prot · H40989 · 2017-03-30 00:00:00 — § 1 Anmälan om återtagande av plats i att (S) skulle återta sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare skulle upphöra för (S), att (S) skulle återta sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare skulle upphöra för (S) samt att (S) skulle återta sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare skulle upphöra för Marie‑Louise Rönnmark (S). Talmannen meddelade att (M) avsagt sig uppdraget som ledamot i svenska delegation. Kammaren biföll denna avsägelse. Talmannen meddelade att Boriana (M) avsagt sig uppdraget som suppleant i svenska delegation. Kammaren biföll denna avsägelse. § 3 Anmälan om kompletteringsval Talmannen meddelade att riksdagsgrupp anmält Boriana som ledamot i svenska delegation och som suppleant i svenska delegation. Talmannen förklarade valda till ledamot i svenska delegation Boriana (M) suppleant i svenska delegation § 4 Anmälan om subsidiaritetsprövning Talmannen anmälde att utdrag ur prot. 2016/17:23 för i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag hade kommit in från näringsutskottet. § 5 Anmälan om fördröjt svar på interpellation Följande skrivelse hade kommit in: Interpellation 2016/17:377 Interpellation 2016/17:377 Svenska medborgare som jobbar i av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. § 6 om internationella jämförelser av inkomstskillnader betänkande 2016/17:FiU39 om internationella jämförelser av inkomstskillnader (skr. 2016/17:65) Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 10.) betänkande 2016/17:JuU19 1 (S): Inledningsvis ska jag säga att vi står bakom vår reservation om att upptäcka och motverka radikalisering i fängelsemiljöer men att vi inte har för avsikt att yrka på någonting . Jag vill börja med att konstatera en sak, och det är att svensk kriminalvård mår ganska bra. Kriminalvården är en väl fungerande myndighet som har genomgått den stora omorganisation som andra myndigheter är mitt i just , och den har gjort det på ett bra sätt. Man kan nu lägga större fokus på att skruva i det som inte fungerar och förbättra verksamheten än på att gnälla över organisatoriska problem av olika slag. Vi kan se att en av de viktigaste delarna i kriminalvården, även om den räknat bara utgör av den dagliga verksamheten, är behandlingsprogrammen. De bygger på vetenskaplig grund, och i av kunskapsförakt och misstro mot vetenskap är det befriande att se att Kriminalvården – som är en av största myndigheter – envist marscherar på med ett kunskapsbaserat sätt att hantera sin verksamhet. Man utvärderar programmen vetenskapligt, och man tar bort dem som inte fungerar. Man för in nya program, testar dem i liten skala och skalar upp dem om de visar sig fungera. Ofta har man internationella förebilder där det finns lång erfarenhet av vad som funkar och inte. Man fokuserar på risk och behov hos de intagna, liksom mottaglighet. Denna starka och vetenskapliga syn är en av anledningarna till att återfallsfrekvensen minskar. Det gör den nämligen; den minskar . Återfallsfrekvensen minskar successivt och tydligt, vilket är oerhört glädjande. Ta till er det, ni som suttit vid makten under dessa år! Vi har tillsammans en fjäder i hatten av att ha en välfungerande kriminalvård. En annan indikator är att det är som någon rymde från en anstalt av klass 1 eller 2. Droganvändningen är fortsatt låg – troligen, helt ärligt, mindre än vad den är på en ordinarie svensk arbetsplats utanför murarna. Det är en mycket viktig förutsättning för att det dynamiska säkerhetsarbetet ska fungera i praktiken. Det finns en nolltolerans mot rymningar och mot alkohol och narkotika innanför murarna, och det finns en nolltolerans mot mobiltelefoner och kontraband i fängelsemiljöerna. Nolltoleransen finns inte för att det ska komma från en batongpolitikers mun av politiska skäl utan för att det ska fungera bra med behandlingen av de intagna. Det krävs lugn och ro. Det är egentligen alldeles självklart: En drogfri miljö är förutsättningen