över till exempel regeln om övernattsbefordran. Det är en alltmer krympande volym av brev som behöver transporteras över natt. Det är en liten andel brev som behöver ta sig från ett ställe till ett annat i över natt. I stora delar av landet är detta i realiteten inget som sker med något annat än en premiumtjänst när man behöver få ett föremål flyttat snabbt. Att ha övernattsbefordran som en del av det lagstadgade samhällsansvaret är något som behöver ses över. Det har också setts över inom ramen för postutredningen som har lämnat sitt slutbetänkande. Vi ställer oss positiva till de förslag som finns i utredningen. Vi anser att de i större utsträckning möjliggör samdistribution, till exempel att tidningar och brev kan distribueras samfällt – med en leverans per dag i stället för två leveranser per dag. Det kan skapa såväl effektivitetsvinster och en mer långsiktig kostnadsbild på postmarknaden som stora miljövinster.