för att återfallsfrekvensen ska sjunka. Det tror jag att vi kan vara ganska överens om. Jag vill lyfta fram en speciell del av den svenska kriminalvården , och det är satsningen på våra unga förbrytare. Medierna fylls dagligdags av nyheter som handlar om gängproblematik, skjutningar och mord. Förhoppningsvis kommer väldigt många av dem som begår dessa brott in i kriminalvården – helst alla – och då gäller det att vi gör rätt. Alla som har studerat amerikansk kriminalvård vet att man i har enormt många intagna per vårdare; det är ungefär tio gånger så många fångar per kriminalvårdare i amerikanska fängelser. Kvaliteten blir därefter, det vill säga oerhört låg, och återfallsfrekvensen är hög. På våra speciella ungdomsavdelningar, som har införts , har vi i praktiken en vårdare per intagen. Det är i en internationell jämförelse exceptionellt att man har en sådan personaltäthet. Det finns flera orsaker till att vi har det så, och det finns många fördelar. En är naturligtvis att ju mindre avdelningar man har, desto mindre socialt gnissel och sociala kontakter blir det. Det är enkel matematik, för att travestera talmannen som är mattelärare. I en grupp med 8 är det 56 sociala gnidningar, jämfört med 240 på en normal avdelning med 16. Där är det naturligtvis svårare att ta kontroll över ungdomarna och deras relationer, i synnerhet när det är gängproblematik inblandat. I stället är det den klientnära verksamheten som räknas. Det är vårdarna som kan vara nära. De kan vara vuxenförebilder och upptäcka om attityden till kriminalitet fortsätter att prägla ungdomarna. Det finns naturligtvis mycket som fungerar bra, och vi ska till exempel värna våra ungdomsavdelningar och vara stolta över dem. Det finns dock även utmaningar – det är ju så man kallar problem , ”utmaningar” – och en är naturligtvis de långa häktningstiderna. De är fortsatt alldeles för höga. Vi har tre utredningar och direktiv som rapporterats in , och de har en unik palett av åtgärder som eventuellt kan råda bot på detta. Vi kommer att återkomma med detta i budgetarbetet, inte minst. Det handlar om lagstiftad begränsning av häktningstider, vilket har föreslagits. Vi får se var det landar; det kan vara rätt till mänsklig kontakt, att man tittar över hur man lättar på restriktioner och så vidare. Det handlar också om ökad effektivitet inom åklagarväsen och inte minst NFC när det gäller de kriminaltekniska utredningarna. är ett väldigt välmående och bra land, och det är det andra problemområdet jag tänker lyfta fram. Det går extremt bra för . Vi borde vara väldigt stolta över det och kanske vårda den känslan lite mer. Det har aldrig i svensk historia funnits så många arbeten för människor att söka. Aldrig någonsin har det funnits så många lediga jobb i Arbetsförmedlingens platsbank som . Arbetslösheten sjunker långsamt, och möjligheterna att söka jobb har blivit större. Detta innebär naturligtvis konsekvenser även för Kriminalvården, som på ganska har tappat stora delar av sin personal, både till och andra myndigheter och till den privata sektorn. Kriminalvårdens personal är eftertraktad av andra arbetsgivare. Detta är ju i grunden någonting väldigt positivt, men det innebär också att man kommer att stå inför ganska stora utmaningar när det gäller att rekrytera personal. Kriminalvården är ingen isolerad ö i samhället, även om det rent fysiskt kan vara så – man har ju murar, som åtskiljer fångarna från samhället utanför. Kriminalvården hänger ihop med allting annat. Vi har ett hårdare och tuffare samhälle. Vi har ett klimat där människor som hamnar i marginalen får allt svårare att komma in på arbetsmarknaden och, inte minst, bostadsmarknaden. fungerar inte samverkan mellan kommuner, vårdgivare, , Arbetsförmedlingen och kriminalvården. Vi har tagit initiativ till olika typer av samtal och behöver ta ytterligare steg, för detta måste fungera betydligt bättre än vad det gör . Men det viktigaste vaccinet är ändå ett samhälle där man hjälps åt och håller ihop. Vi kan inte stillatigande se på när klassamhället växer sig allt starkare. Vi måste göra någonting åt det, eftersom det är det främsta kriminalpolitiska vaccinet för att hålla ihop det här samhället. Man kan undra om denna vilja finns. Vi hoppas på det. 2 (M): debatterar vi ett motionsbetänkande gällande kriminalvårdsfrågor. Vi moderater har många bra förslag vad gäller avhopparverksamhet, återfallsförebyggande arbete, utslussning med mera. Jag kan inte ta upp alla våra förslag, så jag koncentrerar mig på några av dem. Till att börja med yrkar jag bifall till reservationerna 2 och 16. När en gärningsman begår flera brott läggs brotten ihop och straffen reduceras – kallas detta straffrabatt. Enkelt förklarat innebär det att ju fler brott man begår, desto lindrigare straff får man för varje brott. Detta sänder helt fel signaler. Därför har vi i Alliansen drivit på och fått igenom ett tillkännagivande till regeringen om att se över denna straffrabatt. Vi har även fått igenom ett tillkännagivande till regeringen gällande skärpta regler för villkorlig frigivning för dem som återfaller i likartad brottslighet. Regeringen har tillsatt en utredare med uppdraget att överväga ändringar gällande villkorlig frigivning. Vi moderater vet redan nu vad vi vill – vi vill att den villkorliga frigivning som ges inte ska medges dem som återfaller i brott. Vi moderater vill också ha ökad användning av behandlingsinsatser. från Socialdemokraterna talade om att detta är väldigt viktigt inom kriminalvården. Tiden på anstalt ska användas vettigt för att man ska klara av tiden utanför fängelsemurarna utan kriminalitet. I vår motion tar vi upp att kriminalvården ska arbeta för att alla intagna som har behov av behandling ska genomgå lämpliga behandlingsinsatser och att det ska finnas tillgång till dessa. För den som vägrar att delta i programverksamhet ska detta på ett tydligare sätt än få konsekvenser för verkställigheten. I Kriminalvårdens årsredovisning framgår att av dem som har suttit i fängelse har deltagit i behandlingsprogram. Det är alldeles för få. Syftet är naturligtvis att förhindra återfall i brott och att ge klienten nya insikter och kunskaper. lämnade en rapport där det framkommer att intagna i fängelser har för lite att göra, både när det gäller behandlingsprogram och yrkesutbildning. Efterfrågan är dessutom större än utbudet, vilket är oacceptabelt. I rapporten konstateras att hälften av dem som deltagit i ett behandlingsprogram ansåg att risken för att de skulle återfalla i brott hade minskat. har gjort en studie där man har använt adhd-medicin. Studien visade att risken för återfall minskade . Detta är en väldigt stor minskning, och därför är det väldigt viktigt att fler deltar i behandlingsprogram. Vi har tidigare fått igenom ett tillkännagivande till regeringen som innebär att personer som dömts för våldsbrott bör ha en skyldighet att genomgå behandlingsprogram. Om klienten vägrar att delta i ett sådant program ska det få konsekvenser för möjligheterna till permission och villkorlig frigivning. Vi har också fått igenom att de som dömts för grova brott mot närstående eller grova sexualbrott och vägrar att delta i behandlingsprogram inte ska vara aktuella för villkorlig frigivning. Detta är väldigt viktigt, inte minst med tanke på att sexualbrotten har ökat kraftigt i . En våldtäkt är en för mycket. Den utvecklingen är mycket oroväckande och måste brytas. Det är viktigt att komma ihåg att det bakom varje återfall finns ett brottsoffer – en oskyldig människa som får sitt liv förstört. Denna utveckling måste brytas. Många intagna talar inte svenska. Kriminalvården har startat behandlingsprogram på andra språk i liten skala, men det stora flertalet får ingen behandling alls. Ni kan tänka er själva: Någon sitter i fängelse i tio, elva eller och släpps sedan ut utan att ha fått någon behandling över huvud taget – det säger sig självt att risken för återfall är väldigt hög. Regeringen har inte kommit med några som helst förslag när det gäller skyldighet att delta i behandling, trots våra tillkännagivanden. Det är dåligt. lyfte upp att detta är väldigt viktigt, men ändå ser inte regeringen till att leverera något när det gäller våra tillkännagivanden. Jag vill säga några ord om radikalisering och våldsbejakande extremism. Det har visat sig i studier utomlands att personer som suttit i fängelse för andra brott har radikaliserats på anstalt. Detta måste bekämpas, både på anstalterna och inom frivården. Kriminalvården presenterade en kartläggning av olika metoder och arbetssätt för att bekämpa detta. Det pågår mycket arbete inom kriminalvården, men en hel del återstår att göra. Till exempel måste personalen utbildas för att kunna se olika tecken, så att de hinner reagera. Man måste också utveckla olika åtgärder som ska sättas in. Det är även viktigt att varje religiös företrädare som kriminalvården samarbetar med granskas ordentligt i förväg. Detta bör ske med hjälp av expertis som inte är knuten till det aktuella samfundet. Det pågår ingen forskning om detta inom kriminalvården. Det är viktigt att sådan forskning kommer till stånd. Det är bra att utskottet föreslår ett tillkännagivande till regeringen om att säkerställa att Kriminalvården skyndsamt ska implementera de metoder och arbetssätt som denna kartläggning kommit fram till. Efter att vi skrev motionen har regeringen gett uppdrag till olika myndigheter. Detta är bra, men det tar . Dessa uppdrag ska redovisas först om , alltså efter att Kriminalvården presenterade sin kartläggning. Det måste gå betydligt snabbare, och detta tillkännagivande går ut på just att det ska ske skyndsamt. Jag vill bara säga några ord om hur allvarligt det här är. presenterade sin årsbok . Den visar att det främsta attentatshotet mot kommer från den våldsbejakande islamistiska miljön och att en eventuell gärningsman troligtvis kommer att agera ensam. Det har ju blivit svårare att resa ut, och IS uppmanar sina anhängare att i stället utföra attentat i . Detta är en stor fara. Jag tycker inte att regeringen tar det här riktigt på allvar. Man kan till exempel titta på Agendas intervju med demokratiminister , som har ansvar för dessa frågor. Hon var mycket dåligt insatt – så dåligt insatt att hon blev kallad till på grund av alla felaktiga uppgifter som hon lämnade. ska ansvaret överföras till någon annan, och vi får hoppas att regeringen tar detta på större allvar. 3 (SD): Vi debatterar kriminalvårdsfrågor och de motioner som berör ämnet. Innan jag kommenterar själva motionerna vill jag säga att kriminalvården i håller en bra kvalitet och gör fantastiska insatser. Vår ambition är att kriminalvården ska fortsätta med detta och att politiken ska underlätta och ge bra förutsättningar för goda resultat. För kriminalvårdens del anslog i höstbudgeten en halv miljard mer än vad regeringen gjorde. För att ställa detta i relation till vad andra oppositionspartier satsade var med sina tio miljoner extra det parti som låg närmast vårt anslag. Ett annat parti, Liberalerna, valde att dra ned på Kriminalvården och landade på 21 miljoner mindre än vad regeringen gjorde. Liberalerna kanske inte räknar med att deras politik genererar ett ökat behov av kriminalvårdens insatser, men det gör alltså vi med vår politik. Om fick bestämma själva i det här landet hade betydligt fler personer fått tillfälle att bekanta sig med kriminalvårdens utbud och dessutom under en betydligt än vad många får göra . Och så är det, att fler kriminella skulle sitta i våra fängelser med vår politik. För att behålla en god kvalitet i Kriminalvårdens arbete anslog vi en halv miljard mer än vad regeringen gjorde. I betänkandet här behandlas många av motioner förenklat. Vi har helt enkelt debatterat många av dem förut. Bland dem som behandlas förenklat återfinns förslagen om att obevakade permissioner för livstidsdömda mördare ska avskaffas, allmänt skärpta regler för permission, mer övervakade besök på anstalt, mer kameraövervakning på anstalt, till och med i cellerna i de fall det kan vara befogat. Vi vill kriminalisera rymningar. Och vi vill att de som har suttit i fängelse för allvarliga brott ska försättas med fotboja efter avtjänat straff för att motverka återfall i brott. Hela poängen med vår politik är att ett fängelsestraff också ska upplevas som ett straff för de intagna. Det ska vara ett markant avbrott från ett liv i frihet till en tillvaro där en daglig känsla finns av strikta regleringar och där Kriminalvården får tillräckligt med tid för att arbetet ska ge långsiktigt hållbara förutsättningar för intagna att komma ut som bättre medmänniskor – i de fall de förtjänar att komma ut, vill säga. Vi har också motionerat om att tvåtredjedelsfrigivningen i princip måste avskaffas. Det är enligt vår mening en orimlig ordning att den som döms till ett fängelsestraff kan räkna med att bara sitta av två tredjedelar av straffet. Får man ska man sitta , är utgångspunkt, men den uppfattningen är vi dessvärre ganska ensamma om här i . Det finns dock en liten, liten öppning, och det är reservation 16 om att avskaffa villkorlig frigivning för återfallskriminella. Ett sådant förslag skulle kunna leda till att åtminstone personer som återfaller i brott får en allvarligare påföljd än . Därför, herr talman, stöder vi den reservationen, även om det är långt ifrån vad vi anser är tillräckligt. Vi har ju en del kända gärningsmän i vårt land, till exempel Hagamannen som dömdes till fängelse 2006 för bland annat en rad allvarliga våldtäkter och försök till mord. Hagamannen avtjänade endast två tredjedelar av sitt straff och är nu fri , trots att Kriminalvården bedömde att det fanns en påtaglig risk för återfall i brott. reservation om att avskaffa den villkorliga frigivningen för återfallskriminella skulle inte påverka strafftiden för personer som Hagamannen. Trots att är det parti inom Alliansen som vill gå längst i den här frågan är frigivning efter två tredjedelar avtjänat straff för personer som Hagamannen helt i sin ordning, enligt . De som begick hedersmordet på Pela – två farbröder som kallblodigt avrättade henne – fick livstids fängelse men fick sina straff tidsbestämda. De avtjänade endast två tredjedelar av sina tidsbestämda straff och är på fri fot . De som vittnade och anhöriga lever med skyddad identitet under fortsatta hot från familjen. Allt är i sin ordning, enligt regeringen och allianspartierna. Två tredjedelar av det tidsbestämda straffet är enligt er tillräckligt i fall som dessa. För del lutar liknande fall som dessa mer åt ett livstidsstraff, i ordets rätta bemärkelse. Nåväl, vi sverigedemokrater agerar som vi brukar göra i justitieutskottet. Vi har inte väljarnas stöd för att rätta till sådana här orättvisor. Vi gör vad vi kan och stöder bra förslag som vi upplever går i vår riktning. Dessvärre har vi från förra valet alldeles för många liberala krafter i som motverkar att personer som hedersmördar för behöver räkna med att avtjäna hela det straff som har utdömts. Trots allt dystert, vad vore ett betänkande i justitieutskottet utan minst ett tillkännagivande? är, som regeringen vet vid det här laget, vågmästare i , och det faller ibland ganska väl ut. I det här betänkandet medverkar vi till att sätta ett hårdare tryck på arbetet för att motverka radikaliseringar på våra anstalter. Även om man kunde önska att vi inte behövde fokusera på att jobba mot exempelvis religiös extremism har den rödgröna regeringen dessvärre sponsrat en samhällsutveckling där sticker ut mot sin omvärld. toppar listan på islamistiska terrorister som rest till och . Den rödgröna regeringen har även haft dörren vidöppen för de terrorister som velat komma tillbaka till . Även om vi inte på kort sikt, med de lagförslag som regeringen har presenterat, kan räkna med att speciellt många av terroristerna kommer att sitta i våra fängelser kanske det händer att någon får göra det. Om inte annat så , när vi fått inflytande, kommer betydligt fler islamistiska terrorister att sitta i våra fängelser i väntan på utvisning. Att spridningen av radikala idéer måste motverkas är en självklarhet. Vi sätter gärna tryck från genom ett tillkännagivande för att detta arbete med kraft ska fortsätta inom våra anstalter. I detta anförande instämde (SD). 4 (MP): Som vi redan har hört har en kriminalvård i världsklass. Inga rymningar från klass 1- och 2-anstalter har skett . Återfallen minskar från . Det är låg frekvens av droger på svenska anstalter. Ett evidensbaserat arbete med behandlingsprogram gör att vi säkerställer att de insatser som ges för att de som dömts till fängelsestraff eller frivårdspåföljder inte ska återfalla i brott faktiskt är effektiva. Tack vare att vi haft färre som dömts till fängelsestraff har Kriminalvården haft resurser att utveckla och kvalitetssäkra sin verksamhet. Och, herr talman, min bild är att man har använt resurserna väl. Det är tydligt att ett fortsatt arbete med att utveckla nya metoder för att till exempel motverka destruktiva maskulinitetsnormer är att vänta, och det är glädjande. Svensk kriminalvård har också haft ett aktivt arbete mot våldsbejakande extremism. Redan i regeringens skrivelse Den svenska strategin mot terrorism konstaterar regeringen att det inom ramen för Kriminalvårdens verksamhet pågår ett arbete med att identifiera personer, grupper och fenomen som tyder på pågående rekryteringar till våldsbejakande extremism. Organisationen och kompetensen att hantera denna problematik har utvecklats . Detta konstaterade regeringen alltså redan när skrivelsen 2014/15:146 avlämnades till . Därefter har regeringen i budgeten tillskjutit för att Kriminalvården ytterligare ska stärka arbetet mot våldsbejakande extremism. Bakgrunden är naturligtvis att vi sett att många människor rest för att ansluta sig till terroristorganisationer utomlands men också att det i andra länder förekommit att personer radikaliserats just i fängelser. Detta är något som vi ser mycket allvarligt på och därför har vidtagit åtgärder mot. Det vore glädjande om moderata riksdagsledamöters anföranden granskades så noggrant att många uppenbara felaktigheter kunde blottläggas. Till exempel stämmer det inte att det inte förekommer något forskningsarbete kring våldsbejakande extremism. Man kan i Kriminalvårdens resultatredovisning läsa att detta är ett fokusområde för forsknings- och utvecklingsstrategin –2020. Baserat på det som Kriminalvården redan har kunskap om arbetar Kriminalvården aktivt för att vi fortsatt ska ha en kriminalvård där människor inte radikaliseras utan där tvärtom de som redan är våldsbejakande extremister avradikaliseras. Det är strategin och något som vi arbetar aktivt med. Därför, herr talman, har jag svårt att förstå vad det egentligen är som och vill göra, för mitt intryck är att vi i sak är helt överens om att det här är ett viktigt arbete som ska fortsätta och är prioriterat. Vad är det för konkreta åtgärder som inte redan vidtas som behöver vidtas? I och med att vi i sak är helt överens ser jag inte att vi ska behöva uppta kammarens tid med att votera i denna fråga – även om jag tycker att det är ett onödigt tillkännagivande. Utöver att vi har den reservationen yrkar jag bifall till resten av utskottets förslag. I betänkandet diskuteras många frågor. Jag tänkte kommentera en som särskilt lyfte fram i sitt anförande. Det handlar om synen på villkorlig frigivning. Det är glädjande att färre återfaller i brott, och det är viktigt att vi arbetar med det återfallsförebyggande arbetet. Här är vi också helt eniga i kammaren. En viktig del i det återfallsförebyggande arbetet är den tid som de som har avtjänat ett fängelsestraff har under den villkorliga frigivningen. Det är som bör användas bättre för utslussning tillbaka till samhället, just för att minska risken för att en person kliver ut ur fängelset utan att längre ha någon form av tillsyn, stöd och kontroll. Regeringen har tillsatt en utredning för att se över hur den villkorliga frigivningen kan användas bättre och om något behöver förändras.